GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קריאה:
שלא מתוך הבניין אלא על כל המגרש.
אילן גילאון:
על כל המגרש?
<אייל לב ארי:
על כל המוסד.
<אילנית שושני:
כל המבנים הקיימים.
אילן גילאון:
זה לא נכון גם בעברית, וגם בצדק זה לא נכון.
אילן גילאון:
זה בניינים, לא בניין.
<שמואל חיימוביץ:
אני לא מבין.
<שמואל חיימוביץ:
יש לנו בניין אחד, מוסיפים לו מעל 50%, אז יידרש כמו בחדש.
<שמואל חיימוביץ:
לעומת זאת, קמפוס של כמה בניינים, יספרו את כל הבניינים גם יחד, כשמוסיפים שטח שהוא אפילו יותר גדול ממה שדיברתי עליו קודם, בבניין ההוא.
<שמואל חיימוביץ:
משהו פה לא פרופורציונלי וכמעט אף פעם לא יגיעו למצב שינגישו מוסדות כאלה כי השטח הוא גדול מאוד, שטח מצטבר של כמה בניינים, אף פעם לא יגיעו ל-50%.
אילן גילאון:
חבר'ה, אבל אני לא מבין, הרי זאת לא עמדת משרד החינוך.
אילן גילאון:
ישבנו עם המנכ"לית שלכם והיא קיבלה את העיקרון הזה.
אילן גילאון:
אתם יודעים שזה הרי מנוגד לכל לוגיקה, לכל עניין, ואפילו בעברית מדוברת זה לא נכון לומר את הדברים האלה.
אילן גילאון:
אתם משרד החינוך, לכל השדים, מה העניין?
אילן גילאון:
אני לא מבין מה התחכום הזה של להכפיל ברגליים ולחלק בשתיים.
אילן גילאון:
למה הנושא של התקציב בעצם צריך להוביל אתכם?
אילן גילאון:
למה אתם לוקחים את זה על עצמכם, במקום להיפך?
אילן גילאון:
במקום כן לקבל את התקנות האלה וכן להילחם איתם כדי להשיג את התקציב.
אילן גילאון:
לא מבין את ההיגיון שלכם.
אילן גילאון:
זה נראה לכם לוגי, הגיוני, צודק, נכון – החלוקה הזאת?
<נאוה אושר:
אני רק חייבת להוסיף שגם לעמדת משרד הפנים, בלי שאנחנו נבין בדיוק את הפער התקציבי בין מכלל כיתות הלימוד לעומת מכל השטח הבנוי, אנחנו לא נוכל להסכים לזה.
אילן גילאון:
את אומרת לנו, אתם ועדה, אל תחוקקו כי אנחנו, אין לנו כסף.
אילן גילאון:
זה מה שאת אומרת לנו.
<נאוה אושר:
אנחנו אומרים שבלי להבין את זה אנחנו לא נוכל לעשות את זה כעת.
אלי אלאלוף:
בינתיים יש רק אנשים בודדים שיש להם זכות הצבעה.
אלי אלאלוף:
אל תאיימו עלינו בבקשה.
אלי אלאלוף:
בבקשה, גברת, רצית משהו?
<מיכל שיק הר-טוב:
מיכל שיק הר-טוב, מעמותת נגישות ישראל.
<מיכל שיק הר-טוב:
רציתי לשאול אם הולכים על הנוסח כפי שהוא כעת – כיתות הלימוד?
<מיכל שיק הר-טוב:
לא?
<מיכל שיק הר-טוב:
אוקיי.
אלי אלאלוף:
תקרא סופית בבקשה.
<אייל לב ארי:
אז העיקרון שאליו מכוונת הוועדה הוא בעצם 50% אם כך מהשטח שמרחיבים אותו, של המבנה שמרחיבים אותו.
<קריאה:
של אותו בניין.
<אייל לב ארי:
של אותו מבנה שמרחיבים אותו, ואז כבר לא עולה השאלה אם זה מבנה בודד או לא בודד אלא 50% מאותו מבנה שמרחיבים.
<מיכל שיק הר-טוב:
אייל, תוסיף, שיובהר שאם בונים - - -
אילן גילאון:
אם אתם מוסיפים 49.9%, אתם לא חייבים לעשות את מה שנדרש ממבנה חדש.
אילן גילאון:
בסדר?
אילן גילאון:
אתם הולכים אפילו על פרטני.
אילן גילאון:
אם אתם מוסיפים 50% ומעלה, זה כבר נחשב למבנה חדש, כל המבנה, וכל דבר אחר שבונים אותו בחצרים – כמו שאתם קוראים לזה, עורכי הדין – זה דבר חדש, זה מבנה חדש, אם הוא שירותים או מלתחה או אולם התעמלות או מגרש.
<אייל לב ארי:
בעצם העיקרון יהיה שאם זה מבנה חדש במוסד, בכל מקרה לפי התקנות של מוסד חדש; ואם מרחיבים מבנה קיים, 50% שירחיבו - - -
אלי אלאלוף:
מרחיבים אותו מ-50% ומעלה.
<אייל לב ארי:
בעצם ה-50% של מבנה שאותו מרחיבים, ולא מכלל המבנים במוסד.
<נאוה אושר:
רגע, זה אפילו לא מ-50% מכיתות הלימוד?
<נאוה אושר:
עכשיו זה מ-50% מהמבנה?
אילן גילאון:
תגידי, את שוב חוזרת לעיקרון "אין לנו כסף אז תסתמו"?
<נאוה אושר:
אני מבינה.
<נאוה אושר:
אנחנו מתנגדים לזה, אנחנו לא נוכל להסכים לזה.
אילן גילאון:
אולי תיקחו רק כיתות לימוד למתמטיקה חמש יחידות?
<נאוה אושר:
התקנות האלה טעונות גם את הסכמת שר האוצר.
<שמואל חיימוביץ:
למה?
<שמואל חיימוביץ:
בתקנות של בניין חדש - - -
<נאוה אושר:
זה לא הנוסח שהוסכם עליו - -
אלי אלאלוף:
שמעתי שאת משרד הפנים, לא?
<נאוה אושר:
- - על-ידי משרד הפנים ועל-ידי משרד האוצר.
אילן גילאון:
המשרד שלכם גם התנגד בזמנו לעשות את ההנגשה בערים לא איתנות.
<נאוה אושר:
חשוב לי רק לציין שאנחנו מתנגדים, וללא בירור אנחנו לא נוכל להסכים לזה.
<דניאל לורברבוים:
גם כמובן משרד האוצר.
<דניאל לורברבוים:
אנחנו כמובן גם - - -
<קריאה:
מסכימים.
<דניאל לורברבוים:
לא, מה פתאום.
<דניאל לורברבוים:
אנחנו הבהרנו כבר שאין תוספת תקציבית לתקנות האלה שכבר ניתנה, ולכן כל דבר שדורש תוספת תקציבית, אנחנו - - -
אלי אלאלוף:
אתם תדעו לבלום את זה.
אלי אלאלוף:
בסדר גמור.
<אייל לב ארי:
הנושא האחרון שנותר פתוח הוא נושא המעלית והמעלון.
אלי אלאלוף:
במבנים ישנים קיימים.
<אייל לב ארי:
תקנה 15 מדברת על התקנת מעלון אנכי במוסד חינוך חדש.
<אייל לב ארי:
זו ההערה של שמואל חימוביץ, אז שינינו את הנוסח של תקנת משנה (ב): "מעלון אנכי יותקן רק בפיר סגור בהתאם להוראות ת"י 2252 חלק 1; מעלונים חשמליים לאנשים עם מוגבלות תנועה – כללי בטיחות, מידות ופעולה תפקודית.
<אילן שי:
למה אחר כך כתוב פיר שאינו סגור?
<אייל לב ארי:
אני אסביר.
אלי אלאלוף:
חבר'ה, תאפשרו את גמר הקריאה.
אלי אלאלוף:
חבר, תגיד את שמך, את מי אתה מייצג.
<דניאל לורברבוים:
דניאל לורברבוים, רפרנט חינוך באגף התקציבים של משרד האוצר.
<אייל לב ארי:
"כללי בטיחות, מידות ופעולה תפקודית: מעלונים אנכיים המותקנים בפיר שאינו סגור, והוראות ת"י 2481 חלק 41: מעליות; דרישות בטיחות לבנייה ולהתקנה – מעליות מיוחדות להובלת נוסעים ומשא – מעלונים אנכיים המותקנים בפיר סגור לשימוש אנשים עם מוגבלות; ואולם, גובה דופן הפיר במפלס העליון של פיר המעלון יהיה 200 סנטימטרים לפחות ולא יהיו בו פתחים פרט לדלת.
<אייל לב ארי:
" זה בעצם התיקון.
<שמואל חיימוביץ:
אני רוצה להסביר, ברשותכם.
אלי אלאלוף:
בבקשה, שמואל.
<שמואל חיימוביץ:
במרס שנה זו הולך להתפרסם באופן רשמי תקן רשמי של מעלונים אנכיים בפיר סגור, הוא יהיה חלק מתקנות המעליות למרות שהוא מעלון, 2481 חלק 41.
<שמואל חיימוביץ:
אז קודם כול, יש מצב חדש שצריך להתייחס אליו, ואנחנו אומרים שבמידה ומותקן מעלון כזה על-פי התקן הזה, אז הדרישה היא - - -
<אייל לב ארי:
מעלון עם פיר סגור.
<שמואל חיימוביץ:
זה לא מספיק שזה פיר סגור.
<שמואל חיימוביץ:
זה צריך להיות עם דלתות נפתחות אוטומטית, שמאפשרות לחיצה לא רצופה.
<שמואל חיימוביץ:
אלה התנאים שבעצם מביאים את זה כמעט למצב של מעלית, ויכול להיות שמשרד החינוך במקומות מסוימים ימצא שזה יותר זול מאשר מעליות ואז זה גם יוזיל את זה.
אלי אלאלוף:
אנחנו שמחים.
אילן גילאון:
אבל מה אתה מציע?
<שמואל חיימוביץ:
לגבי מקום קיים, זה בטח שנפתח עכשיו לעומת מה שהיה קודם אבל אני לא רוצה כרגע לדון במקום קיים.
<שמואל חיימוביץ:
לגבי מקום חדש, יש שני מצבים.
<שמואל חיימוביץ:
אחד, עד גובה של נדמה לי שני מטרים שאפשר - - -
אילן גילאון:
שניים וחצי.
<שמואל חיימוביץ:
לא זוכר בדיוק עד איזה גובה, שאפשר לעשות מעלונים אנכיים לא בתוך פיר, ושם אנחנו לא דורשים שזה יהיה תואם מעלית; לעומת מצבים שזה אמור להיות כאילו חלופה למעלית.
<שמואל חיימוביץ:
שם אנחנו רוצים שיהיה ברור שהכוונה היא חלופה למעלית.
<שמואל חיימוביץ:
שכל התא הוא יחידה סגורה, דלתות נפתחות אוטומטית, כי יש מעלונים בתוך פיר שאתה זז לאורך הקיר.
<אייל לב ארי:
אחר כך מסתבר שזה יהיה רק בפיר סגור, לא משנה מה יהיה.
<שמואל חיימוביץ:
אבל זה לא רק הפיר.
<שמואל חיימוביץ:
יכול להיות משטח.
אלי אלאלוף:
זאת תקנה שהתקבלה?
<שמואל חיימוביץ:
זה תקן - - -
<אייל לב ארי:
אנחנו שינינו את זה באופן שזה יהיה מותאם לתקן שהתקבל.
<אייל לב ארי:
אנחנו עשינו התאמות לתקן שהתקבל.
אלי אלאלוף:
שמואל, תקשיב למה שאייל מסביר.
<שמואל חיימוביץ:
רק רגע.
<שמואל חיימוביץ:
יש שני מצבים של מעלונים אנכיים עכשיו.
אלי אלאלוף:
יש לי בעיית זמן, אני חייב להיות תמציתי.
<שמואל חיימוביץ:
יש שני מצבים של מעלונים אנכיים.
<שמואל חיימוביץ:
אחד זה לפי 2252 חלק 1, הוא עבר תיקון, ומה שמותר שם אז מותר.
<שמואל חיימוביץ:
יש שני תקנים רלוונטיים למעלונים אנכיים.
אלי אלאלוף:
התקן הזה עוד לא התקבל.
<שמואל חיימוביץ:
הוא התקבל, הוא נחתם ופורסם ברשומות.
<אייל לב ארי:
תקן רשמי אפילו.
<שמואל חיימוביץ:
אני רוצה להסביר.
<שמואל חיימוביץ:
יש שני תקנים למעלונים אנכיים.
<שמואל חיימוביץ:
אחד שהוא לא בפיר סגור, זה 2252 חלק 1.
<שמואל חיימוביץ:
במקום שמותקן לפי התקנות כזה דבר – אוקיי, שישימו לפי זה.
<שמואל חיימוביץ:
במקום שמותקן לפי התקן השני, שזה 2481 חלק 41, שם אנחנו דורשים מעבר לזה, כתנאי בסיסי דלתות נפתחות אוטומטית ולחיצה לא רצופה.
<אילן שי:
וזה מופיע בתקן?
<שמואל חיימוביץ:
כן.
<שמואל חיימוביץ:
זה אפשרות בתוך התקן.
אלי אלאלוף:
בסדר, אז הוספנו את שני התנאים שלך.
אלי אלאלוף:
זה לא עולה יותר כסף?
אלי אלאלוף:
שמואל, תיקנו בהתאם לשתי ההערות שלך.
אלי אלאלוף:
עוד משהו?
<אייל לב ארי:
נושא המעליות הוא גם נושא שנותר פתוח.
<אייל לב ארי:
בעקבות הדיון הקודם, בנוסח התקנות המקורי היה שיותקן פיר למעלית בבניין המרכזי, ובניינים שאינם בניינים מרכזיים, שמובילה אליהם דרך נגישה, יתוכנן פיר למעלית.
<אייל לב ארי:
ההצעה אחרי הדיון של משרד הפנים הייתה שהם יבנו פיר למעלית בכל בניין במוסד החינוך, בין אם הוא בניין מרכזי ובין אם אינו בניין מרכזי, בעקבות ההערות שעלו בוועדה.
<אייל לב ארי:
עמדת הוועדה הייתה עכשיו להתקין מעלית בכל בניין, וזה בעצם עכשיו שני נוסחים שונים שלגביהם צריכה להכריע הוועדה.
<אייל לב ארי:
הוועדה צריכה להכריע לגבי הנוסח שבעצם ייבנו פירים למעליות כהכנה למעלית עתידית בכל הבניינים במוסד חינוך חדש, או שאינהרנטית כבר ייבנו בכל בניין במוסד חינוך חדש באשר הוא, כבר תותקן גם מעלית.
אלי אלאלוף:
בבקשה, גברת שושני.
<אילנית שושני:
למשרד החינוך לא הייתה התנגדות – לא לגבי המעלית – לגבי הפירים, גם בבניין מרכזי בוודאי, ולא הייתה שום התנגדות לביצוע פירים בכל יתר הבניינים.
<אילנית שושני:
ההתנגדות שאנחנו העלינו שוב מתקשרת, למרות כעסכם, לעניין התקציבי שבו מדובר במעלית, גם בבניין מרכזי התנגדנו וגם עכשיו עם ההצעה החדשה בכל בניין קיים חדש.
<אילנית שושני:
הדבר הזה שוב הוא עם תג מחיר מאוד גבוה, ולכן העלינו שוב את הנושא התקציבי בעניין הזה, אבל לגבי בניית פיר בכל הבניינים לא הייתה התנגדות.
אילן גילאון:
אנחנו לא כועסים, חבר'ה, מי שצריך לכעוס זה דווקא אתם עלינו, לא אנחנו עליכם.
אילן גילאון:
אני חושב שקצת התהפכו היוצרות, בסדר?
אילן גילאון:
אנחנו אנשים שמתחייבים כאן ככל יכולתנו ללכת להילחם, אולי אפילו לסבך את המערכת כך כדי שהיא תצטרך להביא את התקציבים כפי שהם צריכים להיות.
אילן גילאון:
אני יודע, הרפרנט של חינוך במשרד האוצר – בסדר גמור.
אילן גילאון:
עם כל הכבוד, אני אף פעם גם לא קורא לכם לאחריות, לא חושב שזה באחריותכם.
אילן גילאון:
אנחנו כאן קובעים תקנות וחוקים, והם צריכים להיות מתוקצבים על-ידי אוצר המדינה כדי לשמור על החוקיות של החוקים האלה, אחרת לא תהיה, לא רק אכיפה, גם הקיום של החוק לא יהיה קיים.
אילן גילאון:
ולכן, אני לא נכנס בכלל לשיקול הכלכלי שאיננו נכון, של לבנות פיר בנפרד ומעלית אחר כך.
אילן גילאון:
אם הייתם עושים חשבון רציני ומדוקדק, הייתם מוצאים שזה כמעט מכפיל את עצמו במחיר לעשות את זה בשני שלבים כאלה, כמעט, אבל אני לא בטוח כי לא עשיתי את החשבון בעצמי.
אילן גילאון:
ולכן, הקביעה הזאת היא בעצם קביעה חדשה שאומרת, תם עידן ההנגשה הפרטנית, כל בניין ובניין ובניין – לא בניין מרכזי ולא בניין שולי ולא בניין צדדי – ואסור כל הזמן לסבך.
אילן גילאון:
הרי נגישות זה בדיוק לדבר בצורה – מישהו אמר, מה זה המילה אמורפית?
אילן גילאון:
זה מילה אמורפית.
אילן גילאון:
לא רוצה בניין מרכזי.
אילן גילאון:
אנחנו קבענו כלל מסוים.
אילן גילאון:
ולכן, אנחנו לא כועסים עליכם ואנחנו מבינים את העול התקציבי, ואנחנו צריכים בכל זאת להתקין תקנות שהן על בסיס ההיגיון שצריך להיות.
אילן גילאון:
אני אומר, הקריאה צריכה להיות למשרד החינוך, הוא צריך להיות הראשון, הוא צריך להתחיל.
אילן גילאון:
אין סיבה.
אילן גילאון:
הייתה סיבה ללכת להנגשה פרטנית בגלל כל כך הרבה מבנים ישנים, ואנחנו אנשים הגיוניים.
אילן גילאון:
איזה סיבה בעולם יש להמשיך להתווכח במקום שלא השב"ס מתווכח, לא משטרת ישראל מתווכחת, לא הביטוח הלאומי מתווכח, לא משרד הבריאות מתווכח.
אילן גילאון:
מי מתווכח?
אילן גילאון:
משרד החינוך.
אילן גילאון:
מה נהיה?
<נאוה אושר:
אני רק אוסיף שגם משרד הפנים.
<נאוה אושר:
אנחנו הסכמנו שייבנה פיר בכל בניין, אבל בגלל האילוצים התקציביים - - -
אילן גילאון:
אתם בדקתם מה ההבדל בין לבנות פיר ואחרי זה מעלית, לעומת לבנות מעלית עם פיר?
<נאוה אושר:
לא, אבל כמו שכבר נאמר, כן - - -
אלי אלאלוף:
מה הקשר פה למשרד הפנים?
<אלעד לב:
שר הפנים הוא זה שחותם על התקנות האלה.
אלי אלאלוף:
אבל מבחינה תקציבית למה זה כל כך חשוב?
<נאוה אושר:
שר הפנים הוא מתקין התקנות.
<נאוה אושר:
מדובר פה בעצם במעמסה, גם על הרשויות המקומיות במידה ולא יהיה שיפוי.
<נאוה אושר:
התקנות טעונות הסכמת שר האוצר.
<נאוה אושר:
ואנחנו צריכים להדגיש – שהרי בגלל חילופי השרים, התקנות התעכבו, ובנוסח הקודם אפילו לא היה שבכל בניין ייבנה פיר - -
אילן גילאון:
את עוד מעט תגידי, עכשיו גם טראמפ נמצא בשלטון.
אילן גילאון:
בסדר, אוקיי.
<נאוה אושר:
- - על זה הסכמנו, אבל אנחנו לא נוכל להסכים לנושא של התקנת מעלית, בהתחשב באילוצים התקציביים והצורך בהסכמת שר האוצר.
אלי אלאלוף:
אני שוב חוזר לבעיה הלא-תקציבית אלא של ניהול חשבונות.
אלי אלאלוף:
אנחנו התחייבנו, משרד החינוך וגם משרד האוצר התחייב שבבית-ספר שיש ילד שזקוק לנגישות, אוטומטית זה יהיה לו.
אלי אלאלוף:
נכון?
<קריאה:
נכון מאוד.
אלי אלאלוף:
אני יודע את כל התשובות שלכם, שמעתי אותן.
אלי אלאלוף:
קיבלתי שיעורים פרטיים, תארו לכם גם שאילן לא ויתר לי, אז הוא עשה לי גם שיעור פרטי משלו, ואצלו לומדים מהר.
אלי אלאלוף:
אז אני רוצה להגיד לכם, חברים.
אלי אלאלוף:
אם ההתחייבות היא שבכל מקרה שבבית-ספר זקוקים לעשות את זה, אז לדעתי יש לכם גם אפשרות תקציבית מאוד פשוטה – לדחות בכמה חודשים הקמת בית-ספר מסוים, ובזה פתרתם את הבעיה של אותה הדרישה.
אלי אלאלוף:
אני לא מבין כרגע למה אתם מכניסים אותנו למיטה שאנחנו חייבים לאשר תקנה שהיא חובה.
אלי אלאלוף:
זה כמו להגיד, אולי תעשו חצי מהשירותים, אין מספיק כסף לבנות בניין שלם עם X שירותים, מספיק חצי שירותים, ואתם רוצים שנאשר מתקן כזה, בניין כזה, בצורה כזאת, שנאשר לפי התקציב שעומד כרגע לרשותכם.
אלי אלאלוף:
אז תשלימו בניין באופן מלא, עדיף על בניין חלקי שלא כולל או שירותים או מעלית.
אלי אלאלוף:
למה התנפלתם רק על הנושא של המעלית, זה נראה לי מוזר.
אלי אלאלוף:
פשוט תפסתם איזה זווית ואתם שם יכולים לעשות חגיגה.
אילן גילאון:
בחלופות זה כאילו החלק היותר יקר.
אלי אלאלוף:
אנחנו לא מאשרים לכם או מבקשים מכם לחרוג מתקציבים שלכם.
אלי אלאלוף:
תנהלו את זה כמו שצריך.
אלי אלאלוף:
עוד מעט תגידו – הוספתם מעלית, תוסיפו לנו תקציב לחשמל.
אלי אלאלוף:
אני גם מכיר את הדברים האלה.
אלי אלאלוף:
עכשיו דיבר שמואל על הסיפור של החנייה.
אלי אלאלוף:
אז שם כן מותר לעשות חנייה מכובדת ולא משפילה.
אלי אלאלוף:
זה נראה לכם סביר - - -
אילן גילאון:
זה ההיגיון, רק לסבר את אוזנך.
אילן גילאון:
משרד התחבורה, על מה יש לנו ויכוח עכשיו?
אילן גילאון:
הם רוצים להנגיש את האוטובוס אבל את התחנה לא.
אלי אלאלוף:
תאמינו לי, הילדים לא ישתמשו במעלית רוב הזמן.
<מיכל שיק הר-טוב:
מיכל, עמותת נגישות ישראל.
<מיכל שיק הר-טוב:
אני רוצה להגיד שני דברים.
<מיכל שיק הר-טוב:
אנחנו בשנת 2017 שבה דורשים, החקיקה דורשת, שעסקים, גם עסקים קטנים, יבנו בניינים עם מעליות ושירותים נגישים.
<מיכל שיק הר-טוב:
אני עכשיו מדברת אפילו לא כיועצת המשפטית של עמותת נגישות ישראל, אני מדברת כאזרחית.
<מיכל שיק הר-טוב:
אתם משרד החינוך ואתם משרד הפנים, צריכים להיאבק על זה שילדים עם מוגבלות ישולבו בבתי-ספר רגילים, שיגיעו לבתי-ספר רגילים, ולא יוקצו וילכו לחינוך מיוחד או למבנים מיוחדים, שילמדו בהפרדה.
<מיכל שיק הר-טוב:
אתם צריכים להיאבק על זה, אתם צריכים ללכת למשרד האוצר ולצעוק ולקבל את התקציבים ולשנות את סדרי העדיפויות שלכם.
<מיכל שיק הר-טוב:
רשות מקומית היא זאת שצריכה להיאבק על תושביה.
אלי אלאלוף:
הבנו, תודה.
אלי אלאלוף:
אני ממש מתנצל.
אלי אלאלוף:
אני חייב לסכם.
<אייל לב ארי:
אם כך, יותקנו בכל בניין במוסד חינוך מעליות בהתאם לפרטים 8.120 ו-8.
<אייל לב ארי:
122 לחלק ח'1 בתוספת השנייה לתקנות התכנון והבנייה.
<אייל לב ארי:
רק עוד נקודה אחת שהובהרה כאן לעניין המעלונים, אבל אנחנו צריכים גם להבהיר את זה כי נוצרת סתירה.
<אייל לב ארי:
כתוב שבעצם התקנת המעלון האנכי מותרת רק במקום שבו הפרש הגובה בין המפלסים אינו עולה על 250 סנטימטרים.
<אייל לב ארי:
מצד שני, מעלון אנכי יותקן רק בפיר סגור.
<אייל לב ארי:
אם הוא מותקן רק בפיר סגור, לא צריכה להיות לפי מה ששמואל הבהיר, הגבלה של 250 סנטימטרים.
<אייל לב ארי:
צריך לבוא ולהחליט איך מתקינים.
<שמואל חיימוביץ:
ברגע שמוסיפים מעל 50%, לכאורה זה בניין חדש, יכול להיות מצב שאי-אפשר לעשות שם מעלית כי אין איפה לעשות בור, כבר יש מרתף גדול על השטח, בשביל לאפשר את ההחרגה הזאת.
<שמואל חיימוביץ:
לכן, אני מציע שלא יהיה כתוב העניין של 250 סנטימטרים אלא במקום שבו לא ניתן להתקין מעלית.
<שמואל חיימוביץ:
ואז, כשמדברים על התקנת מעלונים, הם יותקנו - - -
<אילן שי:
יכול להיות שבכל דרך, שאפשר להתקין מעלית עם - - -
<ערן טמיר:
הרעיון הוא פשוט.
<ערן טמיר:
עד 250 סנטימטרים אפשר לעשות מעלון.
<ערן טמיר:
מעל 250 סנטימטרים צריך לעשות מעלית.
<ערן טמיר:
אבל, אם יש בעיה הנדסית כי זה תוספת לבניין קיים, אפשר לעשות מעלון.
אילן גילאון:
חבר'ה, אתם אומרים דברים שכבר באמת טחנו להם את הצורה.
<שמואל חיימוביץ:
ואז המעלון צריך להיות בפיר סגור.
<ערן טמיר:
ואז המעלון בפיר סגור.
<ערן טמיר:
זה אפשרי.
<שמואל חיימוביץ:
מעלון בפיר סגור, דלתות אוטומטיות ולחיצה לא רצופה.
<שמואל חיימוביץ:
זהו.
אילן גילאון:
מה ההערה של הנציבות?
אילן גילאון:
מה אתם רוצים לעשות חדש?
אילן גילאון:
עד 250 אפשר פתוח.
אילן גילאון:
נכון?
<שמואל חיימוביץ:
לא, אתה לא אומר במקום תקן - - -
אילן גילאון:
שמוליק, עד 2.5 מטר אפשר פתוח?
אילן גילאון:
כזה שעולה.
<שמואל חיימוביץ:
נאמר כאן עכשיו משהו שהוא בניגוד לתקן.
<שמואל חיימוביץ:
התקן קובע כמה מותר שיהיה פתוח, כמה אסור שיהיה פתוח.
<שמואל חיימוביץ:
לא נכנס לזה כרגע.
אילן גילאון:
נרשום: או בהתאם לתקן.
<ערן טמיר:
עד 250 סנטימטרים בהתאם לתקנים.
<ערן טמיר:
מעל 250 סנטימטרים, אם יש בעיה הנדסית, אפשר לעשות גם מעלון.
<קריאה:
אבל עדיף תמיד שזה יהיה סגור.
<אילן שי:
ערן, אנחנו מעדיפים שזה תמיד יהיה סגור.
<ערן טמיר:
זה סגור תמיד, לא משנה.
אלי אלאלוף:
מבחינת בטיחות זה יותר הגיוני שזה יהיה סגור.
<אייל לב ארי:
עד 250 – מעלון סגור; מעל 250 – מעלון סגור או מעלית.
<אייל לב ארי:
תלוי.
<קריאה:
המעלון הוא רק חלופה למעלית.
<אייל לב ארי:
המעלון הוא חלופה למעלית.
אלי אלאלוף:
אני שוב לפרוטוקול מציין, אני מכוון את זה לאיש האוצר.
אלי אלאלוף:
אני שוב אומר, המעלית היא חלק אינטגרלי מהבניין, היא חייבת להיות במסגרת התקציב של אישור הבניין.
אלי אלאלוף:
אם תרצו להקטין את מספר בתי-הספר, זה לא בעיה שלי, אבל לא תבנו בתי-ספר שלא לפי התקן.
<דניאל לורברבוים:
אז שוב, כמו שאמרנו, יש את העניין של לבנות פיר מעלית, וברגע שמגיע ילד, עובד הוראה או מורה שצריך את המעלית, אנחנו מתקינים אותה.
אילן גילאון:
עוד פעם אתה מתחיל?
<שמואל חיימוביץ:
אתם מתקינים אותו?
<שמואל חיימוביץ:
אתם מתקינים?
אילן גילאון:
זה מה שאנחנו משנים עכשיו.
אילן גילאון:
חכה, השר שלך יחזור מיפן.
אילן גילאון:
תאמין לי, יפן זה המקום הכי מונגש בעולם, צריך ללמוד מהם כמה דברים.
<דניאל לורברבוים:
חשוב לי להבהיר את ההסתייגות של משרד האוצר.
<אביבית ברקאי-אהרונוף:
יש ניסיון מוכח שזה לא עובד.
<אביבית ברקאי-אהרונוף:
אחרי שילד מסיים את בית-ספר אז מגיעה מעלית סוף סוף לבית-הספר.
<אביבית ברקאי-אהרונוף:
זה לא עובד, הניסיון הוכיח שזה לא עובד.
<נאוה אושר:
רק הערה חשובה נוספת.
<נאוה אושר:
אנחנו נצא שכרנו בהפסדנו.
<נאוה אושר:
ללא הסכמת משרד האוצר, התקנות לא יתקדמו.
אלי אלאלוף:
עברת מצד האחריות על הכספים בתקנות, עכשיו עברת לתפקיד מחנכת.
<נאוה אושר:
חלילה, ממש לא לחנך.
<נאוה אושר:
רק להדגיש.
אלי אלאלוף:
תודה רבה לך.
<קריאה:
אני רק חושב שנדרשת הסכמת שר האוצר.
אלי אלאלוף:
פעם אחרת תימנעי מהערות מסוג זה, גברת.
אלי אלאלוף:
הגיע הזמן שקצת תיזהרו בדבריכם.
מאיר כהן:
אני יכול להגיד משהו?
אלי אלאלוף:
כן, תמיד.
מאיר כהן:
אני בניתי מרכז פיס – אני מדבר אליך, איש האוצר – ונאמר לי, בוא נבנה את הפיר וכשנצטרך נבנה את המעלית.
מאיר כהן:
התעקשתי.
מאיר כהן:
אגב, אתה יודע כמה עולה מעלית?
מאיר כהן:
180,000 שקלים.
מאיר כהן:
אם יש לך את הפיר, 180,000 שקלים.
מאיר כהן:
עכשיו, שער בנפשך.
מאיר כהן:
בונים מבנה שעולה בין שישה לשמונה מיליון שקלים.
מאיר כהן:
זה בדיוק מה שחסר?
מאיר כהן:
למה חשוב לבנות את המעליות?
מאיר כהן:
כי המעליות קוראות לשילוב של ילדים כאלה.
מאיר כהן:
כי כשילד בא לבית-ספר ורוצה להיכנס, אומרים לו: תשמע, יכול להיות שזה ייקח במקרה הטוב שנה, במקרה הפחות טוב שלוש שנים.
מאיר כהן:
לכן, קצת היגיון.
מאיר כהן:
אני לא מאשים אותך אבל צריכה להתקבל פה החלטה.
מאיר כהן:
לא בונים פיר שאין בתוכו מעלית.
מאיר כהן:
אין דבר כזה בעולם.
מאיר כהן:
זה סך הכול 180,000 שקלים.
מאיר כהן:
זה המחיר של מעלית.
<אילנית שושני:
במכפלות כיתות לימוד של משרד החינוך מדובר במאות מיליונים.
<קריאות:
אוי, באמת - - -
אלי אלאלוף:
יש לי הצעה לסכם.
אלי אלאלוף:
אז אנחנו רוצים לאשר את התקנות, כולל השינויים שהבאנו היום.
אלי אלאלוף:
מי בעד?
אלי אלאלוף:
בעד – 3
אלי אלאלוף:
התקנות אושרו ותוקנו.
אלי אלאלוף:
אני מודה לכם.
אלי אלאלוף:
אנחנו נמשיך ללוות אתכם.
מירב בן ארי:
באנו מוועדה מאד חשובה, ועדה משותפת של העבודה ומעמד האישה על העובדים הסוציאליים.
מירב בן ארי:
ההתקפות עליהם, אז זה גם חשוב.
מירב בן ארי:
אני שמחה לראות פה פרצופים מוכרים, חביבים עלי.
מירב בן ארי:
היום נפתח את ועדת המשנה לטיפול בצעירים ובצעירות חסרי בית, של ועדת העבודה והרווחה.
מירב בן ארי:
הדיון היום מתחלק לשניים.
מירב בן ארי:
בהתחלה נדבר על המוכנות של הרשויות המקומיות מבחינת היערכות לחורף.
מירב בן ארי:
אנחנו כבר בעיצומו של החורף, אבל נדבר קצת על מה קורה.
מירב בן ארי:
גם כמהות הכתבה של יגאל מוסקו שהייתה ביום שישי באולפן שישי, שזה היה יותר על דרי רחוב, אבל אין ספק שמי שראה את הכתבה יכול היה להזדהות עם המצוקות.
מירב בן ארי:
בחצי השני אנחנו נתייחס למחקר של מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
מירב בן ארי:
אני אשלח כמובן לכל מי שירצה וכל הכבוד על מחקר מעמיק.
מירב בן ארי:
רק מלהסתכל על כל המקורות שלך, אודי, יישר כוח.
מירב בן ארי:
אני קראתי הכל.
מירב בן ארי:
גיא היועץ שלי יישלח לכל מי שירצה.
מירב בן ארי:
ביקשתי מאודי בחלק השני לתת בריף על המחקר.
מירב בן ארי:
מחקר מאד מאד מעמיק.
מירב בן ארי:
אני לא יודעת אם היה בעבר מחקר כזה.
מירב בן ארי:
היה בעבר מחקר על חסרי הבית?
<אהוד משה בקר:
היה על חסרי בית ודרי רחוב.
מירב בן ארי:
אבל לא בדגש על צעירים.
<אהוד משה בקר:
ולא בדגש גם על חו"ל ומה שקורה למציאת פתרונות.
מירב בן ארי:
אז אנחנו נתייחס גם למחקר של מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
מירב בן ארי:
הוא נתן כאן גם סקירה משווה.
מירב בן ארי:
אנחנו לא נגיע לכל המדינות שהוזכרו במחקר של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, אבל אני בהחלט מציעה לכל מי שעוסק בחסרי בית, בטח חסרי בית צעירים עניים, לקרוא את המחקר הזה, סקירה משווה וגם מחקר מצוין.
מירב בן ארי:
אנחנו נתחיל עם מה שקורה ברשויות.
מירב בן ארי:
אתמול הייתי בעיריית תל אביב.
מירב בן ארי:
הייתה לנו פגישה טובה מאד.
מירב בן ארי:
אני רואה שגם מהרטה באה היום, אז זה טוב.
<מהרטה ברוך:
האמת שגם יואב אמור להגיע.
מירב בן ארי:
הייתה לנו פגישה טובה עם הצוות שלך שם, עם שרונה, מנהלת אגף הרווחה החדשה.
מירב בן ארי:
אני מקווה ואני גם בטוחה וגם לפי ההיערכות, אליה אנחנו גם תיכף נתייחס ספציפית, שבאמת יש נכונות ויש היערכות.
מירב בן ארי:
החורף הזה זה כבר לא יהיה, אבל מה שבטוח שאת הפרויקטים אנחנו נקדם ונבנה סוף סוף.
מירב בן ארי:
צריך סבלנות, אין מה לעשות.
מירב בן ארי:
כבר למדתי את זה.
מירב בן ארי:
הם אומרים שיחסית אני בזמן קצר, אז בסדר.
מירב בן ארי:
עדיף שיהיו לך סטנדרטים גבוהים ואז זה ייקח זמן, מאשר שמראש ניתן זמן לרשויות.
מירב בן ארי:
אני מבקשת לציין לחיוב - - -
<מהרטה ברוך:
בעיר תל אביב, את יודעת, נעשית - - -
מירב בן ארי:
לא, לא, בדיוק באתי להגיד שאני מבקשת להציג - - -
<מהרטה ברוך:
וכל השלטרים הנוספים שאנחנו עושים.
מירב בן ארי:
כן, אני בדיוק אמרתי.
מירב בן ארי:
את נכנסת לי לדברים.
מירב בן ארי:
אני באמת רוצה לציין לחיוב שיש גם דברים שקורים בתוך הרשויות.
מירב בן ארי:
גם בחיפה קרה לנו אירוע משמעותי עם האגף, גם בתל אביב הייתה החלפה של פרסונות שגם זה משמעותי.
מירב בן ארי:
הנה יואב, בדיוק דיברנו עליך.
מירב בן ארי:
וכמובן יש לנו את העניינים הרגילים שאנחנו קצת מתעכבים איתם.
מירב בן ארי:
אז בואו נתחיל משלוש הרשויות הגדולות ואז נעבור.
מירב בן ארי:
עד שיואב יתארגן, ציפי, בואי נתחיל עם ירושלים.
<ציפי נחשון גליק:
בואי נתחיל לומר משהו כללי.
<ציפי נחשון גליק:
שנת 2016 מבחינתנו הייתה אבודה בניצול התקציב, אבל היא בנתה את התשתית ולקיחת האחריות של הרשויות המקומיות.
<ציפי נחשון גליק:
כמו שאת יודעת בעצם, כל הלנות החירום שנמצאות בשלב כזה או אחר של הקמה, הן נעשות ואני התעקשתי שזה יהיה דרך הרשויות המקומיות, כדי שהמוטיב של אחריות הרשות המקומית לילדיה יהיה גם לגבי 18-25.
מירב בן ארי:
בעצם עד היום זה בכלל לא היה חלק מהאג'נדה שלהן.
<ציפי נחשון גליק:
זה לא היה המנדט שלהן, לא.
מירב בן ארי:
היה או קטינים או - - -
<ציפי נחשון גליק:
גם רשות החירום היחידה שפעלה עד עכשיו, השלטר של על"ם, הוא בעצם היה ביוזמת על"ם, הוא לא היה ביוזמת הרשות.
<ציפי נחשון גליק:
זה נכון שהרשות באיזה שהוא שלב חברה לזה ונתנה תקציבים - - -
מירב בן ארי:
אני יודעת למה את מהנהנת, בגלל שאתם נותנים שם כסף.
<ציפי נחשון גליק:
נכון.
<איילה קדמי חקלאי:
לא רק בגלל זה, בגלל הלנות החירום במלון הבירה בזמנו והתשתית הזאת לצעירים.
<איילה קדמי חקלאי:
זה לא לקטינים, זה 18 עד גיל 26.
<ציפי נחשון גליק:
יש הבדל בין שאתה מלין חירום בבית מלון לבין הלנת חירום כמו שאנחנו בעצם הנחינו את הרשויות להקים, כי במודל שלנו זה לא רק לתת לו את הלינה ולהשגיח שהוא ישן בלילה, אלא באמת לנסות ולשכנע אותו לעשות איזה תהליך כדי שהוא ייצא מהמעגל הזה של העוני, של דרות הרחוב וכו'.
<ציפי נחשון גליק:
אז אני שמחה שהנציגים הבכירים ברשויות המקומיות הגדולות והמשמעותיות, למתן המענים האלה של הלנת חירום – חיפה, ירושלים, תל אביב, באר שבע – שבעצם הם לקחו על עצמם גם אחריות לתת מענה לגילאים 18-25 וגם אחריות בעצם ברמה לאומית, כי בסופו של דבר ההלנות האלה לא יתנו מענה בתל אביב רק לתושבי תל אביב או בירושלים רק לתושבי ירושלים ועל זה מגיע להם כל הכבוד, שבסופו של דבר הם התארגנו.
<ציפי נחשון גליק:
לכן מצד אחד אני מאד מתוסכלת שעדיין הלנות החירום לא נפתחו, אבל אני בסך הכל שמחה על התהליך שעברנו עם הרשויות המקומיות, שבאמת בסופו של דבר לקחו את האחריות וכמו שאת יודעת, אנחנו נמצאים במדינה בירוקרטית שכל דבר בודקים ובוחנים והיה תהליך מאד ארוך של הסכמים וחוזים וועדת מכרזים וכו'.
מירב בן ארי:
שאנחנו עדיין בעיצומו.
<ציפי נחשון גליק:
כן, שאנחנו בתוך התהליך הזה ובאמת כמו שאת אומרת נשמע עכשיו דיווח של כל רשות איפה זה עומד.
<ציפי נחשון גליק:
מאחר שיש נציגים, אני יכולה ל - - -
מירב בן ארי:
כן, כן, זה טוב.
מירב בן ארי:
נתחיל עם ירושלים.
מירב בן ארי:
מי שמתחיל לדבר יגיד שם ותפקיד לפרוטוקול.
<איילה קדמי חקלאי:
שמי איילה חקלאי ואני מנהלת תחום דרי רחוב וחסרי בית בקידום נוער בעיריית ירושלים.
<איילה קדמי חקלאי:
ירושלים מבחינת השלטרים, אני מניחה שכולם יודעים, לשלטר של הבנים נמצא מבנה, המבנה בתלפיות.
<איילה קדמי חקלאי:
יש צורך בשינוי ייעוד למבנה.
<איילה קדמי חקלאי:
ש התנגדויות תושבים, הדבר די תקוע.
<איילה קדמי חקלאי:
לא נמצא - - -
מירב בן ארי:
האמת שאנחנו לא יודעים, את עכשיו מדברת על זה פעם ראשונה.
מירב בן ארי:
שינוי הייעוד - - -
<איילה קדמי חקלאי:
השלטר לצעירים.
<איילה קדמי חקלאי:
המבנה שנמצא בתלפיות זה מבנה שנמצא מתאים.