GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<טלי ניר: פנינו לשירות התעסוקה ולמיטב ידיעתנו הבעיות תוקנו.
<טלי ניר: מאז לא קיבלנו עוד תלונות.
<טלי ניר: התייעצתי עם ארגונים חברתיים אחרים וגם אצלם לא התקבלו תלונות והם יושבים במקומות כמו חדר, שם מופעלת התכנית.
<טלי ניר: בדרך כלל אנחנו כן מקבלים את התלונות.
<טלי ניר: אם כן, קודם כל אני רוצה להגיד את זה וזה לזכות שירות התעסוקה.
<טלי ניר: אני חושבת שמדובר בתכנית שהיא בסך הכול טובה אבל הרכיב הזה של הכשרות מקצועיות הוא באמת מאוד מאוד חסר ו לכן אנחנו מאוד מעריכים את הדאגה של השר ואת הרצון שלו להרחיב את ההכשרות המקצועיות כי זה מאוד מאוד נדרש.
<טלי ניר: כלומר, אמר את זה מר הירש ואני רוצה לחזק את המקום הזה, שהיום ההכשרות, גם מה שהומלץ בדוח העוני, לא יושם.
<טלי ניר: היו מקבלים הכשרות מקצועיות משהו כמו 5,000 אנשים בשנה, שזה מכל הסוגים, מכל המינים, וזה אחוז שהוא פרומיל.
<טלי ניר: היום יש חצי מיליון מתייצבים בשירות התעסוקה כל שנה שמבקשים סיוע וצריכים כניסה לעבודה.
<טלי ניר: אולי לא כולם צריכים הכשרות מקצועיות אבל בוודאי שהרבה יותר פחות מאחוז מהמתייצבים.
<טלי ניר: הכשרות מקצועיות, כולנו יודעים שהן במשבר.
<טלי ניר: אני מאוד מקווה שההזדמנות הזאת של התכנית והמעצר הזמני שלה יוביל לזה אבל אני חושבת שהוועדה כן יכולה לדחוף לזה שבכל זאת יורידו את הרגל מהברקס והתכנית תמשיך כי בינתיים גם מדובר בבזבוז של כספי ציבור וגם בסך הכול בתכנית טובה שכן נותנת – שמענו את הנתונים של בנק ישראל – מענה לאלפים והשנה היא תיתן מענה לעשרות אלפים במצטבר שיכולים לקבל איזשהו סיוע ולהיכנס לשוק העבודה ולהתפרנס בכבוד.
<טלי ניר: אלה אנשים שנמצאים במצב הכי גרוע מבחינה תעסוקתית.
<טלי ניר: מה שחשוב לציין לגבי מה שהעליתם, תכנית השוברים שאנחנו לא חושבים שזאת דרך המלך לסייע כי התכנית הזאת היא תכנית שזכתה להרבה מאוד ביקורת.
<טלי ניר: אנחנו כתבנו דוח שלם שהוצג בפני הוועדה בעבר ומסביר בדיוק את הבעיה של התכנית הזאת.
<טלי ניר: בגדול זאת תכנית שקודם כל אתה נדרש לממן אותה.
<טלי ניר: כלומר, משתתף שמקבל הבטחת הכנסה שבקושי מתקיים, אנחנו יודעים כולנו מה גובה קצבת הבטחת הכנסה, 2,400 שקלים לזוג עם שני ילדים, איך מהדבר הזה גם אמורים לשלם עוד קורס של הכשרה מקצועית.
<טלי ניר: השוברים, ההחזר ניתן בשלוש פעימות.
<טלי ניר: משפחה לא באמת יכולה להרשות לעצמה את זה.
<טלי ניר: לכן אם זה ילך רק לכיוון של הרחבת שוברים, אני חושבת שזה יהיה חבל מאוד, בלשון המעטה.
<טלי ניר: דרך המלך היא לחדש את ההכשרות המקצועיות, למצוא את הדרך לעשות את זה בין אם זה בשירות התעסוקה, בין אם זה באגף להכשרה מקצועית, אבל בצורה שהיא מקצועית, שהיא בודקת, להחזיר החזרות מקצועיות שהן איכותיות ומתאימות, לבדוק מה המקצועות הנדרשים או שורה של המלצות שאני לא אחזור על כולן כאן וגם אתם בדוח העוני כתבתם חלק מהדברים.
<טלי ניר: אבל ברור שצריך לפתח את מערך ההכשרות המקצועיות מהיסוד ובצורה רצינית אחת ולתמיד.
<טלי ניר: הלוואי וזה יקרה עכשיו.
<אפרת פורת: אני מאגף הבטחת הכנסה בביטוח לאומי.
<אפרת פורת: גם אנחנו רוצים לחזק ולומר שהתכנית מאוד מצליחה מבחינתנו.
<אפרת פורת: אנחנו רואים הרבה השמות בעבודה ורואים הצלחות אישיות, בניגוד לוויסקונסין.
<אפרת פורת: אין רעשים, אין תלונות, לא מהשטח ולא מפקידים.
<אפרת פורת: יש שיתוף פעולה מאוד מאוד הדוק, כך שאם יש איזו בעיה ספציפית עם בן אדם מסוים שנכנס למעגלי תעסוקה ולא מתאים לו, אנחנו עושים מיצוי זכויות.
<אפרת פורת: דווקא בעקבות מעגלי תעסוקה, אנחנו כן יכולים לשים את היד על אוכלוסייה של חסרי מסוגלות תעסוקתית ולהתחיל לטפל בה.
<אפרת פורת: אנחנו באמת מברכים על התכנית ומבקשים לשמור עליה, לחזק אותה, לבדוק יותר השמות איכותיות ובאמת לטווח הרחוק לחזק אותה עם הכשרות מקצועיות.
<אפרת פורת: לשאלת חברת הכנסת.
<אפרת פורת: בתקנות שלנו מעל 12 חודשי לימוד אי אפשר לשלם הבטחת הכנסה.
<אפרת פורת: עכשיו אנחנו פועלים לתיקון חקיקה כי גם לנו זה לא טוב.
<אפרת פורת: אנחנו מאוד רוצים שאנשים ייקלטו ללימודים ארוכי טווח ויישארו בהבטחת הכנסה, יעמדו על הרגליים, יקבלו השמה.
<בועז הירש: אנחנו תומכים בביטוח לאומי בנושא הזה.
<אפרת פורת: אנחנו פועלים ביחד.
<אפרת פורת: גם השר אתנו ביחד.
<אפרת פורת: נשמח לחיזוקים.
חנין זועבי: אין לי מידע מדויק ולכן אני מהססת לדבר.
חנין זועבי: אבל מהמידע שלי על נצרת למשל, רוב הקורסים הם קורסים של טיפוח יופי ובאמת זה לא הכיוון וזאת לא העצמה.
חנין זועבי: אני בטוחה שאחוז שביעות הרצון היא לא חמישים אחוזים אלא שם אחוז שביעות הרצון הוא אפס והרוב לא שבעות רצון.
חנין זועבי: אני מכירה גם את אזור נצרת, את טמרה, שם כל הדגש על טיפוח יופי ולא יוצאים מהפרדיגמה הזאת ושם אין העצמה.
חנין זועבי: אתה יודע למה הם נכנסים לקורסים האלה?
חנין זועבי: בגלל שהם לא רוצים להישאר בבית.
חנין זועבי: זה רק כדי לצאת מהבית.
חנין זועבי: לצאת לעולם החיצוני והם יודעים שזה לא זה.
חנין זועבי: יש תקציב אבל במקום לייעל את התקציב ולדבר על נקודות החולשה, כאשר לוקחים את המקרו, מפספסים נקודות חולשה ברזולוציה יותר נמוכה.
חנין זועבי: נצרת היא העיר הכי גדולה ואם כך המצב בנצרת, מה המצב בכפרים ובישובים קטנים?
חנין זועבי: אין לי מידע ואין לי סטטיסטיקה להציג.
חנין זועבי: בדרך כלל אני עושה חקירה אבל אני חיה את החברה שלי ואני מכירה הרבה נשים שנכנסו לקורסים האלה וזו התלונה המרכזית, טיפוח יופי, טיפוח יופי, טיפוח יופי.
חנין זועבי: גם לשכת התעסוקה בחיפה אמרה שאין מענה למרחב לחברה הערבית שהוא לא טיפוח יופי.
חנין זועבי: לא רואים משהו בתחום הביניים שיכול לספק להם משרות.
חנין זועבי: הדבר לא טוב.
חנין זועבי: ממה שאני מכירה בהכרות ישירה, הדבר שונה מתמונת המצב שאתם תיארתם לנו עכשיו.
<בועז הירש: ברשותך, אני אגיב בקצרה.
<בועז הירש: אני לא יודע לומר לגבי קורסים של הכשרה מקצועית.
<בועז הירש: אני יכול לדבר על שוברים.
<בועז הירש: גם אנחנו באותה גישה שקורסים של טיפוח החן והיופי זה לא הפתרון האולטימטיבי.
<בועז הירש: המטרה שלנו היא להפנות אנשים לקורסים ולמקצועות אחרים עם רמת הכנסה ועתיד תעסוקתי התפתחותי יותר מבטיח.
<בועז הירש: כמדומני בשנת 2016 צמצמנו את מספר השוברים של אנשים שהלכו לטיפוח החן והיופי לעומת 2015 ואני מוכן לחזור ולבדוק את הנקודה הזאת.
<בועז הירש: זה משהו בסדר גודל של פחות מ-15 אחוזים מסך השוברים.
<בועז הירש: בחלק מהמקומות לדוגמה שבדקתי באזור ואדי ערה, יש סוגיה אובייקטיבית של קשורה לשירות התעסוקה כי לדוגמה בית ספר למחשב מצאנו רק בחדרה.
<בועז הירש: כאשר בן אדם בא ומציעים לו קורסים, והיופי בשוברים הוא שזה באמת גישה למגוון רחב מאוד של גופים, אז אם אין את המגוון הזה באזור המגורים או מסביב, אנחנו צריכים להביא פתרונות אחרים.
<בועז הירש: אני יכול להגיד לך שמבחינתנו בנושא של הפניה לשוברים, בדיוק מהסיבות שציינת, המטרה שלנו היא לנסות ולהכווין אנשים, כמובן אנחנו לא יכולים לכפות את זה על אף אחד, לקורסים שמספקים ערוצים תעסוקתיים אחרים.
אלי אלאלוף: אפשר לקבל נתונים על האוכלוסייה הערבית?
<בועז הירש: ברצון.
<בועז הירש: בכל חתך שיש, נשמח להעביר.
אלי אלאלוף: יש מקום לחשוב על ההכוונה לפי מקומות תעסוקה אפשריים.
אלי אלאלוף: לפי מקומות עבודה אפשריים.
אלי אלאלוף: יש כאן איזו בעיה.
אלי אלאלוף: לכוון אנשים לקורסים כמעט הייתי אומר ביוזמתם האישית, זה חלקי מאוד בשיקול הדעת של אותו איש או אישה.
אלי אלאלוף: הם חייבים לקבל איזו הכוונה כדי לדעת במה יש עבודה, היכן יש עבודה, באיזו רמה תעסוקתית, באיזו רמת הכנסה.
אלי אלאלוף: הבעיה המרכזית כאן בהבטחת הכנסה שלא מובטחת, היא לא קיימת בשביל מי שהוא בעל השכלה מסוימת.
אלי אלאלוף: אנחנו רואים את זה גם בחד הוריות, עת רצינו לקדם אותן בהשכלה באוניברסיטה.
אלי אלאלוף: אמרו שאם ייכנסו לשם, מבטלים להן את הבטחת ההכנסה.
אלי אלאלוף: זאת מלכודת שבלתי אפשרי לצאת ממנה.
אלי אלאלוף: אם אין הערות נוספות, אני רוצה לסכם את הדיון.
אלי אלאלוף: קודם כל, אני מודה לך בועז על הדיווח.
אלי אלאלוף: מודה לאגודה לזכויות האזרח על כך שהיא עושה מעקב.
אלי אלאלוף: אני שמח שאתם כאן.
אלי אלאלוף: אני מופתע לטובה שבנק ישראל השקיע בזה.
אלי אלאלוף: בהיערכות וביכולות שלו, זה אומר רק טוב.
אלי אלאלוף: אני אפגש עם השר ואדווח לו על ההתרשמות המאוד חיובית, גם אם יש מה לתקן.
אלי אלאלוף: אין דבר טוב שלא ניתן לתקן אותו כדי לעשות אותו טוב יותר.
אלי אלאלוף: הוא קטן מדי, 13 אלף אנשים, זה נפלא, אבל זה קטן מדי.
אלי אלאלוף: זה דבר שצריך לשרת אלפים רבים אבל אנחנו יודעים שלצערי הנושא של ההכשרות המקצועיות במתכונת הקודמת במשרד הכלכלה – סליחה על המילה - היה על הפנים.
אלי אלאלוף: אני יודע כמה היום השר מאוד מעוניין בזה והמשאבים שהועמדו הם גדולים יותר למרות שבעיני הם לא מספיקים.
אלי אלאלוף: אנחנו נמצאים בדילמה שמה שטוב, לא מספיק גדול ומה שלא טוב, תמיד גדול מדי.
אלי אלאלוף: גם אנחנו ולא רק האגודה לזכויות האזרח.
אלי אלאלוף: אנחנו נשמח לקבל אינפורמציה נוספת כל פעם שתמצאו לנכון לעדכן אותנו.
אלי אלאלוף: אנחנו נעשה מעקב ואחרי פגישה עם השר אנחנו נקיים דיון נוסף בוועדה.
אלי אלאלוף: תעשו הכול כדי ששבעת המרכזים שכרגע עוד לא מופעלים, אכן יופעלו.
אלי אלאלוף: אני מקווה שתצליחו להפעיל אותם בהקדם.
אלי אלאלוף: כם כדי לעזור בעניין הזה.
אלי אלאלוף: רצית להוסיף משהו?
מירב בן ארי: רציתי לשמוע אבל נתקעתי בוועדת החוץ והביטחון.
מירב בן ארי: שמעתי דברים טובים.
אלי אלאלוף: בוקר טוב חברים, היום ה-20 בפברואר 2017, כ"ד בשבט התשע"ז, שעה 9:32.
אלי אלאלוף: יכולנו לסיים את הישיבה בדקה, ותנו לי להסביר לכם למה.
אלי אלאלוף: אנחנו קיבלנו אתמול בלילה בשעה 22:54 הודעה מהשר חיים כץ, שר העבודה, שהוא מושך את התקנות שהיו בפנינו ושעליהן דנו כל כך הרבה בהכנה, בדיונים עם נציגי החקלאות, עם שרת המשפטים, עם שר החקלאות ועם שר האוצר לגבי אישור שתי תקנות הפיקדון והורדת השתתפות בהוצאות של העובדים הזרים על ידי החקלאים, וכמוסכם בין כל האנשים שציינתי, הדיון היום אמור היה לטפל רק בהורדת ההשתתפות על הוצאות העובדים הזרים.
אלי אלאלוף: בשלב יותר מאוחר – ולא היתה שום סיבה שזה לא יהיה יותר מאוחר – את נושא הפיקדון, כי יש עוד כמה דברים שצריך לברר, בעיקר האפשרות שהפיקדון ייבנה בחשבון בנק שהמדינה תפתח ושהכספים ילכו לשם.
אלי אלאלוף: אז יש מחלוקת עם החקלאים, שביקשו שהשיטה הקיימת תישאר.
אלי אלאלוף: אם אתה רוצה לתקן אותי, אני אשמח מאוד.
<דובי אמיתי: אותך אי אפשר לתקן.
אלי אלאלוף: אז הדברים האלה התגלגלו בצורה הכי מסודרת שיכולה להיות, לדעתי, ורצינו להגיע לפה לדיון בהסכמה ולא במתח מיותר – מה גם שהפתרון לטווח ארוך, או ביניים אפילו, היה אמור לפתור את כל הסוגיה, כולל נקודת זיכוי במס שהיתה צריכה גם להיכנס כשלב שלישי.
אלי אלאלוף: כפי שאמרתי, אתמול בשעה 22:54 הזמנו בקשה מהשר חיים כץ למחוק את זה.
אלי אלאלוף: הוא לא הפגין שום התעניינות לפני כן, אחרי שהחוק היה מונח אצלנו לבקשתו, ולכן אני די מופתע – ואפילו מאוכזב, לא אגיד מילים יותר קשות – ממה שקורה, שהממשלה לא מתאמת את עצמה בדיונים.
אלי אלאלוף: אני חושב שכל השרים עשו מאמץ אדיר, במיוחד שרת המשפטים, שר החקלאות ושר האוצר.
אלי אלאלוף: אם אנשים רוצים להתייחס, בבקשה, ואם לא – היות ואין לי יותר תקנות בידיים לדון בהן – בבקשה, חבר הכנסת יצחק וקנין.
יצחק וקנין: אני חושב שמה שעושה השר כרגע זה מעשה שלא ייעשה, ולמה?
יצחק וקנין: מפני שדיונים בנושא הזה כבר מתמשכים תקופה ארוכה מאוד – ויכוח וויכוח וויכוח לגבי הכרה בהוצאות שמשלמים החקלאים לעובדים התאילנדים.
יצחק וקנין: מי שמכיר את הענף הזה, רובו מושתת על עובדים תאילנדים, ולצערי הרב, אין עוד מגזר שיש בו אפליה כזאת כמו המגזר החקלאי בנושא של הכרה בהוצאות.
יצחק וקנין: בסיעודי מכירים ב-25%.
יצחק וקנין: פה אנחנו לא מבקשים 25%.
יצחק וקנין: אני חושב שלאורך כל התקופה העלויות שמוכרות לחקלאים בכלל לא מגיעות לאפס קצהו, אני מדבר כחקלאי.
יצחק וקנין: אני לא מבין למה השר צריך ברגע האחרון למשוך את הדברים ולא לתת לדבר הזה להסתיים פעם אחת ולתמיד, לגמור את הדברים ובא לציון גואל.
יצחק וקנין: אני חושב שמשיכת התקנות דווקא בשלב הזה עוד פעם מחזירה אותנו אחורה, והחקלאים ימשיכו לשלם הוצאות שהם משלמים בפועל – אני לא חושב שיש הרבה שנותנים לעובדים התאילנדים את אותם תנאים שהחקלאים נותנים להם, וזה אפס קצהו בהכרה בהוצאות.
יצחק וקנין: עד היום הכירו ב-280 שקל והיה ויכוח ועדכנו איזה עדכון קטן.
יצחק וקנין: גם עכשיו ה-500 שקלים זה לא ריאלי, אבל אמרנו שנגיע להסכמה כדי שלפחות נסיים את הפרק הזה.
יצחק וקנין: לצערי הרב, אני מוחה על כך ואני גם אדבר עם השר על הדבר הזה.
יצחק וקנין: חייבים להביא את זה לסיום.
אלי אלאלוף: רק אינפורמציה משלימה, השר קבע פגישה עם נציגי החקלאים בשעה 11:15 היום, חלק מהמשחק.
<הילה קפלן-רענן: אני מהלשכה של סגנית היועצת המשפטית במשרד העבודה.
<הילה קפלן-רענן: אנחנו בזמנו הגשנו את שני הסטים של התקנות כמקשה אחת.
<הילה קפלן-רענן: אני גם מזכירה שבדיון שהיה בסוף מאי בנוגע לתקנות הפיקדון שאושרו בענף הסיעוד לגבי חברות הסיעוד, הבניין והטכנולוגיה הייחודית – סוכם על ידך אדוני היושב ראש, שהנושא של החקלאות יובא כמקשה אחת.
<הילה קפלן-רענן: אנחנו אמרנו את זה, שאנחנו מבקשים שתקנות הניכויים והעלאת הסכומים לניכוי יבואו בד בבד עם הסדרת הנושא של הפיקדון, שאנחנו מנסים לקדם בערך משנת 2005.
אלי אלאלוף: גם בלי לתקן את העיוותים, ניכיתם 12 שנה - - -
<הילה קפלן-רענן: לא חיכינו לך, היו ניסיונות גם לקנסות קודמות.
אלי אלאלוף: למה לא עשיתם את זה?
אלי אלאלוף: למה המשרד לא עשה את זה?
<הילה קפלן-רענן: המשרד עשה את זה, המשרד ניסה לקדם במשך כל השנים.
אלי אלאלוף: אז הגענו לאיזה סיכום שהוא מעשי, שמאפשר תקנה ראשונה ואחר כך תקנה שנייה, ואני מקווה תקנה שלישית.
<הילה קפלן-רענן: ההסכמות האלה, הגיעו אליהן ללא שר העבודה, שהוא אחראי על התקנות.
<הילה קפלן-רענן: ההסכמות האלה הגיעו אליהן שר האוצר, שרת המשפטים ואתך אדוני היושב ראש.
<הילה קפלן-רענן: שר העבודה לא ידע על ההסכמות האלה עד אתמול בערב, הסטים של התקנות הוגשו ביחד, ולכן השר נאלץ למשוך את התקנות.
אלי אלאלוף: אז למה לא עדכנתם אותו?
<הילה קפלן-רענן: אנחנו הגשנו את הסטים יחד.
<הילה קפלן-רענן: אנחנו עד אתמול לא ידענו - - -
<דובי אמיתי: שר העבודה ידע על ההסכמות.
יצחק וקנין: אני אומר לך שאני מתבייש לשמוע אותך שאת אומרת שהשר לא ידע מהתקנות, באמת.
<הילה קפלן-רענן: השר לא ידע.
<הילה קפלן-רענן: אנחנו הגשנו את שני הסטים ביחד.
אלי אלאלוף: לא נעים לי לתקן אותך, כי ביום רביעי היתה פגישה בין שר העבודה ואתי וסדר היום כלל את הנקודה הזאת.
<הילה קפלן-רענן: אני לא אומרת שהוא לא כלל, אני אומרת שהבקשה היתה לדון בשני הסטים של התקנות יחד.
אלי אלאלוף: יום רביעי בשעה שתיים.
<הילה קפלן-רענן: אדוני היושב ראש, אנחנו ביקשנו שזה יידון ביחד, אני לא אמרתי שהשר לא הגיש את הסטים האלה.
<הילה קפלן-רענן: הוא הגיש את תקנות הניכיון, אבל זה היה התנאי.
אלי אלאלוף: מול הבקשות יש גם מציאות.
<הילה קפלן-רענן: בסדר, אז המציאות היא שהשר מושך את התקנות בגלל המצב הזה.
אלי אלאלוף: כל התקנות בבת אחת - - -
<הילה קפלן-רענן: זה מה שביקשנו.
<הילה קפלן-רענן: זה גם היה ההסכם הקודם שאליו הגיעו.
אלי אלאלוף: זה היה התנאי?
אלי אלאלוף: אני לא ראיתי את התנאי.
אלי אלאלוף: חוץ מזה, גם לוועדה יש סמכויות, היא יכולה להחליט.
<הילה קפלן-רענן: זה תקנות, לשר יש סמכויות.
יצחק וקנין: ברצינות, את רוצה שכל מה שאתם מביאים לפה אני - - -
<הילה קפלן-רענן: אלה תקנות שהן באחריות השר, וההסכמות שהגיעו היו ללא השר.
<הילה קפלן-רענן: היו שר האוצר ושרת המשפטים ללא השר שאחראי על התקנות.
אלי אלאלוף: מזל שיש הפרדת רשויות במדינה, מזל.
<נעה בן שבת: אדוני, רק אם אפשר אולי להעיר לדברים שאמר חבר הכנסת וקנין לגבי הנושא של הסיעוד, כביכול האפליה שיש.
<נעה בן שבת: לפי מה שאני בדקתי – שמעתי את הטענה הזאת מהחקלאים, בדקתי את הטענה – הטענה היא לא נכונה.
<נעה בן שבת: יש גם לגבי עובדי הסיעוד הגבלה של הסכומים שניתנים לניכוי.
יצחק וקנין: כמה הסכומים שם?
יצחק וקנין: בואי תגידי את הסכומים.
<הילה קפלן-רענן: כן כן אדוני, התשובה היא שמותר לו לנכות פחות.
<נעה בן שבת: הסכומים האלה הם יותר נמוכים, והעניין של 25% זו מגבלה כללית שקיימת לגבי כל העובדים לגבי אפשרות ניכויים בעד חוב, וצריך לזכור שהנושא של ניכויים עבור מגורים, החובה להעמיד מגורים הולמים לעובד, היא חובה שקמה מכוח החוק בנוסף לחובות האחרות של מי שמעסיק עובד זר, זו חובה שהיא נוספת.
יצחק וקנין: לא, על זה אין ויכוח.
<נעה בן שבת: לכן הניכויים הם ניכויים שיתאפשרו, למרות שזאת בעצם חובה של המעסיק להעמיד את המגורים ההולמים.
<נעה בן שבת: הטענה הזאת של הפליה כלפי מגזר הסיעוד היא לא טענה נכונה, לפי מה שאני יודעת.
<שושנה שטראוס: רציתי להעלות נושא שיהיה אולי רלוונטי כשידונו בפיקדון.
<שושנה שטראוס: יש לנו נתונים חדשים שמראים תופעה שלא היתה בעבר.
<שושנה שטראוס: יש כיום 600 עובדי חקלאות זרים, שלא יצאו מהארץ כשהם סיימו את חמש השנים שלהם, ואנחנו מקשרים את זה עם מידע שהגיע אלינו על חברה שמוכרת לחקלאים, תמורת 3,000 שקל הם לא יצטרכו לשלם פיצויי פיטורים לעובדים.
<שושנה שטראוס: קיבלנו על זה תלונה גם משגרירות תאילנד, שבהתחלה עובדים יצאו לתאילנד ואמרו להם שישלחו להם לתאילנד.
אלי אלאלוף: למה לא הגשתם תלונה למשטרה?
<שושנה שטראוס: אנחנו הבאנו את המידע למשטרה, הוצאנו עכשיו גם הודעה לכל החקלאים שיידעו שאם נקבל מידע כזה שעובדים לא מקבלים פיצויי פיטורים, אנחנו נבטל את ההיתרים – ועשינו את זה לכמה חקלאים.
<שושנה שטראוס: אחרי שהעובדים האלה מפחדים שהם ייסעו לתאילנד וייתנו להם 2,000 שקל ולא את פיצויי הפיטורים שמגיעים להם עבור חמש שנות עבודה, הם עכשיו התחילו לא לצאת מהארץ, וזה ישפיע גם על החקלאים, כי זה תופס מכסה.
יצחק וקנין: הנושא של פיצויי הפיטורים, אין אתו בעיה.
יצחק וקנין: אני לא יודע למה את קושרת את זה לדיון פה בכלל, אין לזה שום קשר לדיון.
יצחק וקנין: פיצויי פיטורים הוא יכול לתבוע אותו גם שם, גם בשנים הקודמות.
יצחק וקנין: אותם עובדים שלא הפרישו להם, הגיעו לתאילנד, לקחו פה עורכי דין ותבעו את החקלאים.
יצחק וקנין: אני מכיר את זה, החקלאים נתבעו, לא היתה להם ברירה והם משלמים את פיצויי הפיטורים.
יצחק וקנין: אבל אין לזה קשר לעניין שלנו כרגע, מה הקשר לעניין?
<שושנה שטראוס: הפיקדון ימנע - - -
<אברהם דניאל: אני תמה על הדיון הזה, ואני אגיד לכם גם למה.
<אברהם דניאל: כשגברת שטראוס מדברת על הגנה על העובדים הזרים, והיא צודקת, היא אולי תסביר לי איזה הגנה היא נתנה לעובדים הזרים, כשהממשלה החליטה לנכות מהם את ה-2.25 נקודות זיכוי שביטלה להם?
<אברהם דניאל: כשהמדינה לוקחת, אז העובדים חזקים.
<אברהם דניאל: כשאנחנו צריכים לשלם, הם חלשים שצריך לעזור להם, זה אחד.
<אברהם דניאל: שניים, העובד הזר מזדקן בתאילנד, הוא לא מזדקן בארץ.
<אברהם דניאל: איזה סיבה יש בכלל לשלם לו פנסיה?
<נעה בן שבת: לכן הוצע רעיון הפיקדון, בדיוק בגלל הסיבה והנימוק הטוב שאתה מעלה.
<נעה בן שבת: בדיוק בגלל זה אומרים לו: למרות שחוקי העבודה חלים עליך וגם החובה להפריש פנסיה, למרות זאת לא תפריש את זה כפנסיה, תפריש את זה כפיקדון.
<אברהם דניאל: יפה, אז בוא נלך לפיקדון, הפיקדון על מנת שהוא יעזוב את הארץ.
<אברהם דניאל: העובדים הזרים התאילנדים עוזבים את הארץ ללא שום בעיה והם לא נשארים פה.
<אברהם דניאל: מה הצורך לעודד מישהו, שבין כה עוזב?
<אברהם דניאל: שניים, בואי נלך לפיקדון.
<אברהם דניאל: הפיקדון שאת מדברת עליו, מוגדר כפנסיה, זאת אומרת: התשלום של 500 שקל הוא על חשבון.
<אברהם דניאל: העובד הזר יכול לתבוע אותי על היתרה.
<אברהם דניאל: אם המדינה חילטה את הכספים, הוא גם יכול לתבוע אותי, למרות שחילטה.
<אברהם דניאל: קצב ישב בבית הסוהר, נתנו לו פנסיה, עובדה.
<נעה בן שבת: אבל זה לא נכון, גם לפני התקנות, החוק אומר שברגע שיש לך חובה להפקיד פיקדון, כל הכספים הסוציאליים שאתה צריך להפקיד עבור אותו אדם, אתה מפקיד לחשבון הבנק, לאותו חשבון בנק, ואז אתה יכול לכסות את החובות שלך.
<נעה בן שבת: כל סכום שהפקדת על חשבון הפיקדון, יורד מהחבות שלך.
<אברהם דניאל: זה יורד מהחבות, אבל זה על חשבון, את היתרה אני כן צריך לשלם.
<נעה בן שבת: את היתרה אתה צריך לשלם.
<נעה בן שבת: למה שתשלם 516, אם החבות שלך היא 700?
<אברהם דניאל: אז למה את לא תובעת את ה-700?
<אברהם דניאל: למה את אומרת לי: תשלם רק 516?
<נעה בן שבת: כשיעברו התקנות לדיון, אפשר יהיה - - -
<אברהם דניאל: לא, למה את מבקשת חלק?
<אברהם דניאל: נניח העובד הזר לא חזר בזמן, את מחלקת את הכסף לטובת מדינת ישראל.
<אברהם דניאל: תסבירי לי איזה סיבה יש לעובד הזר שהוא לא יכול לתבוע אותי?
<אברהם דניאל: הוא יתבע אותי, לא אותך.
<נעה בן שבת: כי ביצעת את חובותיך.
<הילה קפלן-רענן: החוק מגן עליך.
<אברהם דניאל: שנית, אני אומר לך בכנות, אם את שואלת אותי, הדבר הזה הוא מיותר.
<אברהם דניאל: החקלאות גם במצב קשה.
<אברהם דניאל: אני לא חושב שצריך להחיל את זה עלינו בכלל.
<אברהם דניאל: אם אתם רוצים לחסל את החקלאות, זאת הדרך, תמשיכו.
<מיכל תג'ר: בעינינו, ההתנגדות של החקלאים לפיקדון היא בזויה, אין דרך אחרת להגדיר אותה.
<מיכל תג'ר: אלה חובות שחלים עליהם מכוח החוקים כבר שנים, זאת אומרת:
<מיכל תג'ר: אם הם עומדים פה ואומרים: אתם מטילים עלינו עוד חבות, זה שקר, הם חייבים בפנסיה, הם חייבים בתשלום פיצויי פיטורים, הם חייבים לפי צו ההרחבה בקרן השתלמות.
<מיכל תג'ר: הם באים ואומרים פה: אל תטילו עלינו חובות פיקדון.
<מיכל תג'ר: אין פה עוד חובות.
<מיכל תג'ר: בעצם הם נהנים מזה שלמעשה העובדים לא תובעים אותם על הזכויות האלה בסוף תקופת העבודה, ובסופו של דבר הם לא משלמים את מה שהם חייבים לפי החוק.
<מיכל תג'ר: באותה מידה להגיד שהם מפירים חוק שכר מינימום.
<מיכל תג'ר: באותה מידה להגיד שהם לא נותנים תלושי שכר, שהם לא משלמים משכורת – זה אותו דבר, אלה חובות מכוח חוקי המגן.
<מיכל תג'ר: בעינינו, אני מופתעת כל פעם מחדש, שהם מעזים לבוא ולצעוק פה, שזה מטיל עליהם עוד חובות.
<מיכל תג'ר: זה לא מטיל עליהם עוד חובות.
<דורון רז: אני רוצה להתייחס לנושא של הפיקדון.
<דורון רז: אנחנו דחפנו שנים לנושא של הפיקדון ובירכנו על זה שהחילו את הפיקדון.
<דורון רז: אנחנו מסתכלים על הפיקדון הזה כקרן פנסיה, כזכויות סוציאליות של העובדים, בניגוד למה שהמדינה מסתכלת על זה כפיקדון.
<דורון רז: הפיקדון הזה הוא בעייתי.
<דורון רז: אני מקווה שנפתור אותו עם הפיקדונות, את הצורה של הדיווחים והשקיפות של הדברים, אבל אני מתפלא על קו לעובד שיושב פה לצדי וכל כך תוקף את החקלאים.
<דורון רז: לא שמעתי אותו שהוא תקף כל כך שהתקנות האלה מבדילות בין מעסיק פרטי שמעסיק עובד זר לבין חברת סיעוד שמחזיקה עובד זר.
<מיכל תג'ר: תקפנו?
<מיכל תג'ר: היינו פה בוועדה יחד אתך, תקפנו?
<מיכל תג'ר: הצבענו על כל הבעיות שזה יגרום.
<דורון רז: עתרתם נגד 1,000 דברים, נגד זה לא עתרתם.
<דורון רז: אני חושב שהוועדה במתכונת עכשיו של תיקון התקנות, לאור הדברים שקורים, חייבת לעשות תיקון בתקנות ולהחיל על כל מעסיק עובד זר – לא יתכן שאנחנו רואים בחיוב ובחובה להפריש זכויות סוציאליות של עובדים זרים שמועסקים דרכנו, נעמוד מול מעסיקים פרטיים שלא מפרישים, מלינים את הזכויות של העובדים והמדינה נותנת את ידה להלנת השכר הזאת, וזאת שערורייה שאי אפשר לתאר אותה.
אלי אלאלוף: זה לא קשור לתקנה הנוכחית.
<דורון רז: זה קשור לתיקון התקנה, בוודאי שזה קשור.
<דורון רז: כי התקנה הזאת שמאושרת עכשיו היא - - -
אלי אלאלוף: היא לא קיימת.
<דורון רז: כרגע לא, אבל היא תגיע לשולחן הזה באיזשהו שלב, היא תגיע.
אלי אלאלוף: נראה, עכשיו אולי אנחנו לא נדון בה.
אלי אלאלוף: יש הדדיות בנושא.
<הילה קפלן-רענן: מנתוני אכיפה שהגיעו לגבי מעסיקים בחקלאות, נמצא שהמספר הגדול ביותר של הפרות בקרב מעסיקים בחקלאות נמצא בגין אי-קיום צווי הרחבה בעניין פנסיה.
<הילה קפלן-רענן: אז אפרופו החשיבות של תקנות הפיקדון וההחלה שלהן - - -
אלי אלאלוף: אני חושב שהתבטאתי מאוד ברור.
אלי אלאלוף: אמרתי שהפיקדון זה דבר חשוב, ויהיה מה שיהיה, גם יעבור.
אלי אלאלוף: לא התחמקנו, לא חשבנו להתקפל, חשבנו לעשות את זה בשלבים, כי יש דברים שאפשר לברר ולתקן לפני, ולא נביא כפי שזה.
אלי אלאלוף: אני לא חושב שאף אחד הולך להתחמק ולא תרגיל כזה או אחר ימנע מאתנו לדון ולאשר את התקנות, כפי שהן באו אלינו.
אלי אלאלוף: שיהיה ברור, אל תשכחו את כל המילים שאמרתי, כי שקלתי כל מילה.
אלי אלאלוף: נציגי החקלאות, אתם הולכים לדון ב-11:15.
אלי אלאלוף: ברגע שאנחנו נקבל את התקנות ונשתכנע שהן טובות, הוועדה תחליט לדון בהן.
אלי אלאלוף: היום ה-20 בפברואר 2017, כ"ד בשבט תשע"ז, השעה 11:01, צו הגנת הצרכן (סימון ואריזה על מוצרי מזון).
אלי אלאלוף: אני מבין שפה היום זה חוק הקטשופ.
אלי אלאלוף: בערבית מרוקאית זה שקשוקה.
אלי אלאלוף: תדעו ששקשוקה זה לא מה שאתם אוכלים עם הביצה, זה חלק מהסלטים החשובים בשבת.
אלי אלאלוף: אז נציג משרד הבריאות, אלי גורדון, תסביר לנו מה אתה רוצה.
<אלי גורדון: אלי גורדון, מנהל שירות המזון, אני אבקש מעורכת הדין מרינה אוסטפלד להציג את הנושא ובסופו של דבר נבקש לאשר את העדכון.
<מרינה אוסטפלד: בוקר טוב לכולם.
<מרינה אוסטפלד: מדובר בתיקון של צו הגנת הצרכן, סימון של מוצרי מזון.
<מרינה אוסטפלד: התיקון הזה מוגש בשם משרד הבריאות ומשרד הכלכלה.
<מרינה אוסטפלד: אנחנו מבקשים לתקן את הצו מכמה סיבות והעיקרית שבהן היא להתאים את תוכן הצו למצב של הדרישות הבינלאומיות בעניין קטשופ.
<מרינה אוסטפלד: אנחנו מבקשים להוציא מתוכן הצו את סעיף 202 של התקן לקטשופ, התקן הישראלי.
<מרינה אוסטפלד: חשוב לי לציין שהסעיף הזה הוא לא סעיף רשמי מכוח חוק התקנים, אבל מחייב מכוח הצו עצמו.
<מרינה אוסטפלד: כרגע נוצר - - -
אלי אלאלוף: אנחנו, הישראלים שמו את הסעיף הזה ועכשיו אתם מבקשים למחוק אותו?
<מרינה אוסטפלד: זה בעצם התפתחות משפטית מעניינת מכיוון שב-98' הוחלט לבטל את הרשמיות של המספר הרב של התקנים הישראליים כאשר אחרי זמן קצר הוחלט לחזור מההחלטה הזאת ובעצם כל התקנים, שרשמיותם בוטלה מכוח חוק התקנים, הועברו להיות מחויבים מכוח צו הגנת הצרכן.
<מרינה אוסטפלד: הייתה כזאת החלטה וכרגע נוצר מצב שמכוח חוק התקנים סעיף 202 אינו מחייב, אבל הוא כן מחייב מכוח צו הגנת הצרכן.
<מרינה אוסטפלד: בזמנו הדבר לא הותאם או לא תוקן בהתאם.
אלי אלאלוף: זה מאפשר ליצרנים פה בארץ לייצא את הקטשופ שלהם?
<מרינה אוסטפלד: בהתאם לתקן, כן, בוודאי, בהתאם לדרישות של התקן עצמו, כאשר בתקן עצמו מכוח חוק התקנים זה לא מחייב.
<מרינה אוסטפלד: נוצרה אנומליה כזאת.
אלי אלאלוף: המשפטנים מבינים מה נאמר פה?
<ענבר הרשקוביץ: כן, חשוב להגיד שהדרישה היום, לפי צו הגנת הצרכן, היא לעניין השם, שמותר לקרוא למוצר לפיו בסעיף 2(ג) כתוב שמוצר מזון לא יסומן בשם או בכינוי כאמור בטור א' לתוספת, שם או כינוי דומים, אלא אם כן מתקיימים בו אלה: (1) הוראות התיאור שבסעיפים או בסעיפי המשנה הישימים לפי העניין בטור ד' לתוספת של התקן הישראלי המופרד בטור ב' לצדו'.
<ענבר הרשקוביץ: כלומר הדרישה שנמצאת בטור ד' היא דרישה לעצם העניין של כינוי מוצר בשם או בכינוי מסוים.
<מרינה אוסטפלד: בהתאם לתנאים מסוימים המפורטים בתקן.
<ענבר הרשקוביץ: נכון.
<ענבר הרשקוביץ: בעצם את הדרישה הזו לעניין המוצרים המומסים, שנציגת משרד הבריאות תסביר, מוצע לבטל אותם.
<מרינה אוסטפלד: והחשיבות של תיקון הצו זה התאמה בין הדרישות של התקנים הבינלאומיים, כי מחוות הדעת שאנחנו קיבלנו ואשר הוגשו אנחנו מבינים שכרגע נוצר מצב שהדרישות של התקן הישראלי הן דרישות איכותיות, איכותיות כך שהן משפיעות על כל מהלך היבוא של מוצרים דומים לישראל והם פשוט לא עומדים בדרישות התקן הישראלי, אשר כאמור כרגע נוצר מצב שהן ייחודיות מאוד רק לנו.
<מרינה אוסטפלד: במשרד הבריאות ומשרד הכלכלה אנשי מקצוע הסבו את תשומת לבנו לעניין הזה וכך הוחלט.
<עידו סופר: אני אגיד את זה במילים פשוטות, יש כאן הרבה אנשים טכניים, בעברית פשוטה.
<עידו סופר: יש תביעות ייחודיות בנוגע לסוגיית הקטשופ, זה היה מעוגן גם בתקן הישראלי וגם בצו הגנת הצרכן, בתקן זה שונה, אבל זה לא יכול לבוא לידי ביטוי בגלל שזה כתוב במילים מפורשות בצו ולכן צריך לתקן גם את הצו כדי שהשינוי הזה יבוא לידי ביטוי דה פקטו.
<עידו סופר: זו השורה התחתונה.
אלי אלאלוף: זה עברית למתחילים?
מירב בן ארי: זו פרוצדורה.
<עידו סופר: זו צו פרוצדורלי.
<ענבר הרשקוביץ: אם משרד הבריאות יוכל רק לפרט איזו דרישה אנחנו מסירים.
<אלי גורדון: קודם כל בכמה נקודות, קצת היסטוריה.