GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר כהן:
אני רוצה להגיד כמה דברים מהתובנות שלי כשר הרווחה לשעבר וכראש עיר בדימונה 10 שנים.
מאיר כהן:
האחד, ההתייחסות לשאלת העובדים הסוציאליים נגזרת גם ממה שאני קורא רוח המפקד.
מאיר כהן:
שלושה אנשים היו צריכים להיות כאן בדיון הזה: שר הרווחה, שר האוצר והשר לביטחון פנים.
מאיר כהן:
אלה שלושה שהיו חייבים להיות כאן.
מאיר כהן:
עכשיו ראו באיזו מהירות חסרת תקדים הוגשו כתבי אישום כנגד אנשים שצעקו והפריעו לראשי הבנקים במדינת ישראל.
מאיר כהן:
שימו לב.
מאיר כהן:
התקשורת מלאה בהחלטה התקדימית של המשטרה, שהנה, מנהלי בנק הפועלים הציקו להם, ובצדק, החליטו להגיש כתבי אישום.
מאיר כהן:
במשך שנים סגרו תיקים של עובדים סוציאליים מחוסר עניין לציבור והדבר הראשון שעשיתי כשר היה להזמין – צפרא זוכרת את זה – את מפכ"ל המשטרה שהבטיח לי ועמד בהבטחתו.
מאיר כהן:
הוא אמר לי יותר לא סוגרים תיקים כנגד עובדים סוציאליים בגלל חוסר עניין לציבור.
מאיר כהן:
כי אין דבר כזה.
מאיר כהן:
יש הרבה מאד עניין לציבור.
מאיר כהן:
אמרתי, אנשי מרכז השלטון המקומי, ראשי הערים הם בהחלט בתוך החלק של השיח של רוח המפקד, כי הם חלק מהמשוואה.
מאיר כהן:
אני ראיתי ראשי ערים שהמחלקות שלהם היו מאובטחות עם לחצי מצוקה, בלי שהם קיבלו שקל אחד ממדינת ישראל.
מאיר כהן:
כי הייתה שם תחושה של הערכה והוקרה והבנה של הסכנה שבה נמצאים העובדים הסוציאליים.
מאיר כהן:
לעומתם, ראיתי מקומות כמו שאת הזכרת.
מאיר כהן:
הייתי אצלכם כשהעובדים הסוציאליים ישבו במקומות שהם איומים ונוראים.
מאיר כהן:
תרשו לי גם להעביר עליכם ביקורת, אחיי, העובדים הסוציאליים.
מאיר כהן:
אתם מאד מינוריים.
מאיר כהן:
לא שומעים אתכם.
<צפרא דוויק:
מה זה לא שומעים אותנו?
מאיר כהן:
לא שומעים אתכם, כי אתם לא יוצאים - - -
<פתחיה אגבאריה:
אתם לא עושים רעש.
מאיר כהן:
תראי, אם זה נראה כביקורת אישית עלייך, אני מתנצל.
מאיר כהן:
זאת לא כוונתי, יש לי הערכה אלייך, אבל לא שומעים את העובדים הסוציאליים, נקודה.
<צפרא דוויק:
מה, מה אתה מצפה מאיר, מה?
מאיר כהן:
מה אני מצפה?
<צפרא דוויק:
אתה רוצה שאני אשבית את כל הארץ?
<צפרא דוויק:
טוב.
<רן מלמד:
לא שאת, שמרכז השלטון המקומית ישבית.
מאיר כהן:
כן, וחד וחלק.
מאיר כהן:
בשיתוף פעולה - - -
<צפרא דוויק:
אנחנו מרוויחים 2.5 גרוש, נעשה השבתה, ייקחו לנו גם את ה-2.5 גרוש האלה.
עאידה תומא סלימאן:
אני מבקשת, גברת צפרא, בלי התפרצויות.
עאידה תומא סלימאן:
אם יש לך מה להעיר, אני אתן לך בסוף להעיר, אבל בואו ננהל דיון.
מאיר כהן:
צפרא, אני יודע שזה לא נעים לשמוע את הדברים שאני אומר, אבל היות וזאת המציאות וידעו המורים לצאת ולהפגין ולשפר את שכר; וידעו עובדי התעשייה, כולל עובדי הקבלן, לצאת ולהפגין ולשפר את שכרם.
מאיר כהן:
העובדים הסוציאליים, להוציא את ההפגנה שנערכה כאן בשבוע שעבר, שכל חברי הכנסת יצאו ובאמת הייתה איזו שהיא התעוררות – יש לי תחושה של דה זה וו.
מאיר כהן:
ישבנו בדיוק בישיבות האלה לפני שנתיים וכשהייתי שר בממשלה.
מאיר כהן:
כן נעשו דברים.
מאיר כהן:
חבל שאין להם המשך.
מאיר כהן:
בשנת 2015 בתקציב, הוקצו 25 מיליון שקלים לאבטחה של לשכות.
מאיר כהן:
צר לי שמישהו לא בדק שיש המשכיות לזה.
מאיר כהן:
אני מסכם את דברי ואני אומר, יש כמה דברים שנמצאים על הפרק.
מאיר כהן:
האחד, לא ברורה לי ההתנגדות של הממשלה לכך שאם למורים בבית ספר מחליטים מה תהיה גודל הכיתה, אין שום סיבה בעולם שזה לא יחול גם על עובדים סוציאליים.
מאיר כהן:
אם אני כמורה ידעתי שאני מלמד ומטפל רק ב-35 תלמידים בכיתתי, ראוי שעובדת סוציאלית תטפל רק ב-50 או ב-60 תיקים ולא יותר.
יוסף ג'בארין:
יש תקן.
מאיר כהן:
והדבר השני, צריך לעבוד מול ארבעת האנשים שאני ציינתי והם חייבים להיות כאן, כי שום דבר לא יזוז עד שלא יתוקצב הנושא הזה.
מאיר כהן:
זה עניין של כסף.
מאיר כהן:
לחצי מצוקה זה כסף וחדרים מאובטחים זה כסף ולהכניס לא את השומר המצ'וקמק, אלא שומר שמבין עניין, זה כסף.
מאיר כהן:
אתם חייבים, לצד השיח הפרלמנטארי, לשים את עצמכם וזה מאבק לגיטימי.
מאיר כהן:
יש מאבק שאני קורה להם, שאני אומר זה מאבק לגיטימי לצאת לרחובות ולהשמיע את הזעקה.
מאיר כהן:
בסופו של יום זה עוזר.
זוהיר בהלול:
זה לא הוגן.
זוהיר בהלול:
אני חייב באמת לומר, זה לא הוגן לשמוע ממאיר - - -
זהבה גלאון:
אני גם רוצה לומר.
זהבה גלאון:
מאשימים את הקורבן.
מאיר כהן:
לא, לא.
זהבה גלאון:
כן, מאשימים את הקורבן.
זהבה גלאון:
נו, מה?
זוהיר בהלול:
זה לא הוגן לבקש מאלה שמשתכרים משכורת רבע, לבקש מהם גם לצאת לרחובות.
זוהיר בהלול:
אנחנו צריכים לעשות את העבודה בשבילם, לא הם.
מאיר כהן:
אבל אתה לא מצליח לעשות את העבודה ואני לא מצליח והבאנו הצעת חוק והממשלה מתנגדת.
עאידה תומא סלימאן:
אני חושבת שמצד אחד אנחנו מנסים לעשות את העבודה על ידי זה שאנחנו מביאים את הדיונים.
עאידה תומא סלימאן:
נכון שאנחנו לא מצליחים בדיוק כפי שהיינו רוצים, אבל יש עוד.
עאידה תומא סלימאן:
יש את מוסדות המדינה, יש את הממשלה, יש את השרים שאחראים על הנושא ותיכף אנחנו נפנה אליהם כדי לשמוע מה בדיוק הם עושים.
עאידה תומא סלימאן:
יש גם כן את השלטון המקומי, אבל בסופו של דבר אני אומרת לכם, כמישהי שבאמת מאמינה בכוחם – ותתפלאו לשמוע – של המדוכאים, כאשר הם קמים כדי לקבל, כן הייתי רוצה לראות יותר רעש.
עאידה תומא סלימאן:
בגלל זה הגעתי גם להפגנה שלכם.
עאידה תומא סלימאן:
בבקשה.
<רן מלמד:
זו הפגנה שהייתה גם של הסטודנטים.
אלי אלאלוף:
את רוצה זהבה?
זהבה גלאון:
אני אשמח, אני צריכה ללכת לדיון אחר.
אלי אלאלוף:
ברשותכם.
אלי אלאלוף:
אחר כך אנחנו נבקש מנציג המשטרה.
אלי אלאלוף:
בהמשך נציגת משרד העבודה הבכירה, להציג ולהסביר את העמדה.
אלי אלאלוף:
בבקשה.
זהבה גלאון:
תודה רבה אדוני יושב הראש, תודה רבה לשניכם, גם לחברת הכנסת תומא סלימאן.
זהבה גלאון:
אני מתנצלת שאחרי שאני מדברת אני צריכה ללכת לדיון שאני יזמתי בוועדת הכלכלה.
זהבה גלאון:
אני רוצה לומר שני דברים: אחד, המדינה מפקירה את העובדים הסוציאליים.
זהבה גלאון:
צריך לומר, עובדים סוציאליים, בעיקר עובדות סוציאליות – 80% מהעובדים הסוציאליים הן עובדות סוציאליות.
זהבה גלאון:
זה לא מקרה שהמדינה מפקירה אותם.
זהבה גלאון:
בשום מקום אחר, בשום מגזר אחר זה לא היה עובר, ש-86% מהעובדים הסוציאליים מותקפים באופן פיזי ובאופן מילולי ועוברים על זה לסדר היום והמדינה עוברת על זה לסדר היום.
זהבה גלאון:
המדינה מפקירה את העובדים הסוציאליים.
זהבה גלאון:
צדק חברי, חבר הכנסת מאיר כהן.
זהבה גלאון:
היו צריכים להיות פה שלושה אנשים.
זהבה גלאון:
אי אפשר להמשיך ולקיים דיונים בוועדות כששר הרווחה, כשר האוצר והשר לביטחון פנים אינם כאן.
זהבה גלאון:
בשבוע שבו קיצצו 27 מיליון שקלים בשירותי הרווחה, 44 מיליון שקלים בתקציב של המשרד לביטחון פנים, אז את מי שהם מפקירים זה את העובדים הסוציאליים.
זהבה גלאון:
אני רוצה לומר הערה אחרונה.
זהבה גלאון:
אני הגשתי הצעת חוק שלצערי גם לגביה יש התנגדות ממשלתית, שמבקשת לתת גם הגנה משפטית וגם הגנה כלכלית לעובדים ולעובדות הסוציאליות, ובכלל לעובדי ציבור שנתקלים במתקפה פיזית, מילולית, נפשית וכו'.
זהבה גלאון:
המדינה, הממשלה מתנגד לה, אבל לא יכול להיות שאנחנו נשב כאן – חברי הכנסת – ונאשים את העובדות הסוציאליות, שהן לכאורה לא לוקחות את גורלן בידן.
זהבה גלאון:
הן לוקחות את גורל בידן.
זהבה גלאון:
אנחנו יודעות איזה סקטורים שיש להם וועדים גדולים, הם יודעים להפגין, הם יודעים להשבית את המשק.
זהבה גלאון:
כשהעובדות הסוציאליות הולכות להפגנה והן משביתות את לשכות הרווחה, אנחנו יודעים מי משלם את המחיר אחר כך.
יוסף ג'בארין:
המטופלים.
זהבה גלאון:
אז גם את זה צריך לקחת בפרופורציה.
זהבה גלאון:
אני רוצה לסכם ולומר, אני שותפה לכל החלטה שתתקבל כאן ואנחנו תומכים במאבק שלכם.
זהבה גלאון:
אני חושבת שבפעם הבאה צריך להציב כאן את שלושת האנשים שמופקדים על שלומכם וביטחונכם.
זהבה גלאון:
קל לזרוק את זה עליכם.
זהבה גלאון:
אחר כך כשאנחנו שומעים מה קורה באום אל פאחם, פשוט, כאילו שומעים ואוקיי, והאוזן סובלת הכל ועוברים הלאה.
זהבה גלאון:
זה הרי בלתי מתקבל על הדעת, זה לא יכול להיות.
זהבה גלאון:
לכן אני רוצה להודות לכם על הדיון הזה ואני אשמח להיות שותפה להמשך המאבק, תודה.
אלי אלאלוף:
רב פקד ירון בנימין, בבקשה.
<ירון בנימין:
צהריים טובים לכולם.
<ירון בנימין:
שמי ירון בנימין, אני רפרנט חטיבת החקירות במטה הארצי, באגף לחקירות ולמודיעין.
<ירון בנימין:
יש כאן כאלה אנשים שמכירים אותי ואני מכיר אותם מתוקף הפעילות שלנו בנושא.
<ירון בנימין:
אני אשתדל להיות קצר ותכליתי כדי להעביר את המסר הנכון ובעצם לשקף את הפעילות של המשטרה בנושא ברמה הכללית.
<ירון בנימין:
אז קודם כל, מבחינתנו הטיפול המשטרתי בעובדים הסוציאליים הוא טיפול באלימות כלפי עובדי ציבור.
<ירון בנימין:
מבחינתנו אנחנו מתייחסים לעובדים סוציאליים כאל עובדי ציבור, בכלל זה עובדי עירייה, עובדי משטרה, פרקליטים, סגלים רפואיים וכל זה.
<ירון בנימין:
אם תעשו חשבון תראו שזה חצי מדינה ואנחנו בהחלט מסכימים שיש תופעה של אלימות כלפי עובדי ציבור.
<ירון בנימין:
בהתייחס לעובדים סוציאליים, קודם כל אנחנו מברכים על שיתוף הפעולה.
<ירון בנימין:
אנחנו חושבים ואנחנו גם אמרנו את זה הרבה פעמים, הדרך להצלחה בנושא הזה היא דרך שיתוף פעולה רב מערכתי בין משרדי.
<ירון בנימין:
המשטרה לבד לא תוכל לעשות ומשרד הרווחה לא יוכל לעשות.
<ירון בנימין:
זה רק שיתוף פעולה.
<ירון בנימין:
בגזרה שלנו, הפעולות שאנחנו נוקטים - - -
זוהיר בהלול:
איזה שיתוף פעולה?
זוהיר בהלול:
אני לא מבין מה זה שיתוף פעולה.
זוהיר בהלול:
הם יושבים במשרדים שלהם, מה הם צריכים, להושיט יד מאחור?
עאידה תומא סלימאן:
לא, לא, המשרדים, ברמת המשרד.
<ירון בנימין:
אני דיברתי על רמת המשרד.
<ירון בנימין:
אני אתייחס לפעולות שאנחנו נוקטים בשגרה ואז אנחנו נעשה מה שנקרא דריל דאון, נצלול לתוך האירועים באום אל פאחם, שבאמת היו אירועים חמורים ודווקא שם למרבה האירוניה, אני יכול לומר שהטיפול הנחוש, המשטרתי, הוביל להצלחות ואני אפרט.
<ירון בנימין:
לגבי פעילות המשטרה באופן כללי בנושא, אז קודם כל יש לנו רפרנט ארצי וזה לא קורה בכל תחום, שזה במקרה אני, אבל זה לא משנה.
<ירון בנימין:
יש רפרנט של חטיבת החקירות, שהתפקיד שלו הוא אלף להיות איש הקשר בין גורמי הרווחה לבין יחידות המשטרה בשטח.
<ירון בנימין:
אני משתתף בוועדות אל אלימות מחוזיות של משרד הרווחה.
<ירון בנימין:
אני שומע כמעט את כל מקרי האלימות ואני פועל להחשה ולמיצוי הליכים חקירתיים שהם תקולים.
<ירון בנימין:
לדוגמא, אם יש הליך חקירתי שהוא תקוע, אני פונה ליחידות כדי להחיש אותו.
<ירון בנימין:
אם צריך להפוך עילות סגירה, אנחנו הופכים עילות סגירה.
<ירון בנימין:
צדק חבר הכנסת מאיר כהן, שהיום, בניגוד לעבר, המדיניות של המשטרה היא לא לסגור תיקים בעילת חוסר עניין לציבור כלפי עובדים סוציאליים.
עאידה תומא סלימאן:
אפשר לשאול שאלה?
<ירון בנימין:
בבקשה, בכיף.
עאידה תומא סלימאן:
אני זוכרת בדיון שהתקיים במרס, התשובה שלכם הייתה שאתם לא עושים את הפילוח לפי מקצועות עובדי הציבור.
<ירון בנימין:
נכון.
<ירון בנימין:
אני אסביר.
עאידה תומא סלימאן:
אתם עדיין באותו מצב?
<ירון בנימין:
כן, אני אסביר.
<ירון בנימין:
יש לנו - - -
עאידה תומא סלימאן:
שנייה, לפני שאתה מסביר.
עאידה תומא סלימאן:
כלומר היום, אם אני רוצה לדעת כמה עובדים סוציאליים הגישו תלונה על תקיפה בתפקיד, אני לא אוכל לקבל את המידע הזה.
<ירון בנימין:
לא, ואני אסביר גם למה.
<ירון בנימין:
יש לנו קושי לייצר נתונים סטטיסטיים.
<ירון בנימין:
אני גם אומר את זה תחת כל עץ רענן, בגלל שהמערכות המשטרתיות, שואבות את הנתונים בעיקר מסעיפי חוק, וברגע שאין סעיף חוק שמחריג את הטיפול, את העבירה בהתייחס לעובדים סוציאליים, אי לנו אפשרות לייצר נתונים סטטיסטיים ואני חושב שזה די ברור.
<ירון בנימין:
הרי לא קיימת בחוק עבירה של תקיפת עובד סוציאלי, זה עובד ציבור וזה נכנס תחת עובד ציבור.
<ירון בנימין:
יש קושי לפלח.
יוסף ג'בארין:
אבל יש נתונים של עו"סים לשינוי.
<ירון בנימין:
הנתונים הם של המשרד ולא של המשטרה ולכן הטקטיקה שאנחנו נוקטים בה, זה שאנחנו פונים לשטח ואני גם אומר, אני מנצל גם את ההזדמנות הזאת – תציפו בפנינו תיקים שהם תקולים, תיקים בעייתיים ואנחנו נתמודד איתם.
<ירון בנימין:
לגבי האירועים באום אל פאחם, אירועים שללא ספק הם מאד חמורים - - -
אלי אלאלוף:
רק שאלה לגבי החוק, שאתה מציע שנאפשר להפריד בין מקצוע למקצוע.
אלי אלאלוף:
זה דבר שעלה אצלכם כאחת האופציות?
<ירון בנימין:
אנחנו לא גוף מחוקק.
אלי אלאלוף:
לא, לא.
אלי אלאלוף:
אני יודע מי המחוקק בינתיים, אבל לכם היה רצוי שנעשה את ההפרדה הזאת?
<ירון בנימין:
אני ביושר אומר שאני סבור שלא.
<ירון בנימין:
אני לא רוצה לפתוח את זה פה כי זה דיון שלם בפני עצמו, כי אנחנו לא חושבים שיש צורך להחריג עובדים סוציאליים מעובדי עירייה למשל או מעובדי ממשלה.
<ירון בנימין:
הרי אין לזה סוף.
<ירון בנימין:
יש החרגה של עובדי ציבור, אבל אנחנו לא יודעים לפלח בפנים מתי האלימות כלפי עובדים סוציאליים, כמובן לאורך שנים.
עאידה תומא סלימאן:
אני למדתי שאם לא יודעים את גודל התופעה ואם לא יודעים לעשות את ההפרדה בין אנשים שמשרתים את הציבור, אבל כל אחד בתפקיד אחר, לא יודעים גם לפתור את הבעיה.
עאידה תומא סלימאן:
ככה אני מבינה.
<ירון בנימין:
זה לא מדויק.
<ירון בנימין:
יכול להיות שאת צודקת.
<ירון בנימין:
אני מקבל את מה שאת אומרת, אבל אנחנו מתיישרים מול מצד נתון.
<ירון בנימין:
זאת אומרת אנחנו מתיישרים מול מצב נתון.
<ירון בנימין:
לגבי האירועים באום אל פאחם, אנחנו היינו עדים בשנה האחרונה לשני אירועים חמורים.
<ירון בנימין:
אירוע אחד היה הירי לעבר הרכב והאירוע השני זה האירוע האחרון.
<ירון בנימין:
אז אני אומר, לגבי האירוע שהיה לפני כמה חודשים, דווקא באירוע הזה ואני אומר ואני משבח פה את משטרת אום אל פאחם, שנציג המשטרה של אום פאחם יושב פה, בזכות פעולה נחושה ובלתי מתפשרת של המשטרה, נעצרו חשודים, הוגשו כתבי אישום ואני גם יודע להגיד שהם הורשעו לא מזמן בבית משפט.
יוסף ג'בארין:
באירוע הראשון.
עאידה תומא סלימאן:
בחודש מרס.
<ירון בנימין:
נעצרו שלושה חשודים, הורשעו בבית משפט, קיבלו גזר דין, אם אני לא טועה משהו כמו שלוש שנים.
יוסף ג'בארין:
הייתה עסקת טיעון.
<ירון בנימין:
עם עסקת טיעון, אבל אני אומר, אני חושב שזה מה שנקרא, אותו מכפיל כוח, אותו שיתוף פעולה שיש בין המשטרה לבין העירייה גרם לזה שהעניינים רצו שם מהר.
<ירון בנימין:
לגבי האירוע השני אני אומר במשפט – זה אירוע שנחקר ובגלל שזה אירוע שנחקר אני לא יכול להתייחס כרגע לפעולות החקירה.
<ירון בנימין:
אני רק יכול להגיד באחריות שהאירוע הזה מקבל תעדוף וקשב ברמת התחנה והוא לא יורד מסדר היום.
<ירון בנימין:
זאת אומרת נעשות כל הבדיקות, כל פעולות החקירה המגוונות והמורכבות.
<ירון בנימין:
המטרה שלנו כמובן היא לאתר מובילים, לאתר חשודים.
<ירון בנימין:
אני גם יודע ותאשר פה חדיג'ה.
<ירון בנימין:
חדיג'ה?
<פתחיה אגבאריה:
פתחיה.
<ירון בנימין:
פתחיה, סליחה, שדיברה פה - - -
עאידה תומא סלימאן:
כולנו אחמד.
יוסף ג'בארין:
זו שנפגעה.
<פתחיה אגבאריה:
לא, לא, חדיז'ה זו העובדת שנפגעה.
<פתחיה אגבאריה:
כולנו חדיז'ה.
<פתחיה אגבאריה:
היא יושבת פה.
<ירון בנימין:
יתקנו אותי אם אני טועה, אני גם יודע - - -
יוסף ג'בארין:
היא לא נמצאת.
<פתחיה אגבאריה:
לא, לא, היא לא נמצאת.
<פתחיה אגבאריה:
לצערי היא לא נמצאת.
<ירון בנימין:
זה עוד משהו שאנחנו בודקים אותו.
<ירון בנימין:
אני יודע להצביע על שיתוף פעולה מצוין שיש בעיריית אום אל פאחם בין המשטרה לבין משרד הרווחה – תקנו אותי אם אני טועה – וכבר אחרי האירוע השני שהיה, הגיע קצין אגף החקירות והמודיעין לשטח והרגיע את העובדים ויצר איתם את השיח, את הקשב הכל כך חשוב הזה.
<ירון בנימין:
אני אומר לסיכום, חשוב שכולנו נייצר רף ציפיות מתאים.
<ירון בנימין:
אי אפשר לפתור את האירועים האלה, מה שנקרא לא בפתרון קסם, כי חלק מהאירועים זה אירועים ספוראדיים, אירועים מתלקחים, שאי אפשר לצפות אותם, אין מידע מודיעיני לגביהם.
<ירון בנימין:
אפשר לעשות את המקסימום ואנחנו, אני יכול להגיד לכם שאנחנו כמשטרה נמשיך לעשות את המקסימום בנושא הזה.
מאיר כהן:
יש סף דרישות שאתם מגבשים?
מאיר כהן:
למשל, אם אתה בא לזירה מסוימת ואתה רואה שבזירה הזאת יש כל הזמן אירועים, אתה יכול לבוא ולהגיד שאתה מבקש מהרשות שבמקום שיושבים עובדים סוציאליים, אנחנו כמשטרה – יהיו הגנות א', ב', ג', כמו שלמשל אתם מבקשים בבתי ספר?
יוסף ג'בארין:
הכוונה למיגון.
<רוני בר לוי:
אני אענה.
עאידה תומא סלימאן:
שנייה.
אלי אלאלוף:
מי האדון?
<רוני בר לוי:
קוראים לי רוני בר לוי, אני מנהל אגף הביטחון והחירום של משרד הרווחה.
עאידה תומא סלימאן:
אוקיי, אז תצטרף לשולחן ותיכף נפנה אליך.
יוסף ג'בארין:
תגיד לנו אם יש נהלים של מיגון.
עאידה תומא סלימאן:
שנייה, שנייה.
עאידה תומא סלימאן:
לפני הנהלים של המיגון, רציתי שמשרד הרווחה גם יתייחס לעובדה שקיבלתי בזמנו, במרס, תשובה משר הרווחה שבה הוא מציין שבין הפעולות שננקטו הוקמה ועדה ציבורית שמונתה על ידי שרת המשפטים, כדי לגבש אמצעים להגנה על הציבור, כולל עובדי ציבור מפני פעולות ופרסומים.
<רוני בר לוי:
בעיקר בשיימינג.
<רוני בר לוי:
אני אתייחס גם לזה, כי אני מרכז את הוועדה הזאת.
עאידה תומא סלימאן:
וזה רק שיימינג?
<רוני בר לוי:
בנושא של שיתוף הפעולה עם משרד המשפטים זה בנושא של שיימינג, אבל יש לי עוד נושאים מערכתיים לגבי הגנה על טיפול בעובדים סוציאליים, כי אני נמצא בנושא הזה כבר 4 שנים וזה בנוסף לתפקיד שלי בנושא של החירום.
עאידה תומא סלימאן:
אוקיי, אז בבקשה.
<רוני בר לוי:
מילה אחת לגבי הנושא של שיתופי הפעולה שירון חברי, ואני מכיר אותו - - -
עאידה תומא סלימאן:
רק את השם שלך.
<רוני בר לוי:
רוני בר לוי.
<רוני בר לוי:
לגבי שיתופי הפעולה שירון, חברי מהמשטרה התייחס, אחד זה מתייחס לנושא של משרד המשפטים.
<רוני בר לוי:
אני מוניתי לטפל בנושא של השיימינג במרס.
<רוני בר לוי:
לקחתי עלי את הטיפול בכל העובדים הסוציאליים ברשויות המקומיות.
<רוני בר לוי:
כולם שולחים אלי את הבקשות ואת הפרסומים של השיימינג נגדם.
<רוני בר לוי:
ממרס עד עכשיו קיבלנו קרוב ל-80 פניות.
<רוני בר לוי:
במהלך משותף עם משרד המשפטים בעבודה מסודרת מול גוגל, טויטר, פייסבוק – הסרנו קרוב ל-50 והשאר זה בטיפול.
<רוני בר לוי:
זה אומר שנעשה מהלך מסוים לגבי הנושא של הטיפול בשיימינג כנגד העובדים הסוציאליים.
<רוני בר לוי:
אני רוצה לקפוץ לנושא מסוים, מה שחבר הכנסת מאיר כהן, שר הרווחה לשעבר אמר, זה הנושא של הסדרת הביטחון ברשויות המקומיות.
<רוני בר לוי:
פה אני הולך לנושא של סמכויות המאבטחים וקביעת קריטריונים.
<רוני בר לוי:
אני ארבע שנים במשרד וכמו שאמרתי, הייתי לפחות בארבע ועדות שהתייחסו לנושא הזה ולא התקדמו.
<רוני בר לוי:
אנחנו דיברנו על זה, להכניס את הרשויות המקומיות לחוק להסדרת הביטחון, כדי לקדם את כל הנושא.
<רוני בר לוי:
אחד זה הנושא של סמכויות למאבטחים, שניים זה הנושא של אמצעי מיגון וכמובן תקצוב זה לא במסגרת הזאת, אבל אני אתן לכם סתם דוגמא.
<רוני בר לוי:
אני טיפלתי גם בנושא - - -
אלי אלאלוף:
זה שהיית בחמש ועדות, יש לך הצעת חוק בנושא?
<רוני בר לוי:
לי אין הצעת חוק.
אלי אלאלוף:
למשרד.
<רוני בר לוי:
הצעת החוק הייתה קיימת ובגלל שכנראה זה לא רץ, זה לא עבד.
אלי אלאלוף:
יש הצעת חוק של מי?
<רוני בר לוי:
אני לא זוכר מי העלה אותה, כי אני הגעתי לוועדת ביקורת המדינה וזה נעצר בין משרד ראש הממשלה לבין המשרד לביטחון פנים.
<רוני בר לוי:
הרעיון היה בסוף להכניס את הרשויות המקומיות לחוק להסדרת הביטחון ואז קופצים מדרגה מבחינת הנושא של הוראות גם לנושא של מאבטחים וגם לנושא של אמצעי מיגון וזה דבר שלא זז.
<רוני בר לוי:
וזה תלוי בבית הזה.
נחמן שי:
מה תלוי בבית?
מאיר כהן:
זה נפל כי מרכז השלטון המקומי אמר – אם אתם רוצים מאבטחים – תתנו לנו שיפוי.
מאיר כהן:
אל תוסיפו את המאבטחים עלינו.
מאיר כהן:
על זה זה נפל.
נחמן שי:
ברור.
נחמן שי:
כל אחד יזרוק את זה למישהו אחר.
נחמן שי:
כל אחד יגיד זה עולה כסף, הממשלה תממן.
נחמן שי:
לא הרשות.
נחמן שי:
מי לא מכיר את ה - - -
<רוני בר לוי:
היה לנו אירוע של אלימות בתל שבע.
<רוני בר לוי:
רצינו לבוא, אנחנו כמשרד הרווחה.
<רוני בר לוי:
תראו, אנחנו אחראים קודם כל מבחינת הביטחון על העובדים של המשרד.
<רוני בר לוי:
אנחנו משמשים גם רגולטור וגם מתקצבים בחלק מהאמצעים את הרשויות המקומיות.
<רוני בר לוי:
היה אירוע מאד קשה בתל שבע, מאוימת ברמה מאד מאד גבוהה.
<רוני בר לוי:
באנו לדבר, אפילו קצין ביטחון לא היה שם.
<רוני בר לוי:
במסגרת החוק להסדרת הביטחון גם מחייבים שיהיה קצין ביטחון.
<רוני בר לוי:
הוא צריך לפעול ולעשות דברים ואני אומר לכם, זה יקפיץ במדרגה מאד גבוהה את הביטחון על העובדים הסוציאליים.
<רוני בר לוי:
זהו.
<רוני בר לוי:
אולי אהובה תרצה להוסיף על התקציב שאנחנו נותנים ויש תקציב ולא תמיד כולם מממשים את זה.
<רוני בר לוי:
בנושא של מיגון המחלקות, מי שפונה אלינו – אנחנו בהחלט נותנים תקציב לטובת מיגון של המחלקות וזה עוזר.
עאידה תומא סלימאן:
אני רוצה לתת למר פיני קבלו, נציג השלטון המקומי.
<פיני קבלו:
פיני קבלו, סמנכ"ל רווחה בשלטון המקומי.
<פיני קבלו:
אני כבר 10 שנים מוביל את המהלך הזה של אבטחת מוסדות רווחה ואנחנו מדברים על זה עשרות פעמים אם זה בוועדת העבודה מספר ישיבות והיו פה עוד מספר ישיבות.
<פיני קבלו:
אנחנו קידמנו הצעת חוק משותפת עם המשרד שבו קבענו את מעמד המאבטח ונתנו מעמד, כפי שמוגדר בבתי חולים.
<פיני קבלו:
מעמד של מאבטח שיוכל לעצור את המתפרע בתוך כותלי לשכות הרווחה.
<פיני קבלו:
נכון שתמיד המשרד נתן תקציבים ללחצני מצוקה או לכל מיני דברים, שהם בעצם לא באים לביטוי, כי בסופו של דבר האלימות מתקיימת ורוב הפעמים היא מתקיימת בפנים.
<פיני קבלו:
לכן לכל התרחיש הזה של המצלמות ודלתות עם לחצני מצוקה, אין להם זה.
<פיני קבלו:
הצעת החוק עברה ואנחנו כבר ארבע-מש שנים, כל שנה רצים משר לשר, משר לשר, על מנת שיתקצבו את ה-20 או 30 מיליון שקלים.
<פיני קבלו:
המכון למחקר עשה על כך עבודה.
<פיני קבלו:
הוגש לוועדת העבודה והרווחה החומר של מכון המחקר שבו הוא קבע את העלות של העניין הזה ובסופו - - -
מאיר כהן:
בתקציב 2015 זה תוקצב ואתה יודע למה זה נמחק.
מאיר כהן:
25 מיליון שקלים.
<פיני קבלו:
בסופו של דבר התקציב לא מגיע למאבטחים.
<פיני קבלו:
אני רוצה לשאול כאן, אני אדם שהולך למשרדי ממשלה.
<פיני קבלו:
הביטוח הלאומי, בשביל להיכנס לשם, אתם רואים איזה תהליך אתם עוברים.
<פיני קבלו:
למשרד הרווחה עצמו, שאתה מגיע, אתה הולך, לביטוח הלאומי, למס הכנסה, לכל גוף אחר.
<פיני קבלו:
רק מוסדות הרווחה שבהם קורית האלימות, זה כאילו שדבר לא קורה.
<פיני קבלו:
ולכן בעניין הזה צריך לתת ויש הצעת חוק נוספת שאני הגשתי עכשיו, היא מונחת על ידי חבר הכנסת חיליק בר.
<פיני קבלו:
היא מונחת ותגיע שוב לוועדת שרים ובה אנחנו רוצים לחייב תקצוב, אבל שוב, זה כל הזמן חוזר.
<פיני קבלו:
עוד הצעת חוק ועוד פעם היא נדחתה על ידי ועדת שרים ושוב היא נדחית.
<פיני קבלו:
לכן הפתרון הוא באוצר.
אלי אלאלוף:
אתה לא יודע דרך מי להגיש את הצעות החוק?
<פיני קבלו:
מה?
אלי אלאלוף:
אתה לא יודע דרך מי להגיש את ההצעות?
עאידה תומא סלימאן:
והוא לא מתכוון אלי.
אלי אלאלוף:
לא, לא אלייך.
אלי אלאלוף:
גם לא אלי.
אלי אלאלוף:
לא אכפת לי.
<פיני קבלו:
הרבה הצעות חוק.
<פיני קבלו:
על הצעת החוק יש מספר חברי כנסת לא מבוטל שחתמו עליה.
<פיני קבלו:
היו גם הצעות חוק קודמות וכולן נדחו על הסף בוועדת השרים לחקיקה ולא הצליחו להגיע לקריאה טרומית.
<פיני קבלו:
לכן בעניין הזה אנחנו שוב נשב כאן ובעוד שבוע יהיה ירי נוסף, אלימות נוספת וזה חוזר על עצמו וכולנו מתכנסים וכולנו מדברים.
<פיני קבלו:
יוצאים מכאן, שום דבר לא קורה.
<רן מלמד:
עד שתשביתו את הרשויות המקומיות.
עאידה תומא סלימאן:
חבר הכנסת - - -
<פיני קבלו:
רשויות מקומיות שיש להן תקציבים, אכן יש להן מאבטחים.
<רן מלמד:
עד שתשביתו את הרשויות.
עאידה תומא סלימאן:
חבר הכנסת נחמן שי.
נחמן שי:
תודה רבה.
נחמן שי:
אם אפשר היה להפוך מילים לאגורות, לא לשקלים, אז כנראה שהיה לנו כבר תקציב.
נחמן שי:
רק אם אפשר היה להמיר אותן.
נחמן שי:
כי לדעתי, בשנותי בכנסת, זו כנסת שלישית, היו אולי 10 דיונים מהסוג הזה בכל מיני ועדות, כולל מליאה ועלתה על סדר היום מצוקת של שהעובדים והעובדות הסוציאליות בכל מייני היבטים.
נחמן שי:
השיימינג, הביטחון הפיזי שחסר להם.
אלי אלאלוף:
על השיימינג יצא חוק.
אלי אלאלוף:
תיקנו את החוק.
נחמן שי:
וההפגנות הגדולות על שכרם – מי שמאשים את צפרא ידידתי – עמדו פה 20,000 עובדים סוציאליים מול משרד האוצר.
נחמן שי:
חשבתי שכמו ביריחו, יסתובבו, יסתובבו, יסתובבו, החומות יפלו.
נחמן שי:
מי שנפל היו העובדים הסוציאליים, לא החומות.
נחמן שי:
מישהו עשה הסכם מאחורי הגב שלהם, מכר אותם בכדי להוריד את השביתה, למה?
נחמן שי:
כי יש לעובדות הסוציאליות לחץ מאד גדול, כולנו יודעים את זה, אבל הלב הראשון שנשבר היה הלב שלהן.
נחמן שי:
הן הסתכלו אחורה לכל האוכלוסייה שהן מטפלות בה ואמרו איך אנחנו יכולים להזניח אותם?
נחמן שי:
הרי אם הם לא היו כאלה, הם לא היו במקצוע הזה.
נחמן שי:
רק אנשים שיש להם לב פתוח ונכונות להבין את המצוקות של אחרים, בוחרים במקצוע הדפוק הזה.
נחמן שי:
אנשים אחרים הולכים לעשות כסף.
נחמן שי:
אז לכן, מכל המילים הרבות שנשמעו, אף פעם אנחנו לא זזים קדימה.
נחמן שי:
אני אומר לכם, עוד פעם אני שומע שצריך כסף לאבטחת הלשכות.
נחמן שי:
יפה.
נחמן שי:
ואז אומרים מי ייתן את הכסף?
נחמן שי:
הרשויות אומרות הממשלה, הממשלה אומרת הרשויות.
נחמן שי:
מי נשאר בחזית?
נחמן שי:
העובדים והעובדות הסוציאליים, שהם המטרה המידית.
נחמן שי:
ובאמת, יש הרבה אנשים שכועסים עליהם.
נחמן שי:
הם מקבלים החלטות מאד חשובות ואנשים שלא מרוצים מההחלטות האלה, באים ויכולים לפגוע בהם.
נחמן שי:
אני ממליץ שתעשו מה שאתם יכולים.
נחמן שי:
תגישו חוקים, אבל אני לא רואה איך זה מתבצע.
נחמן שי:
אני אומר לכם, אנחנו נשב פה עוד חמש שנים - - -
<צפרא דוויק:
בחקיקה.
<צפרא דוויק:
צריכים להזמין את השרים לפה.
<צפרא דוויק:
מישהו הזמין את השרים הרלבנטיים?
נחמן שי:
השרים יבואו הנה כשיגדלו לי פה שערות.
נחמן שי:
ככה זה.
נחמן שי:
למה שהם יבואו לפה?
נחמן שי:
למה שהם יסתכלו בעיניים של העובדים והעובדות הסוציאליות?
נחמן שי:
הם יודעים שהם מרמים אותם.
נחמן שי:
הם יודעים שהם מטעים אותם והם יודעים שהם לא דואגים להם.
נחמן שי:
ואחר כך הם עושים חישובים כמה עובדים סוציאליים יש, מכפילים את זה בבני הזוג, אומרים זה לא מספיק מנדטים.
נחמן שי:
זאת באמת לא אוכלוסייה שצריך לדאוג לה ועוברים הלאה.
נחמן שי:
את האמת הזאת צריך לומר בחדר הזה.
<צפרא דוויק:
אולי כולנו נתפקד לליכוד.
נחמן שי:
מי אמר את זה?
<צפרא דוויק:
אני.
נחמן שי:
את צודקת.
יוסף ג'בארין:
ואז לא תהיה להם סיבה לבוא לקראתך.
נחמן שי:
תקשיבי לי.
נחמן שי:
אלף דיברת יוצא מן הכלל.
נחמן שי:
יש קבוצות באוכלוסייה הישראלית, למשל רוכבי אופנועים.
נחמן שי:
הם הבינו שבשביל לשפר את מצבם ולהוריד את עלויות הביטוח, צריך להתפקד לליכוד והם התפקדו ויש עוד קבוצות כאלה.
נחמן שי:
תתפקדו למפלגות ותקבלו.
אלי אלאלוף:
קודם כל לקנות אופניים.
נחמן שי:
או קורקינט.
<צפרא דוויק:
אין לנו כסף למכונית.
עאידה תומא סלימאן:
אני רוצה לתת לנועם הראל מעו"סים שינוי.
<רות קליין:
אני אתחיל.
<רות קליין:
אני רותי קליין ואני ונועם יושבות ראש שותפות בעו"סים שינוי.
<רות קליין:
אז גם בנוגע לזה - - -
<צפרא דוויק:
תסבירו מה זה עו"סים שינוי.
<רות קליין:
זו עמותה של סטודנטים לעבודה סוציאלית בכל הארץ, וחשוב להגיד שאת ההפגנה בשבוע שעבר אנחנו ארגנו ועל כל האשמות שעובדים סוציאליים לא מדברים צועקים, אז נעים מאד.
<רות קליין:
אנחנו מתכוונות לא לשתוק לרגע אחד.
<רות קליין:
אנחנו מגיעות עם תסכול ענק.
<רות קליין:
אנחנו לומדות מקצוע שכולנו הגענו אליו עם מוטיבציה אדירה לעשות עבודה חברתית אמיתית.
<רות קליין:
אנחנו לומדות על דרכים מדהימות.
<רות קליין:
לטפל בחברה שלנו, המתפרקת ואין לנו לא משאבים ולא כלים לעשות את זה.
<רות קליין:
והגרוע מכל, כאשר מופנית כלפינו אלימות – אנחנו ננטשות לחלוטין ואנחנו פשוט רואות את הפער בין העובדות הסוציאליות הולך וגדל והתסכול הולך וגדל ושום מאבטח לא יצליח לסגור את הפער הזה וחשוב מאד לזכור את זה, כי ללא תקנים, ללא משאבים וללא תקציב, שום דבר מהדברים האלה לא יעזור למקצוע שלנו להשתפר ולהגיע למקום שבשבילו הוא בכלל נועד.
<נעם שומן:
אני נעם, אני יושבת ראש יחד עם רותי.