GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מ"א: לילדים שלנו רק לא מזמן הם קיבלו שירותים מיוחדים, תלות בזולת לבוגרים, הכול במאבק.
<מ"א: הכול במלחמה.
<מ"א: הגיע הזמן שיהיה חוק, וכן, אני רוצה שיהיה לכולם והכול, וישר אחרי זה יהיה לכולם.
<מ"א: אילן, אתה עזרת לנו אז עם המועדוניות, עזרת לנו עם החוק הזה.
<מ"א: אז כן, צריך להתחיל, ואני מחזקת את ידיכם לעשות את החוק הזה, וכמה שיותר מהר, ואחר כך להתקדם לכל השאר.
<מ"א: כן, יש כמה דברים שממש צריכים לתקן בחוק הזה, כדי שהם יותר יותאמו לכולם, ושיהיו קשורים לחוק זכויות לאנשים עם מוגבלויות.
נורית קורן: ליבי עם המשפחות, זה באמת קשה, כשיש ילד עם מוגבלות בבית, זה לא קל, צריך להיאבק על כל דבר, ואנחנו צריכים להתקדם.
נורית קורן: אבל החוק הזה לדעתי הוא לא מושלם, הוא לא טוב.
נורית קורן: הוא צריך לקחת את כולם, את כל המוגבלויות ביחד ולהגיע באמת לפי הצרכים, כי אני חושבת שהצרכים מאוד חשובים.
נורית קורן: צריך כאן לאגד את כל המשרדים תחת קורת גג אחת שלא ירוצו ממשרד למשרד, והמשרד הזה אומר אל"ף, והשני אומר גימ"ל, והשלישי אומר ששניהם לא בסדר, וצריך להכניס גם בחוק הזה ילדים בוגרים יותר.
אורלי לוי אבקסיס: הם בפנים.
נורית קורן: אתם מדברים רק על האוטיסטים, אני דיברתי על הכול.
נורית קורן: צריך באמת להכניס לכאן גם את ההורים, לשמוע מה הקשיים, וללכת לפי צרכים, ולא לפי שירותים, ולכן צריך לתת מענה.
נורית קורן: אני חושבת שבאמת הגיע הזמן לתת מענה לכולם, ושלא תהיה מלחמה אחד בשני.
נורית קורן: אני רואה את זה בצורך להוסיף בקצבאות, להגדיל את הקצבאות, שכל הארגונים אחד מדבר נגד השני.
נורית קורן: הגיע הזמן, צריך באמת לאחד את הכול, כי זה ממש חשוב.
אלי אלאלוף: ברשותכם, חבר הכנסת מאיר כהן.
מאיר כהן: שלום לכולם, אדוני היושב ראש, אנחנו כל הזמן בריטואל הזה כבר שלוש שנים של איזה תחושה שיש כאן מנצחים.
מאיר כהן: אמרתי, אנחנו שוב בריטואל הזה, אדוני היושב ראש, של לשבת סביב שולחן ולשמוע סיפורים קשים, נוגעים ללב, וזה מצטייר כאילו שתי מחנות אלה נגד אלה.
מאיר כהן: אני רוצה להגיד בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים.
מאיר כהן: החוק הזה היה פרק אל"ף בחוק כללי שמטפל בכל המוגבלויות.
מאיר כהן: להערכתי, אילולא התחושה הזאת שמתמודדים כנגד חוקים, עם שתדלנות, ועם הטובים ורעים, היום היינו כבר בכתיבתו וביישומו של הפרק השני של החוק הזה, כי אין לי שום ספק שבעולם, ולא הקל שבקלים, שצריך חוק מוגבלויות במדינת ישראל, על זה לא היה ספק כשהייתי שר הרווחה, ולא היה ספק כשישבתי עם אורלי, ולא היה ספק כשישבתי עם יאיר שהיה שר האוצר.
מאיר כהן: גזרנו תקציב מאוד ברור.
מאיר כהן: לא יכולנו לעשות את זה באותה שנה, אבל אמרנו שבהחלט יש מספיק דמויות שהנושא הזה קרוב לליבם בכנסת הזאת, גם בכנסת שעברה, שבאמת לא ניתן לאף אחד איזה פער, או איזה תחושה שימשיכו בעוד 50 שנה ללכת עם התחושות האלה, באמת, רצינו לפתור את זה.
מאיר כהן: אני באמת קורא לכולם כאן, בלי שום קשר איזה ארגון אתה ומה אתה.
מאיר כהן: יש כאן באמת שלוש הצעות מעומק הלב שלנו, אין בהן טיפה אחת של פוליטיקה.
מאיר כהן: אין בהן טיפה אחת של לתת העדפה לאלה או לאחרים.
מאיר כהן: בואו בבקשה, כולם יישבו, אתה מוביל את זה אדוני, ולשבת ולייצר משלושת ההצעות האלה את ההצעה הטובה ביותר, וצריך תיקונים, וצריך שיפוצים.
מאיר כהן: אמרתי חלילה שהוועדה הזאת לא תלך למקום - - -
אורלי לוי אבקסיס: זה מהות הוועדה הרי, להקשיב לכולם, ולקבל - - -
מאיר כהן: בדיוק, זה מהות הוועדה.
מאיר כהן: אבל אין שום ספק שבאותה התחייבות שאנחנו נצביע על החוק הזה, אנחנו לא נצביע על החוק הזה אם אנחנו לא נתחיל לכתוב את הפרק השני שמדבר על הכללת כל בעלי המוגבלויות.
מאיר כהן: אבל ראו, אנחנו כבר שנתיים בזבזנו, יכולנו לתקן ולהתחיל עם משהו.
מאיר כהן: אני מפציר בכם, בלי שום כחל וסרק, היו זהירים בהתעקשות הזאת של או הכול או לא כלום, אני אתכם בכל, אבל לעשות את זה הדרגתי.
<יוגב גרדוס: שלום, קודם כל זה דיון ראשון שלי בוועדה.
<יוגב גרדוס: אז קצת ימי חסד ראשונים, אני מבקש.
<יוגב גרדוס: אני בכל זאת בכובע של האוצר.
אלי אלאלוף: בבקשה, תציג את שמך לכולם.
<יוגב גרדוס: שמי יוגב גרדוס, אני רכז רווחה חדש.
<יוגב גרדוס: החלפתי את רבקה לויפר, מי שמכיר.
<יוגב גרדוס: בכל זאת כובע של האוצר, אני אשים את נושא העלויות התקציביות.
אלי אלאלוף: אני חייב לומר לפני שתדבר.
אלי אלאלוף: הוצע לו כל מיני תפקידים שלא קשורים לרווחה.
אלי אלאלוף: הוא חזר מלימודים בארצות הברית, ואמר, אני רוצה רק את הנושא להיות רפרנט של הרווחה.
אלי אלאלוף: הבחירה הזאת שלו מוכיחה על הנשמה המיוחדת שלו, אבל הוא בא להציג את עצמו ככה.
<יוגב גרדוס: אני לא חושב שמדינת ישראל צריכה להרגיש מקופחת לעומת ארצות-הברית ביחס שלה לאנשים עם מוגבלויות.
<יוגב גרדוס: מה שאני ראיתי, אני לא כל כך מסכים מה שאמרת.
<יוגב גרדוס: אני אשים את הנושא התקציבי בצד.
<יוגב גרדוס: יש פה עלויות תקציביות משמעותיות להצעות החוק האלה, קשה מאוד להעריך כי דברים פה לא מוגדרים, זה נע בין מאות מיליונים ואפילו יותר, או אם בתחולות מסוימות יכול להיות שאין עלויות, אז קשה מאוד להתייחס, ואני לא רוצה להגיד סתם ככה.
<יוגב גרדוס: עשינו הערכה שהיא יכולה להגיע ל-500 מיליון.
מאיר כהן: אם ההסכמים הקואליציוניים מה זה 500...
<יוגב גרדוס: נשים את זה בצד.
<יוגב גרדוס: לעניין המהותי, אנחנו חושבים שהחקיקה פה היא מאוד בעייתית.
<יוגב גרדוס: משרד הרווחה היום מציע, והם התייחסו - סל שירותים מאוד מגוון שהוא יכול לתפור בגלל שאין לו את הקשיחויות של החקיקה, הוא יכול לתפור עבור כל בן-אדם בנפרד.
<יוגב גרדוס: נכון, הבנתי את זה מהדיון שתמיד אפשר לעשות עוד, ויכול להיות שיש מדינות שעושות הרבה יותר.
<יוגב גרדוס: אני רוצה לציין שגם בתקופת שר האוצר לפיד והשר כהן, וגם עכשיו, התקציבים לנושאים האלה, גם לנושא האוטיסטים וגם בכלל תוגברו מאוד משמעותית.
<יוגב גרדוס: יש כוונה לעשות את זה גם בעתיד, אבל הנושא הזה של חקיקה הוא מאוד בעייתי, קשה לי מאוד להתייחס להצעה עצמה.
<יוגב גרדוס: עוד דבר אחד, מינהל מוגבלויות זה משהו שעלה פה, אני מבין שמשרד הרווחה מקדם וגם יכול לעזור, גם בכל הנושא שדיברת על ביורוקרטיה, אני גם מכיר את זה.
<יוגב גרדוס: ביורוקרטיה זה דבר נורא, ואם אפשר לפתור אותה זה רק ישפר את המצב גם בלי עלות תקציבית.
אורלי לוי אבקסיס: גם אם מקצצים לך תור לשירות שלא קיים, זה גם אם תהיה מקום ראשון בתור לא משנה, לא תקבל את השירות.
אורלי לוי אבקסיס: אם אין מועדונית, אז אין מועדונית.
אורלי לוי אבקסיס: אם אין מגורים בקהילה, אז אין – גם אם תקצץ את הביורוקרטיה לא תיהנה מזה, בוא נקבע את הזכויות.
אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מתחייבת שאנחנו כנושא הדגל, אנחנו לא נעצור עם האוטיסטים - עושים לכם מניפולציות.
אורלי לוי אבקסיס: האוצר - - - פשוט מת עליהם.
אורלי לוי אבקסיס: מצטערת לא יכולתי לעמוד בזה.
<רויטל לן כהן: הבטיחו את זה בשנות השישים - - -
אלי אלאלוף: אנחנו נגיע לשלב של הסיכומים, ויהיה לך זכות הדיבור.
<אדוארד ווייס: אני סגן היועץ המשפטי של משרד הרווחה.
<אדוארד ווייס: לידי יושבת מנהלת השרות לטיפול באנשים עם אוטיזם.
<אדוארד ווייס: אני רק רוצה להבהיר שאנחנו מסכימים ומודעים לחשיבות של הנושא הן לגבי האוכלוסייה של אנשים עם אוטיזם, והן לגבי אנשים עם מוגבלות אחרת.
<אדוארד ווייס: זה ברור, המשרד שלנו נותן שירותים בפועל, שירותים רבים ומגוונים לכל האוכלוסיות שבטיפולנו.
<אדוארד ווייס: יחד עם זאת, אנחנו ראינו פה שבכל זאת יש חילוקי דעות לגבי התפיסה העקרונית שצריכה להנהיג את הנושא ואיך בדיוק להסדיר את הנושא.
<אדוארד ווייס: כרגע שר הרווחה נתן הנחיה שאין מקום לקדם את הנושא של החוק בינתיים בשלב זה.
<אדוארד ווייס: אני אסביר מדוע – קודם כל יש פערים, כפי שאמרתי, יש חילוקי דעות, יש צורך בהשלמות ולשקול כל הזמן.
יאיר לפיד: ברשותך, שאלה על המשפט שאמרת, אתה אומר פה שהשר חוזר בו מההתחייבות שלו על דוכן הכנסת?
<אדוארד ווייס: שוב, אני קיבלתי הנחיה - - -
<רויטל לן כהן: - - - מעל דוכן הכנסת.
<רויטל לן כהן: זה לא מה שהוא התחייב, הוא התחייב להחזיק את אלה כמו פלטפורמה ולעשות עליהם הצעת חוק ממשלתית שכוללת את כולם.
אורלי לוי אבקסיס: רויטל, אל תשני את הפרוטוקול, אל תגזימי.
אורלי לוי אבקסיס: גם אלה עם התפקוד הגבוה שרבים עם אלה עם התפקוד הנמוך לא יאה ולא נאה, תאמינו לי.
<רויטל לן כהן: אז אל תגרמו לנו לריב אחד עם השני.
אורלי לוי אבקסיס: בוא נתקן את החוק ונקדם אותו.
<רויטל לן כהן: החוק הזה אין מה לתקן בו.
אורלי לוי אבקסיס: רויטל, אם את פוחדת שהבן שלך ייפגע מהחוק הזה, אני מבטיחה לך שלא.
<רויטל לן כהן: את יודעת למה לא, כי אני לא אשאר פה דקה אחת אם החוק הזה יעבור, אני יעבור למדינה יותר מתקדמת.
<תמר דורסט: זה רק בגלל פוליטיקה.
<תמר דורסט: את כל המקצוענות של העובדים שלו הוא זורק לפח.
אלי אלאלוף: חברים, אני מבקש מכולכם.
אלי אלאלוף: אתם תקבלו רשות הדיבור, תדברו.
אלי אלאלוף: מי שלא ידבר כשאין לו רשות הדיבור, אני מצטער להודיע וזה מידי, ייצא החוצה.
אלי אלאלוף: גברת זו פעם אחרונה, כי זה לא בהתאם לסיכום בינינו לפני שעה.
יאיר לפיד: אלי, אני אשמח אם היועץ המשפטי יענה על השאלה ששאלתי.
יאיר לפיד: האם השר חוזר בו מההתחייבות שלו מעל דוכן הכנסת?
<אדוארד ווייס: שוב, ההנחיה של השר כרגע שבשלב זה, ברגע זה בגלל כל הטעמים שפירטתי, אין מקום כרגע לקדם את הנושא.
<אדוארד ווייס: אם אדוני יאפשר לי רק להמשיך, אז מבחינת ההרחבה של השירותים, אני רק רוצה לציין שהמשרד עושה - - -
יאיר לפיד: רק שנייה, אתה יודע, אני מנוסה למדיי בדיונים כאלה, להגיד לי, רק שנייה, אני רוצה להמשיך במקום לענות לשאלה שלי, לא עובד.
יאיר לפיד: אני שאלתי שאלה פשוטה, האם השר חוזר בו, אנחנו צריכים לדעת.
<אדוארד ווייס: שוב פעם, אני חזרתי על ההנחיה שקיבלנו מהשר היום.
<אדוארד ווייס: כרגע מתנהלים גם כן מגעים עם משרד האוצר לגבי הנושא של הרחבת התקציב.
<אדוארד ווייס: אנחנו דורשים 100 מיליון שקל, ובמסגרת הדיונים עם האוצר, אנחנו העלינו את הנושא של החוק.
אורלי לוי אבקסיס: מה חלקו של פינס בסיפור הזה?
אורלי לוי אבקסיס: כי אני הבנתי שהשר הרלבנטי עדיין תומך, והבעיה העיקרית היא בעצם בפתחו של פינס – מהאוצר, אם מישהו לא יודע.
<אדוארד ווייס: שוב פעם, במסגרת הדיונים כרגע עם משרד האוצר, גם העלינו גם את הנושא של החוק, והצעות החוק שנמצאות על שולחן הכנסת היום.
<אדוארד ווייס: כרגע העניין עוד לא הסתיים, יש תהליך של דיונים בעניין של התקצוב בשנת 2017-2018.
<אדוארד ווייס: העניין הזה עוד לא הסתיים.
<אדוארד ווייס: אנחנו לא יודעים איזה מסגרת תקציבית עומדת גם כן לעניין הזה.
<אדוארד ווייס: במצב כזה אי אפשר לקדם חקיקה כשלא יודעים מה המסגרת התקציבית.
אורלי לוי אבקסיס: אבל יוצא דרישה למשרד הרווחה לתקצב את זה, נכון?
אורלי לוי אבקסיס: לא, אני רוצה לדעת איפה החוליה החלשה.
אורלי לוי אבקסיס: המשרד דרש, העלה, עכשיו זה בפתחו של שר האוצר, אולי זו הכתובת עכשיו.
<אדוארד ווייס: העלינו את הנושא של החוק גם כן.
אורלי לוי אבקסיס: אבל השר עצמו לא חוזר מהרעיון של חקיקת החוק, הוא צריך רק את התקציב לפי מה שאני מבינה ממך.
<אדוארד ווייס: אמרתי את מה שאמרתי, זו ההנחיה שקיבלנו, הדגשתי כרגע, בשלב הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אתם מחכים למימון?
אורלי לוי אבקסיס: - הגשתם בקשה.
מאיר כהן: הדברים שלו מאוד ברורים, אל תנסו להכניס לו דברים לפה.
מאיר כהן: השר חזר בו, בסדר גמור.
אורלי לוי אבקסיס: כי אנחנו מקבלים דברים שונים.
יאיר לפיד: למזלנו, הכנסת היא עדיין הריבון.
<ד"ע: אני אבא לשני בחורים על רצף האוטיזם בני 24.5.
<ד"ע: שניהם, כל אחד בקצה אחר של הקשת.
<ד"ע: הילד בתפקוד הגבוה שלי, בשנתו השלישית בצה"ל, חייל מצטיין בחיל המודיעין בפיענוח צילומי אוויר.
<ד"ע: הלוואי שהוא היה יכול לשבת פה עם מר רונן גיל ולהתבטא כמוהו ולדבר כמוהו – זה הילד בתפקוד הגבוה.
<ד"ע: הילד בתפקוד הנמוך בקושי מדבר.
<ד"ע: הוא חייב השגחה 7/24.
<ד"ע: ביום שבו עברה הצעת החוק הטרומית, ישבתי לפני הבית של שר הרווחה, וחיכיתי שהוא ייצא כדי לדבר אתו על זה שהוא לא יכשיל את ההצעה, וקיבלתי טלפון אחרי שעה מאשתי שהילד נכנס בוויטרינה של הסלון, חתך את העורק של הילד.
<ד"ע: רצתי הביתה, אמבולנס, ניתוח והכול - זה המשמעות של השגחה על ילד אוטיסט בתפקוד נמוך – 7/24.
<ד"ע: לפני שבוע וחצי הכנסנו אותו כי לא יכולנו יותר, כי אשתי צריכה לעבור ניתוח לב, להוסטל, רחוק מהבית, לצערי.
<ד"ע: החוק הזה, אני עמל עליו כבר חמש שנים במסגרת הפעילות שלי באלו"ט.
<ד"ע: אני כבר 12 שנה פעיל באלו"ט – כל הזמן מלחמת חפירות על כל דבר הכי קטן שצריך לקבל בשביל הילדים - מלחמת חפירות.
<ד"ע: החוקים האלה יעשו סוף למלחמה.
<ד"ע: יש חומה, כמו שאמרה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אם כל אחד יידחף במקום אחר, החומה לא תזוז מילימטר.
<ד"ע: אנחנו האוטיסטים איל הברזל, אנחנו נבקע את החומה.
<ד"ע: כולם צריכים לדחוף אתנו ביחד, ואחרי זה בפירצה הזאת כולכם תיכנסו ואל תעצרו אותנו, אתם רק תפריעו עכשיו.
<י"ב: צהריים טובים, אני אמא לילד עם מוגבלות קשה, וכל הזכויות.
<י"ב: אני מודה לך, אדוני היושב ראש, על זכות הדיבור.
<י"ב: אני אחרי שלושה חודשים מאוד קשים שכללו תאונות דרכים גם של הילד החולה, וזה פעם ראשונה אחרי שלושה חודשים שאני מגיעה לפה, ואני מודה לך על זכות הדיבור.
<י"ב: אני רוצה לחזור ולדבר על חטא הסקטוריאליות, על ההבטחה שנדאג לאחרים אחר כך.
<י"ב: יש 7,000 תסמונות נדירות, הבן שלי חולה באחת מהן – מה, יחוקקו 7,000 חוקים של תסמונות נדירות?
<י"ב: אני אתן דוגמה פרטית למשמעות של סקטוריאליות, ואחר כך אני אתן דוגמה רחבה יותר.
<י"ב: לפני שבועיים חבר הכנסת אילן גילאון, וכל הפייסבוק עמד על הרגליים מול קופת חולים כללית - מנכ"ל קופת החולים למה?
<י"ב: כי הבן הפרטי שלי היה צריך הזרקת בוטוקס לגפיים התחתונות כי הוא סובל מקישיון.
<י"ב: אבל מה, סל הבריאות שהוא סקטוריאלי קובע שיתוק מוחין כן, מחלות אחרות לא.
<י"ב: ולכן, כל הפייסבוק, כולל אילן גילאון, ותודה לך על זה, עמדו על הרגליים כדי שהבן הפרטי שלי יקבל פאקינג הזרקת בוטוקס לגפיים תחתונות שכולה 3,000 שקלים, למה?
<י"ב: כי זה סקטוריאלי.
<י"ב: זה הדוגמה הפרטית.
<י"ב: הדוגמה הציבורית.
<י"ב: ישבתי מולך נרגשת לא פחות כאשר דיברנו על מענק פטירה למשפחות שהילד שלהן נפטר.
<י"ב: עכשיו אני אהיה מקאברית, הרי לא יעלה על הדעת שהיינו מביאים הצעת חוק שאומרת, קודם נדאג לילדים הנכים עם הניוון שרירים שמתים מניוון שרירים, אחר-כך נדאג לאוטיסטים שחס וחלילה מתים מחנק - נדאג לכולם.
<י"ב: נדאג לפי הצורך - מה היה הצורך?
<י"ב: מענק פטירה לילדים שנפטרו ממחלתם.
<י"ב: צריך חקיקה לפי הצורך, לא לפי התגית הרפואית.
<י"ב: התגיות הרפואיות האלה הורגות אותנו.
<י"ב: הן לא נותנות שירותים, הן לא נותנות צרכים, הן לא נותנות זכויות.
<י"ב: דבר נוסף והוא המהותי למה שלושת הצעות החוק האלה גרועות.
<י"ב: הן מתעלמות תופעה שנקראת ריבוי מוגבלויות.
<י"ב: אנשי המקצוע יודעים ש-60% מבעלי המוגבלות לא נושאים מוגבלות אחת, נושאים לפחות שתיים.
<י"ב: ואז אנשי משרד הרווחה יודעים שאני באה אליהם לא פעם ולא פעמיים עם ילדים שהם גם שיתוק מוחין, וגם אוטיזם.
<י"ב: אז מה אומר לי אגף האוטיזם?
<י"ב: – לא, זה לכי לשיתוק מוחין ותריבי עם ההורים לאגף לשיתוק מוחין.
<י"ב: מה אומרים לי השיקום?
<י"ב: לא, ה-ABA זה באוטיזם, תיאבקי איתם שם, ולכן אי אפשר, שלא לדבר על אוטיזם ועיוורון - מה נעשה?
<י"ב: עיוורון צריך כלב נחייה.
<י"ב: בית בהוסטל, המזכיר לא רוצה כלבים בתוך ביתו, או ילדים אוטיסטים שלא יכולים כלבים – אוטיזם ואפילפסיה - כל כך הרבה דוגמאות.
<י"ב: אי אפשר ללכת על פי התיוג הרפואי.
<י"ב: צריך ללכת עם הכותרת שנקראת: אדם עם מוגבלות, האדם עם המוגבלות והצורך הוא סיוע אישי, הוא תמיכה בקבלת החלטות.
<י"ב: הוא עובד סיעודי, הוא כל דבר, לפי זה צריך לחוקק חקיקה, זה ההוראה של האמנה לזכויות אנשים, וזה חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
<י"ב: דיי, והדבר הנורא מכל, וזה לחברי הכנסת, זה הקרע מול ההורים.
<י"ב: זה נורא, זה נורא שאני והיא לא מדברות כי אנחנו מעולם אחר.
<י"ב: כי לי יש עדיין מחלה נדירה, ולה יש אוטיסט - זה הנורא, תפסיקו לקרוע בינינו, תבינו את הצורך.
<י"ב: אנחנו צריכים סיוע לפי צרכים, לא לפי שם המחלה.
<ליליאן-לילית שפרן: אני מנהלת את השירותים לטיפול בילדה עם אוטיזם, משרד הרווחה.
<ליליאן-לילית שפרן: אני רוצה כן לחדד ולהתייחס לשאלה שלך.
<ליליאן-לילית שפרן: אני לא חושבת ששר הרווחה חזר בו.
<ליליאן-לילית שפרן: אני חושבת ששר הרווחה מאוד מחויב לאוכלוסייה של האוטיזם, אני מדברת מההיבט של השירות.
<ליליאן-לילית שפרן: עובדה לכך שנכנסו תקציבים רבים רק בשנה האחרונה כ-100 מיליון שקלים, 112 עובדים.
<ליליאן-לילית שפרן: יחד עם זאת, אני חושבת ששר הרווחה היום – אנחנו קצת בעצירה, ואני חושבת שלאורך השנה עבדנו מאוד קשה על כל ההצעות האלה.
<ליליאן-לילית שפרן: אדי ואני ישבנו על כל החוקים וניסינו לראות איך אנחנו בונים משהו מחובר, משולש, לוקח את הדבר היחסי הטוב ביותר.
<ליליאן-לילית שפרן: שמענו ארגונים נוספים את העמדות שלהם, ולכן אני חושבת שהיום אנחנו עוד לא כשרים להציע הצעת חוק מסודרת שרואה את כל הצרכים של כל אוכלוסיות עם התפקודים ורצף התפקודים השונה.
<ליליאן-לילית שפרן: גם הנושא של המוגבלויות, ראייה של המינהל, שבהחלט בינינו איזה סוג של השהייה כדי לראות איך אנחנו מתקדמים לאור ההתפתחויות האחרונות.
יאיר לפיד: זה קצת משונה לי כי זה סותר את מה שאמר לך ולי מנכ"ל משרד הרווחה שהם עבדו על זה והם מוכנים.
אלי אלאלוף: זה לא סותר, זה חלק מהבלבול של המערכת.
מאיר כהן: אדוני היושב ראש, אני רק רוצה להזכיר לך שהחוק הזה שאני חתום עליו הוא חוק של משרד הרווחה שעבדו עליו חמש שנים.
<קריאה: יש בו הרבה בעיות.
מאיר כהן: לא משנה, בוודאי, על זה אין ויכוח.
מאיר כהן: יושב היום משרד הרווחה, ונאלצים הפקידים שכתבו את זה, לבוא ולהתחיל לגמגם, ולהגיד, חבר'ה, אנחנו מבינים את עמדתכם, אבל זה חוק של משרד הרווחה בממשלת ישראל.
מאיר כהן: ועדת וגשל הוקמה על-ידי החלטת ממשלה.
אלי אלאלוף: אני אוסיף לבלבול.
אלי אלאלוף: נשלח מטעם השר כהצעת חוק שלו לדיון - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, כטיוטה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר שאני ניהלתי שיחה לפני כן עם השר.
אלי אלאלוף: גם אני ניהלתי את השיחות אינסופיות עם השר, וזה מה שקיבלתי אחרי תחנונים ביום חמישי בערב.
אלי אלאלוף: היה סיכום דיון, יש פה פרוטוקול של הישיבה של הכנסת שענה לך, ואמר לך במיוחד - על בסיס הצעת חוק שלך נגבש הצעת חוק ממשלתית, ככה כתוב.
אלי אלאלוף: אבל היא לא הגיעה, היא הגיעה בסוף.
אלי אלאלוף: כן, אני יודע מתוך המשרד שכן גיבשו הצעת חוק חדשה שכוללת את כל התהליך מול שאר האוכלוסיות שנזקקות לשירותים נוספים.
אלי אלאלוף: לצערי, קיבלנו את זה, מפני שהיום השר חושב אחרת, וחבל שהשר לא מצא לנכון להסדיר את המדיניות שלו, כי בינתיים, אני מודה, אני חלק מהמבולבלים.
<אברהם יוסף סלומה: אני יו"ר אנשי"ם – ארגון נכי שיתוק מוחין.
<אברהם יוסף סלומה: התרגשתי מאוד והשתדלתי להגיע מוקדם ולהיות מוכן לפארסה הזאת שקורית פה.
<אברהם יוסף סלומה: הממשלה הבטיחה שוב פשוט מאוד להפחית למשול על כל סוגי הנכויות.
<אברהם יוסף סלומה: נותנים לאחד, ולוקחים מהאחר, בקיצור, הממשלה גורמת למאבק אחד מול השני, ולא לפי הצרכים.
<אברהם יוסף סלומה: אם אני הייתי צריך להיות פה, לקבל מה שמגיע לי, הייתי היום בכלל במוסד, כי ככה קבעו המומחים.
<אברהם יוסף סלומה: ככה קבע החוק שאני אהיה במוסד, ומה איתי?
<אברהם יוסף סלומה: ומה היה קורה איתי?
<אברהם יוסף סלומה: לא הייתי לומד בחינוך הרגיל, לא הייתי מקים משפחות, זה החוק מה שרוצה לעשות.
<אברהם יוסף סלומה: החוק הזה רוצה לשים אותי בצד, לא כחלק בקהילה, ולא כאחד שיכול לתרום בקהילה.
<אברהם יוסף סלומה: אני חושב שאת החוק הזה חייב לעצור, ולהחיל חוק אחר, ולא מה שהממשלה רוצה.
<אברהם יוסף סלומה: הגיע הזמן שגם חברי הכנסת יעשו חוק יותר אוניברסלי, ויותר כוללני, ולא לפי הלחצים של שר אחר ושל חבר כנסת אחר.
<אברהם יוסף סלומה: החוק הזה נעשה על-פי דעתו של אדם אחד - יאיר לפיד, ואני כועס על זה מאוד - איך אתם נותנים לזה לעבור ככה?
דב חנין: תודה, אדוני היושב ראש, מבחינה מסוימת אני דווקא שמח שאני מדבר בסוף הדיון, זה דיון מאוד קשה.
דב חנין: אני רוצה לומר לכם, חבריי המציעים, חברי הכנסת, אורלי לוי אבקסיס, מאיר כהן, יאיר לפיד - אני בטוח ויודע שאתם הגשתם את הצעות החוק האלה מתוך הרבה רצון טוב לעשות תיקון ולעשות שינוי.
דב חנין: אני גם שותף אתכם בהנחת המוצא שאנחנו צריכים חוק.
דב חנין: אנחנו צריכים חוק כי המצב היום הוא לא מצב טוב, הוא מצב שמשאיר הרבה מדיי אנשים מאחור, ומצב שצריך לשנות אותו.
דב חנין: אני גם לא חולק על זה שלפעמים בעולם המציאות אנחנו צריכים להתחיל מאיזושהי נקודה של התחלה.
דב חנין: יכול להיות שאנחנו לא יכולים לתקן את כל הבעיות במכה אחת, יכול להיות שאנחנו צריכים להתחיל להתמודד עם הבעיות אחת לאחת.
דב חנין: אבל אחרי שאני אומר את הדברים האלה, ואני שומע פה את האנשים מסביב לשולחן הזה, אני רוצה לומר לך, אדוני היושב ראש, שבחודשיים האחרונים, בשלושת החודשים האחרונים, מאז שהתחיל הדיון בכנסת בסוגיה הזו, אני נחשפתי לקבוצה מאוד גדולה ומרשימה של אנשים.
דב חנין: קבוצה מאוד מגוונת של אנשים שבאים מתוך עולם של צרכים ומצוקות וקשיים, אבל יש להם גם המון ידע, שאני חייב להגיד שאני למדתי פשוט המון בשלושת החודשים האלה דברים שאני פשוט לא ידעתי.
דב חנין: אני חושב שזה מה שאנחנו צריכים לעשות.
דב חנין: יש לנו פה איזושהי הזדמנות גדולה של מפגש של אנשים עם קשיים, עם מורכבויות, לפעמים אפילו מוגבלויות וגם המון ידע וגם המון תבונה שמגיעה מתוך ההתמודדות הזאת.
דב חנין: זה מבחינתנו, כשאנחנו באים לייצר פתרון, נכס פנטסטי - הידע העצום הזה שנמצא מסביב לשולחן.
דב חנין: ולכן, אדוני היושב ראש, אני חושב שהתוצאה של הדיון הזה, ואני שמעתי אותך בפתיחת הדיון אומר - תרם איזשהו תהליך של עבודה שהוועדה הזאת תמשיך לעשות, אני חושב שזה רעיון מצוין.
דב חנין: ואני מבקש בתהליך הזה של העבודה, אנחנו באמת ננסה קודם כל להקשיב לכל אותם נציגים שחלק קטן מהם יוכלו לדבר כאן, לא בכדי לא לייצר פתרון, בכדי כן לייצר פתרון, וכן לייצר פתרון בחקיקה.
דב חנין: אבל לייצר פתרון בחקיקה שיכלול את התובנות, את הידע ואת התפיסות שאנחנו יכולים ללמוד מהדיון הזה.
דב חנין: אני לגמרי מצטרף גם לגישה העקרונית שאומרת, חבר הכנסת גילאון, אני מסכים אתך שיש לנו את הבסיס.
דב חנין: הבסיס הוא חוקי השוויון הכלליים, וחוק השוויון לאנשים עם מוגבלויות.
דב חנין: הבסיס הוא האמנה הבינלאומית, זה התשתית האוניברסלית, הבסיסית, שכולנו צריכים לצאת ממנה מנקודת מוצא, ומתוך המכשירים האלה לבנות את הכלים ואת הקומות שיידעו לפתור פתרונות קונקרטיים למצוקות, לקשיים ולאתגרים לאנשים שאנחנו רוצים לסייע להם להיות אנשים שווים בחברה, למלא גם את היכולות שלהם, לתת תרומה לחברה, לא רק האנשים עם קשיים, אלא גם כאנשים שהם אזרחים, והם צריכים להיות אזרחים שווים במדינה.
אילן גילאון: יש לנו בשורה טובה שקשורה לנושא הזה.
<נעמה לרנר: אני מארגון "בזכות", המרכז לזכויות אדם של אנשים עם מוגבלויות.
<נעמה לרנר: אני מבינה מחבר הכנסת אילן גילאון, ובעיקר מקסם שיש בשורה טובה – הצעת פרק דיור בקהילה בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות קיבלה פ' סוף סוף, והיא מונחת על שולחן הכנסת.
<נעמה לרנר: 23 ארגונים חתמו על הפרק הזה.
<נעמה לרנר: עומדים מאחוריו כל הארגונים שיושבים כאן, כולם עד האחרון שבהם מסכימים ואומרים – אין מחלוקת, זה הדבר שצריך.
אורלי לוי אבקסיס: רק להעביר בממשלה.
אלי אלאלוף: אני כל כך מתרגש.
<א"מ: אני פעיל באס"י, פעילי הקהילה האוטיסטית בישראל.
<א"מ: הדבר הזה כמו שבאנגלית יש - - - זה לא רק צעצוע, אלא במקומות כמו פה שמטבע הדברים אני יכול להיות מאוד לחוץ ולאבד את עצמי, אז יש את הדבר הזה שיכול לתת לי איזשהו מיקוד כזה.
<א"מ: אני לא יודע איך להסביר את זה, פשוט יותר נעים לי כשאני נמצא ומרגיש יותר בטוח.
<א"מ: הדבר הזה לא הייתי בכלל נחשף לזה אם לא הייתי פוגש באס"י, ובעוד אנשים שהם כמוני שמגדירים את הדברים אחרת לגמרי, ובעצם לא הייתי נחשף לזה כי אף אחד לא היה מראה לי את זה, אף אחד לא היה חושב שצריך את זה בכלל.
<א"מ: זה אחד מהאוצרות והניסים שמצאתי באס"י ושאני עדיין מוצא.
<א"מ: אני באמת מבקש מכל הלב להסיר כל מחסום שידברו אתנו - תקשיבו פשוט.
<א"מ: תבינו מה אנחנו רוצים להעביר.
<א"מ: אמנם אני יכול להגיד שיש אנשים מאוד מגוונים במגוון האוטיסטי, הגוון הוא מאוד עצום.
<א"מ: יש אנשים שמבחינה וורבלית פיזית יכולים לדבר, כמו איך שקורה עכשיו, לא מבין איך זה קורה כנראה מרוב התרגשות.
<א"מ: ויש אנשים שמבחינה וורבלית עוד לא מצאו את זה איך לדבר, או שלא יכלו לדבר, אבל יכולים להתבטא בכל דרך אחרת, לאו דווקא בהכרח מילים.
<א"מ: אולי אחד מהדברים השותפים שאולי יש אנשים שלא יכולים לדבר, אבל יש אנשים כמוני שגם אם הם ידברו לא יבינו אותם, לא יבינו מה אנחנו רוצים להגיד.
<א"מ: אני באמת מבקש שתהיה הקשבה, ושתהיה הנגשה בלי קשר - אני מדבר על הנגשות - - - לא רק הנגשה של כלים - - - מה שנקרא.
<א"מ: רציתי להקריא שיר, או חלק משיר מפאת הזמן, שמי שכתב אותו, זה נער שהוא לא מדבר, אבל מתקשר דרך תקשורת חלופית, וזה נכתב לפני כמה חודשים.
<א"מ: הוא גם קרא את החוק כמובן, זה יכול לשקף שהדעה היא לא רק שאנשים שמדברים, אלא הדעה הזאת משקפת גם אנשים שמתבטאים בדרך שונה מדיבור.
<א"מ: "בחוץ עמדו המעודדות וליוו אותנו בדרך למיון.
<א"מ: בפנים המתינו הוועדות מוכנות ומזומנות לדיון.
<א"מ: הלכתי להוסטל בלי חיוך, המחוקק היה מאוד עסוק, אף על פי שאולי זה השתנה קצת, כי סוף סוף מדברים איתנו".
<א"מ: הייתי מעדיף לומר דברים אחרים חוץ מזה.
אלי אלאלוף: תשאיר לנו את השיר בוועדה.
<א"מ: גם גרתי בדירה של שק"ל.
<א"מ: אני יכול להגיד מהניסיון שלי, שגרתי במקום שמספק שירות לאנשים בדירה בקהילה, ואני יכול להגיד שגם משם הדברים לא בהכרח וורודים כפי שהם נראים.
<א"מ: אולי זה נראה שזה באמת מספק בית, מחסה, וכל זה, שזה אחד מהדברים.
<א"מ: אבל חיים וחרות, אני לא יודע אם זה מספק ממש.
<א"מ: כלומר, גם כשנכנסים למקום ששייך לעמותה מסוימת, אתה נכנס עכשיו כדייר שלהם, ובראש ובראשונה אתה צריך לספק מה שהם רוצים, ולאו דווקא את הצרכים שאתה רוצה.
<א"מ: ראיתי שם מספר דברים שמנעו מהחירויות שלי בתור אדם, בתור אחד שרוצה להתפתח ולחיות חיים עצמאיים למלוא השגתם.
<א"מ: אנחנו מבקשים שתקשיבו לנו גם כי זה נוגע לאנשים - - -
אלי אלאלוף: למרות שאמרת שלא הייתה לנו סבלנות, יש לנו ותהיה לנו.
<א"מ: רק משפט אחד.
<א"מ: משפחות – מגיע לנו הכי טוב שאפשר.
<א"מ: אנחנו לא חייבים שהבן שלנו יהיה באותו מקום עם עוד 20, 30 אנשים, במקום צפוף, ואתם יודעים מהניסיון שלכם שמקומות מאוד מוסיפים.
<א"מ: מגיע לנו הטוב ביותר.
אלי אלאלוף: קודם כל תרשו לי לתת את רשות הדיבור למציעים, לסכם מראות עיניהם את הדיון הזה.
אורלי לוי אבקסיס: תראו, שלא תהיה אשליה.
אורלי לוי אבקסיס: לא הגענו לוועדה הזו במחשבה שהכול יעבור על מי מנוחות.
אורלי לוי אבקסיס: לא הגענו לוועדה במחשבה שזה מקובל על כולם.
אורלי לוי אבקסיס: לא הגענו לוועדה בידיעה שיש אנשים שלא חוששים.
אורלי לוי אבקסיס: אין ספק שיש אנשים שחוששים שחלק מהזכויות שיש להם היום או יקוצצו, או התמעטו.
אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים מה, אני אמשיך מאיפה שנעמה מ"בזכות" התחילה.
אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, מי ששוכח, אז זה לא דוגמה ראשונה לכך שכדי להבקיע את הסדק בקיר, נאלצו לעשות חוק ספציפי ללקות מסוימת, או מי שירצה לקרוא לזה ברכה או חג מסוים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל עובדתית היא, שטיפול שיקום, קידום ושילוב תשושי נפש בקהילה היה חוק שמוביל.
אורלי לוי אבקסיס: בעקבות אותו חוק שחוקק והיה ספציפי מאוד לתשושי נפש, הוא לא היה מורחב, אותו חוק היום לאורו נקבעות זכויות של בעלי מוגבלויות אחרות.
אורלי לוי אבקסיס: ותעיד על כך, נעמה מ"בזכות" כי הם אלה שיזמו את החוק המאוד ספציפי לתשושי נפש, והיום היא הודיעה על הרחבה של הפרק של הדיור בקהילה ללקויות נוספות.
אורלי לוי אבקסיס: האם לא עשיתם את הסדק בקיר?
אורלי לוי אבקסיס: – עשיתם את הסדק בקיר, וכל הכבוד על כך.
אורלי לוי אבקסיס: ולולא עשיתם זאת לא היינו מדברים על הרחבה.
אורלי לוי אבקסיס: גם כאן אנחנו מתחילים שהוא מאיפשהו כי גם מסע של אלף קילומטר מתחיל בצעד קטן אחד.
אורלי לוי אבקסיס: מי שלא מכיר את המערכת הפיננסית, את מערכת האוצר, לא יודע, או מנסה להיות תמים, ואנחנו כבר לא תמימים, ראינו דברים בינינו גם כאן בוועדות.
אורלי לוי אבקסיס: הסיכוי שלנו להעביר חוק אחד כולל שעלותו מיליארדים בפעימה אחת לא קיים, פשוט לא קיים, צריך את החוק הזה.