GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<זאב פלדמן:
כדי להתמודד עם הגידול באוכלוסייה צריך בית חולים כזה כל שנה בישראל בעשרים השנים הקרובות.
<זאב פלדמן:
מה שיש, לא מספיק.
<זאב פלדמן:
נקודה שנייה.
<זאב פלדמן:
אני פונה אליכם חברי הכנסת בשאילתה.
<זאב פלדמן:
התבשרנו על הגירעון הקטן מהצפוי בתקציב המדינה.
<זאב פלדמן:
כשאתה פורט את העניינים, אתה רואה שלא היה ניצול של הגידול בתקציב האזרחי שלא עמד בציפיות.
<זאב פלדמן:
היה צפוי להיות גידול של 11 אחוזים והיה גידול של 7.7 אחוזים.
<זאב פלדמן:
איפה הכסף שאנחנו יודעים שחסרים משאבים וגם כשמקצים אותם, הכסף לא מגיע.
<זאב פלדמן:
זאת בעיה של תכנון ובעיה של ארגון כמו שאמר כבוד היושב ראש.
<זאב פלדמן:
נושא של פריפריה ומרכז.
<זאב פלדמן:
לא דיברו על המרכז.
<זאב פלדמן:
המרכז גם נמצא במצוקה.
<זאב פלדמן:
המרכז יודע לעבוד ולתמוך מקצועית בפריפריה ואתן רק שתי דוגמאות מקצועיות.
<זאב פלדמן:
המחלקה לניתוחי לב-חזה בפוריה מופעלת ומתוגברת ומגובה מקצועית על ידי המחלקה בשיבא.
<זאב פלדמן:
מרכז השיקום עלי נגב שנפתח בברכה השבוע בדרום מלווה כבר שנה ארוכה מבחינה מקצועית בביקורים שבועיים ובתכנון של רופא מרכז השיקום בשיבא.
<זאב פלדמן:
אני מסכים עם חברי הכנסת שדיברו על הדיאטה, אני מסכים עם חברי הכנסת שדיברו על הפער הבלתי יאומן בהוצאה הלאומית לבריאות.
<זאב פלדמן:
לא יכול להיות שנמשיך עם 7.5 אחוזים מהתל"ג.
<זאב פלדמן:
חייבים להעלות אותו וזאת פנייה למשרד האוצר ולחברים מאגף התקציבים.
אלי אלאלוף:
זה לא מנחם ולא פותר את הנקודות המאוד מהותיות שהעלית אדוני הפרופסור אבל אתמול נמסר לי שהניצול התקציבי בתחום הבריאות לשנת 2016 הוא מאה ומשהו אחוזים.
אלי אלאלוף:
זאת אומרת, מאה אחוזים מהתקציב.
אלי אלאלוף:
זאת לא התקופה שנשאר אי ביצוע.
אלי אלאלוף:
יש כאן ביצוע מלא.
אלי אלאלוף:
לא מספיק, האחוזים בהשוואה ל-OECD נמוכים, אבל שנבין שהגידול בתחומים החברתיים יחסית השנה, לעומת הקיצוצים שהיו בבר, בעשר השנים האחרונות, הוא בהחלט משמעותי למרות שהוא לא מספיק.
אלי אלאלוף:
אני חייב לציין.
אלי אלאלוף:
זה השתנה בזכותכם, חברים.
אלי אלאלוף:
אל תטילו עלינו יכולות שאין לנו, לנו חברי הכנסת.
<זאב פלדמן:
אנחנו מבקשים את עזרתכם.
אלי אלאלוף:
בדיוק.
אלי אלאלוף:
אנחנו כאן כדי לעבוד ביחד.
אלי אלאלוף:
זאת אולי הנקודה כדי לענות לחבר מאשקלון.
<זאב פלדמן:
נקודה אחרונה לאנשי האוצר.
<זאב פלדמן:
יש מודל שמצליח של מענקים למקצועות במצוקה ולפריפריה שבנינו יחד ב-2011.
<זאב פלדמן:
המודל הזה הביא 1,800 רופאים למקצועות במצוקה ולשרת בפריפריה.
<זאב פלדמן:
למה לשנות?
<זאב פלדמן:
למה לשנות ולבחון?
<זאב פלדמן:
יש מודל שעובד ולמה צריך זמן לבחון את זה?
<זאב פלדמן:
תבצעו.
אלי אלאלוף:
כנראה שאנשי משרד הבריאות לא ידעו למכור את מרכולתם.
אלי אלאלוף:
חברים, תפקידו של האוצר הוא לתקצב ולא יותר מזה.
אלי אלאלוף:
מי שאמור להביא את התוכן, זה המשרד הרלוונטי.
אלי אלאלוף:
בואו לא נבקש להפוך את התפקידים.
אלי אלאלוף:
האוצר ייתן את הכסף כשהוא משתכנע שזה נכון, אבל מי שיביא את התכנית, זה המשרד הרלוונטי בכל תחום.
נורית קורן:
כיושבת ראש ועדת המשנה לבחינת הרפורמה בבריאות הנפש, אני לא שמעתי כאן סקירה בנושא.
אלי אלאלוף:
כי לא דיברנו על זה.
אלי אלאלוף:
זה לא היה הנושא.
נורית קורן:
אני יודעת שזה לא הנושא אבל אני רוצה לדעת.
נורית קורן:
יושבים כאן אנשים שיכולים להתייחס.
נורית קורן:
אני רוצה לדעת כמה מרפאות נפתחו בפריפריה.
אלי אלאלוף:
מי שיש לו תשובה ויכול לענות, בבקשה.
אלי אלאלוף:
פרופסור רחמילביץ, הסמכות העליונה.
<אליעזר רחמילביץ:
אני רוצה לומר רק משפט אחד.
<אליעזר רחמילביץ:
אני יושב כאן כבר כמה פעמים ואני מאוד מתרשם ממך, לא כי אני רוצה לתת לך מחמאות.
<אליעזר רחמילביץ:
אני יודע שאכפת לך ואתה מנסה לדחוף את הדברים.
<אליעזר רחמילביץ:
השאלה מה קורה עם כל המסקנות שיוצאות מכאן.
<אליעזר רחמילביץ:
תסתכל עכשיו, בהתחלה כשבאתי היו כאן המון חברי כנסת, מי נשאר כאן?
<אליעזר רחמילביץ:
נשאר רק אחד או שניים.
אלי אלאלוף:
ארבעה.
<אליעזר רחמילביץ:
סליחה.
<אליעזר רחמילביץ:
ארבעה חברי כנסת.
אלי אלאלוף:
אתה יודע, זה נס.
נורית קורן:
אנחנו עוברים מוועדה לוועדה.
<אליעזר רחמילביץ:
אמרתם כאן שהבריאות היא במקום ראשון אבל אני לא רואה את זה.
<אליעזר רחמילביץ:
יש מסקנות מאוד חשובות.
<אליעזר רחמילביץ:
כאן למשל דיברת על תכנון ואמרת שצריך לשבת על כך.
<אליעזר רחמילביץ:
עם כל הכבוד, יושב כאן נציג משרד הבריאות ואני הייתי רוצה לראות כאן את מנכ"ל משרד הבריאות, את שר הבריאות.
אלי אלאלוף:
אתמול היה כאן שר הבריאות לדיון בנושא אחר.
<אליעזר רחמילביץ:
אני שואל אותך שאלה בשיא הרצינות.
<אליעזר רחמילביץ:
האם ההחלטות שאתה מעביר מכאן הן מיושמות בשטח?
אלי אלאלוף:
אני חייב להגיד לכם שיש לי זכות גדולה להיות בוועדה הזאת בזכות הצוות שלה.
אלי אלאלוף:
אנחנו עושים מעקב על כל ההחלטות שקיבלנו ותאמינו לי, אנחנו עושים גם דיונים חוזרים וממשיכים בהשפעה גם בצורה פורמלית וגם בצורה בלתי פורמלית.
אלי אלאלוף:
להגיד לך שזה מספיק טוב?
אלי אלאלוף:
אני אומר את זה בשיא הכנות למרות שאת השעות שלי אני לא סופר ואת העבודה שלנו לא סופרים.
אלי אלאלוף:
אנחנו עושים את ההשפעה.
אלי אלאלוף:
הלוואי שנצליח יותר.
אלי אלאלוף:
אני לא רוצה להשוות את עצמנו לאחרים אבל יש לנו עבודה מאוד מאוד אינטנסיבית במעקב שזה הכי חשוב.
אלי אלאלוף:
יש לנו תפקיד והוא לא רק לחוקק ולקיים דיונים ציבוריים כמו היום אלא גם לפקח על עבודת הממשלה ובעיני זה הדבר הכי חשוב.
זוהיר בהלול:
תודה שאני מדבר בזמן פציעות אבל רציתי לומר לפרופסור רחמילביץ שלא המספר חשוב אלא המשקל הסגולי של מי שנשאר הוא יותר חשוב.
<אליעזר רחמילביץ:
קיבלתי.
זוהיר בהלול:
אני רוצה להיות בוטה בשניים-שלושה משפטים.
זוהיר בהלול:
אני חושב שכל מי נמצא כאן, עם כל הכבוד, כולל אני, לרבות אני, אנחנו שותפים לדבר עבירה, לכאורה כמובן, מכיוון שאנחנו מפירים במו ידינו את רוח חוק ביטוח בריאות ממלכתי שקובע, ואני מצטט, כי "שירותי הבריאות הכלולים בסל שירותי הבריאות יינתנו באיכות סבירה ותוך זמן סביר ובמרחק סביר ממקום מגורי המבוטח".
זוהיר בהלול:
אנחנו לא מקיימים זאת.
זוהיר בהלול:
לכן אנחנו יוצרים בקע ושסע גדולים מאוד בין מרכז לבין פריפריה.
זוהיר בהלול:
עיני אינן צרות במה שמקבלים במרכז וזה מה שצריך להיות אבל עיני כואבות ודואבות בשל העובדה שהפריפריה, בעיקר בצפון, איננה מקבלת את הגמול הראוי לשירותי בריאות על פי מה שכתוב בחוק ביטוח בריאות ממלכתי.
זוהיר בהלול:
למען הגילוי הנאות אני לקוח של המאוחדת בעכו.
זוהיר בהלול:
המאוחדת, אדוני המנכ"ל, בעכו היא דוגמה מדהימה של שירותי בריאות שוויוניים בין ערבים לבין יהודים.
זוהיר בהלול:
יש רופא מדהים אצלכם שהוא גם חברי, דוקטור בדרן, בעכו, שעושה עבודה נפלאה.
זוהיר בהלול:
למה לא לקחת את המודל המדהים הזה ולבזר אותו בארץ?
זוהיר בהלול:
למה זאת נחלתם של מתי מעט ולא נחלתו של הציבור הכללי?
זוהיר בהלול:
אני באופן אישי אינני בוטה אלא אולי התיאורים בוטים.
זוהיר בהלול:
אם הצפון מקופח, מתגנב ללבבי החשד והחשש שמא בשל העובדה שיש יותר אוכלוסייה ערבית בצפון וזה לא תמיד כל כך בראש מעיינו של זה שמבזר את הכסף ומקצה את הכסף ומחלק אותו ולא מעניק את השירותים.
זוהיר בהלול:
למשל, פרופסור רחמילביץ, אני עיתונאי בעברי ולכן אני מתבונן.
זוהיר בהלול:
גם אם אני מסתכל שם, אני מתבונן כי אני עיתונאי ואני צריך שתהיה לי פוזיציה של 360 מעלות.
זוהיר בהלול:
הבעת חוסר שביעות רצון מדבריי אבל האם הוקם בית חולים בישוב ערבי מאז קום המדינה ועד היום?
<אליעזר רחמילביץ:
תסתכל כמה רופאים ערבים יש היום.
זוהיר בהלול:
כן.
זוהיר בהלול:
זה נכון.
<אליעזר רחמילביץ:
תסתכל כמה עובדים סיעודיים יש היום.
<אליעזר רחמילביץ:
שמעת על ערבה.
<אליעזר רחמילביץ:
יש דברים יוצאים מן הכלל.
זוהיר בהלול:
זה נכון, אבל שים לב למה שנאמר על ידי אחד המשתתפים שם.
זוהיר בהלול:
רפואה וירטואלית, רפואת וידאולית.
זוהיר בהלול:
האם בזה אנחנו רוצים את הפתרון רחמנא ליצלן?
זוהיר בהלול:
האם זו הרפואה?
זוהיר בהלול:
אם הרופא לא ממשש?
זוהיר בהלול:
זה בסדר מבחינת עזרה ראשונה אבל זאת לא האלטרנטיבה הרפואית הרצויה מבחינתנו.
זוהיר בהלול:
אנא, קראו את הדוח של פרופסור גרוטו ולא צריך להכביר מלים, שם יש את כל ההמלצות החיוניות והקריטיות כדי להציל את הרפואה.
זוהיר בהלול:
זה סיפור מדהים לגבי יכולת ההמצאות הרפואיות אבל היא לא כל כך טובה במתן שירותי הרפואה.
אלי אלאלוף:
ברשותכם, הארכנו יותר ממה שתכננו ואני חייב לסכם.
אלי אלאלוף:
ראשית, אני שוב מודה.
אלי אלאלוף:
לא יצאנו בדיון הזה ידי חובה וזה לא שלא יהיו לנו משימות לעשות.
אלי אלאלוף:
אני בטוח שכל אחד מאתנו ואני בשם הוועדה לוקח על עצמנו הרבה מאוד משימות.
אלי אלאלוף:
אני רוצה להזכיר שלפני שבוע אישרנו בתקנות בריאות העם תקן לפתיחת המרפאות.
אלי אלאלוף:
אני חושב שיש כאן סגנון חדש, שונה ומתאים יותר לצרכים וכאן למשרד הבריאות יש תפקיד לא רק לעשות את התקנות אלא לתכנן היכן להקים כי יש לו סמכות לאשר או לא לאשר הקמה בזכות הכלי הזה.
אלי אלאלוף:
שמנו לב שהוא יכול לקבוע היכן להקים והיכן לא להקים, היכן להקים את הסוג הנדרש ולא סתם הרצונות של קופה זו או אחרת או אדם פרטי שרוצה לפתוח.
אלי אלאלוף:
לכן יש כאן כלים.
אלי אלאלוף:
הכלים קיימים.
אלי אלאלוף:
התכנון והביצוע לקויים בעניין הזה.
אלי אלאלוף:
נושא של מרפאות אחודות הוא תהליך ביניים לקראת מרפאות עצמאיות.
אלי אלאלוף:
אבל אם רוצים תחרות, להביא לאפשרות שקופות אחרות ייכנסו לתחום, וזה לטובה ולטובת הבריאות.
אלי אלאלוף:
זה לא לטובה כלכלית.
אלי אלאלוף:
אני חושב שזה חייב להיות ולתכנן את זה ועל המשרד לומר היכן הוא היה רוצה לראות את זה.
אלי אלאלוף:
שיזמין במכרז שלו את הפתיחה האפשרית הזאת.
אלי אלאלוף:
ברור שאנחנו צריכים להמליץ ל-ות"ת ולמערכת הממשלתית להגדיל את מספר הסטודנטים הישראלים בארץ לא רק הישראלים בחוץ לארץ.
אלי אלאלוף:
זה ברור.
אלי אלאלוף:
אין מה להשוות, בלי לפגוע באלה שלמדו בחוץ לארץ, אבל זה ברור שהייצור המקומי במקרה זה הוא הרבה יותר טוב והרבה יותר נוח לסטודנט.
אלי אלאלוף:
בואו נחשוב גם עליו ועל משפחתו.
אלי אלאלוף:
בנושא של קפיטציה בקרוב יש דיון.
אלי אלאלוף:
הפתרונות שלמדנו לקראת הדיון לא מספיקים אבל יש תהליך.
אלי אלאלוף:
סוף סוף לוקחים בחשבון את הגישה הדיפרנציאלית על האזורים ועל הנושאים השונים שקשורים לקפיטציה.
אלי אלאלוף:
אני חושב שעל משרד הבריאות לחשוב שוב על הנושא של השב"ן.
אלי אלאלוף:
תרשמו לעצמכם את הנושא הזה כדי לבדוק למה זה צריך להיות אחיד.
אלי אלאלוף:
למה זה אחיד?
אלי אלאלוף:
למה בדרום בקושי מקבלים כדי אולי להתקיים ומשלמים כמו אלה שנהנים משב"ן של עשירים בתל אביב?
אלי אלאלוף:
אני קורא, ואני יודע שזה לא מקובל היום, אבל לא תהיה ברירה לגבי מה שאמר חבר הכנסת דב חנין.
אלי אלאלוף:
יש צורך להגדיל את מס הבריאות במדינה היות והוא כבר דיפרנציאלי בהתאם להכנסות.
אלי אלאלוף:
צריך לחשוב גם על התקרה, להעלות אותה יותר.
אלי אלאלוף:
יש אנשים שיכולים להרשות לעצמם, ודאי בעשירון העליון או שני העשירונים העליונים, לשלם יותר מכפי שהם משלמים היום.
עבדאללה אבו מערוף:
מי מבטיח שהמס הזה יחזור לבריאות?
עבדאללה אבו מערוף:
שר הבריאות או שר האוצר?
עבדאללה אבו מערוף:
אני בעד, אבל בכל זאת שאלה.
אלי אלאלוף:
אין הרבה מסים שהם מכוונים להוצאה הצפויה שלהם.
אלי אלאלוף:
כפי שאמרנו, אנחנו נקיים דיון תך שלושה חודשים בנקודות שהעלינו לאורך הדיון.
אלי אלאלוף:
כולכם מוזמנים לדיון זה.
אלי אלאלוף:
אני שוב מודה להסתדרות הרפואית ולפרופסור אידלמן על היוזמה ועל האפשרות הזאת.
אלי אלאלוף:
תבינו, זה לא דיון סתמי אלא זה דיון שמעצב את המדיניות העתידית בתחום זה.
אלי אלאלוף:
נקודה אחרונה.
אלי אלאלוף:
גם תכנונים לעוד עשר שנים, זה מקדם את השירות היום.
אלי אלאלוף:
אם לא נכנסים לנושא של האשפוז, לבית חולים סורוקה בדרום למשל חסרה ההתחייבות והביצוע של ה-300 מיטות היום, זה אומר שכבר היום הוא סובל.
אלי אלאלוף:
לא יכול להיות שיהיה מרכז אחד כמו ברמב"ם שייתן את כל הנושא של השירותים האונקולוגיים לכל הצפון.
אלי אלאלוף:
זה בלתי יאומן.
אלי אלאלוף:
יש לנו דבר אדיר, זה הנכס האנושי המקצועי.
אלי אלאלוף:
יש אנשים, יש רופאים, יש כאלה שמתים לחזור הביתה ויכולים לחזור עם ידע אדיר.
אלי אלאלוף:
הצפון זקוק לזה.
אלי אלאלוף:
כדאי שניקח בתכנון של המשרד כמה נקודות.
אלי אלאלוף:
לא את הכול אבל כמה נקודות שאפשר יהיה להרים את הרמה של הבריאות והרפואה במיוחד.
אלי אלאלוף:
אני מסכים עם פרופסור אידלמן בנושא של הרפואה הציבורית.
אלי אלאלוף:
זה העתיד שלנו.
אלי אלאלוף:
לא הפרטי שאמור לשרת חלק קטן מהאוכלוסייה שיש לה את האמצעים הנדרשים.
אלי אלאלוף:
בבקשה, פרופסור אידלמן, הזכות שלך לסכם.
<ליאוניד אידלמן:
תודה רבה .
<ליאוניד אידלמן:
אין תחליף לדיון בכנסת, אין תחליף לדיון כל כך רציני כמו שהתקיים כאן, אין תחליף להשתתפות של חברי הכנסת שהגיעו - אני ממש הופתעתי - בהמוניהם.
<ליאוניד אידלמן:
תודה רבה לאלה שגם נשארו עד סוף הדיון.
<ליאוניד אידלמן:
נכחו כאן יותר מעשרה חברי כנסת בשלבים השונים של הדיון וזה אומר שנושא הבריאות מעניין אותם, זה אומר שאת נושא הבריאות צריך לקדם.
<ליאוניד אידלמן:
אם קיבלנו הבטחה מהאוצר בנושא של המענקים, ושמענו על המשימה שנתת לגבי תכנון אזורי ועל הדברים שבאמת צריך לקדם, והם יכולים לשפר את המצב, אני מאוד מודה לכם.
<ליאוניד אידלמן:
זה שאנחנו היום בכנסת ליום מיוחד בנושא הבריאות, אני חושב שזאת הייתה התחלה חשובה מאוד וזה בזכותך.
<ליאוניד אידלמן:
תודה רבה לך כבוד היושב ראש.
שולי מועלם-רפאלי:
צהרים טובים.
שולי מועלם-רפאלי:
יום שלישי שנאמר בו פעמיים כי טוב, י"ט בטבת התשע"ז, 17 בינואר 2017, השעה 13:08 ואני פותחת את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
שולי מועלם-רפאלי:
אנחנו מציינים בכנסת ימים מיוחדים והיום אנחנו במסגרת יום לעידוד הצלת עודפי מזון, אותו עורכים ומובילים חברי הכנסת יחד עם ארגון לקט ישראל.
שולי מועלם-רפאלי:
זו לנו השנה השלישית שמתקיים היום הזה.
שולי מועלם-רפאלי:
התקיימו דיונים בוועדות נוספות ובשעה 2:00 כולכם מוזמנים לאולם ירושלים לכנס מסכם ובעצם נותן לנו עוד אמביציה ועוד אנרגיה עד השנה הבאה, אז נתכנס כאן שוב, לעשות את הדבר הגדול הזה שנקרא הצלת מזון שנראה לי שבכל פן שאנחנו מסתכלים עליו, הוא מעשה טוב.
שולי מועלם-רפאלי:
הוא מעשה טוב בחסד שזה עושה, הוא מעשה טוב בזה שאנחנו שומרים על הסביבה שלנו, הוא מעשה טוב בזה שאנחנו מגייסים עוד ועוד אנשים להתנדב בלקט או בארגונים שמהם מצילים את המזון כמו צה"ל, בתי מלון, אולמות אירועים, והכול נעשה בתוך גבולות מאוד ברורים של כבוד למי שמקבל את המזון הזה.
שולי מועלם-רפאלי:
המזון תמיד יתקבל באופן הכי בריא, חוקי ומכבד.
שולי מועלם-רפאלי:
אני חושבת שכל החיים שלנו כאן, בכלל כבני אדם ובטח במדינת ישראל, הם חיים של ערבות הדדית.
שולי מועלם-רפאלי:
הונח היום לפנינו הדוח הלאומי של 2016 שמדבר על אובדן מזון והצלת מזון בישראל, שכמו שאמרתי יש לו גם היבטים כלכליים, גם היבטים חברתיים וגם היבטים סביבתיים.
שולי מועלם-רפאלי:
ברשות חברי הכנסת אוסאמה סעדי ודוקטור עבדאללה אבו מערוף, אני אבקש שנתחיל מהצגת הדוח על ידי אנשי לקט ישראל ורק אחר כך התייחסויות של חברי הכנסת ושל אנשים נוספים.
שולי מועלם-רפאלי:
מי שמבקש לדבר, יפנה לענת מנהלת הוועדה שאנחנו זוכים שהיא יושבת אתנו גם בדיון הזה.
שולי מועלם-רפאלי:
בבקשה, מר גידי כרוך, חבר ומוביל את כולנו בדרך הטובה הזאת.
<גידי כרוך:
תודה רבה גברתי היושבת ראש.
<גידי כרוך:
קודם כל, אני מתנצל על האיחור אבל היינו בוועדת הפנים.
<גידי כרוך:
אני רוצה לפתוח ולהודות לארבעת חברי הכנסת שמובילים את היום הזה זו השנה השלישית, לך כמובן, לחברת הכנסת אורלי אבקסיס לוי, לחבר הכנסת חיליק בר ולחבר הכנסת אורי מקלב שבאמת עוזרים ותומכים גם בימים האלה אבל גם בחוק לעידוד הצלת מזון.
<גידי כרוך:
ברשותך, הייתי רוצה לחלק את הדברים שלנו לשלושה חלקים.
<גידי כרוך:
חן הרצוג, עמיתים מ-BDO, שערכו את הדוח, יציג את הנתונים עצמם ואני אדבר על הנושא של מדיניות ומה קורה בשטח.
<גידי כרוך:
נמצא אתנו כאן גם חבר הוועד שלנו אבי הוכמן, מנכ"ל ה-ISS שידבר על ההיבטים שלו פי שהוא רואה את זה.
שולי מועלם-רפאלי:
אני אתן אחר כך את רשות הדיבור גם לגברת אילנית רפאלי שתספר לנו על הפרויקט בתוך בית הספר בו היא אחראית על זה.
<חן הרצוג:
צהרים טובים.
<חן הרצוג:
אני הכלכלן הראשי של חברת הייעוץ BDO שערכה את הדוח יחד עם לקט ישראל.
<חן הרצוג:
הנתונים של הדוח הם מדהימים.
<חן הרצוג:
בשנה האחרונה הלך לאיבוד בישראל מזון בשווי 19.5 מיליארד שקלים.
<חן הרצוג:
שליש מהיקף ייצור המזון בישראל, 1.7 אחוז מהתוצר הלאומי בעצם יורד לטמיון והולך לפח.
<חן הרצוג:
2.4 מיליון טון מזון בשנה.
<חן הרצוג:
אנחנו נמצאים במציאות של אבסורד כלכלי וחברתי.
<חן הרצוג:
מצד אחד יש לנו 18 אחוזים מהאוכלוסייה שנמצאים בתנאי אי ביטחון תזונתי ומצד שני מזון בשווי של 19.5 מיליארד שקלים יורד לטמיון כשהניתוח שלנו מראה שאילו היינו יודעים להציל פחות מעשרים אחוזים מהיקף המזון האבוד, בעצם היינו יודעים להשלים את כל פער הצריכה של אי הביטחון התזונתי ולפתור את הבעיה הזאת.
<חן הרצוג:
לכן יש כאן עיוות ובעיוות הזה אנחנו רואים איוולת וזאת איוולת משלושה היבטים - גם כלכלית, גם חברתית וגם סביבתית.
<חן הרצוג:
זאת איוולת כלכלית כיוון שהיתרון הכלכלי בהצלת מזון, אנחנו בעצם לוקחים פסולת והופכים אותה למשאב.
<חן הרצוג:
כל שקל שמושקע בהצלת מזון יכול להציל מזון ששווה 3.6 שקלים.
<חן הרצוג:
כלומר, יש כאן פעילות כלכלית כדאית בפני עצמה לקחת פסולת ולהפוך אותה למוצר ששווה פי 3.6.
<חן הרצוג:
רק על הבסיס הכלכלי כבר היה כדאי לנו לעשות את זה.
<חן הרצוג:
יש כאן את ההשפעה הסביבתית כי תהליך הייצור והגידול וההובלה של המזון הוא תהליך שמזהם.
<חן הרצוג:
מזון שהלך לאיבוד, מזון שהצלנו, הוא אמצעי לייצור מזון ללא ההשפעות הסביבתיות של ייצור מזון.
<חן הרצוג:
לקחת פסולת שההטמנה שלה הייתה גורמת נזק סביבתי ולהפוך אותה לתועלת.
<חן הרצוג:
הדבר השלישי הוא היתרון החברתי כיוון שבעצם יש כאן אמצעי לצמצום פערים ובישראל, מכל מדינות העולם, היינו צריכים להיות המדינה הראשונה בעולם שמקדמת הצלת מזון כי מצד אחד אצלנו רמת אי השוויון היא מהגבוהות בעולם המערבי, ומצד שני משקל ההוצאה על מזון מתוך סל ההוצאה המשפחתית כאן בישראל הוא מהגבוהים במדינות ה-OECD.
<חן הרצוג:
אנחנו מוציאים 16 אחוזים מסל הצריכה שלנו על מזון.
<חן הרצוג:
בארצות הברית אלה רק שישה אחוזים.
<חן הרצוג:
לכן בישראל האפקטיביות החברתית של מדיניות הצלת מזון גבוהה פי שלוש מאשר במדינות אחרות.
<חן הרצוג:
בעוד שמדינות אחרות בעולם אימצו ומאמצים מדיניות לאומית להצלת מזון, אנחנו נמצאים בנקודה שאנחנו היום, שנתיים אחרי שמבקר המדינה התריע על כך שאין מדיניות לאומית, במצב בו עדיין אין מדיניות לאומית, אין הכוונה והדבר זועק במיוחד לשמים בהקשר שהוא נבחן השנה בדוח לעומק, נושא אובדן המזון המבושל במטבחים המוסדיים.
<חן הרצוג:
במטבחים המוסדיים, בבתי המלון, באולמות האירועים, בצבא, במשטרה.
<חן הרצוג:
בבתי החולים ובכל אותם מקומות שיש מזון מבושל מרוכז, הולכים לאיבוד כל שנה 64 מיליון ארוחות.
<חן הרצוג:
שווה ערך ל-1.1 מיליארד שקלים, מזון מבושל איכותי ואני לא מדבר על מזון שהגיע לצלחות אלא על מזון שנשאר במטבח ובעצם ניתן היה להאכיל אתו כל יום 175 אלף אנשים.
שולי מועלם-רפאלי:
הרבה פעמים אנחנו נתקלים, עת אנחנו מדברים על החוק שאנחנו מנסים לקדם, ובדיוק בנקודה הזאת אני מבקשת לעצור אותך.
שולי מועלם-רפאלי:
הרבה פעמים אנשים טועים לחשוב שאנחנו מבקשים להציל מזון שנשאר על השולחנות.
שולי מועלם-רפאלי:
כשדיברתי קודם על הכבוד שאנחנו רוחשים למי שיקבל את המזון הזה, זאת הייתה הכוונה.
שולי מועלם-רפאלי:
אנחנו מדברים על מזון שאפילו לא הוציאו אותו אל השולחנות במקומות בהם יש אוכל מרוכז או מטבחים מרוכזים.
<חן הרצוג:
בדיוק כך.
<חן הרצוג:
רק לכך אנחנו מתייחסים, למזון שבעצם לא יצא.
<חן הרצוג:
השאלה הראשונה שיכולה להישאל היא למה בכלל יש את הבזבוז הזה, למה בישלו את המזון הזה מלכתחילה, אבל ניתוח כלכלי שלנו מראה שבסופו של דבר אין ברירה.
<חן הרצוג:
כיוון שאנחנו לא מוכנים לסבול מצב של מחסור במזון, כיוון שיש חוסר ודאות אינהרנטי גם במטבח הצבאי, גם בבתי המלון, גם באירועים, לא באמת יודעים כמה אנשים יגיעו למטבח ואנחנו לא מוכנים שיבוא חייל ויגידו לו שאין לו מזון ואנחנו לא יודעים מי ילך לשבת – אי אפשר לעבוד לפי הממוצע.
<חן הרצוג:
חייבים בעצם לתכנן את המטבחים לפי רמת התפוסה הצפויה המרבית ולכן המשמעות היא שבכל יום ויום יהיו עודפים ונכון שיהיו עודפים כי אנחנו לא מוכנים לסבול מחסור במזון.
<חן הרצוג:
לכן הבעיה היא לא עצם קיומם של העודפים אלא האיוולת והמחדל הוא שהעודפים האלה בעצם מושלכים לפח ומושמדים והופכים להיות זיהום סביבתי במקום להיות מוצלים ומועברים לנזקקים.
שולי מועלם-רפאלי:
תודה רבה.
<גידי כרוך:
אני רוצה להוסיף כמה מלים לגבי המדיניות ולגבי הפעילות של לקט ישראל.
<גידי כרוך:
אני אתייחס גם לדוח.
<גידי כרוך:
אחד הנתונים המעשיים בדוח שאפשר לראות אותו הוא שבעצם שווי אי הביטחון התזונתי – אם אפשר לתת לזה שווי – הוא שלושה מיליארד שקלים בשנה.
<גידי כרוך:
זאת אומרת, אם היינו רוצים לספק לכל האזרחים שצריכים עזרה במזון במדינת ישראל, היינו צריכים להשקיע שלושה מיליארד שקלים ולקבל שלושה מיליארד שקלים של מזון.
<גידי כרוך:
יש כאן שתי נקודות מעניינות.
<גידי כרוך:
קודם כל – אני אולי חוזר על מה שחן אמר – בהצלת מזון יש מינוף.
<גידי כרוך:
אנחנו מראים מינוף של כמעט אחד לארבע.
<גידי כרוך:
זאת אומרת, על כל שקל שמשקיעים בפעילות הצלת מזון בלקט ישראל, מקבלים ארבעה שקלים של מזון באופן כולל.
<גידי כרוך:
זאת אומרת שבעצם שלושה מיליארד השקלים האלה, אם היו מנסים לפתור את הבעיה של אי ביטחון תזונתי, היינו צריכים רק כ-800-810 מיליון שקלים.
<גידי כרוך:
זאת אומרת, יש כאן היבט כלכלי מאוד מאוד משמעותי לפתרון זול יותר עבור המדינה של אי ביטחון תזונתי.
<גידי כרוך:
מעבר לזה, אם מסתכלים על הצד השני, אנחנו מדברים כאן על 19.5 מיליארד שקלים שווי המזון שהוא בעצם אובדן המזון אבל צריך להבין שזה הכללי.
<גידי כרוך:
בר הצלה, זאת אומרת אוכל שאפשר לאכול, אנחנו מעריכים אותו בכשמונה מיליארד שקלים, שזה 1.2 מיליון טון.
<גידי כרוך:
מצד אחד אנחנו אומרים שאנחנו זורקים לפח מזון שהיינו יכולים לאכול בשמונה מיליארד שקלים, אבל אי הביטחון התזונתי הוא "רק" שלושה מיליארד שקלים.
<גידי כרוך:
זאת אומרת, יש כאן פי שלוש מצאי של כסף או של מזון או שווי של מזון שאנחנו זורקים לפח מבלי לפתור את הבעיה.
<גידי כרוך:
אסור שנהיה תמימים ונחשוב שהצלת מזון יכולה לפתור את כל הבעיות.
<גידי כרוך:
אנחנו לא בתחרות מיס יוניברס כשפותרים את בעיות העולם אבל אפשר כאן בהחלט לתת תיקון מאוד מאוד משמעותי לאי ביטחון תזונתי באמצעות הצלת מזון.
<גידי כרוך:
על שולחן הוועדה מונח כחצי שנה החוק לעידוד הצלת מזון והחוק הזה הוא מאוד מאוד משמעותי.
<גידי כרוך:
אנחנו יודעים מהניסיון שלנו על חברות שלא מוכנות לתרום כל עוד אין פתרון רגולטורי לנושא של התרומה, כל עוד הן לא מקבלות מטריה משפטית שתגן עליהן.
<גידי כרוך:
זה מאוד מאוד משמעותי בעינינו.
<גידי כרוך:
אנחנו מפסידים כל יום כמויות ניכרות של מזון בגלל שאותן חברות אומרות שהן רוצות לתרום, תבואו, תנו לנו פתרון לזה.
שולי מועלם-רפאלי:
אני מודה שנקודת חוסר ההתקדמות שלנו מובילי החוק היא כבר לא מול משרד הבריאות כפי שהיה בשנה שעברה או בחודשים הקודמים אלא עכשיו עברנו למשרד המשפטים.
שולי מועלם-רפאלי:
סיפור המטריה המשפטית הוא הנקודה בה אנחנו נמצאים עכשיו.
שולי מועלם-רפאלי:
אני אומר שאני יכולה להבין כל אחד שלא רוצה לעשות משהו טוב אבל במשהו טוב הזה אולי להביא את עצמו לקצה קצהו של סיכוי של איזושהי תביעה שתעלה כנגדו.
<גידי כרוך:
בהחלט.
<גידי כרוך:
אני חושב שיחד עם זה צריך לראות מה קורה בעולם בנושא הזה.
<גידי כרוך:
בארצות הברית החוק הזה קיים מאז 1996.
<גידי כרוך:
זאת אומרת, עשרים שנים קיים החוק הזה ומעולם לא נוסה בבתי המשפט.
<גידי כרוך:
אנחנו נוהגים להגיד שנראה את האמריקאים שתובעים על כל דבר ומרוויחים כסף, אבל החוק הזה שהוא מקביל לגמרי לחוק לעידוד הצלת מזון, לא נוסה פעם אחת בבתי משפט.
<גידי כרוך:
זאת אומרת, שם מעולם לא תבעו אף חברה.
שולי מועלם-רפאלי:
כמה שנים זה קיים שם?
<גידי כרוך:
עשרים שנים.
<גידי כרוך:
מ-1996.
עבדאללה אבו מערוף:
אכן החוק הוא כלי להצלת מזון?
<גידי כרוך:
הוא חוק שיעודד הרבה מאוד חברות וארגונים וגם ישמור על העמותות.
עבדאללה אבו מערוף:
הוא מסייע מבחינה מעשית?
<גידי כרוך:
כן.
<גידי כרוך:
לגמרי.
<גידי כרוך:
אם כן, זאת נקודה נוספת ואני חושב שזה מקום שצריך לתת עליו את הדעת ולראות איך פותרים את זה כדי שהדברים האלה יתקדמו.
<גידי כרוך:
בסך הכול משנה שעברה ראינו שהייתה התקדמות, ראינו שהחוק עבר את ועדת השרים, עבר את הקריאה הטרומית וצריך להמשיך ולקדם אותו.
<גידי כרוך:
בדוח השנה שמתרכז בנושא של מזון מבושל יש מסקנות אופרטיביות כמו בשנה שעברה.
<גידי כרוך:
שלוש מסקנות העברנו משנה שעברה לשנה הזאת מכיוון שלא הסתיים הטיפול בהן והוספנו עוד נקודה נוספת לחשוב עליה ולבצע אותה אם אפשר וזה בעצם מדבר על חברות פרטיות שמתקשרות עם ממשלה.
<גידי כרוך:
שוב, לא הרחקנו לכת אלא חיפשנו בכתובים במקומות אחרים ומצאנו שבארצות הברית בשנת 2008, לפני שמונה שנים, חוקקו כבר חוק שמחייב חברות שמתקשרות עם הממשל הפדרלי בארצות הברית, שמתקשרות אתן חוזית על מתן שירותים - - -
שולי מועלם-רפאלי:
כספקיות מזון.
<גידי כרוך:
כספקיות לא רק מזון אלא כל שירות, יחייב אותן לתרום עודפים, עודפי מזון, אם יש להן.
<גידי כרוך:
הסכום של ההתקשרות הוא 25 אלף דולר ומעלה.
<גידי כרוך:
זאת אומרת, סכום, לא אגיד מגוחך, אבל סכום נמוך לכל הדעות.
<גידי כרוך:
אנחנו חושבים שזה אפשר להחיל כאן גם על חברות פרטיות שמתקשרות עם הממשלה.
<גידי כרוך:
הנושא של החברות הממשלתיות או גופים מתוקצבים הוא בוודאי קיים.
<גידי כרוך:
זה כסף של כל אחד מאתנו, של אזרחים שמשלמים מסים במדינת ישראל.
<גידי כרוך:
זה מה שמתקצבים וזה מה שמעבירים לחברות ממשלתיות, זה משהו שחייב לקרות.
<גידי כרוך:
פנינו לשר האוצר בנושא הזה אבל לצערי לא נענינו עד היום, כבר שנה.
<גידי כרוך:
אבל מכל הדברים האלה, הדבר הכי חשוב הוא קביעת מדיניות.
<גידי כרוך:
כל עוד לא תהיה מדיניות של הממשלה בנושא של אובדן והצלת מזון, ונתחיל דווקא בצמצום האובדנים, הדברים האלה להערכתי לא יתקדמו בקצב משביע רצון.
<גידי כרוך:
צריך לקבוע יעד והיעד הזה נקבע כבר בעולם בספטמבר 2015.
<גידי כרוך:
צמצום האובדן על ידי ה-FBO, גוף המזון של האו"מ, צמצום אובדן המזון בחמישים אחוזים עד 2030.
<גידי כרוך:
זאת אומרת, נתנו 15 שנים ואנחנו רואים ממשלות שהתגייסו לעניין הזה ואנחנו רואים חברות פרטיות כמו פסקו באנגליה שהודיעה שהיא מצמצמת והם יגיעו לאפס אובדנים עד 2030.
<גידי כרוך:
הם לא ממשלה אלא הם חברה פרטית כלכלית לרווח, אבל הם לוקחים את הנושא הזה לתשומת ליבם.
<גידי כרוך:
מחוקקים חוקים בצרפת, באיטליה, באנגליה.
<גידי כרוך:
מחוקקים חוקים בכל העולם לתמיכה בנושא הזה.
<גידי כרוך:
זאת אומרת, יש התערבות של הרגולטור בנושא הזה אבל בישראל עדיין אין.
<גידי כרוך:
אני מצפה שממשלת ישראל כן תוביל את הנושא הזה, תגדיר יעד, תצטרף לאומות העולם בנושא הזה, תגדיר את היעד הזה של עד 2030 צמצום בחמישים אחוזים את אובדני המזון ומשם זה יחלחל.
<גידי כרוך:
אחד הדברים האלה הוא באמת החוק לעידוד הצלת מזון.
<גידי כרוך:
לא תהיה ברירה, המשרדים יהיו חייבים לפעול כדי לעשות את זה.
<גידי כרוך:
כרגע הדברים שמונחים כמדיניות מומלצת מבחינתנו, אלה דברים שלא יעלו כסף למשלם המסים.
<גידי כרוך:
אלה דברים שעמותות בשיתוף פעולה אבל בדחיפה של הממשלה יוכלו לעשות ולהרחיב את היקף העבודה.
<גידי כרוך:
כמו שראינו, זה נותן כאן אופק מאוד מאוד גדול לכלל הפעילות של הצלת מזון, בין אם אלה פירות וירקות, בין אם זה מזון מבושל ובין אם זה מזון ארוז ויבש ואני חושב שחייבים לממש את זה.
שולי מועלם-רפאלי:
מר אבי הוכמן.
שולי מועלם-רפאלי:
אני ממסגרת את הדיון שלנו עד 13:50 ולא עד 14:00 כיוון שאחר כך יש את ההתכנסות הכללית באולם ירושלים.
<אבי הוכמן:
אני רוצה להודות לך על מתן זכות הדיבור.
<אבי הוכמן:
אני אבוא מהצד הפרקטי של העניין.
<אבי הוכמן:
אני מנכ"ל חברת ISS.
<אבי הוכמן:
חברת ISS היא חברת ההסעדה הגדולה בישראל.
<אבי הוכמן:
היא גם נותנת שירותים בעוד 53 מדינות.
שולי מועלם-רפאלי:
אם הייתי אבשלום קור.
שולי מועלם-רפאלי:
מה זה ISS?
שולי מועלם-רפאלי:
הנה הרמתי לך להנחתה.