GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עבד אל חכים חאג' יחיא: בשנה שעברה השתתפתי ואפילו דיברתי במליאה על הנושא הזה וזה נושא חשוב, ואני בא ממקום שהייתי ראש רשות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שהיה ראש רשות יודע מה יש ברווחה ומה חסר ומה צריכים לעשות.
שולי מועלם-רפאלי: אולי תוכל להגיד רק של איזה רשות היית ראש?
עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי ראש עיריית טייבה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש כמה נקודות שהרגשנו בהן.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אחת, קשה מאוד לקבל תקן לעוד עובד סוציאלי, ואם מקבלים אז צריך גם את המצ'ינג.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שזה עומס גדול מאוד של תיקים של אותו עובד סוציאלי ויש בעיה, רק לאחרונה יש קאדים בבתי דין שרעיים שפנו אליי ואני שלחתי בנושא הזה מכתב לשר וביקשתי, נכון שלא קיבלתי תגובה, אבל אני לא מתפלא ואני לא מתרגש מזה, כי זה המצב, שאנשים מחכים יותר משנה כדי שיוגש תסקיר לבית משפט וזה יכול להיות לאן מעבירים את הילדים, לאבא או לאמא.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שמגיע לבתי הדין השרעיים, בעיקר זה הנושא, אם הבעל והאישה נפרדים או לא נפרדים וחלק מהתהליך זה גם הילדים לאן יילכו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שתיים, בגלל דוחות של העובדים סוציאליים ראינו, למשל באום אל פחם, עובדת סוציאלית שירו עליה, שירו על הרכב שלה ושהיא מאוימת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז המצב הזה לא רק שפוגע בשירות, אלא הוא פוגע באותם עובדים סוציאליים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אם אנחנו מדברים על רווחה, הנושא העיקרי שצריך לדאוג לו זה תקנים והגיע הזמן גם לבטל את המצ'ינג.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יכול להיות שהאוכלוסייה החלשה ביותר, אנשים שגרים ברשות שהיא ענייה, היא לא יכולה להשלים ושם אנחנו צריכים את השירות הסוציאלי הזה.
שולי מועלם-רפאלי: בדיוק בחדר הזה בשבוע שעבר, על הצעת חוק השירות הלאומי אזרחי, דיברנו על אותו דבר, שבסוף אם אין דיפרנציאציה, אז מי שממילא יש לו יכול לקבל עוד ומי שממילא אין לו לא מקבל כלום.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן צריך לשנות את הגישה, וגם צריך להגיע למצב, התרגלנו שאומרים עבודת קודש זה מי שעובד בחינם, וכולם אומרים שהעבודה שלכם כעובדים סוציאליים זה עבודת קודש, אבל אנחנו רוצים שהעובד הסוציאלי לא יצטרך לעוד רווחה כדי להשלים את המשכורת שלו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הזה שעובד סוציאלי צריך השלמת הכנסה, או הבטחת הכנסה או, הרוב זה נשים, אם הבעל לא בא עם משכורת גבוהה, אי אפשר לגמור את החודש, המצב הזה חייב להשתנות, במיוחד כשאנחנו היום מדברים על הורדת מסים, בממשלה מדברים על זה שיקבלו כ-4 מיליארד שקל ממוביליי והאקזיט הזה, במקום להפנות אותו לרווחה אנחנו רוצים להוריד את המסים, כי גובים יותר מדי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני אומר, גם העני ביותר, אם מורידים את המע"מ ב-1% הוא לא ירגיש את זה, אבל אם מוסיפים פעילות או מוסיפים תקציב לרווחה זה יכול להשתנות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה להאריך בדיבורים, אני אומר, אנחנו צריכים ביחד, גם קואליציה וגם אופוזיציה, לדעת שזה בנפשנו ובזה צריך להשקיע את מרב המאמצים.
שולי מועלם-רפאלי: הגיעו לוועדה שתי נשים שעברו תהליך שיקום, אנחנו נבקש מאחת מהן לדבר.
שולי מועלם-רפאלי: תציגי את עצמך לפרוטוקול וספרי לנו את מה שאת מבקשת.
<נדיה: שלום, שמי נדיה, אני בת 33, לפני 17 שנה עליתי מרוסיה ובעצם משם התחיל תהליך השיקום שלי.
<נדיה: הייתי אז בת 16 ולא המשפחה ולא אני, לא ידענו איך להתנהל, ואז נכנסה לתמונה העובדת הסוציאלית שליוותה אותי ועד היום הזה מלווים אותי בביטוח לאומי או בשיקום.
<נדיה: לא ידעתי כלום, לא היה לי אפילו כיסא, ישבתי ככה בבית ולא ידעתי מה לעשות וגם ההורים לא ידעו.
<נדיה: ביחד עם העלייה היה חוסר ודאות מוחלט.
<נדיה: והעובדת הסוציאלית לאט לאט פתחה איתי בשיחות ושאלה אותי הרבה פעמים מה אני רוצה בחיים, ולא ידעתי, מה?
<נדיה: בת 17 לא כל כך יודעת ולא היה לי כל כך ביטחון, המדינה שונה, השפה שונה, הכול שונה.
<נדיה: כל שבוע היא הייתה מדברת איתי ולאט לאט אני התפתחתי ושאלו אותי מה החלום שלי ואמרתי, ברגע שאני אלמד את השפה החלום שלי זה בעצם להיות בתוך החברה ולעבוד וללמוד.
<נדיה: הגעתי עם המון המון שנים שאני מתחילה את הלימודים במכללה ולא היה לי קל, כי גם להתרגל למסגרת והכול חדש, גם הלימודים חדשים, וגם שם תמיד היו איתי עובדים סוציאליים שבעזרת השיחות הבנתי מה אני רוצה ומה אני יכולה ורוצה לבנות.
<נדיה: כיום אני סיימתי תואר ראשון בקרימינולוגיה והמשכתי לעבודה סוציאלית.
<נדיה: אני חושבת שללא השיחות וללא העזרה של העובדים הסוציאליים - - - אתם בטח לא הייתם שם בחדרים האלה, בחדר שאני נכנסת ראיתי מלא תיקים, יש הרבה עבודה, אבל מה שאני רוצה להדגיש, שאפילו שיש כל כך הרבה עבודה אני הרגשתי שאני מקבלת יחס אישי.
<נדיה: לפעמים כשהייתי צריכה היו מקבלים אותי מיד לחדר ומדברים ועובדת סוציאלית מתארגנת ואפילו מעבר היא מתקשרת.
<נדיה: אני הרגשתי שאני חשובה.
<נדיה: ומשם בנו לי את הביטחון והמשכתי, בלי הביטחון הזה לא יכולתי להמשיך.
שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת מחנה סולומון, עובדת סוציאלית של מערכת הבריאות.
<חנה סולומון: כמו שהציגה אותי חברת הכנסת שולי מועלם, אני חנה ואני מנהלת המחלקה לעבודה סוציאלית במרכז הרפואי לגליל, בנהריה, ואני יושבת ראש תא הבריאות באיגוד העובדים הסוציאליים.
<חנה סולומון: כדי לקצר את הזמן ולהגיד את כל מה שאני רוצה בצמצום אני אדבר מהכתב ותסלחו לי על כך.
<חנה סולומון: אני מתרגשת ומודה שהתפניתם לערוך בכנסת ישראל את יום ההוקרה לכבודנו, העובדים הסוציאליים.
<חנה סולומון: יחד עם זאת אני מרגישה שקולנו וצרכינו לא מקבלים את ההתייחסות הראויה.
<חנה סולומון: זה לא סוד שתנאי עבודתנו ושכרנו הם מעליבים ולהרגשתנו מבטאים את היחס של החברה כלפינו, העובדים הסוציאליים.
<חנה סולומון: השכר והתנאים של העובדים במערכת הבריאות הוא אפילו נמוך יותר, שלא לדבר על השיימינג והאלימות המילולית והפיזית המופנית כלפינו.
<חנה סולומון: לפני שבוע בת של חולה אמרה לעובדת שלי בטיפול נמרץ 'אם אבא שלי ימות אני אשחט אותך ואת הרופא המטפל', זה - - -
שולי מועלם-רפאלי: האמת שגם בבוקר פתחתי עם זה ואחרי שאת אומרת אי אפשר שלא להזכיר שוב את הרצח הבוקר, המזוויע, בהצתה של אחות במרפאת קופת חולים בחולון.
שולי מועלם-רפאלי: המציאות הקשה של אנשי מקצוע שעומדים בחזית היא משהו שהחברה הישראלית לא יכולה לחיות איתו, כמובן לא באלימות מילולית ולא באלימות פיזית, ולא בסוג כלשהו של הסתה נגד עובדי מקצוע.
<חנה סולומון: לגמרי.
<חנה סולומון: כל העובדים הסוציאליים הם בעלי תואר ראשון לפחות, חלקנו הגדול בעלי תואר שני ושלישי, ובמהלך שנות עבודתנו אנחנו ממשיכים ללמוד ולהתפתח ולעסוק במחקר.
<חנה סולומון: אני רוצה להתייחס בקצרה לעובדים הסוציאליים במערכת הבריאות.
<חנה סולומון: העבודה הסוציאלית במערכת הבריאות מתבצעת בכל מחלקות בית החולים ובמרפאות בקהילה.
<חנה סולומון: העומס רב ועל בריאות הנפש תדבר אחריי אולי קרינה.
<חנה סולומון: לא אולי קרינה, היא תדבר, אבל אולי אחריי.
<חנה סולומון: בעומס רב, ללא תקינה ולרוב בחלקיות משרה.
<חנה סולומון: חלקיות משרה זה יכול להיות ארבעה עד חמישה בקרים בשבוע, מה שלא מאפשר לעבוד במשרה נוספת.
<חנה סולומון: מספר המיטות בבתי החולים גדל, נפתחות מחלקות חדשות והציפייה ממנהלות המחלקות לעבודה סוציאליות להמשיך לתת מענה עם אותו היקף של אותו כוח אדם בטענה שאין תקציב ובפריפריה המצב עוד יותר חמור.
<חנה סולומון: עובדת סוציאלית בחצי משרה עובדת 20 שעות שבועיות, מטפלת במחלקה בתפוסה של 40 חולים עם ממוצע אשפוז של יומיים עד ארבעה ימים ובזמן הזה צריך לטפל בכל המטופלים ותיכף אני אזכיר מה, כולל ישיבות צוות, דוחות לקהילה, גיליונות טיפול הדרכות ועוד.
<חנה סולומון: התערבות העובדים הסוציאליים מתבצעת עם קשת אוכלוסייה מגוונת מיישובים שונים, כפרים, קיבוצים, ערים ומושבים.
<חנה סולומון: עומס כבד מתמקד באוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים, עם קשיי שפה והסתגלות, השכלה נמוכה ובעיות סוציואקונומיות קשות, בהן רמות תחלואה ונכות גבוהות ויכולת התמודדות נמוכה.
<חנה סולומון: העבודה הסוציאלית הרפואית מחויבת על פי חוקים, נהלים ותקנות כמו מינויי אפוטרופסות למתן הסכמה מדעת, טיפול ומניעת אלימות במשפחה כלפי נשים, קשישים, חסרי ישע וקטינים, נפגעי תקיפה מינית, תאונות דרכים, מתן בשורה מרה וקשה, לידות שקטות, לידות של תינוקות עם מומים ופגיעות התפתחותיות, אימוץ, פונדקאות, ניצולי שואה, השתלות איברים, מרפאות בריאטריות, חולה הנוטה למות, שיקום, תכנון שחרור, ועדות שונות, באירועים רבי נפגעים, בשעת חירום ועוד ועוד ועוד.
שולי מועלם-רפאלי: תתכנסי למשפט סיום, בבקשה.
<חנה סולומון: כבר.
<חנה סולומון: העובדות הסוציאליות נדרשות לזמינות מעבר לשעות העבודה ומבצעות כוננות 24/7, מקבלות תשלום רק עבור 8 שעות, כולל בשבתות וחגים, שני שליש מערך שעה.
<חנה סולומון: לא מקבלים החזר עבור זמן נסיעה לכוננות, החזר הוצאות נסיעה וכוננות פעילה בטלפון.
<חנה סולומון: מנהלי מחלקות רפואיות מקבלים כוננות-על, מנהלי מחלקות לעבודה סוציאלית לא מקבלים את הדברים האלה, למרות שהם זמינים בטלפון 24/7.
<חנה סולומון: לוח התפקוד מבוצע בצורה כזו שאין לעובד סוציאלי במערכת הבריאות אפשרות להתקדם, האפשרויות הן מאוד מצומצמות, התקינה היא מאוד מצומצמת.
<חנה סולומון: דרגות - - -
שולי מועלם-רפאלי: חנה, תסיימי, בבקשה.
<חנה סולומון: משפט סיום.
<חנה סולומון: הדרגות למנהלי עבודה סוציאלית נקבעות לפי תקנים ולא לפי מספר עובדים.
<חנה סולומון: אנחנו באיגוד מנסים לעשות כל מה שאנחנו יכולים לשפר ולתקן את הדברים.
<חנה סולומון: כמה משפטי סיום.
<חנה סולומון: הגענו למקצוע מתוך שליחות ואנחנו מבצעים את עבודתנו באהבה, אכפתיות ומסירות רבה, אבל עם כל זה אנחנו לא הולכים למכולת וגם המשפחות שלנו, ואנחנו רוצים להתפרנס בכבוד בזכות ולא בחסד ואנחנו מבקשים מכם להירתם למאבק שלנו לשיפור תנאינו ותנאי ההעסקה.
שולי מועלם-רפאלי: חברים, זה הכנסת.
שולי מועלם-רפאלי: כשאנחנו מוחאים כפיים למי שעשתה תהליך כה מרשים זה בסדר ונעצור את זה פה.
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.
עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת ראש, אני מברך את כל הנוכחים כאן, נוכחות מאוד מרשימה.
עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת ראש, היום אני משתתף בשנה הראשונה ביום ההוקרה ואני לא אגיד שחסרה תקינה, מה שאמרה הנציגה מבית חולים נהריה, לנו הכול מובן, נדבר באופן ישר ובאופן אמיץ.
עבדאללה אבו מערוף: נדיה, השם שלה זה נדיז'דה, מה זה נדיז'דה ברוסית?
עבדאללה אבו מערוף: זה תקווה.
עבדאללה אבו מערוף: לכן אני מקווה, לא רק מקווה, אנחנו חייבים לעשות מה שצריך, שנה חלפה ולא עשינו כלום, לצערי הרב.
עבדאללה אבו מערוף: הייתה יוזמת חוק של חבר הכנסת מאיר כהן, אני אדבר על עניין קטן אחד, על כמה תיקים לכל עובד סוציאלי.
עבדאללה אבו מערוף: לצערי הרב הממשלה הפילה אותו.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו כאן מתעסקים בפוליטיקה, נגיד לכם כל הכבוד וניתן לכם שבחים ובסדר ונלטף, אבל זה לא זה, אנחנו חייבים ביום הזה של ההוקרה לצאת במשהו בתוך חצי שנה, תוך שנה, לעשות משהו, גם תקינה, גם תיקים.
עבדאללה אבו מערוף: העניין ברור לנו, הבעיות ברורות, לי הן ברורות, אני מכיר את הבעיות עוד לפני שהייתי חבר כנסת ועבדתי עם זה והתעסקתי עם זה בתור רופא ויש הרבה בעיות.
עבדאללה אבו מערוף: לכן אנחנו חייבים לצאת היום, הוקרה?
עבדאללה אבו מערוף: אז נכיר להם, לא רק ניתן להם נדיז'דה, שאכן ייצא משהו.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא עניין כאן, לא אופוזיציה, לא קואליציה ולכן אני פונה לכבוד היושבת ראש שנחשוב על משהו, שאכן לא רק נשפר, אלא משהו שיש לו כובד משמעותי, ערך טוב, איכותי, איך לשפר את כל העבודה הסוציאלית אצלנו מבחינת הרווחה.
שולי מועלם-רפאלי: אני רק אגיד לך שבבוקר כשפתחנו את הבוקר הזה, גם השר וגם יושב ראש ההסתדרות - - -
עבדאללה אבו מערוף: כן, אני - - -
שולי מועלם-רפאלי: שנייה, תן לי.
שולי מועלם-רפאלי: וגם צפרא דיברו על האירוע המאוד משמעותי שהושג בצו ההרחבה.
שולי מועלם-רפאלי: אני רק אומרת, זה על העבר ועכשיו אנחנו על העתיד.
שולי מועלם-רפאלי: קרינה טרב, עובדת סוציאלית בבריאות הנפש.
שולי מועלם-רפאלי: רק, חברות שמדברות, וחברים, תתכנסו ובקצרה.
<קרינה טרב: כן, קצר, אני כן אדגיש שאני נורא מתרגשת, כי היום זה בדיוק 26 שנה שאני עליתי ארצה ומתוכן 22 אני עובדת סוציאלית.
שולי מועלם-רפאלי: מאיפה עלתה גברתי?
<קרינה טרב: ממולדובה.
<קריאה: לא שומעים?
עבדאללה אבו מערוף: אני שומע, אני מבין.
שולי מועלם-רפאלי: עבדאללה ואת יכולים אחר כך לשוחח בשפת המקום.
<קרינה טרב: אז ככה, אנחנו העובדים הסוציאליים בבריאות הנפש, אנחנו נמצאים לא רק בבתי החולים הפסיכיאטריים, יש גם את המרפאות ויש גם את מערך השיקום, שזה הרבה מאוד עובדים, זה גם המופרטים וגם המשרד.
<קרינה טרב: למרות יחסי הציבור הלא כל כך מפרגנים לגבי התחום והטיפול שמוענק בו, בכל מקום אנחנו בכל זאת עדים להתרחשויות מאוד מאוד מרגשות בתחום הטיפול, הגברת המעורבות של המתמודדים, המשפחות ואפילו ברמה של קביעת מדיניות.
<קרינה טרב: אנחנו משלבים עמיתים מומחים, אם אתם יודעים מה זה, אלה אנשים שעברו אשפוז בעצמם והיום הם משולבים כנותני שירות, חלק מהצוות הרב מקצועי בתוך שני בתי חולים בארץ כרגע, זה במזור, שבו אני עובדת, ובבית חולים בבאר שבע.
<קרינה טרב: מי שמלווה אותם זה אנחנו העובדים הסוציאליים.
<קרינה טרב: יש גם תכנית של מספר שנים שנקראת צרכנים נותני שירות, שגם נמצאים בשיקום וגם מלווים, גם מלווים בעצמם ומלוּוים בעצמם על ידי עובדים סוציאליים.
<קרינה טרב: אנחנו בעצם פוגשים את המטופלים, את המשפחות, ברגע הראשון, תחשבו על המשבר הראשון של כניסה לאשפוז פסיכיאטרי.
<קרינה טרב: זה פשוט נורא, זה מלווה בבושה, בתחושת אובדן, בדברים מאוד מאוד קשים ואנחנו נמצאים שם בשביל ללוות את המשפחה ואת המטופל ולנסות להביא למקסימום חזרה לתפקוד האפשרי המקסימלי בשבילו.
<קרינה טרב: כל זה אנחנו עושים בתנאים של עומס בלתי אפשרי, אנחנו במשרות חלקיות ואנחנו בתנאים פיזיים שלפעמים לא מאפשרים עבודה בסטנדרטים המקצועיים שאנחנו רוצים אותם אבל לא מסוגלים לתת, וגם לפעמים באווירה של אלימות.
<קרינה טרב: העובדים הסוציאליים, ביחד עם המטופל, אנחנו בונים את כל תכניות השיקום, ביחד עם המשפחה, ומלווים ומתקדמים, אבל מה עושים עכשיו, למשל, באשפוז?
<קרינה טרב: יש את הרפורמה, היא מקצרת לנו את האשפוזים.
<קרינה טרב: אנחנו לא מצליחים, פתאום כל התהליך הזה של ההסתגלות, של יציאה החוצה, הוא נקטע, ונקטע לא בגלל שצריך, אלא בגלל שהבקר של קופת חולים יושב בתוך בית החולים ומשפיע על ההחלטה כך או אחרת.
<קרינה טרב: הפעילות הענפה שנעשית בקהילה כוללת ליווי של מתמודדים במרפאות לבריאות הנפש, בקופות ובמסגרות השיקום.
<קרינה טרב: העובדים הסוציאליים, למשל בדיור המוגן, מבקרים את המתמודדים בבית ויכולים להיות מעורבים בסיטואציות מאוד מורכבות, מול המטופלים ומול המשפחות.
<קרינה טרב: נדרשת מהם זמינות לעתים של 24 שעות ביממה לצורך מתן מענה במצבים מאוד שונים ומורכבים.
<קרינה טרב: הם מגייסים את כל הידע המקצועי והניסיון במטרה להיטיב ולקדם את השירות שניתן, ההחלמה, מה שדיברנו.
<קרינה טרב: בנוסף, אנחנו מלווים את האוכלוסייה שלנו בכל הנובע ממצבם הסוציואקונומי הקשה.
<קרינה טרב: מטופלים שלנו, נפגעי נפש, שהם כבר ותיקים במחלה, הם מתקיימים מקצבת נכות, הם פשוט עניים.
<קרינה טרב: קצבת הנכות היא 2,700, זה במקסימום שלה, מזה צריך גם לרכוש תרופות וגם את הדברים הבסיסיים.
שולי מועלם-רפאלי: יש מהלך מאוד גדול בכנסת להצמיד את קצבת הנכות לשכר המינימום.
<קריאה: פעם אחרי פעם דוחים אותו.
<קרינה טרב: ברגע שאותו מטופל ניגש למיון ושלא נגמר באשפוז, אתם יודעים כמה חובות מצטברים שאנחנו אחר כך צריכים להפעיל את עצמנו להיות עורכי דין קטנים.
<קרינה טרב: מי מאיתנו פה לא התנסה בזה?
<קרינה טרב: אז אני פשוט אתמצת את זה, חוסר תקנים לצד עומס רב והרצון להעניק תשומת לב מרבית, אין לנו תקינה לגבי כמה מטופלים אנחנו אמורים לתת להם מענה, יש חוסר תקנים בכלל וכל זה לצד העומס והרצון להעניק תשומת לב מרביים וליווי מקסימלי למתמודדים ולמשפחות.
<קרינה טרב: לוח תפקוד שלא מאפשר אופק לקידום, נאמר.
<קרינה טרב: אנחנו גם מדריכים סטודנטים לעבודה סוציאלית, אנחנו גם משקיעים בהם, אנחנו גם מלווים אותם בתוך המערכות והרבה פעמים לא מצליחים לעשות את זה כי זה נחשב לעבודה פרטית ואז מוציאים אותנו החוצה.
<קרינה טרב: רוב המשרות הן חלקיות ומקשות על העובדים להצליח להתפרנס ואז הם עובדים במספר מקומות.
<קרינה טרב: התובענות של התפקיד וגם חוסר התגמול ההולם וחוסר הביטחון התעסוקתי בשירותי השיקום והתסכול של המטופלים והמשפחות גורמים לתחלופה של עובדים סוציאליים במערך השיקום.
<קרינה טרב: העובדים מהווים כתובת להוצאת הכעסים והתסכול של המטופלים והמשפחות על המערכת, בן המשפחה המתמודד, הקשיים המלווים ועוד.
<קרינה טרב: תארו לעצמכם בחורה צעירה בת 24 שכחלק מתפקידה צריכה להגיע לביקור בית בדיור מוגן, למשל, כשמדובר בגבר שהגבולות הם לא בדיוק הצד החזק שלו.
<קרינה טרב: תחשבו על זה, האם יש תוספת סיכון, האם יש לה הכרה בכך במקצוע שלנו והאם בכלל קיים מרכיב סיכון?
<קרינה טרב: האם ניתן לתרגם את זה לתלוש משכורת?
<קרינה טרב: אנחנו יוצאים ללמוד, אנחנו רוכשים ידע ומיומנויות בכל מיני תחומים, פסיכותרפיה, קליני, משפחתי, זה עולה המון המון המון כסף ואנחנו נשארים עם המשכורת שאנחנו צריכים לחסוך בשביל לצאת ללמוד ולהתפתח ואנחנו רוצים את זה.
דב חנין: ברוכות הבאות לכאן.
דב חנין: לפני שאני אומר את מה שרציתי להגיד בדיון הזה אני רוצה להגיד לכם תודה.
דב חנין: אני באמת אומר את התודה הזו כתודה לגמרי אישית לכל העובדות והעובדים הסוציאליים שבמהלך השנים שאני בכנסת יצא לי להכיר ויצא לי לפגוש ויצא לי לשמוע ויצא לי לראות אותם מלווים מצבים ומקרים קשים שאני מטפל בהם.
דב חנין: בעשר השנים האלה שאני בכנסת זה מספר מאוד מאוד גדול של נשים ואנשים נפלאים.
דב חנין: לא את כולם אני מכיר באופן אישי, אבל לכולם אני חייב הרבה הרבה תודה ואני יודע שאתם, אלה שנמצאים כאן, רק במקרה אולי לא הייתם אלה שעזרתם לאותם אנשים שהיו איתי בקשר ואתם עוזרים לאנשים אחרים, ואני רוצה להגיד לכם בעיקר תודה.
דב חנין: קודם כל תודה לפני כל דבר אחר.
דב חנין: האמת היא שהיום הזה, יום ההוקרה לעובדות והעובדים הסוציאליים הוא יום מאוד מאוד חשוב, אבל מגיע לכם הרבה יותר מאשר הוקרה, כי אתם הנשים והאנשים שאנחנו, המדינה, שלחנו לאזורי הקושי והסבל הגדולים שקיימים בחברה שלנו.
דב חנין: דיברו פה נשים, עובדות סוציאליות, שתיארו את העבודה הסוציאלית במערכת הבריאות.
דב חנין: אתן עובדות סוציאליות במערכת בריאות שנמצאת בדיאטה קיצונית ואתם רואים את הדיאטה הקיצונית הזאת.
דב חנין: אנחנו חברה שנמצאת בפסגת אי השוויון בין מדינות ה-OECD ובמקום מאוד מאוד גבוה בשיעורי העוני ואתם רואים את זה.
דב חנין: זה לא גזרה משמים, זו לא גזרת גורל, זו תוצאת מדיניות.
דב חנין: אבל אתכם, אתם נשלחים לטפל בצרות ובקשיים האלה והדבר הקשה במיוחד זה שאנחנו, המדינה, שולחים אתכם ואתכן לשם בלי לתת לכם כלים מספיקים, בהעמדה שלכם בעומס בלתי אפשרי, בלתי אפשרי, ובמקרים רבים עם תנאי עבודה לא ראויים ולא מכבדים, גם עם שכר נמוך וגם עם העסקה לא ישירה.
דב חנין: יש יותר מדי עובדות סוציאליות עובדות קבלן.
דב חנין: אני מעריך את כל ההישגים שהיו במאבקים, אני רוצה גם להזכיר לכם שהמאבק הגדול של העובדות הסוציאליות ב-2011 היה אות הפתיחה, אני זוכר את זה תמיד, של המחאה החברתית הגדולה.
דב חנין: אתם סימנתם לכולם את הדרך במאבק המרשים שלכם, שהיה מאבק גם על העבודה הסוציאלית, אבל גם על דמותה של החברה.
דב חנין: ואני רוצה לומר לכם היום שמבחינתי מה שצריך להיות ביום הזה, זה לא רק יום הוקרה, אלא גם יום של התנצלות.
דב חנין: התנצלות בפניכם על זה שזה מה שאנחנו עושים לכם וזה מה שאנחנו דורשים מכם וזה מה שאנחנו נותנים לכם אחרי שאנחנו דורשים מכם לעשות את מה שאתם עושים.
דב חנין: אבל לאחר שנעשה את יום ההוקרה וההתנצלות הזה אני מציע לכם לא לקבל את ההתנצלות ולדרוש מאיתנו, חברי הכנסת, במקום להתנצל לעשות שינוי.
דב חנין: כי תראו, אני קורא עכשיו באמת על עודפי הגבייה של המסים בחודש ינואר, 3.7 מיליארד שקל, עודפי גבייה.
דב חנין: אתמול הייתה עסקת מובילאיי, עוד 4.5 מיליארד, 4.6 מיליארד שקל מסים, אז אנחנו עכשיו ביותר מ-8 מיליארד שקל.
דב חנין: חברים, יש המון כסף, למה לתת את הכסף הזה למי שיש לו כבר עכשיו יותר מדי כסף?
דב חנין: למה לא לעשות בכסף הזה קצת תיקון חברתי?
דב חנין: אני חושב שזה רגע של הזדמנות, שאנחנו כולנו ביחד צריכים את הקול הזה ולוודא שהוא באמת באמת נשמע.
שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, דב, חברי.
שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת מטל חבצלת לספר על נייר העמדה, לספר מי אתם ולהציג לנו את מה ששלחתם גם לוועדה.
<טל חבצלת: אנחנו, אני וצליל, רכזי גרעין ספיר של עמותת עו"סים שינוי, מכללת ספיר.
<טל חבצלת: הפעילות שאנחנו עוסקים בה זה לקדם את מטרות המקצוע וגם לתווך על הפער בין האקדמיה לסטודנטים.
<טל חבצלת: אנחנו בסוף חודש - - -
שולי מועלם-רפאלי: בין האקדמיה לסטודנטים או בין האקדמיה למה שהם יראו אחרי?
<טל חבצלת: בין האקדמיה לסטודנטים, גם בכל הנוגע לנושא הזה.
<קריאה: כי הסטודנטים מייצגים גם שטח שלפעמים אין חיבור בין האקדמיה - - -
<טל חבצלת: יש את העניין של ההכשרות.
<טל חבצלת: אנחנו בעצם במסגרת ההכשרות המעשיות שלנו אנחנו חווים את העומס הגדול שמורגש, אם זה בלשכות הרווחה או במקומות אחרים של הכשרה ובסוף חודש ינואר אנחנו ערכנו בדיקה במחלקות לשירותים חברתיים באמצעות שאלונים שהופצו באינטרנט.
<צליל פולק: גם בבריאות.
<טל חבצלת: גם בבריאות הנפש, נכון, ובריאות בכלל.
<טל חבצלת: מטרת הבדיקה הייתה לקבל את תמונת המצב העכשווית באשר לעומסי העבודה איתם מתמודדים העובדות והעובדים.
<טל חבצלת: הבדיקה נגעה בתחומים הבאים, ותק, אחוזי משרה, איכות הטיפול, שכר, ליווי מקצועי, כמות תיקים לעובד, היקף שעות העבודה ושביעות רצון העובדים.
<טל חבצלת: עכשיו נציג את הממצאים שעלו מהבדיקה.
<טל חבצלת: מעל 90% מהעובדים חשים סיפוק רב מעבודתם, כפי שניתן לראות, מעל 75% מהעובדים מדווחים כי יש מספיק כלים מקצועיים והם מקבלים ליווי מקצועי באופן סדיר, מעל 75% דיווחו כי הם עובדים מעבר לשעות העבודה שהוגדרו להם, כאשר 7.5% מהעובדים דיווחו כי הם עובדים מעל ל-10% נוספות בשבוע.
שולי מועלם-רפאלי: והם מתוגמלים על זה?
<צליל פולק: לא.
<קריאה: הם לא מקבלים תגמול.
שולי מועלם-רפאלי: מאיפה רוח ההתנדבות הבלתי נסבלת הזאת?
שולי מועלם-רפאלי: זה בלתי נסבל.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה רגע לעשות פאוזה בדברים שלכם, טל וצליל, ובמה שאתם מציגים לנו.
שולי מועלם-רפאלי: אני קוראת ממש בימים האלה, ואני בכוונה מושכת את זה על כמה ימים, את ספרה המאלף של העיתונאית יפעת ארליך על דפנה מאיר, שנרצחה לפני כמה חודשים, הספר נקרא 'מה יקרה אם אמות מחר בבוקר'.
שולי מועלם-רפאלי: דפנה הייתה אחות והיא קיבלה החלטה מודעת, יקיריי העובדים הסוציאליים, שהיא לא עובדת שעה אחת בלי להיות מתוגמלת.
שולי מועלם-רפאלי: והיא חינכה את מערך הרפואה של הר חברון שהוא, כמו שאתם מבינים, לא משופע באנשי צוות רפואי, שאם הם רוצים שהיא תעבוד עוד שעות יתכבדו ויגדילו לה את אחוזי המשרה.
שולי מועלם-רפאלי: אז העבודה נגמרת בשעה איקס.
שולי מועלם-רפאלי: וכל הרופאים, היא כותבת את זה שם שוב ושוב, בתכתובות שלה עם רופאים ועם אחיות מהיישובים האחרים, שהרופאים למדו שכשנגמר יום עבודה היא הולכת הביתה.
שולי מועלם-רפאלי: הם יכולים להמשיך לעבוד, אבל היא הולכת.
שולי מועלם-רפאלי: ואני חושבת שזו צריכה להיות החלטה מודעת, כי יש לי תחושה שאם המערכת מבינה שאתם מסכימים לעבוד 10 שעות ויותר בלי להיות מתוגמלים - - -
<קריאה: אנחנו לא מדברים על זה, אנחנו מדברים על דרגה רשותית, שעובדי רשות זכאים לקבל דרגה רשותית ועובדים סוציאליים שעובדים באותה רשות לא מקבלים, ולמה?
<קריאה: כי אין - - -
<קריאה: גם בבריאות אותו דבר.
שולי מועלם-רפאלי: טל וצליל, הפסקתי אתכם.
<טל חבצלת: למעלה מ-70% מהעובדים חשים שהם לא מצליחים לתת מענה הולם לפונים שברשותם, מעל 75% עובדים מדווחים כי הם מטפלים במקביל בלמעלה מ-50 תיקים, כאשר 10% מטפלים בלמעלה מ-250 תיקים.
<קריאה: זה לא תיקים, זה משפחות.
<צליל פולק: בתי אב.
<צליל פולק: חבר'ה, מדובר בתיקים, באנשים, זאת אומרת מעל 250 אנשים - - -
שולי מועלם-רפאלי: אבל יש מקומות שזה אנשים, אז בואו נקשיב לריבוי האפשרויות.
<קריאה: זה לא תיק בודד.
<טל חבצלת: בסופו של דבר מעל ל-95% חושבים שההגבלה במספר הפונים באחריות כל עובד סוציאלי תשפר את איכות העבודה, כשזה בעצם הקריטריון הקריטי ביותר להצלחה, כפי שאנחנו רואים את זה פה.
<טל חבצלת: נושא התקינה, דובר רבות בכנסת בשנים האחרונות.
<טל חבצלת: בשנת 2008 יצא דוח מרכז המחקר והמידע של הכנסת שדיווח שעקב מחסור בעובדים סוציאליים במחלקות לשירותים חברתיים ברשויות המקומיות יש המלצה על הוספת 1,000 תקנים ועל הוספת 1,000 עובדים תוך חמש שנים.
<טל חבצלת: מדוח נוסף של מרכז המחקר והמידע ב-2015 נמצא כי במשך שבע שנים נוספו רק כ-500 תקנים וכ-600 עובדים בסך הכול, מה שאומר בעצם שלא יושמו ההמלצות במלואן.
<טל חבצלת: דבר נוסף הוא ועדת אלאלוף שדנה בעוני בשנת 2014, אז הייתה המלצה על הגבלה וזה לא עלה להצעה עדיין.
<טל חבצלת: ולמעשה אנחנו דורשים את הדברים הבאים ממשרד הרווחה, לערוך מיפוי לקבלת תמונת מצב עדכנית של ממדי העומס עמם מתמודדים העובדים הסוציאליים, בדגש על מציאת נתונים על מספר הפונים לכל עובד סוציאלי.
<קריאה: יש להם את זה במיון תיקים כל שנה.
<קריאה: זה לא מזיז בכלל.
<קריאה: הנתונים קיימים במשרדי הרווחה ובכל מקום.
<טל חבצלת: בנוסף, הגדרה ברורה של כמות התיקים המוגבלים לכל עובד ועובדת, תוך התחשבות ברמת האינטנסיביות של כל תיק על בסיס המלצת ועדת אלאלוף, וכמו כן לוודא כי המלצת דוח מרכז המחקר והמידע בכנסת מ-2008 הדורש כי בכל שנה ייקלטו כ-200 עובדים חדשים, כלומר סך הכול כ-1,000 עובדים חדשים במשך חמש שנים, תיאכף בהקדם.
<טל חבצלת: לסיכום, אנחנו, הסטודנטים, דור העתיד בעבודה הסוציאלית, חשים כי עתידנו אינו מובטח במקצוע וחוששים מחוסר היכולת לתת מענה הולם לפונים עקב עומסי העבודה הצפויים לנו.
<טל חבצלת: המצב הקיים יוצר שחיקה של העובדים וייתכן שפוגע בעיקר בפונים, דבר העלול להרחיב את הפערים בחברה.
שולי מועלם-רפאלי: נותרו לנו עשר דקות, אני רוצה לשמוע עוד עובדת סוציאלית, את סועאד עווד מכאבול.
שולי מועלם-רפאלי: עד שסועאד תתיישב אני מביאה לידיעת
שולי מועלם-רפאלי: כם עוד הצעת חוק משמעותית מאוד, של חבר הכנסת אלי אלאלוף, שהיא הקמת מרכזי מיצוי זכויות שתכלול בתוכה את כל המידע עבור עובדים סוציאליים.
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת אלי אלאלוף רואה בתפקיד שלכם את הגורם המתכלל של משפחה או פונה והוא מנסה ליצור איזה שהיא אפשרות שבה לעובד סוציאלי יהיו את כל האפשרויות לטפל באנשים לפי הצורך שלהם.
שולי מועלם-רפאלי: בעזרת ה' הוא יקדם את זה.
<סועאד עווד: שלום לכולם, אני סועאד עווד, אני עובדת סוציאלית בלשכת הרווחה בכאבול, אני עובדת עם משפחות, עו"ס חוק נוער וגם רכזת ועדת תכנון וטיפול בשלושת רבעי משרה.
שולי מועלם-רפאלי: כל זה בשלושת רבעי משרה?
<סועאד עווד: וגם מתאמת רפורמה.
<סועאד עווד: אני נכנסתי לכל העניין של הרפורמה ואני באמת מרוצה שסוף סוף יש משהו שמאחד את העבודה של כולם בלשכות לשירותים חברתיים, שלדעתי הוא מארגן לנו את העבודה בצורה מאוד שיטתית, מאוד מאורגנת, שניתן לראות בה תהליך ותוצאות.
<סועאד עווד: היא מאוד מחמיאה דווקא על יציאתה לדרך, אבל מאוד חשוב לי להתייחס גם למציאות שבה נמצאים העובדים הסוציאליים ברשויות מקומיות ואיך אפשר לקדם את העבודה ברפורמה בהתאם.
<סועאד עווד: אני חושבת שהעבודה ברפורמה מאפשרת לנו לגעת בכל משפחה, לתת מענה, לאבחן ולהעריך את הצרכים של כל משפחה וכל יחיד גם בתוך המשפחה ובהתאם לזה אנחנו בונים תכניות התערבות ואחרי התכניות צריך לעקוב וגם להעריך אותן.
<סועאד עווד: בהתאם לזה יש גם צמתים שאפשר לשנות דברים בהתאם.
<סועאד עווד: אני חשבתי לעצמי, כל מיני סוגיות שעלו לי לראש, שהעובדים שנמצאים בשטח גם סובלים מהן.
<סועאד עווד: אחת הסוגיות זה, כמו שאמר חבר הכנסת חאג' יחיא, אנחנו נמצאים בעומס של תיקים וכל הזמן עובד סוציאלי בתוך מחלקת רווחה היה עסוק בכיבוי שריפות, בתגובתיות, אנחנו מאוד משימתיים ומגיבים לפי הפניות שמגיעות אלינו.
<סועאד עווד: ועכשיו עם הרפורמה אנחנו צריכים לעבוד באופן כזה מתוכנן, להגיע לכולם, לתת יחס ומענה ללקוחות שלנו ואני תוהה איך אפשר לעשות את זה בהלימה, כמו שאמרו עמיתיי פה, שאין הגבלה של תיקים, אין משהו אחיד בתוך הלשכות של שירותים חברתיים שכולם יעבדו לפי ובהתאם לזה.