GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אייל מדן: אני רוצה קודם כל להגיד שהדוח כמו שנאמר הוא דוח מאוד מאוד חשוב שלקחנו אותו מאוד ברצינות.
<אייל מדן: היינו גם חלק מהצוות שכתב את הדוח.
<אייל מדן: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות קצרות.
<אייל מדן: האחת, לגבי תקציב הרווחה.
<אייל מדן: אני רוצה לציין שלאורך שנים, בעשור האחרון התקציב גדל בצורה משמעותית.
<אייל מדן: הוא גדל, גם אם מתייחסים אליו ביחס לגידול בתוצר, אפשר לראות – יש לי כאן נתונים – שביחס לגידול בתוצר בשנים האחרונות אנחנו מדברים על עלייה שהיא מעבר לכלל הגידול בתוצר כך שאפשר לומר שהחלק היחסי שלו בתקציב עולה.
<אייל מדן: דבר שני.
<אייל מדן: נעשו המון מהלכים שהוצגו גם לכבוד היושב ראש במסגרת המלצות.
<אייל מדן: לא כולן יושמו ויש עוד דברים בהם אנחנו צריכים לטפל, אבל אני חושב שהרוב הגדול בוצע.
אלי אלאלוף: מה שהוחלט – בוצע אבל לא הכול הוחלט.
<אייל מדן: מסכים.
<אייל מדן: מדובר על תשעה מיליארד ו-385 מיליון שקלים בתקציב 2017 ו-2018.
<אייל מדן: אם מסתכלים גם על תקציב 2015 ו-2016, מדובר על כמעט 16 מיליארד שקלים שהוקצו לטובת הנושאים האלה.
<אייל מדן: אני לא אלאה אתכם בדברים שנעשו אבל באמת נעשו הרבה מאוד מהלכים בביטוח לאומי, בבריאות, בשיכון ובחינוך.
<אייל מדן: משרד האוצר ככלל מאמין שהתרופה הטובה ביותר ליציאה מהעוני בטווח הארוך וזה משהו שגם הוכח במחקרים, זאת עבודה.
<אייל מדן: זה שילוב בתעסוקה.
<אייל מדן: הנתונים מראים שמשפחות – זה גם כתוב בדוח העוני – שיוצאות לעבוד, שני ההורים עובדים, אחוז העוני אצלם הוא 5.6 אחוזים, ואם שניהם עובדים במשרה מלאה, האחוזים מדברים על 0.9 אחוז בעוני.
<אייל מדן: אנחנו רואים שגם בשכבות החלשות יותר היום יש יציאה רבה יותר לשוק התעסוקה וזה משהו שמקטין את העוני.
אלי אלאלוף: תרשה לי להעיר.
אלי אלאלוף: בנושא תעסוקה, הדוח הזה הוא מאוד מיוחד.
אלי אלאלוף: הוא לא מדבר על פלגנות או על אוכלוסייה כזו ואוכלוסייה אחרת.
אלי אלאלוף: אנחנו מדברים על כך שמי שזקוק לתעסוקה, זה כל אחד שאין לו תעסוקה, ומי שזקוק לעזרה, זה כל אחד.
אלי אלאלוף: זה דוח אוניברסלי.
אלי אלאלוף: הוא לא עדתי והוא לא קבוצתי למרות שבפתרונות חייבים להתחשב בכל אחד ואחד בסוג האוכלוסייה.
אלי אלאלוף: כאן למשל, אני חייב לציין באמת לכל המערכות שעסקו בכך, אנחנו יודעים, אם אני מסתכל על חיים הלפרין ידידי היקר, שאם מספקים מזון, חייבים לספק אותו עם הטעם של הילד ולא עם הטעם של התל אביבים.
אלי אלאלוף: אם אנחנו מספקים שירות ומחסור בתעסוקה במגזר הערבי הוא בעיקר אצל נשים, צריך ללכת להכשרה מקצועית הולמת ולתת תשובה.
אלי אלאלוף: אותו דבר לגבי המגזר החרדי.
אלי אלאלוף: כל זה צריך לעשות לא במכות גרזן חס וחלילה אלא בהבנה של תהליכים חברתיים.
אלי אלאלוף: זה מאוד מאוד חשוב שהנושא הזה יהיה ידוע לכולם וזו הגישה בעבודה הזאת.
<אייל מדן: לגבי מה שאמרתי קודם לגבי תעסוקה.
<אייל מדן: כמובן שיש אוכלוסיות שלא יכולות לצאת לעבודה, אם מדובר באוכלוסיית הנכים לה דאגנו בתוספת של 300 מיליון שקלים בתקציב האחרון.
<קריאה: 78 שקלים לחודש.
<אייל מדן: אם מדובר באוכלוסיית הקשישים.
<קריאה: למה הם לא יכולים לעבוד?
<אייל מדן: חלקם.
<אייל מדן: סליחה.
<אייל מדן: לא כולם.
<אייל מדן: יש נכים קשים שלא יכולים לצאת לעבודה.
<אייל מדן: אני מתנצל.
<אייל מדן: יש נכים שיכולים לעבוד וכמובן שאנחנו מעודדים אותם ועשינו עכשיו שינויים כאשר חלק מהתקציב הוקצה כדי לעשות שינויים שיאפשרו להם לצאת לעבוד וקצבתם תקוזז בצורה מופחתת.
<אייל מדן: לגבי אוכלוסיית הקשישים, העלינו את קצבת השלמת הכנסה וגם ביטלנו את תקופת האכשרה לקצבה.
<אייל מדן: לגבי התקציב הגמיש.
<אייל מדן: זה תקציב שמוחלט עליו בדיוני התקציב, גם לפי סדרי העדיפויות של המשרד.
<אייל מדן: ככלל, אני רוצה להגיד שמשרד הרווחה, תכליתו או מטרתו העיקרית היא לתת שירותים חברתיים ושם גם סדרי העדיפויות שלו ושם מרבית המשאבים שהוא שם, בשירותים החברתיים אותם הוא מספק.
<אייל מדן: עם זאת, אני מסכים שברור שיש חשיבות גם לצרכים חירומיים כמו שהתקציב הפרטני הגמיש הזה נותן.
<אייל מדן: לפי הנתונים שלי כן יש עלייה במשך השנים בתקציב הזה ובסך הכול התקציב שצוין כאן, 45 מיליון שקלים, הוא חלק מהתקציב.
<אייל מדן: לפי מה שהועבר למשרד הרווחה, מדובר בתקציב שמסתכם ב-118 מיליון שקלים, אם אני כולל את כל הרשויות המקומיות ואם אני מסתכל על תקציב נושמים לרווחה שהוא עוד 24 מיליון שקלים.
אלי אלאלוף: תשים לב, בנושמים לרווחה, כמה הלך להדרכות וכמה הלך לאזרח?
אלי אלאלוף: אני מציע שתעשו בדיקה כל הזמן.
אלי אלאלוף: אתם אמורים לפקח.
אלי אלאלוף: גם אנחנו עושים את זה בוועדה.
אלי אלאלוף: תפקחו על הפרופורציה בין החלק שהולך למינהל ולכוח אדם והחלק שהולך ישירות לאזרח.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שלא תמיד הפרופורציות האלה נכונות.
אלי אלאלוף: יש על זה דוחות.
אלי אלאלוף: לא נתווכח על המספרים, אני מאמץ את המספרים שלכם, של המשרד.
<לינדה דגן: אני יכולה להעיר על זה?
<לינדה דגן: אני לא יודעת, החלוקה לא מולי עכשיו אבל לגבי הטענה שרוב הכסף הולך להדרכות.
<לינדה דגן: הצוות הוא זה שמוביל ועושה את ההתערבות עם המשפחות, והכול הולך למען המשפחות.
אלי אלאלוף: אתם שלחתם לנו פירוט תקציב לנושמים לרווחה, איך נוצל הסכום של שלושה וחצי מיליון שקלים כאשר 68 אחוזים הולכים להדרכות.
אלי אלאלוף: זה המסמך שלכם.
<לינדה דגן: אלה הדרכות למשפחות.
<לינדה דגן: אלה לא הדרכה לצוות.
אלי אלאלוף: מה זה חשוב?
אלי אלאלוף: תכל'ס זה לא תקציב גמיש שמאפשר למשפחה ליהנות מפתרונות מיידיים לבעיות שלה.
אלי אלאלוף: תסתכלו.
אלי אלאלוף: זה שלכם.
אלי אלאלוף: זה לא שלי.
אלי אלאלוף: זה אתם שלחתם לנו אתמול ואני עשיתי שיעורי בית בלילה בזכות חנין זועבי ששחררה אותי והתקזזה אתי ב-11:00 בלילה.
אלי אלאלוף: זה מאוד חשוב שתדעו את זה.
אלי אלאלוף: תסתכלו על החלוקה של תקציב גמיש.
אלי אלאלוף: זה מכשיר.
אלי אלאלוף: ה-23 אחוזים הולכים לציוד ביתי, שלושים אחוזים הולכים לעזרה רפואית.
אלי אלאלוף: זה כן, זה אומר שזה הולך ישר לאזרח.
<לינדה דגן: גם בנושמים לרווחה, הפילוח של התקציב הגמיש הוא 25 אחוזים שהולכים לחינוך והשכלה, 19 אחוזים הולכים לריהוט, 18 אחוזים הולכים למוצרי חשמל.
<לינדה דגן: זה הולך לאזרח.
<לינדה דגן: סיוע בתשלום חובות, תשעה אחוזים.
אלי אלאלוף: אני מעיר הערה כללית.
אלי אלאלוף: אני לא חושב שנציגי העובדים הסוציאליים יקפצו עלי.
אלי אלאלוף: לא הפתרון כולו דרך העובדים הסוציאליים למרות שאחת הנקודות המאוד חשובות – ואני מודה לצפרה דואק שהייתה אתנו בוועדה – עת אמרנו שכדאי העובדים הסוציאליים ילמדו את המושג הוצאה מהעוני.
אלי אלאלוף: לא רק טיפול באנשים בעוני אלא הוצאתם מהעוני.
אלי אלאלוף: שיעשו תכנית שהם יהיו מסוגלים לצאת מהעוני.
אלי אלאלוף: סליחה על כך שאני נותן דוגמה אישית כדי לא לפגוע במישהו.
אלי אלאלוף: אני בא ממשפחה שהוציאה אותי מהעוני בחמש שנים.
אלי אלאלוף: זה אפשרי.
אלי אלאלוף: בנושמים לרווחה שמתבססת על תכנית שבמקרה נולדה בקרן רש"י, היא התבססה על תכנית של אימא שלי, של בואו נצא מהעוני.
אלי אלאלוף: העובדים הסוציאליים צריכים ללמוד את זה, כמו המורים.
<לינדה דגן: אני מסכימה אתך.
אלי אלאלוף: גם עם שר החינוך הקודם ישבנו כדי ללמד את המורים שילמדו את הילדים לצאת מהעוני.
אלי אלאלוף: זה לא מדע בדיוני אלא זה מדע אמיתי.
אלי אלאלוף: תסתכלו כמה אנשים יצאו מהעוני במדינה.
אלי אלאלוף: אל תשכחו, המדינה עשתה עבודה אדירה לאורך השנים אבל לא מספיק כי עובדה שהיום בנתונים הבין לאומיים שרוצים להזדהות - - -
<קריאה: זה יקר.
אלי אלאלוף: אתה רוצה להשתייך ל-OECD, אז תלך לרמה של ה-OECD.
אלי אלאלוף: ה-OECD, כדי לקבל הנחות בריביות בהלוואות בין לאומיות, אתה שייך ל-OECD, אבל כדי שתהיה ב-OECD, תקן גם את המרכיבים החברתיים ויש בזה משהו.
אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לנציג האוצר.
אלי אלאלוף: תמשיך לעבוד קשה כי הדרך היא מאוד ארוכה ובינתיים הפתרונות הם יחסית קצרים.
אלי אלאלוף: נתי, רצית להעיר?
<נתי ביאליסטוק כהן: אני מנכ"ל המרכז לעיוור בישראל, ארגון הגג של כל הארגונים למען ושל עיוורים בישראל.
<נתי ביאליסטוק כהן: קודם כל, להתייחס לדברי נציג האוצר.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה מאוד נחמד להציג את הגידול בתוצר ואת היחס בין גידול תקציב הרווחה לבין הגידול בתוצר אבל בואו לא נשכח שזה קצת אפולוגטי כי בגידול בתוצר משתקפת רק חלק מהאוכלוסייה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אותה אוכלוסייה שנזקקת לרווחה, משתתפת מעט מאוד בגידול בתוצר.
<נתי ביאליסטוק כהן: אם נפלג את זה לאוכלוסייה ערבית, אוכלוסייה חרדית, אוכלוסייה שחיה בעוני כמעט שלא רואה את הגידול הזה.
<נתי ביאליסטוק כהן: את הגידול בתקציב הרווחה צריך להשוות לגידול – תסלחו לי על הביטוי – בעוני ולא לגידול בתוצר.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני רוצה להסב את תשומת הלב לנקודה נוספת כאשר אנחנו מדברים על עוני ועל אוכלוסיות.
<נתי ביאליסטוק כהן: יש קורלציה מאוד גבוהה בין עוני לבין אנשים עם מוגבלות, לצערנו הרב.
<נתי ביאליסטוק כהן: כשאנחנו מוסיפים לזה גם את הגיל השלישי, אנחנו כנראה נמצא קורלציה עוד יותר גבוהה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אם אדם לא שפר עליו מזלו ואת הנכות שלו הוא רכש אחרי שהוא סיים את גיל העבודה, כנראה שמצבו עוד גרוע מכפי שתיארתי משום שגם הקצבה שהוא מקבל תהיה בגובה קצבת זקנה בלבד כי לא רואים את הנכות שלו אם הוא לא נמצא בגיל העבודה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אם הוא יצליח להוציא את קצבת הסיעוד, מצבו ישתפר במשהו.
<נתי ביאליסטוק כהן: אם הוא עיוור, כנראה שהוא לא יצליח להוציא את קצבת הסיעוד מכיוון שמבחני ADL לא בנויים לנושא הזה ובתחום הסיעוד הביטוח הלאומי לא שינה את המבחנים.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני אסיים בדוגמה קטנה שמאוד קרובה מבחינת הזמנים ואולי מאוד מדגימה את הקושי של זקנה, מוגבלות ועוני.
<נתי ביאליסטוק כהן: לפני שבועיים או שלושה פנה אלינו למרכז אדם בן שמונים, עיוור שחי לבד, והודיע שאין לו כסף לרכוש תנור וקר לו.
<נתי ביאליסטוק כהן: לא חשבתי פעמיים ושלחתי אליו מיד תנור.
<נתי ביאליסטוק כהן: בגלל ששמענו שיש אסונות שקרו לאחרונה בגלל תנורים ומפזרי חום, אמרתי שזה כנראה לא בטוח לאדם שחי לבד, עיוור בגיל שמונים, לשלוח לו תנור מהסוג הזה ולכן השקענו קצת יותר וקנינו רדיאטור.
<נתי ביאליסטוק כהן: הוא סירב לקבל אותו כי לדעתי הוא צורך חשמל יותר מתנור ואין לו איך לשלם את החשמל.
<נתי ביאליסטוק כהן: יכול להיות שאם הרווחה הייתה יודעת, הייתה מטפלת אבל יש אוכלוסייה גדולה מאוד שהשירותים והמידע על השירותים האלה אינו נגיש לה.
<נתי ביאליסטוק כהן: לי יש תחושה שאף אחד לא עושה את הריצ' אאוט הזה כדי למצוא את האנשים האלה ולדעת איך אפשר לעזור להם ולהיטיב את חייהם יותר, ואולי יהיה קשה מאוד להוציא מהעוני בן אדם בן שמונים, עיוור שחי לבד, אבל אפשר יהיה את השנים האחרונות שלו לעשות קצת יותר נוחות.
אלי אלאלוף: לצערי כל אחד מאתנו יכול לתת דוגמאות מסוג זה.
אלי אלאלוף: זה נכון אבל לא לשכוח שהמדינה כמדינה יכולה לקבל בדרך כלל החלטות מקרו.
אלי אלאלוף: אושרה תוספת החימום לתקופה הזאת והסכום הוגדל.
אלי אלאלוף: הייתה החלטה על כך.
אלי אלאלוף: אנשים קיבלו תוספת ואני שמח שהוועדה הזאת התכנסה במיוחד כדי לא לדחות את הנושא ולו בדקה אחת.
אלי אלאלוף: אני אומר שזה היופי של המדינה הזאת, שיש הרבה מאוד עמותות בכל המגזרים שממשיכות את עבודת המקרו של המדינה אבל זה לא מספיק ואני מצטרף לבקשה ששירות הרווחה חייבים להיות קצת יותר קרוב לשטח אבל אז יגידו לך תקנים וכולי ושוב נטבע בבירוקרטיה.
<אבנר עורקבי: שירותי הרווחה רוצים להיפתח ורוצים לתת אבל הם לא יכולים לתת.
אלי אלאלוף: קרן הידידות רוצה להוסיף משהו?
אלי אלאלוף: אחר כך ידידי חיים הלפרין ממשרד החינוך.
<יעל עמאר טולוב: אני חייבת להגיד שכאזרחית זה עצוב לי לשבת כאן.
<יעל עמאר טולוב: אני מגיעה ליום העוני הבין לאומי, אני חושבת כבר חמש שנים, והדיונים בגדול הם אותם דיונים והדיבורים הם אותם דיבורים.
<יעל עמאר טולוב: אני חושבת שצריך להתייחס לדיון הזה כדיון חירום.
<יעל עמאר טולוב: ההצעה לתקציב גמיש היא הצעה להתמודד בצורה חירומית עם העובדה שלא מכוננים תכנית לאומית שמבוססת על המלצות הוועדה.
<יעל עמאר טולוב: ולכן חייבים להתמודד עם המציאות הזאת שאנשים שחיים בעוני, והם רבים במספר, והם הרבה מעבר למספרים בדוח שמבוססים רק על הכנסה, הם אנשים שזקוקים למענה אמיתי, קיומי, מיידי בשטח.
<יעל עמאר טולוב: אי אפשר לתת לאנשים להיכנס לסחרחרה סביב זה שהם צריכים לתקן מקרר.
<יעל עמאר טולוב: אי אפשר לתת לאנשים לדרוש כסף בשוק האפור כי הם לא יכולים לספק ביגוד חורף לילדים שלהם.
<יעל עמאר טולוב: הקרן נמצאת במקום הזה כי היא כבר שנים רבות מתעסקת בצרכים בסיסיים אבל יש לנו שלושה מקורות מידע שאני חושבת שהם כמו הברומטר של המדינה והם שומעים את הקולות מהשטח.
<יעל עמאר טולוב: האחד, קופות הידידות, כמו שהרב אקשטיין ציין בהתחלה.
<יעל עמאר טולוב: הקופות שלנו כבר מספר שנים נמצאות ברשויות המקומיות, כמעט במאתיים רשויות מקומיות, והמיצוי שלהם הוא מקסימלי.
<יעל עמאר טולוב: אנחנו מגיעים מאה אחוזים מימוש.
<יעל עמאר טולוב: אנחנו מגיעים ל-21 אלף בתי אב.
<יעל עמאר טולוב: אם אנחנו מחשבים לכמה בתי אב הקופה שלנו מגיעה יחד עם הקופה שהמדינה מעמידה, אנחנו מגיעים בסך הכול בערך למשהו כמו ארבעים אלף בתי אב וזה כאשר אנחנו מדברים היום על 490 אלף משפחות שחיות בעוני בישראל ואלה רק אלה שמוגדרות דרך הדוח אותו אנחנו מציינים.
<יעל עמאר טולוב: החלוקה היום של הקופות הולכת לציוד כמו מוצרי חשמל – 26 אחוזים, ריהוט – 23 אחוזים, טיפולי שיניים – 17 אחוזים, מזון – 10 אחוזים.
<יעל עמאר טולוב: לאנשים שיושבים בחדר – וסליחה שאני מכלילה - אין לנו יכולת להבין כאנשים שבעים מה זה שלאנשים אין יכולת ללכת ולקנות מזון.
<יעל עמאר טולוב: אין להם יכולת ללכת לתקן את המקרר, אין להם יכולת להחליט או להתמודד עם כל סיטואציה לא צפויה בחיים שלהם.
<יעל עמאר טולוב: אין לנו יכולת להבין את זה.
<יעל עמאר טולוב: אם היינו מבינים את זה, אני חושבת שהמדינה לא הייתה מהססת להקצות את התקציב כמו שמופיע בהמלצה שהוא בין מאתיים ל-500 מיליון שקלים, עכשיו, במידיי, עד שתהיה תכנית גדולה, עד שנעמוד בהישגים הגדולים.
<יעל עמאר טולוב: המקור השני שלנו הוא מוקד הידידות.
<יעל עמאר טולוב: יש לקרן מוקד טלפוני שמאפשר לכל אדם שמצוי במצוקה חברתית, לאור זה שהמדינה שלנו וכל שירותי הרווחה של המדינה כל כך מופרטים, יכולת להרים את הטלפון ולקבל איזושהי הכוונה ואיזשהו סיוע לאן ללכת כדי לעזור לאדם במצבו.
<יעל עמאר טולוב: המוקד הזה הוא יחסית חדש והוא טיפל עד כה כמעט בעשרים אלף פניות מאנשים מכל המדינה, בלי שום הבחנה, בלי שום קריטריון אלא פשוט להרים את הטלפון ולדבר.
<יעל עמאר טולוב: חמישים אחוזים מהפניות שמגיעות למוקד היום הן פניות לצרכים בסיסיים שאומרות אני פשוט צריך כסף.
<יעל עמאר טולוב: כמו שפרויד אמר, לפעמיים סיגר הוא רק סיגר, עוני לפעמים הוא רק כסף.
<יעל עמאר טולוב: הוא לא שירות פסיכו-סוציאלי.
<יעל עמאר טולוב: הוא פשוט בן אדם שצריך קצת כסף.
<יעל עמאר טולוב: אין לו מערך תמיכה, אין לו מישהו שהוא יכול ללוות ממנו, אין לו אדם שהוא יכול להיעזר בו.
<יעל עמאר טולוב: הוא פשוט צריך איזשהו כסף כדי להתמודד.
<יעל עמאר טולוב: זה המקור השני.
<יעל עמאר טולוב: המקור השלישי שלנו כקרן.
<יעל עמאר טולוב: ערכנו סקר ממש לאחרונה בקרב מדגם של 500 אנשים שחיים בעוני וניסינו לבדוק מה אנשים צריכים כדי להתמודד עם הצרכים הבסיסיים בחיים שלהם.
אלי אלאלוף: מיכל, בואי לכאן.
אלי אלאלוף: חברת הוועדה שיש לה זכויות רבות לכל הפרק הזה של שירותי רווחה.
אלי אלאלוף: בנוסף לזה היא שכנה שלי בבאר שבע.
אלי אלאלוף: גיליתי את זה בזכות הדוח.
אלי אלאלוף: אני חיפשתי בגוגל מישהו מבאר שבע ויצאה מיכל האדירה.
אלי אלאלוף: שלום מיכל ולתלמידים שלך.
אלי אלאלוף: היא אף פעם לא באה לבד.
אלי אלאלוף: גילוי נאות, יעל היא מזכירת הוועדה.
<קריאה: היא גם תלמידה של פרופסור מיכל קרומר נבו.
אלי אלאלוף: זה בנוסף.
אלי אלאלוף: קודם כל היא מזכירת הוועדה.
<יעל עמאר טולוב: ערכנו סקר בקרב 500 אנשים שחיים בעוני.
<יעל עמאר טולוב: עשינו איזושהי הגדרה אופרטיבית איך להגדיר אנשים שחיים בעוני.
<יעל עמאר טולוב: שבעים אחוזים ממשפחות שחיות בעוני בישראל היום נאלצות לוותר על קניית מזון, 52 אחוזים מהאנשים שחיים בעוני נאלצים לוותר על טיפול רפואי בגלל בעיות כלכליות, לשלושים אחוזים מהאנשים אין בבית ריהוט תקין.
<יעל עמאר טולוב: באמת, צריך להבין את זה.
<יעל עמאר טולוב: אלה לא רק מלים.
<יעל עמאר טולוב: 25 אחוזים מהאנשים, אין בבית מוצרי חשמל חיוניים.
<יעל עמאר טולוב: ל-27 אחוזים מהאנשים, אין לבני הבית בגדים מתאימים לחורף.
<יעל עמאר טולוב: ל-35 אחוזים מהאנשים אין ציוד לימודי.
<יעל עמאר טולוב: כל שלושת המקורות האלה מעידים על כך שכסף גמיש, כסף שאפשר להביא לאנשים באופן מיידי, מהיר, גמיש, בלי פרוצדורות, בלי דרישה להשתתפות עצמית שאין להם יכולת להביא אותה אם הקצבה שלהם לא נכנסה או אם אין להם כסף, הרי לדרוש השתתפות עצמית זאת גם אחת מהבעיות, חייבים לכונן תקציב גמיש.
<יעל עמאר טולוב: לצערנו המחלקות לשירותים חברתיים מוצאות את עצמן היום כ-ש.ג.
<יעל עמאר טולוב: של העוני.
<יעל עמאר טולוב: גם אתה יושב ראש הוועדה בוועדה עצמה דרשת שכל אחד מהמשרדים הממשלתיים ימצא את הדרך שלו להתמודד עם עוני בהקשר שלו.
<יעל עמאר טולוב: משרד הבריאות, משרד השיכון, המשרד לאזרחים ותיקים, לא משנה, כל אחד ימצא את הדרך שלו.
<יעל עמאר טולוב: אם היום מסתכלים על הפילוחים גם שלנו וגם של משרד הרווחה כדי לראות לאן הולך הכסף, רואים שדברים הולכים לצורכי בריאות, דברים הולכים לצורכי חינוך, דברים הולכים לצורכי תשלום שכר דירה.
<יעל עמאר טולוב: אלה לא דברים שאמורים לצאת ממשרד הרווחה אלא אלה דברים שכל משרד אמור להתמודד אתם.
<יעל עמאר טולוב: אבל זה בדיוק חלק מהבעיה כי רק משרד הרווחה מוצא את עצמו נמצא שם כ-ש.ג.
<יעל עמאר טולוב: והוא זה שפוגש באופן ישיר את האנשים.
<יעל עמאר טולוב: למרות שחוק הבטחת הכנסה – וזו הייתה ההתנגדות של האוצר במהלך דיוני ועדת העוני – ההתנגדות של האוצר לכונן תקציב גמיש ולהגדיל אותו הייתה שכסף נותנים דרך ביטוח לאומי על בסיס חוק הבטחת הכנסה מ-1982 ואין סיבה לתת כסף ולא שירותים פסיכו-סוציאליים, כמו שגם דיבר כאן נציג האוצר.
<יעל עמאר טולוב: המציאות היא כזאת שבגלל המצב החירומי, בגלל שאנשים נמצאים בכזאת מציאות לא הגיונית ולא סבירה ולא מובנת, הדרך היחידה לקבל את זה היא דרך המחלקות לשירותים חברתיים.
<יעל עמאר טולוב: להעמיד שמונים מיליון שקלים כאשר שלושים מיליון שקלים מתוכם הם של הקרן לידידות כפילנתרופיה ולא שהמדינה לוקחת על עצמה אחריות כזאת, בעיני זה על גבול החרפה והביזיון.
<יעל עמאר טולוב: אני חושבת ואני מקווה שהקרן תוכל גם לעזור לאותם קשישים בחוץ לארץ וגם להמשיך לקיים את הקופה הזאת בארץ, אבל ההכרח הוא מיידי, הוא דחוף והוא ברמת מחר בבוקר.
<יעל עמאר טולוב: אני רוצה להוסיף משהו אחד קטן בהקשר הזה והוא לגבי המנגנון.
<יעל עמאר טולוב: הכסף הזה הוא לא כסף אחיד.
<יעל עמאר טולוב: כשהבן אדם צריך ללכת לקבל סיוע כדי לתקן את המקרר שלו, הוא לא יכול לתת עכשיו כסף ובעוד שלושה חודשים לקבל החזר על הכסף הזה.
<יעל עמאר טולוב: הוא צריך לקבל עכשיו סיוע כדי שהוא יוכל עכשיו ללכת לספק, ללכת לחנות מוצרי חשמל ולהחליף את המקרר שלו.
<יעל עמאר טולוב: לכן זה לא מספיק שרק תועמד קופה לצורך הזה אלא חייבים גם לאפשר לקופה הזאת להיות כמו קופה קטנה שכל עובד סוציאלי או כל איש מקצוע בקצה יכול לעזור לאנשים שחיים בעוני.
<יעל עמאר טולוב: ההתייחסות, אני חושבת, לדיון הזה חייבת להיות כהתייחסות חירומית לאור העובדה שהמדינה לצערי ולצערנו לא מתעוררת כדי שהשינוי האמיתי בעוני יקרה.
<יעל עמאר טולוב: לדעתי יום העוני הבין לאומי יכול להיות יום אבל לאומי עם המצב שאנחנו נמצאים בו היום בישראל.
<יעל עמאר טולוב: השינוי הוא פשוט חייב לקרות היום בצהרים, מחר בבוקר, כדי שאנחנו לא נתבזה כחברה.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם שאסור למחוא כפיים בכנסת אבל מגיע לה.
<יחיאל אקשטיין: אני כל כך גאה בצוות שלי.
אלי אלאלוף: חיים הלפרין, בבקשה.
<חיים הלפרין: אני מתנצל מראש כי אני לא מתכוון להתחרות בפאתוס.
אלי אלאלוף: לא פאתוס.
אלי אלאלוף: הוא מדוד.
אלי אלאלוף: אני חייב לומר שיש לי הכרות גדולה מאוד עם יעל באופן אישי.
אלי אלאלוף: אימא שלה זיכרונה לברכה הקימה את אחת הלשכות לשירותים חברתיים המדהימה ביותר בארץ, בבאר שבע.
אלי אלאלוף: הכרתי גם את אבא שלה, הוא הקים לנו את התקשורת המקומית המתקדמת ביותר, אם לא הראשונה בארץ.
אלי אלאלוף: היה ליעל בית ספר טוב גם בבית וגם בהכשרה וגם ברגישות הנדרשת.
<חיים הלפרין: בהיבט של המחויבות של מערכת החינוך לתת מענה מיטבי, אנחנו בעידן דיפרנציאלי עמוק.
<חיים הלפרין: כלומר, הבסיס הוא כמובן התקצוב הדיפרנציאלי שיגיע לשיאו בהשקעה של מיליארד שקלים.
<חיים הלפרין: היה דיון בוועדה הזאת ואדוני היושב ראש, אתה זוכר.
אלי אלאלוף: תתכונן לדיון הבא שיתקיים בחודש יוני.
אלי אלאלוף: אני חייב לציין שבוועדה לא דנים בעוני רק ביום העוני.
אלי אלאלוף: כל שישה חודשים המשרדים באים ומביאים דוח על הביצוע שלהם ובנוסף לכך יש חקיקה פרטית, כולל שלי וגם של חברים נוספים, שמקדמת נושאים ספציפיים שהיו בדוח העוני ולפעמים הרבה מאוד נושאים שלא קשורים בכתיבת הדוח אבל קשורים לאוכלוסיות בעוני כמו למשל - מה ששמעתם ולצערנו זה לא במקום של עוני - כל נושא הסיעוד בארץ.
אלי אלאלוף: קיימנו בנושא דיונים ובעצם הוועדה מתכנסת שלוש פעמים בשבוע לדון בכעשרה נושאים.
אלי אלאלוף: זה רק אומר מה הקצב הנדרש כאן כדי לעמוד בכל התחומים הקשים שיש לנו בחברה הישראלית.
<חיים הלפרין: אנחנו בעידן דיפרנציאלי בתהליך רב שנתי.
<חיים הלפרין: התקצוב הדיפרנציאלי שהיום מקודם באופן מאוד דרמטי, גם בבתי הספר היסודיים וגם בחטיבות הביניים, נותן מענה של שעות נוספות לבתי הספר כדי שתלמידים יוכלו לשהות שם יותר זמן ובזמן יותר איכותי.
<חיים הלפרין: כלומר, מזמן הבנו שרק הקצאה של משאבים היא לא פתרון ולכן בבתי הספר שמוגדרים מבחינתנו אדומים בהיבט של תפקוד מעבר לזמן, יש תכנית שתומכת בכניסה של השעות האלה שנקראת תכנית מרום ובית הספר מקבל סיוע רחב מאוד גם בהיבטים של תפעול פנימי והיבטים של מקצועיות של אנשי הצוות, כדי לתת מענה יותר נכון ויותר טוב לאוכלוסיית התלמידים.
<חיים הלפרין: התשתית ממנה אנחנו מתחילים היא חוק יום חינוך ארוך כאשר למעלה מתשעים אחוזים מבתי הספר והגנים שיש להם יום חינוך ארוך נמצאים בפריפריה.
<חיים הלפרין: יש לנו תכנית משלימה שנקראת ציל"ה, שנותנת מענה לאשכולות אחד עד שלוש כאשר כל יום במהלך ימי הלימודים עד השעה 4:00 כוללת גם הזנה.
<חיים הלפרין: אגב, לרוב בתי הספר שנמצאים ביום חינוך ארוך יש תכנית הזנה ולחבר הכנסת יש כמה זכויות בסיפור הזה.
<חיים הלפרין: אני לא אאריך.
<חיים הלפרין: זה לגבי המענה הבסיסי שילדים מקבלים במערכת.
<חיים הלפרין: בנוסף יש תכנית מלגות של המשרד שהיא שודרגה למאה מיליון שקלים והיא באמת נותנת באמצעות בתי הספר מענה דיפרנציאלי לילדים בהתאם לצרכים שלהם והיא ניתנת באופן דיפרנציאלי בהתאם למדדי הטיפוח של ביתה ספר.
<חיים הלפרין: כלומר, יכול להיות גם בית ספר חלש ברשות חזקה וצוות בית הספר מקבל סכום למלגות עבור הילדים שלו והצוות החינוכי הרבה פעמים יחד עם הרווחה בישוב, בשותפות עם הגורמים היישוביים, בוחר במה להתמקד ומה לתת.
<חיים הלפרין: כמובן תמיד אנחנו יכולים לומר שאין הקומץ משביע את הארי, אבל הקרן הזאת גדלה מחמישים מיליון שקלים למאה מיליון שקלים.
אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת עודד פורר שהוא ודאי בא מוועדה אחרת.
<חיים הלפרין: יש תכנית שבמקרה אני מופקד עליה, אותה שדרגנו השנה כדי לתת מענה גם לישובים חלשים במרכז.
<חיים הלפרין: התכנית נקראת סל תרבות ארצי.
<חיים הלפרין: בעבר הייתה תכנית שבגלל המגבלות התקציביות של המשרד נתנה מענה רק למאה ישובים והייתה רשימה סגורה.
<חיים הלפרין: אנחנו פתחנו אותה ושדרגנו אותה והיום נכנסו אליה 35 ישובים חדשים שרובם באמת באים מהפריפריה, ישובים ממש חלשים, באשכול 1, 2, 3.
<חיים הלפרין: התקצוב הוא בהתאם.
<חיים הלפרין: זה בא לתת לילדים בפריפריה גם מענים של תרבות במסגרת מערכת החינוך ולא רק להיות תלויים בשאלה אם להורים יש יכולת לקחת את הילדים שלהם לאיזשהו מופע אמנותי בעל ערך.
<חיים הלפרין: יש גם שתי תכניות חומש גדולות למגזר הערבי ולמגזר הבדואי שנותנות מענה דיפרנציאלי לישובים ולמוסדות, כדי לתת מענה יותר טוב, יותר מקצועי ויותר נכון ולא השקעה של פיזור כסף באופן שוויוני כדי לעבוד בעולם התשומות.
<חיים הלפרין: אנחנו יותר ממוקדים בעולם התפוקות, לראות איך באמת אנחנו מצליחים לשבור עד כמה שאפשר את הקשר שבין מצב סוציו אקונומי של המשפחה לבין היכולת להגיע להישגים.
<חיים הלפרין: אני חושב שאנחנו בדרך הנכונה.
<חיים הלפרין: תמיד אנחנו אומרים שאנחנו זקוקים לעוד, אבל הכיוון הוא ודאי נכון.
<חיים הלפרין: בעניין הזה אני חושב שמה שהקרן לידידות עושה, היא בעצם סוג של משלים בהיבט של המקום של הקהילה כי המדינה תמיד לא תוכל לתת מענה לכל ולכולם.
<חיים הלפרין: יש מנגנונים קהילתיים והקרן לידידות במובן הזה משמשת סוג של מנגנון קהילתי של איתור המקומות בהם המדינה לא מצליחה להגיע אליהם.
<חיים הלפרין: אני אתן לך דוגמה רק מתחום ההזנה.
<חיים הלפרין: מנגנונים מאוד ברורים וידועים, משפחה שרמתה הכנסה שלה היא יחסית נמוכה, זכאית להזנה חינם אבל יש משפחות – אני לא יודע להגדיר את מספרן – שמתביישות לפנות לרווחה, להביא תלושי שכר ולהגיד שהן זקוקות.
<חיים הלפרין: במונחים של מדינה אין לך פתרון.
<חיים הלפרין: אומרת הרשות המקומית שהיא פתחה את הדלת, אמרה תיכנסו, תבואו ותקבלו אבל המשפחה או מתביישת או לא יכולה או לא יודעת ולא מנצלת את הזכות הזאת.
<חיים הלפרין: כתוצאה מכך עלול להיות שילד לא יאכל.
<חיים הלפרין: הוא יגיד שהוא לא רוצה לאכול למרות שהוא זכאי ואף אחד לא חוסם אותו בדרך.
<חיים הלפרין: במובן הזה גם למשל האבחונים הדידקטיים.
<חיים הלפרין: המשרד משקיע אלף מלגות למגזר הכללי ועוד אלף מלגות למגזר הערבי.
אלי אלאלוף: גם זה נמצא בדוח.
<חיים הלפרין: יש מלגות וילדים שזכאים לאבחונים בגילאים המתאימים, זכאים לנצל אותם ואנחנו יודעים שיש מנגנון מאוד ברור שמאפשר לדבר הזה לקרות ואפשר להגיע לאלף מלגות בשנה אבל אנחנו לא תמיד ממצים את הפנייה.
<חיים הלפרין: הרבה פעמים משפחות מתביישות לפנות.
<חיים הלפרין: זה מנגנון מקביל שמאפשר בדיוק לשוליים האלה שהמדינה לא מצליחה לתת להם פתרון, לתת להם פתרון.
<חיים הלפרין: במובן הזה אני חושב שכל עוד נשמר גם את שיתוף הפעולה וגם את האיזון, אפשר יהיה להגיע למקומות יותר טובים מאשר מדינה יכולה להגיע כמדינה, או רשות בכלל.
<קריאה: סליחה, מי שחייב עידוד אלה העובדים הסוציאליים ולא האנשים עצמם.
<חיים הלפרין: זה לא משנה.
<חיים הלפרין: הדרך להגיע.
אלי אלאלוף: יש עוד משרד שרוצה להתבטא?
אלי אלאלוף: משרד העלייה והקליטה, בבקשה.
<שרה כהן: אני רוצה לתת איזשהו זרקור לגבי המצב של אוכלוסיית העולים ולנסות לחדד את המצב הייחודי של חלק מהאוכלוסיות.
<שרה כהן: אני עוקבת בשנים האחרונות אחר דוח העוני של המוסד לביטוח לאומי ואנחנו רואים שהמצב של המסה הקריטית של אוכלוסיית העולים הולך ומשתפר.
<שרה כהן: יש יותר ויותר שילוב בתעסוקה, השכר של חלק לא מבוטל הולך וגדל ודומה לשכר של האוכלוסייה הישראלית הוותיקה.
אלי אלאלוף: אני קדם בברכה את חבר הוועדה, חבר הכנסת איציק שמולי.
<שרה כהן: אנחנו בעצם רואים שלגבי חלק מן האוכלוסייה, לגביה באמת צריך לתת את הדעת במיוחד.
<שרה כהן: אנחנו עדיין רואים שמצבם של העולים הוא פחות טוב.
<שרה כהן: זאת אומרת, אני מבחינה בין תחולת העוני שהולכת וקטנה בקרב העולים לבין עומק העוני שהולך וגדל לגבי חלק מהאוכלוסיות שאני יכולה לחדד בתוכן שתיים, כאשר האחת היא אוכלוסייה של העולים הזקנים שמרביתם מתקיימים מקצבת זקנה עם השלמת הכנסה, ואם אנחנו בוחנים, אנחנו רואים שיש כמעט זהות מאוד גדולה בין מי שמתקיים עם קצבת השלמת הכנסה מהביטוח הלאומי בקרב הזקנים לבין העולים עצמם כאשר החלק הארי בהם אלה יוצאי חבר המדינות.
<שרה כהן: כאן אלמלא תשלומי העברה של המוסד לביטוח לאומי, שאיכשהו מנסה לאזן את המצב, מצבם היה מתחת לקו העוני.
<שרה כהן: האוכלוסייה השנייה שאני חושבת שצריך לתת עליה את הדעת היא האוכלוסייה שהיא חלק מאוכלוסיית עולי או יוצאי אתיופיה, גם הוותיקים וגם הדור השני.