GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: אלי גורדון, שכחת את השיטה.
<אלי גורדון: אלי גורדון, מנהל שירותי מזון.
<אלי גורדון: ב-1998, בניסיון להסיר חסמים על יבוא ולעודד את היבוא התקבלה החלטה להסיר סעיפים שהם סעיפים שלא נוגעים להיבטים של הטעיית הציבור ובטיחות.
<אלי גורדון: כל השאר, הסירו את הרשמיות מהתקנים.
<אלי גורדון: כל ההיבטים של הגנת הצרכן הוטמעו מחדש באותו צו שדיברנו עליו כרגע ואותו אנחנו רוצים לעדכן כי בסופו של דבר יש מצע אחד, תקן ישראלי שמגדיר מה הוא הקטשופ, במקרה שלנו, מה הם תנאי הסף כדי שמוצר ייקרא קטשופ או רוטב אחר, מטבל אחר וכו'.
<אלי גורדון: הצו שאנחנו מבקשים לעדכן אותו בסעיף מסוים מאפשר לייבא מוצר שבחו"ל נקרא קטשופ, לייבא אותו למדינת ישראל ולא לקרוא לו קטשופ אלא מטבל.
<אלי גורדון: כשזיהינו את הצורך בבקשה הזו פנינו גם לממונה על התקינה לברר את העניין, ונעשית עבודה במקביל במכון התקנים כדי לעדכן את התקן עצמו, כמו שעידו ציין, יחד עם זאת בינתיים אנחנו נמצאים עם תקן שסעיף מחייב מתוקף הצו יוצר מצב שבו מוצר מסוים שבעולם הרחב ידוע ומוכר כקטשופ במדינת ישראל לא ניתן לכנות אותו קטשופ.
<אלי גורדון: זה מצב שהוא, כפי שנאמר, לא הגיוני.
<אלי גורדון: זאת הבקשה שלנו.
<אלי גורדון: סך הכול העדכון מתייחס למה?
<אלי גורדון: לאיזה שהיא סוגיה של כמות של עגבניות או הרכיבים של עגבניות שנמצאים בקטשופ עצמו, כאשר דרישה כזו לא נמצאת באף מקום בעולם, בחקיקות דומות שקיימות, ולא קיימות הרבה חקיקות, חשוב לציין, פרטניות לגבי קטשופ.
<אלי גורדון: אצלנו הדרישה הזו הייתה, אנחנו מבקשים לעדכן את הצו שלמעשה לא יחייב גם מתוקף הפצה, שאפשר יהיה לקרוא לקטשופ שיש בו במקום 8% 6.5% עגבנייה או 12% עגבנייה, לקרוא לו קטשופ.
<אלי גורדון: זו מהות הבקשה של העדכון.
<אלי גורדון: במקביל נעשית עבודה על התקן ולכשנגיע לשם - - -
אלי אלאלוף: במחיר של העגבניות עכשיו זה יהיה יותר קרוב ל-6%.
<רז הילמן: אני רוצה לברך את משרדי הבריאות והכלכלה.
אלי אלאלוף: עכשיו זה באמת הכלכלה, לא העבודה?
אלי אלאלוף: נו, תזהירו אותנו, תשימו - - -
מירב בן ארי: כן, כבר לא נשאר שם כלום.
מירב בן ארי: לפחות שהקטשופ יישאר.
<רז הילמן: באמת זה משהו שהיה מבחינתנו חשוב בזמן לתקן.
<רז הילמן: בדיונים שהיו כאן על חוק הגנת הבריאות הציבור (מזון) אמרתי שיש הרבה מאוד תיקונים שצריך לעשות ברגולציה של המזון ואני קיוויתי שאפשר יהיה לעשות אותם לפני חקיקת החוק, זה כמובן לא קרה בגלל לוחות הזמנים הצפופים, אבל באמת הקטשופ זו דוגמה אחת.
אלי אלאלוף: היה לך עד כדי כך משעמם אז?
<רז הילמן: יש עוד הרבה מאוד דברים שצריכים להגיע לכאן ואני מקווה שיגיעו בחודשים הקרובים ונוכל להתקדם מכאן ולהסיר עוד דרישות שהן ייחודיות לישראל ולא משרתות את הצרכן, אלא פוגעות בו.
אלי אלאלוף: אתה היית בשיחה הפנימית שלי עם אלי גורדון?
אלי אלאלוף: שמעת מה שאמרתי לו?
<רז הילמן: כן, אני מודה לך על זה.
<אלי גורדון: לא, יש לו רשימה אחרת.
<רז הילמן: יש לי גם רשימה, גם המסרים, גם האריזה המאגדת.
<רז הילמן: יש הרבה מאוד תקנות שחסר ואני מקווה שיגיעו הנה בהקדם.
אלי אלאלוף: זה יהיה מוכן תוך שבועיים-שלושה, לפי הודעה לא פורמלית.
<אלי גורדון: כן, הטיוטה הראשונית, אנחנו נכין אותה.
אלי אלאלוף: אז אפשר לקרוא את התיקונים וזהו?
<ענבר הרשקוביץ: צו הגנת הצרכן (סימון ואריזה של מוצרי מזון)(תיקון), התשע"ז-2017 תיקון התוספת בתוספת לצו הגנת הצרכן (סימון ואריזה של מוצרי מזון), התשנ"ט-1998, בטור ד', לצד מוצר המזון המתחיל ב"קטשופ, קטשופ חריף", המילים "202 – תחולת כלל המוצקים הנמסים" – יימחקו.
אלי אלאלוף: פה אחד, אבל לא רק שלי.
אלי אלאלוף: נמנעים – אין תיקון התוספת אושר.
אלי אלאלוף: אנחנו פותחים את הדיון.
אלי אלאלוף: היום ה-21 בפברואר 2017, כ"ה בשבט התשע"ז והשעה 9:45.
אלי אלאלוף: במסגרת יום העוני בכנסת – כל שנה אנחנו עושים זאת בזכות פורום העוני – החלטנו להגיע לנושא של התקציב הגמיש.
אלי אלאלוף: אני שמח לציין שהיום התקציב הגמיש שקיים במדינה, כמעט מכפילים אותו בזכות קרן הידידות.
אלי אלאלוף: כבוד הרב אקשטיין שנוכח כאן אתנו, אני חושב שזאת פרופורציה מדהימה אבל לא טובה לטובת המדינה.
אלי אלאלוף: המדינה הייתה צריכה להשקיע הרבה יותר ולהגיע להמלצות של ועדת העוני.
אלי אלאלוף: אני שמח לציין נוכחות של שני חברי כנסת, חברת הכנסת חנין זועבי וחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.
אלי אלאלוף: אני בטוח שיצטרפו אלינו עוד חברי כנסת.
אלי אלאלוף: תבינו שבמקביל לדיון הזה מתקיימות ישיבות בכל הוועדות או כמעט בכל הוועדות, כולל ועדת החינוך, ועדת הכלכלה, ועדת הפנים, ועדת העלייה והקליטה.
אלי אלאלוף: אני חייב להזכיר לכם כמה דברים.
אלי אלאלוף: עבורי זה יום מאוד מרגש.
אלי אלאלוף: הדוח של העוני שהוזמן על ידי השר דאז מאיר כהן ידידי, לא חשבנו שהוא יקבל את האימפקט אבל אנחנו רואים היום שבזכות הדוח אני כאן בכנסת, כדי לנסות ליישם אותו בהיקפים הנדרשים.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שיש נקודה אחת מרכזית שאני חייב לציין, לאור הדיונים שמתקיימים כאן בוועדה, גם כשזה לא קשור לדוח העוני.
אלי אלאלוף: אנחנו מרגישים שהמושג של התייחסות לאוכלוסייה שחיה בעוני, זה מושג שחדר בכל השיקולים הממשלתיים ובמשרדים השונים וזאת התחלה טובה.
אלי אלאלוף: יש גם מספרים, ואני משאיר את זה למי שעשה את עבודת המחקר – היום יציגו את זה בביטוח הלאומי – והנתונים מעודדים.
אלי אלאלוף: גם החברים שלי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת אפילו מצאו לנו נוסחה שאם משקיעים כך וכך בתחום זה, מקצצים את העוני באחוז כזה או אחר.
<קריאה: זאת גם הנוסחה של הביטוח הלאומי.
אלי אלאלוף: זאת גם הנוסחה של הביטוח הלאומי אבל היא הוצגה לי בדוח מרכז המחקר והמידע ואני רואה בזה חשיבות.
אלי אלאלוף: אני מזכיר שהדוח שלנו הוא עבודה של ארבעים אנשים וכולם עסקו בזה בהתנדבות ולא רק אני.
אלי אלאלוף: הדוח הזה הביא גישה חדשה לעומת הגישות הקיימות או כפי שהיו קיימות בדוחות האחרים וחלילה, שלא יישמע כאילו זאת ביקורת על הדוחות האחרים.
אלי אלאלוף: הדוח של הביטוח הלאומי הוא תמיד מתייחס לנושא של הכנסה והוצאה במשפחה וזה תלוי בשנה.
אלי אלאלוף: הדוח שלנו מבין שהעוני הוא התמודדות רב תחומית.
אלי אלאלוף: העוני הוא תוצאה של הרבה מערכות שלא סיפקו את הצרכים הנדרשים לאוכלוסייה שחיה היום בעוני.
אלי אלאלוף: אני חייב להזכיר את זה כשאני חושב על פרופסור יונה רוזנבלט שהזהיר אותנו כל הזמן שלא נעז להגיד שאנשים עניים.
אלי אלאלוף: אנשים חיים - אני מוסיף זמנית – בעוני.
אלי אלאלוף: אכן התחומים השונים שהם חשובים להתמודדות כדי להוציא מהעוני – גם זה מושג שלא היה במערכת לפני כן, הוצאת משפחות מהעוני – ראשית זה החינוך.
אלי אלאלוף: רק חינוך מוציא מעוני, גם אם זה לוקח זמן.
אלי אלאלוף: אני מדבר על החינוך כמספר אחד.
אלי אלאלוף: בבדיקות שעשינו, הדבר הראשון הוא חינוך.
אלי אלאלוף: לכן מאוד חשוב שנטפל בילדים מלידה ולא כמו שנעשה היום שזה אופציונאלי עד גיל שלוש ורק בגיל שלוש זאת חובה.
אלי אלאלוף: הנושא השני שהוא בהיקף אדיר אם רוצים להתמודד באופן רציני, זה הנושא של הדיור.
אלי אלאלוף: הדיור הוא נושא מאוד כבד.
אלי אלאלוף: לצערי אני יכול להגיד שבתקציב הנוכחי הדיור הציבורי הוא בתת תקצוב לעומת הצרכים.
אלי אלאלוף: אנחנו מדברים על עשרות אלפי משפחות שזקוקות לדיור ציבורי ולצערי בשנים האחרונות החוק של מכירת דירות לדיירים צמצם את ההיקף של הדירות.
אלי אלאלוף: הנושא השלישי, צודקת חברת הכנסת זועבי, זה נושא של תעסוקה והכשרה מקצועית.
אלי אלאלוף: למרות שיש לנו אבטלה יחסית נמוכה, יש לנו תעסוקה לא תמיד הולמת שהיא עם רמת הכנסה לא מספיק טובה כדי שאנשים ישתכרו בכבוד ויוכלו לצאת לעבודה.
אלי אלאלוף: יש באמת את האפשרות של מס הכנסה שלילי, מענק עבודה למי שעובד, אבל היום בממוצע כל משפחה ששני ההורים עובדים בשכר מינימום ויש להם שניים עד שלושה ילדים, בדרך כלל הם מתחת לקו העוני.
אלי אלאלוף: דבר נוסף, שירותי רווחה.
אלי אלאלוף: אנחנו בתת תקצוב בשירותי רווחה ואלה שירותי רווחה בכל התחומים.
אלי אלאלוף: התקציבים הקיימים במדינה, אם נשווה אותם לתקציבים של הממוצע של ה-OECD, אנחנו רחוקים במיליארדי שקלים, גם אם השנה התקציב הזה יחסית גדל.
אלי אלאלוף: כשאני מגיע לשירותי הרווחה, אני חייב לציין שאחד הכלים המרכזיים להתמודדות עם העוני המיידי והמשברים שיש בעוני והעוני היום יומי, זה שמשפיע על כל אחד מאתנו אם הוא היה נמצא במצב הזה, זה באמת התקציב הגמיש הנדרש.
אלי אלאלוף: היום התקציב הגמיש של המדינה הוא כ-45 מיליון שקלים והתקציב של שלושים מיליון שקלים של קרן הידידות.
אלי אלאלוף: זאת פרופורציה לא סבירה.
אלי אלאלוף: היות ואני בא מהעולם הפילנתרופי עם הרבה שיתוף פעולה עם הרב אקשטיין בנושא הזה, אנחנו ידענו להכפיל את התקציב של הפילנתרופיה פי חמש, אם לא פי עשר, ממה שנדרש לפעולה זו או אחרת.
אלי אלאלוף: היום אנחנו מעריכים שהתקציב הגמיש נגמר בדרך כלל במרץ-אפריל.
אלי אלאלוף: אתם בוודאי תתנו לנו את הנתונים.
אלי אלאלוף: קראתי את הדוח שלכם.
אלי אלאלוף: התקציב הולך בעיקר להשלמת של שירותים שהמדינה הייתה צריכה לקחת אותם על עצמה כמו למשל הנושא של הבריאות.
אלי אלאלוף: אין שום הצדקה שתושב שגר בכפר או בישוב מרוחק, כדי לעבור דיאליזה או טיפול אונקולוגי, הוא יכול לנסוע רק בכיוון אחד על חשבון הביטוח הרפואי שלו וכדי לחזור הביתה – שיסתדר.
אלי אלאלוף: אם הרשות המקומית, בדרך כלל אלה רשויות חלשות של פריפריה, אין להן יכולת לעזור, אם אין לה תקציב גמיש, זה נופל על נפשות טובות ונעימות כמוכם, כפי שאתם עושים.
אלי אלאלוף: בדוח שלנו אנחנו המלצנו להעמיד תקציב של בין מאתיים ל-500 מיליון שקלים.
אלי אלאלוף: בואו נדבר על מספר הרשויות ולא לשכוח שהיום מספר הרשויות הוא כמאתיים רשויות שזקוקות לעזרה הזאת.
אלי אלאלוף: תל אביב לא צריכה כי מדובר במונית בתוך הבית אבל כפר בצפון או כפר בדרום או המקומות הרחוקים, צריכים.
אלי אלאלוף: בצפון יש אונקולוגיה רק ברמב"ם וצריך לנסוע מכל הצפון עד לרמב"ם.
אלי אלאלוף: למדנו את זה עוד בוועדה בצורה אינטנסיבית בתקווה שנצליח להעביר את ההחלטה לגבי החזר הוצאות הנסיעה לטיפולים רפואיים.
אלי אלאלוף: הצורך בתגובות מהירות.
אלי אלאלוף: חברים, גם במצוקה, גם בעוני, יש נפילות עוד יותר גדולות.
אלי אלאלוף: בית שנשרף למשפחה ענייה שאין לה ביטוח, זה הסוף שלה.
אלי אלאלוף: לפעמים ההידרדרות הזאת מביאה את המשפחות ללכת ולקחת הלוואות בשוק הנורא ואיום ואתם יודעים שאחר כך יש הידרדרות, זאת מכה על מכה.
אלי אלאלוף: לכן הנושא של התקציב הגמיש שכמעט נעלם, שהעבירו את כל הפתרונות הכספיים לבעיות של עוני דרך הביטוח הלאומי, אנחנו יודעים שהפרוצדורה והבירוקרטיה הן מאוד מאוד כבדות ואנשים אפילו לא יודעים איך לפתור את הבעיה שלהם.
אלי אלאלוף: לכן הפתרון היחיד הוא באמת מה שנעשה כאן, הגמישות האפשרית, מפני שילד שאין לו היכן לשבת ולכתוב ולישון, מה אתם רוצים שהוא יעשה בבית הספר ביום בו הוא יהיה שם?
אלי אלאלוף: אתם ניתחתם את זה ואני משאיר לכם את הזכות לפרסם את זה.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שבזה לפחות יש הסכמה עקרונית גם במשרד הרווחה והנתונים הם מאוד דומים.
אלי אלאלוף: אני גם רוצה לציין שעוד לא הצלחנו להקים את המערכת הרוחבית שמתאמת בין משרדי הממשלה.
אלי אלאלוף: כל אחד עובד לפי תפיסתו, הבנתו ורגישותו אבל עוד לא הצלחנו להקים את המינהלת.
אלי אלאלוף: שר האוצר בישיבה לפני שלושה-ארבעה חודשים החליט למנות סגן הממונה על התקציבים, את יאיר פינס, לעמוד בראש הצוות הבין משרדי בנושא הזה.
אלי אלאלוף: להגיד לכם שזה כבר מתקתק?
אלי אלאלוף: אני רוצה לסיים בזה שאומר שהעוני זקוק לשני מהלכים בבת אחת, מהלכים מיידיים שמוציאים ממצוקה משפחות לא מעטות.
אלי אלאלוף: כפי שאמרתי, אנחנו חושבים שכרגע יש כמאתיים עד 300 אלף משפחות במצוקה קשה ומיידית.
אלי אלאלוף: זה מספר מטורף.
אלי אלאלוף: זה אומר שאנחנו חייבים להתמודד אתן.
אלי אלאלוף: ילד שגדל במשפחת מצוקה, הוא אפילו לא יודע כמה הוא במצוקה אבל זה העתיד שלנו, אלה הילדים שלנו ולא חשוב איך ההורים שלו מתפללים, באיזו צורה ובאיזה כיוון.
אלי אלאלוף: שנדע שזאת המצוקה האמיתית.
אלי אלאלוף: מצד שני אנחנו חייבים לשנות מהלכים, מערכת שלמה בכל משרד ומשרד כדי להבטיח שנגיע לממוצע שקבענו לעצמנו, שבתוך עשר שנים אנחנו נהיה בממוצע של ה-OECD וזה לא הסוף.
אלי אלאלוף: שיהיה ברור, זה לא הסוף.
אלי אלאלוף: הסוף יהיה, כשנהיה בין הגדולים למעלה.
אלי אלאלוף: אין שום סיבה שלא נגיע לשם.
אלי אלאלוף: התחלתי בזה שיש תקווה בגלל שיש מודעות במשרדים אבל אנחנו עוד רחוקים ממנה גם אם יש את הסטטיסטיקה היבשה, זאת שהילד לא מרגיש אותה אבל ממשיך וחי בעוני.
אלי אלאלוף: תרשו לי לפתוח את הדיון.
אלי אלאלוף: יש לנו כאן אורח שמגיע לו להתייחס.
אלי אלאלוף: ההתמדה שלו, המקוריות שלו, החריצות שלו ובמיוחד כשאני הייתי בזמנים שהיה כיף להשמיץ אותו.
אלי אלאלוף: אני שמח שזה השתנה.
אלי אלאלוף: הרב אקשטיין עשה מהפכה בזכות עזרה של העולם הגדול, בעיקר בארצות הברית, אבל הוא לא סיים את תפקידו רק בארץ.
אלי אלאלוף: אני מתרגש מזה שהרב אקשטיין הולך לחפש את היהודים האחרונים במרוקו, ולא רק שם, ומנסה להביא אותם למרות שחלקם חיים טוב.
חנין זועבי: אז למה להביא?
אלי אלאלוף: הם מרגישים שהם רוצים לחיות כאן.
אלי אלאלוף: כל אחד יכול לבחור לעצמו היכן לחיות.
אלי אלאלוף: אני הגעתי ממרוקו, לא סבלתי שם, הייתי בן 22 ועם מודעות מלאה, אבל החינוך האישי, הרגשות האישיים והחינוך לדורות היה כזה שאני אמור לבוא למדינתי ואני שמח שאני כאן כבר חמישים שנים ועוד לא מרגיש שאני מלא.
מיכאל מלכיאלי: זה שעלית, הרווח כולו שלנו.
אלי אלאלוף: אני מרגיש מצוין.
אלי אלאלוף: אני תמיד נוסטלגי ותמיד אני מדבר על אבותיי.
אלי אלאלוף: אל תופתעו אם אני אדבר ערבית מרוקאית בשלב כלשהו של הדיון.
חנין זועבי: אתה יודע מה זאת נוסטלגיה בערבית?
חנין זועבי: חנין.
אלי אלאלוף: אני אומר חנין, אבל זה גם עם אהבה.
חנין זועבי: זה חנאן.
חנין זועבי: חנאן מרסי.
חנין זועבי: אבל נוסטלגיה, זה חנין.
אלי אלאלוף: את מסכימה אתי שלנוסטלגיה יש חשיבות.
אלי אלאלוף: בבקשה, כבוד הרב אקשטיין.
<יחיאל אקשטיין: בוקר טוב לכולם.
<יחיאל אקשטיין: זאת באמת לא רק הזדמנות אלא זכות בשבילי להיות כאן אתכם, במיוחד עם ידידי שאני כל כך מעריך הרבה שנים, חבר הכנסת אלי אלאלוף שהוא באמת אלוף בנושא הזה של עוני, של שיפור המצב של החלשים וזאת המהות של מה שעושה הקרן לידידות.
<יחיאל אקשטיין: אני מעריך יותר מכל אצל יושב ראש הוועדה זה שהוא לא – אני לא יודע איך אומרים את זה בעברית – מתנצל.
<יחיאל אקשטיין: הוא לא מנסה רק להסביר את המצב ולהגן על הממשלה ועל מה שהוא עושה אלא הוא תמיד אומר את האמת והיא שלא הגענו.
<יחיאל אקשטיין: הוא וועדת אלאלוף באו עם עשרה או עם כל מיני המלצות ובעצם עם מפה כדי להוציא אותנו כחברה מהעוני במשך עשר שנים.
<יחיאל אקשטיין: עכשיו עברו שנתיים ואפילו בשנתיים האלו לא קיימנו את כל מה שהוועדה המליצה עליו.
<יחיאל אקשטיין: זה אומר שזאת לא בעיה שאנחנו לא מבינים אלא אנחנו לא יודעים את המצב.
<יחיאל אקשטיין: כולנו יודעים את זה, רואים את זה אפילו היום בעיתון "הארץ" ובשאר העיתונים.
<יחיאל אקשטיין: הנתונים ידועים כבר מזמן.
<יחיאל אקשטיין: זה שאנחנו כחברה בתחתית דוח ה-OECD, זאת בושה.
<יחיאל אקשטיין: אנחנו כל כך גאים וצריכים להיות גאים בכך שאנחנו אומת סטרט-אפ וחושבים מחוץ לקופסא בחקלאות, במדע, בכל, אבל אנחנו בתחתית המדינות ב-OECD, בפערים בין אלו שיש להם לאלו שאין להם ובעוני, וכולנו יודעים את המצב.
<יחיאל אקשטיין: יש כסף.
<יחיאל אקשטיין: אני מאמין שיש די כסף אלא שזה עניין של סדר עדיפויות.
<יחיאל אקשטיין: זה יפה שעושים יום אחד בכנסת למען העוני.
<יחיאל אקשטיין: יפה.
<יחיאל אקשטיין: אבל הלוואי שהיו כל חברי הכנסת יושבים במצב של עוני ליום אחד כי אז היו באים עם משפחה ליום אחד לא רק לראות אלא להרגיש מה זה שאין לילד מיטה, מה זה שהם בחובות ולא יכולים להסתדר, מה קורה כשאין להם חשמל.
<יחיאל אקשטיין: לדעתי יש המון לעשות ואני מודה לקדוש ברוך הוא שיש אנשים כמוך חבר הכנסת אלאלוף שעושים אבל צריכים לעשות יותר.
<יחיאל אקשטיין: אנחנו מסוגלים ויכולים לעשות יותר ויש לנו את המאמצים כדי לעשות יותר טוב לחברה הישראלית.
<יחיאל אקשטיין: דקה אחת או שתיים על הפרויקט הספציפי הזה של קופת קרן הידידות.
<יחיאל אקשטיין: אני התחלתי את הארגון, הקרן לידידות, לפני כ-35 שנים בארצות הברית.
<יחיאל אקשטיין: התחלתי לגייס תמיכה מהעולם, במיוחד העולם הלא יהודי, למען ישראל.
<יחיאל אקשטיין: שלושת הנושאים שהם בליבת הקרן הם עלייה, עוני וביטחון.
<יחיאל אקשטיין: אנחנו עושים את זה לא רק בארץ אלא בחוץ לארץ.
<יחיאל אקשטיין: נושא של ביטחון הוא לא רק שאנחנו התורמים הגדולים ביותר לצה"ל ושיפצנו ובנינו 5,000 מקלטים רק בצפון, אבל כל פעם שראיתי משהו, זה היה מזעזע.
<יחיאל אקשטיין: איך יכול להיות - אני אמריקאי מפונק, אני עכשיו ישראלי אבל קודם לכן - שיש בית חולים כמו רמב"ם, זיו, פוריה, הדסה, שערי צדק בלי MRI?
<יחיאל אקשטיין: איך יכול להיות?
<יחיאל אקשטיין: קנינו MRI לכולם.
<יחיאל אקשטיין: אנחנו עוזרים לבתי החולים.
<יחיאל אקשטיין: אחרי מלחמת לבנון השנייה היינו במוצבים כדי להביא מים ודברים כאלה אבל לא היו כבאי אש.
<יחיאל אקשטיין: איך יכול להיות שאין כבאי אש?
<יחיאל אקשטיין: קנינו 12, 13 כבאי אש ודווקא הייתה אפשרות גם לקנות מסוק עם מים.
<יחיאל אקשטיין: אני לא מתייחס לשריפה בכרמל.
<יחיאל אקשטיין: לפני 15 שנים היה לנו גם משרד בוושינגטון ועבדתי עם הנשיא.
<יחיאל אקשטיין: המשרד שלנו בארצות הברית, בשיקגו.
<יחיאל אקשטיין: התחלנו מאפס ועכשיו אנחנו מגייסים כל שנה 140 מיליון דולר ומחלקים את הכסף מכאן, מהארץ.
<יחיאל אקשטיין: למרות שהנושא של ביטחון בארץ חשוב – ואנחנו גם מאבטחים מוסדות יהודיים בכל העולם כמו בספרד, במרוקו, בצרפת, בוונצואלה שם יש עכשיו בעיה רצינית - הנושא של עוני הוא ממש בלב ורוב הכספים שלנו הולכים לנושא הזה.
<יחיאל אקשטיין: אני אספר איך זה התחיל.
<יחיאל אקשטיין: יש לנו כ-400 פרויקטים בארץ אבל הפרויקט הראשון ואולי החשוב ביותר אלה קופות ידידות.
<יחיאל אקשטיין: איך זה קרה?
<יחיאל אקשטיין: לפני 15 שנים כשהגעתי ואמרתי שאני עולה ארצה, זה היה הגשמת חלום שלי, ביקרתי במזרח ירושלים.
<יחיאל אקשטיין: רציתי לראות מה המצב שם.
<יחיאל אקשטיין: הייתי עם עובדת סוציאלית ערבייה ויצאנו לראות את המשפחות שם.
<יחיאל אקשטיין: זה היה יום גשום עם הרבה בוץ.
<יחיאל אקשטיין: שאלתי ילד אחד בגיל 5, 6, 7, למה אין לו מגפיים או מעיל.
<יחיאל אקשטיין: זה היה יום קר, ירד גשם.
<יחיאל אקשטיין: העובדת הסוציאלית אמרה שזה לא בתקציב.
<יחיאל אקשטיין: אחר כך, כשעזבנו את המקום, ראיתי שהיא חזרה אל האימא ונתנה לה כסף מהכיס שלה כדי שתקנה לילד מעיל ומגפיים.
<יחיאל אקשטיין: אז הבנתי את הבעיה.
<יחיאל אקשטיין: הבעיה היא שהעובדים הסוציאליים הם אלה שממש רואים את העוני, רואים את הכאבים, אבל אין להם כלים כדי לשפר את המצב.
<יחיאל אקשטיין: אז אמרתי שאנחנו מתחילים היום – זה היה לפני 15 שנים – להכפיל את מה שנותן משרד הרווחה לכל רשות מקומית.
<יחיאל אקשטיין: עכשיו אנחנו ב-226 רשויות מקומיות כולל 55 רשויות ערביות, כל רשות שהיא באשכול סוציו אקונומי שש או שבע.
<יחיאל אקשטיין: זה בנוסף לפרויקטים הלאומיים כמו חימום בחורף שהולך לעשרות אלפי אנשים, יהודים ולא יהודים.
<יחיאל אקשטיין: יש לנו בצוות אנשים שהם דרוזים, הם בדואים, הם ערבים, הם מוסלמים, כי אנחנו עוזרים לכל מדינת ישראל.
<יחיאל אקשטיין: זה הפרויקט אולי החשוב ביותר לראשי הערים ולמועצות.
<יחיאל אקשטיין: אם לא היה MRI בבית חולים הדסה, אולי היו שורדים אבל בלי קופות הידידות שיש לעובדים סוציאליים כאשר יש להם את הכלים לעזור בלי בירוקרטיה אלא באופן מיידי, באמת זה יהיה מצב מאוד מאוד גרוע.
<יחיאל אקשטיין: כפי שאומרים כאן, על הפנים.
<יחיאל אקשטיין: הם ממש תלויים בזה.
<יחיאל אקשטיין: זה לא היה וזה לא רצוננו שהאנשים יהיו תלויים לא רק בנו אלא באיזושהי עמותה.
<יחיאל אקשטיין: הממשלה חייבת לקחת אחריות על דברים בסיסיים כאלה.
<יחיאל אקשטיין: אני רוצה לסיים ולהעלות בעיה שיש לי שאפילו לא דיברנו עליה.
<יחיאל אקשטיין: יש לי בעיה מורלית שאני חושב עליה כבר הרבה זמן.
<יחיאל אקשטיין: והאמת היא שאני לא יודע איך להתמודד אתה.
<יחיאל אקשטיין: אבל יכול להיות שבמשך החודשים הבאים אני אבוא לכדי החלטות שבגדול ישפיעו על המצב של הכסף שאנחנו נותנים כאן לפרויקטים כאלה.
<יחיאל אקשטיין: אנחנו עוזרים ליהודים במצוקה במיוחד בברית המועצות לשעבר שנמצאים בעוני.
<יחיאל אקשטיין: אנחנו עוזרים בערך בשלושים מיליון דולר בכל שנה.
<יחיאל אקשטיין: אנחנו מחלקים באודסה לבית יתומים, לרווחה עם הג'וינט, עם חב"ד, עם הרבנים המקומיים, עם אורט.
<יחיאל אקשטיין: שלושים מיליון דולר כל שנה.
<יחיאל אקשטיין: יש לנו פרויקט עם הג'וינט שמיועד לקשישים שעוזר ב-13 מיליון דולר ובכך עוזרים ל-110 אלף יהודים שהם במצוקה כאשר רובם ניצולי שואה.
<יחיאל אקשטיין: אני גאה בזה שאנחנו עומדים שם לרשותם ועוזרים להם.
<יחיאל אקשטיין: לא רק במרוקו, לא רק בוונצואלה.
<יחיאל אקשטיין: אבל נודע לנו שיש עוד 160 אלף שהרבה מאוד ניצולי שואה, בעצם רובם, שאין להם למי לפנות.
<יחיאל אקשטיין: אנחנו פשוט לא מגיעים אליהם עם מזון.
<יחיאל אקשטיין: אני מדבר על דברים בסיסיים כמו מזון, ביגוד, תרופות, חימום חורף ודיור.
<יחיאל אקשטיין: בעצם זה מה שז'בוטינסקי אמר, לא? על חמשת הדברים.
אלי אלאלוף: תשאל את עבדאללה.
אלי אלאלוף: הוא מכיר את חמשת ה-מ"מים.
עבדאללה אבו מערוף: זה נאום הבכורה שלי.
<יחיאל אקשטיין: אלו הם הנושאים שלנו.
<יחיאל אקשטיין: זאת הליבה של הקרן.
<יחיאל אקשטיין: הנה הבעיה ובזה אני מסיים.
<יחיאל אקשטיין: אני שואל את עצמי.
<יחיאל אקשטיין: אנחנו מגייסים 140 מיליון דולר כל שנה.
<יחיאל אקשטיין: האם זה אתי להעביר עשרה מיליון דולר באחד מהפרויקטים שלנו לנושא הזה של קופות ידידות בכך שהממשלה נותנת 44,3 מיליון ואנחנו נותנים שלושים.
<יחיאל אקשטיין: האם זה הוגן לקחת כסף, לשים אותו כאן ולהשאיר מאות אלפי יהודים שאין להם מזון ואין להם למי לפנות, להשאיר אותם בלי שום דבר?
<יחיאל אקשטיין: יש ממשלה, יש מדינה לתפארת, העם היהודי והעולם.
אלי אלאלוף: והאזרחים של המדינה.
<יחיאל אקשטיין: כל אזרחיה.
<יחיאל אקשטיין: האם זה מורלי לקחת כסף ולשים אותו כאן ולא לתת בברית המועצות לשעבר?
<יחיאל אקשטיין: זאת הבעיה.
<יחיאל אקשטיין: יכול להיות שבאיזשהו זמן נחליט שחייבים לקחת חלק מהכסף שאנחנו משקיעים כאן ולתרום אותו ליהודים בברית המועצות.
<יחיאל אקשטיין: אני אומר שזאת לא אחריותנו.
<יחיאל אקשטיין: אנחנו נכנסים לוואקום וזאת זכות כדי לעזור לוואקום אבל אי אפשר לסמוך על עמותה בזמן שזאת אחריות של הממשלה.
עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב כבוד היושב ראש, כבוד הרב.
עבדאללה אבו מערוף: אני אדבר בקיצור על מנת שהנוכחים יוכלו לדבר ולהתבטא.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו יודעים שהעוני הוא לא גזרה מהשמיים וזה לא מצב גנטי אלא הוא נובע מהמצב הסוציו אקונומי הקיים ומהחלוקה הלא נכונה של המשאבים והכספים שישנם בכל חברה ובכל מדינה.
עבדאללה אבו מערוף: העוני הוא מצב של פוליטיקה, מצב של מדיניות קיימת בכל מקום ובכל מדינה.
עבדאללה אבו מערוף: אם המדינה רוצה להשקיע בטיפול ברפואה, בבריאות, היא תשים עוד שישה מיליארד שקלים.
עבדאללה אבו מערוף: גם MRI, גם מיטות CT, גם הסעות לחולי דיאליזה, גם הסעות לחולים אונקולוגיים ועוד מרכז אונקולוגי, אפילו שהמרכז האונקולוגי הזה לא יהיה רנטבילי, שלא יצדיק את ההשקעה שם מבחינה כלכלית, כפי שאמרו לי פעם, בכל זאת לתת שירות.
עבדאללה אבו מערוף: יהיה הפסד של עשרה מיליון שקלים בשנה אבל זה לטובת רווחת האנשים ולבריאות החולים.
עבדאללה אבו מערוף: חברה בריאה, זה טוב לכלכלה.
עבדאללה אבו מערוף: אני תמיד אומר, ואני לא רוצה לחזור על חמשת ה-מ"מים שהזכיר כבוד היושב ראש אבל בזה אנחנו דוגלים וזה מה שאנחנו עושים יום יום כמעט שנתיים כדי לראות מה אפשר לעשות, איך אפשר להילחם בעוני שהוא לא תופעה אלא זאת מחלה קשה שתהרוס את החברה.
עבדאללה אבו מערוף: החברה לא רואה שיש מיליון ו-700 אלף אנשים עניים?
עבדאללה אבו מערוף: 53 אחוזים ממשפחות האזרחים הערביים עניים והם בעומק עוני קשה מאוד.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא מדבר על איכות חיים, על מדדים, על הכרזת האו"מ בשנת 1948 שהכריז כבר אז שכל אדם זכאי לחיות בכבוד ולהביא משכורת שתאפשר לו ולבני משפחתו חיים בכבוד.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו עדיין לא הגדרנו וגם בית המשפט העליון לא הגדיר.
עבדאללה אבו מערוף: היה פסק דין בשנת 2003 מה זה לחיות בכבוד ומה אלה המדדים אבל בכל זאת אנחנו חייבים ונצטרך לפעול למען זה שתהיה חלוקה צודקת והוגנת.
עבדאללה אבו מערוף: ברוך השם יש משאבים, יש מספיק משאבים וצריך לחלק אותם בצורה הנכונה שאכן תילחם בעוני ותאפשר לבן אדם לחיות בכבוד עם איכות חיים טובה.
אלי אלאלוף: אפשר לגלות לכם סוד עליו?
אלי אלאלוף: הוא עשה באוניברסיטה עבודת מחקר על דוח העוני.
אלי אלאלוף: עכשיו הוא מסוגל לתקן אותי.
מיכאל מלכיאלי: האמת היא שאין אדם יותר ראוי שיעמוד בדיון הזה מאשר יושב ראש הוועדה.
מיכאל מלכיאלי: מה שאמר הרב אקשטיין, זה באמת עצוב שאנשים מחוץ למקום כאן צריכים לטפל בבעיות האלה.
מיכאל מלכיאלי: אני הייתי רוצה להביא זווית אחרת ששמעתי אותה כמה פעמים ועד היום זה מהדהד לי באוזן ולכן חשוב לי להביא את האמירה הזאת כאן.
מיכאל מלכיאלי: הרב עובדיה יוסף זצ"ל תמיד היה אומר לנציגי ציבור מהתנועה שלנו אבל בכלל שנציג ציבור מגיע לעבודה שלו בכנסת או בכל מקום אחר ויש את מגוון הדברים שהוא יכול לעסוק בהם והמגוון רחב מאוד.
מיכאל מלכיאלי: הוא אמר שאשרי מי שידע לנצל את הכוח, את המקום, את המעמד שלו ויקדם עוד אדם אפילו במקום אחד עם קצת יותר רווחה כלכלית בבית שלו.
מיכאל מלכיאלי: הוא אמר כמה פעמים שרווחה כלכלית שיש למשפחה – והיום זה מוכח – כשיש לה יותר כסף, יהיה פחות פשע ופחות הידרדרות לדברים שאחר כך המדינה משקיעה בהם הרבה יותר כסף.
מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהממשלה של היום היא ממשלה חברתית מאוד.
מיכאל מלכיאלי: אין ספק.
מיכאל מלכיאלי: אנחנו רואים את זה בקצבאות ובהרבה דברים שממשלות קודמות לא עשו.
מיכאל מלכיאלי: זאת אומרת, הממשלה בסך הכול עם אוזן מאוד מאוד קשובה לכל הבעיות של העניים במדינת ישראל, של השקופים כמו שאנחנו נוהגים לקרוא להם, אבל אין ספק שיש עוד הרבה לאן לצעוד ואין ספק שאם תצא מהוועדה הזאת קריאה – כמובן למשרד האוצר, לרווחה או לכל מקום אחר – לקדם, כמו שהרב עובדיה יוסף אמר, ולו במעט את המשפחה שנמצאת בסוף, היה ראוי שהיום הזה יבוא וימצה את עצמו.
אלי אלאלוף: הגיע נציג הפורום למלחמה בעוני?
אלי אלאלוף: ברשותכם, נעבור למשרד הרווחה ואחר כך נחזור לקרן הידידות שתציג לנו את המצגת.
<לינדה דגן: אני מפקחת מחוזית בשירות לרווחת הפרט והמשפחה במשרד הרווחה.
<לינדה דגן: אני מברכת על הדיון הזה.
<לינדה דגן: הנושא של סל שירותים גמיש הוא מאוד חשוב ואנחנו יודעים שזה משהו שאנחנו חייבים לספק לאוכלוסייה.
<לינדה דגן: המשרד נותן באמצעות תקציב דרך הרשויות המקומיות, המחלקות לשירותים חברתיים, מענים שונים כמו ציוד, כמו הסעות לבתי חולים לטיפולים שאיכשהו נפל בחלקו של משרד הרווחה, להרבה מאוד מענים – אמנם לא מספיק – בעלות של בערך 44,6 מיליון שקלים לשנה.
<לינדה דגן: אני רוצה להוסיף ולומר שגם לקשישים יש איזשהו תקציב של בערך עשרים מיליון שקלים לשנה.
אלי אלאלוף: בנוסף.
<לינדה דגן: בנוסף.
אלי אלאלוף: בנוסף אבל לא לזה.
<לינדה דגן: לצרכים מיוחדים של קשישים.
<לינדה דגן: השירות שלנו נותן עד גיל אזרח ותיק והם לוקחים את זה מעבר לזה.
<לינדה דגן: היום יש לנו תכניות ייחודיות כמו נושמים לרווחה, כמו תעסוקה לרווחה, ואנחנו הסכמנו והבנו שצריך לתת סל גמיש למשפחות והוא מוצמד למשפחות ספציפיות שמשתתפות בתכניות כדי לעזור להן בהתערבות הטיפולית שאנחנו מחליטים עליה אתן וכדי למנף אותן ולסייע להן למשל בתעסוקה לעשות את הפעולות שהן צריכות כדי להגשים את החלום התעסוקתי שלהן ואת התכנית.
<לינדה דגן: אבל זה לא נותן מספיק כסף למשפחות שלא יכולות להגיע לתכניות האלה.
<לינדה דגן: המגמה וההבנה היא שכדי לעשות תכנית פסיו-סוציאלית עם משפחות, אנחנו צריכים להצמיד לזה איזשהו סל גמיש ואנחנו מקווים שהתקציב הזה יגדל ונוכל להעניק יותר.
אלי אלאלוף: זה תלוי גם בכם בתוך המשרד ובלחץ פנימי על השר.
אלי אלאלוף: יש לו הרבה דברים שהוא חייב לעשות אבל זה תלוי גם בכם.
אלי אלאלוף: הוא נמצא כאן אבל צריך לעבור לוועדה אחרת.
<אייל מדן: אני רפרנט רווחה וביטוח לאומי באגף התקציבים במשרד האוצר.
אלי אלאלוף: הוא חדש יחסית אבל יודע לא רע.
<אייל מדן: אני חדש יחסית.
<אייל מדן: תודה רבה.