GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איילה קדמי חקלאי:
לא מצאו מבנה במרכז העיר.
מירב בן ארי:
אז המבנה של הבנים תקוע בגלל שינוי ייעוד.
<איילה קדמי חקלאי:
בגלל שצריך לעשות לו שינוי יעוד ובגלל שיש הרבה מאד התנגדויות של תושבים, שלא רוצים שם שלטר לצעירים.
מירב בן ארי:
רגע, איך הם יודעים על זה השלטר?
<איילה קדמי חקלאי:
אני לא יודעת איך הם יודעים.
<ציפי נחשון גליק:
כשאתה עושה שינוי יעוד אתה חייב להעביר מסר לתושבים.
<איילה קדמי חקלאי:
או שהעבירו איזה שהוא מסר, או ש - - -
מירב בן ארי:
אם עשיתם שינוי יעוד, אז בטח יצאה איזו שהיא הודעה לתושבים, למרות שהם לא מחליטים, הם רק יכולים להגיש התנגדויות.
<איילה קדמי חקלאי:
אבל זה מעכב את הדברים.
<איילה קדמי חקלאי:
שם העסק עומד בשלב הזה.
<איילה קדמי חקלאי:
לגבי השלטר לצעירות שיורחב, הדס פה והיא בטח תספר לנו יותר על השיפוצים.
<איילה קדמי חקלאי:
אני יודעת שמנח"י אצלנו העבירו או שריינו השתתפות של עיריית ירושלים 150,000 שקלים נוספים לשיפוצים.
<איילה קדמי חקלאי:
אנחנו נשתתף גם בעלות של הרחבת והצלת השלטר לבנות עכשיו בקטע החירומי, גם בתשלום - - -
מירב בן ארי:
איפה יהיה השלטר של הבנות?
<הדס גול:
המבנה מאחורי בית חולים ביקור חולים במרכז העיר.
מירב בן ארי:
ושם אין התנגדויות?
<הדס גול:
שם אין התנגדויות.
<הדס גול:
אין שם שכנים.
מירב בן ארי:
פתרון נהדר לצעירים חסרי בית, אגב.
<הדס גול:
כן.
<ציפי נחשון גליק:
אולי יש בית פנוי בשכנות.
<הדס גול:
היה ממולנו אבל לא רצו לקחת אותו.
<הדס גול:
קיווינו שזה יהיה שם.
מירב בן ארי:
ומה המצב אצל הבנות?
<הדס גול:
אז אצל הבנות יש לנו כבר תכניות אדריכליות, התקדמנו מאד.
מירב בן ארי:
חתמתם על הסכם עם העירייה?
<הדס גול:
חתמנו.
<הדס גול:
החוזה עוד לא נחתם סופית, אבל ביום-יומיים הקרובים זה צריך לקרות.
<הדס גול:
יש לנו מחר סיור קבלנים שם כדי להתחיל את השיפוץ.
<הדס גול:
אנחנו מחכים לקבל את המקדמה.
<הדס גול:
אנחנו כן תקועים.
<הדס גול:
יש סכום של כסף שהובטח מקידום נוער לשיפוץ, אנחנו לא כל כך יודעים איך לנצל אותו כי זה לא בכסף, אלא - - -
מירב בן ארי:
בשווה כסף?
<הדס גול:
כן, אז עם זה אנחנו פשוט תקועים ועוד לא פיצחנו איך אפשר לנצל אותו, אבל חוץ מזה יש התקדמות מבחינתנו.
מירב בן ארי:
כמה מיטות יהיו במבנה של הבנות בירושלים?
<הדס גול:
16.
מירב בן ארי:
כמה מיטות יש בגלגל?
<הדס גול:
עכשיו יש לנו 12.
מירב בן ארי:
וגלגל מלא?
<הדס גול:
מחר נדע.
<הדס גול:
מחר יש סיור קבלנים.
<ציפי נחשון גליק:
כי יש 200,000 שקלים לשיפוץ והצטיידות על כל מסגרת.
<הדס גול:
נכון.
<ציפי נחשון גליק:
אז תיקחו את זה בחשבון.
<הדס גול:
כן, כן, בוודאי.
מירב בן ארי:
כן, את זה אנחנו אישרנו מיוחד עם חנן.
מירב בן ארי:
תסבירי מה אנחנו עושים עם הבנים, כי כשאני הייתי חברת מועצה, ויש כאן גם את מהרטה, שהיא גם חברת מועצה.
מירב בן ארי:
כשיש התנגדויות, מביאים ואז מסירים ומקדמים הלאה.
<איילה קדמי חקלאי:
זה בתהליכים.
<איילה קדמי חקלאי:
עובדים עם זה.
<ציפי נחשון גליק:
רגע, ואם השכנים ממשיכים לסרב?
מירב בן ארי:
תלוי באיזו רמה של התנגדויות.
מירב בן ארי:
יש דברים שיכולים לדאוג לזה במועצה.
<איילה קדמי חקלאי:
מי שמאד מעורה בעניין הזה זה ציפי לסלר, שבאמת הכסף אצלה, האחריות.
<איילה קדמי חקלאי:
היא שמניעה את הדברים עם יד על הדופק.
<איילה קדמי חקלאי:
כרגע לא רואים.
<איילה קדמי חקלאי:
זאת אומרת בהתחלה דובר על זה שמקווים שייפתח במרס-אפריל.
<איילה קדמי חקלאי:
אם אני מנסה להיות ריאלית, אני לא רואה את זה קורה במרס-אפריל.
מירב בן ארי:
כמה זמן זה לעשות שינוי ייעוד?
<איילה קדמי חקלאי:
אין לי מושג.
מירב בן ארי:
אז את לא נותנת לי תשובות.
<ציפי נחשון גליק:
תדברי עם מישהו מהעירייה.
מירב בן ארי:
אני רוצה תשובה כתובה מהעירייה.
<ציפי נחשון גליק:
זה העירייה עושה את השינויים.
מירב בן ארי:
כן, אז אני רוצה תשובה כתובה.
מירב בן ארי:
אני לא יכולה להיות כאן שנה אחרי, עם בנות שבסיור קבלנים ובנים שתקועים על התנגדות על התושבים, בזה יש לי כבר מסטר בתופעת הנימבי.
מירב בן ארי:
מילא את ההתנגדות, אני רגע שמה בצד, נטפל בה, אבל אני רוצה לדעת, זה דבר שאפשר לדעת, כמה זמן לוקח לעשות שינוי ייעוד.
מירב בן ארי:
הבנתי שראש העיר רוצה לפתוח עכשיו בית השנטי בירושלים, אז רגע לפני בית השנטי, בואי נבנה את הבנים.
<ציפי נחשון גליק:
של שינוי יעוד - - - אני מבקשת תשובה.
<ציפי נחשון גליק:
הוועדה תוציא - - - שינוי ייעוד יכול לקחת גם שנה, ציפי.
<ציפי נחשון גליק:
נכון, אבל זה תלוי בראש העיר.
<ציפי נחשון גליק:
תוציאי מכתב לראש העיר שייתן לך - - -
מירב בן ארי:
אין בעיה, אז אנחנו רוצים תשובה - - -
<איילה קדמי חקלאי:
הרווחה של העירייה, זה לא קידום נוער וצעירים.
<איילה קדמי חקלאי:
לי אין את התשובות לדברים האלה, אבל בהחלט אני יכולה לבקש מציפי לתת תשובות.
מירב בן ארי:
מחפשים מבנה אחר במקביל?
<הדס גול:
לא.
<איילה קדמי חקלאי:
לא.
<איילה קדמי חקלאי:
חיפשו, לא מצאו.
<איילה קדמי חקלאי:
שנה שלמה הרי אנחנו רק מחפשים את זה.
מירב בן ארי:
אז אנחנו תקועים פה.
<איילה קדמי חקלאי:
בזה תקועים, כן.
<איילה קדמי חקלאי:
מבחינתנו הנושא של החורף הזה עכשיו, גם מלון הבירה כידוע לכם היה צריך לפנות ולהתפנות בגלל כל מיני תכניות של שינויים בבנייה, אבל הוא האריך והוא יאריך איתנו את החוזה לעוד שנה.
<איילה קדמי חקלאי:
אנחנו הגדלנו את התקציב לנובמבר-דצמבר בשביל להיות מסוגלים לספק יותר הלנות והגדלנו את התקציב בינתיים לשנה הבאה, שלנו, של קידום נוער וצעירים, להלנת צעירים, עד אשר ייפתח שלטר לבנים.
מירב בן ארי:
זאת אומרת שהעירייה שמה כסף שלה למלון הזה.
<איילה קדמי חקלאי:
כן, למלון ויותר מזה.
<ציפי נחשון גליק:
כולל משרד הרווחה.
מירב בן ארי:
כן, אבל לפחות פה יש - - - זה משרד הרווחה, ברור לי.
מירב בן ארי:
רק רציתי לדעת את האקסטרה.
<איילה קדמי חקלאי:
הכסף הוא כסף עירוני, הכסף הוא כסף שלנו, של קידום נוער, ששמים במלון הבירה ועוד יותר מזה.
<איילה קדמי חקלאי:
המנהל של בית המלון והבעלים לא הסכים להלין את הצעירים שלנו, את צעירי הזולות, בגלל בעיות של ונדליזם בין היתר ורעש ושימוש בסמים וכו' וכו'.
<איילה קדמי חקלאי:
ההתניה הייתה שאם אנחנו מלינים שם, זה יהיה בליווי מדריך, שיכניס, שייצא.
<איילה קדמי חקלאי:
12 שעות משמרת לילה של עובד שלנו, של קידום נוער.
<איילה קדמי חקלאי:
גם את העניין הזה אנחנו מתקצבים.
מירב בן ארי:
יש עכשיו מדריך בתוך המלון?
<איילה קדמי חקלאי:
יש לי צוות כוננים, שבעת הצורך, בהתראה קצרה, אחד מהם או שניים, יכולים להיות במלון וללוות את ההלנה של אותם צעירים.
<איילה קדמי חקלאי:
על חלק מהכספים אני הבנתי שאנחנו נקבל שיפוי מהרווחה.
<ציפי נחשון גליק:
רבע מיליון שקלים ממשרד הרווחה.
<איילה קדמי חקלאי:
כל המערך הזה של החורף.
<איילה קדמי חקלאי:
ועוד פעם, למרות כל זה ולמרות הרצון הטוב יש בעיות, בין היתר של צעירים מסוימים שלא מעוניינים לישון פה אלא דווקא במקום אחר.
<איילה קדמי חקלאי:
בעיות שאין מספיק חדרים פנויים במלון לפעמים, דברים משתנים.
<איילה קדמי חקלאי:
המלון עובד גם כעסק עצמאי.
<איילה קדמי חקלאי:
אין לנו 100 אחוז אפשרות להלין כל מי שברחוב.
<איילה קדמי חקלאי:
אחד מהדברים שתמיד בתקופה הזאת, אני חושבת שצריך לתת עליהם את הדעת ואולי לזמן לפגישות הבאות נציגים גם של משרד הבריאות, זה אותם צעירים שבעצם שייכים לבריאות הנפש, אבל כאשר יש לנו אפס מעלות בחוץ, או 1 או 2 מעלות בחוץ ויש מישהו בן 23 שמאובחן – כן או לא – כחולה נפש והוא לא שייך בעצם לאף אחד מאיתנו, אבל חייבים לספק לו קורת גג, מענה לדבר הזה צריך להיות.
<איילה קדמי חקלאי:
אני חושבת שצריך בוועדות הבאות נציג של משרד הבריאות וצריך לחשוב על איזו שהיא הקמת מסגרת בשיתוף לאותה אוכלוסייה של בריאות הנפש.
מירב בן ארי:
כמה באחוזים הם נמצאים בעיר?
<איילה קדמי חקלאי:
זה משתנה, כמו כל האחוזים של דרות רחוב.
<איילה קדמי חקלאי:
זה מאד מאד משתנה, אבל זה פחות אחוזים, זה יותר בני אדם.
<איילה קדמי חקלאי:
כי כשקר בחורף באמצע הלילה ואין מענה ומישהו כזה צריך מקום, צריך שתהיה לנו אפשרות לתת לו מקום.
<הדס גול:
אני אגיד מירב שהרבה מהצעירים והצעירות - מאובחנים או לא מאובחנים – רובם גם לא מטופלים ולא מקבלים מענה ממערכת בריאות הנפש.
<הדס גול:
בגלגל, בשלטר, יש צעירים וצעירות ששייכים, כעיקרון הם אמורים להיות שייכים למערכת - - -
מירב בן ארי:
אני יודעת, אנחנו עוסקים בזה המון בתחלואה הכפולה, שזה גם התמכרות וגם לצד מחלה נפשית.
<הדס גול:
הם גם הרבה פעמים לא מאובחנים והם לא בטיפול.
מירב בן ארי:
כן, אני יודעת.
מירב בן ארי:
מי שאני פוגשת באשפוזית זה בדרך כלל החברה של התחלואה הכפולה, לצערי.
מירב בן ארי:
אוקיי, זו נקודה חשובה.
מירב בן ארי:
תגידי, לגבי הדיורית של אותות, יש דיורית אחת בירושלים, ציפי?
<ציפי נחשון גליק:
דיורית בירושלים - - - לאוניברסיטה, כן.
מירב בן ארי:
הייתי, זה של הדתיות.
<אלון ברמי:
בית מרקע דתי, כן.
<ציפי נחשון גליק:
אם יגידו שהם רוצים עוד דיורית לא תהיה בעיה.
מירב בן ארי:
אתם צריכים עוד דיורית?
<קריאה:
אנחנו נשמח מאד.
מירב בן ארי:
לא, לא, דיברתי לרשות.
מירב בן ארי:
יש לך רשימת המתנה?
<אלון ברמי:
יש רשימת המתנה ארוכה, אבל לזכור, גם הדיורית פה צבועה לצעירות מרקע דתי-חרדי.
מירב בן ארי:
אז מה עושים כמו בתל אביב, כשהדיורית היא לא של דתיות?
מירב בן ארי:
מה עושים עם מי שלא דתייה?
<הדס גול:
אין לה פתרון בירושלים.
<אלון ברמי:
בירושלים אין פתרון.
<אלון ברמי:
הן מגיעות לתל אביב, לרשימת ההמתנה בתל אביב.
<מהרטה ברוך:
איזה מין דבר זה שרק דתיות יכולות?
מירב בן ארי:
כן, כן, הייתי שם, מהרטה.
מירב בן ארי:
זה הדיורית.
מירב בן ארי:
דיורית מקסימה, אגב.
מירב בן ארי:
רגע, אבל אנחנו יכולים לפתור את זה.
מירב בן ארי:
ציפי אומרת שאם יש צורך מעיריית ירושלים לפתוח עוד דיורית, זה אפשרי.
<ציפי נחשון גליק:
כן.
מירב בן ארי:
אבל אתם יכולים?
<איילה קדמי חקלאי:
מה שאני מרגישה בעבודה, שבאמת הצורך האקוטי, האמיתי, זה צעירים.
<איילה קדמי חקלאי:
זה לדאוג לצעירים, לבנות, לצעירות.
<איילה קדמי חקלאי:
תמיד צריך, אבל נראה לי שזה פחות אקוטי.
<איילה קדמי חקלאי:
צעירים וכאלה ששייכים לבריאות הנפש, זה משהו ש - - -
מירב בן ארי:
רגע, חכי שנייה עם בריאות הנפש.
מירב בן ארי:
זה לא קשור.
<מהרטה ברוך:
אבל יש שם בעיה, כי הממשק בין בריאות הנפש לבין רווחה הוא ממשק מאד מאד גדול שאנחנו מעדיפים להתעלם ממנו.
מירב בן ארי:
זה בטוח.
<איילה קדמי חקלאי:
מירב, תראי, הם מבחינתנו מחפשים קורת גג.
<איילה קדמי חקלאי:
הם מסתובבים ברחוב - - - בעובדים שלנו - - -
מירב בן ארי:
כן, אבל הדיורית, רגע.
מירב בן ארי:
אני ראיתי את הבנות גם בדיורית בתל אביב, דיורית מקסימה והייתי גם בדיורית בירושלים.
מירב בן ארי:
זה בנות שאם הוא אומר שאם יש לו בחורה צעירה שהיא לא דתייה ושהיא לא גרה בתל אביב, ששם בכלל יש לה רשימת המתנה חבל על הזמנה, והיא לא במקום של נכת נפש אלא לצורך העניין אפילו מישהי שהייתה חיילת בודדה.
מירב בן ארי:
מה שאני ראיתי בתל אביב זה כאלה שהיו חיילות בודדות, שהיו בוגרות פנימייה, שאין להן לאן לחזור והיא נורמטיבית, היא אפילו חמישה חודשים ישנה אחר כך עוד בבית החייל, ואז היא באה ואז היא שובצה בדיורית ומהדיורית, שזה מה שאנחנו מדברים על הרצף הטיפולי, היא יוצאת לתכנית לסיוע בשכר דירה.
מירב בן ארי:
זאת אומרת זה הרצף.
מירב בן ארי:
פנימייה, לצורך העניין, נגיד שהיא הייתה בצבא, יש כאלה כמובן שלא, או בשירות לאומי, גרה בתקן דיור של נערה בסיכון, הגיעה לדיורית ומהדיורית-.
מירב בן ארי:
עכשיו, אצלך בירושלים, אני נותנת לך אפשרות - - -
<איילה קדמי חקלאי:
זה בסדר.
<איילה קדמי חקלאי:
זאת אומרת על הכיפאק.
מירב בן ארי:
יש לך רשימת המתנה של בנות חילוניות?
<אסף שמול:
צריך להזכיר שיש לנו בירושלים בנוסף עוד שתי דירות מעבר ועוד - - -
מירב בן ארי:
דירות מעבר, כשהן מלאות?
<אסף שמול:
כשהן מלאות עד אפס מקום ועוד דירה אחת לבנים צעירים ירושלמים.
<איילה קדמי חקלאי:
יש לי גם דירת מעבר לבנות ויש את פרויקט מדרגה עם שתי דירות לבנות.
<ציפי נחשון גליק:
אבל זה ממוקד לבוגרי חסרות הנוער.
<ציפי נחשון גליק:
זו אוכלוסייה מאד מצומצמת, עם כל הכבוד.
מירב בן ארי:
כמה מיטות בסך הכל?
<אסף שמול:
כמה מיטות יש לנו בירושלים?
מירב בן ארי:
לא, בדירות.
<אסף שמול:
12.
<ציפי נחשון גליק:
לא, אבל זה לבוגרי חסות הנוער.
<ציפי נחשון גליק:
זה נקודתי.
מירב בן ארי:
כן, אני יודעת, הייתי שם, הייתי בבית על"ם.
<אסף שמול:
זה לירושלמים.
<ציפי נחשון גליק:
למה לירושלים?
<ציפי נחשון גליק:
ואם הוא לא ירושלמי?
<אסף שמול:
כי ברובם מי שמגיע לזה הוא - - -
מירב בן ארי:
כן, רובם הם מגיעים הירושלמים.
<אסף שמול:
לא בהכרח.
<ציפי נחשון גליק:
בסדר, אבל עדיין זה אוכלוסייה מאד ממוקדמת.
מירב בן ארי:
איילה, אנחנו מאפשרים לך וציפי כאן כגב, לפתוח דיורית לצעירות לא דתיות בירושלים.
מירב בן ארי:
לדעתי יש לכם גם יותר מכללות ואוניברסיטאות ממה שקורה בשאר הארץ.
<אלון ברמי:
בבת ים.
מירב בן ארי:
כן, תיכף אנחנו נדבר על בת ים.
<איילה קדמי חקלאי:
אני נעביר את זה הלאה ואנחנו בהחלט ניקח את ההזדמנות הזאת ונדון בה.
<איילה קדמי חקלאי:
בהחלט.
מירב בן ארי:
אוקיי, אז אנחנו נוציא את זה גם.
מירב בן ארי:
לדעתי זה חשוב וגם בעיקר כשיש לו רשימת המתנה של צעירות שלא - - -
<איילה קדמי חקלאי:
יש לי שאלה רק מה קורה עם השלטר או משהו במזרח העיר שלנו?
<איילה קדמי חקלאי:
ציפי, לא פנו אלייך?
<איילה קדמי חקלאי:
לא?
מירב בן ארי:
גם אני לא יודעת.
<ציפי נחשון גליק:
פנו לגבי שלטר ללהט"ב.
<אסף שמול:
יש איזו שהיא יוזמה של חסות הנוער להקמה של שלטר במזרח ירושלים.
<אסף שמול:
הייתה כבר פגישה אצל עבד.
<ציפי נחשון גליק:
זה לקטינים.
מירב בן ארי:
לקטינים?
מירב בן ארי:
זה פחות התחום שלנו.
<אסף שמול:
נפגשים בשבוע הבא.
<ענת כהן שמואל:
תציגו את עצמכם.
מירב בן ארי:
כן, כן, היא צודקת.
מירב בן ארי:
אני נתתי לך קצת לדבר פה חופשי.
מירב בן ארי:
תדברו.
מירב בן ארי:
תגידו את התפקיד שלכם לפרוטוקול.
מירב בן ארי:
יגאל, אתה רוצה להוסיף משהו על ירושלים, מה המצב אצלך שם בחוט עם הדירות שלך?
מירב בן ארי:
אתה עם שתי דירות?
<יגאל גולדשטיין:
אנחנו עם שני הוסטלים.
<ענת כהן שמואל:
תוכל להציג את עצמך?
<יגאל גולדשטיין:
יגאל גולדשטיין מהחוט המשולש.
<יגאל גולדשטיין:
ההוסטלים שלנו הם לא ירושלמים.
<יגאל גולדשטיין:
הם במקרה בירושלים, אבל זה מכל הארץ.
<יגאל גולדשטיין:
הם בתפוסה מלאה.
<יגאל גולדשטיין:
אנחנו עכשיו בעיצומו של המכרז להוסטלים ולשתי דירות מעבר.
מירב בן ארי:
נוספות?
<יגאל גולדשטיין:
כן.
מירב בן ארי:
עם משרד הרווחה.
<ציפי נחשון גליק:
לא, לא נוספות.
<ציפי נחשון גליק:
ההוסטלים הם לא נוספים.
<יגאל גולדשטיין:
לא, ההוסטלים הקיימים.
<ציפי נחשון גליק:
עד עכשיו ההוסטלים היו במיזם משותף שהוא מממן 50% ואנחנו 50%.
מירב בן ארי:
אני יודעת, הייתי שם.
<ציפי נחשון גליק:
ועכשיו אנחנו יוצאים למכרז למימון מלא של - - -
מירב בן ארי:
של אותם מקומות.
מירב בן ארי:
לא עוד.
<יגאל גולדשטיין:
של אותם הוסטלים, רק בנוסף יהיו עוד שתי דירות מעבר.
<ציפי נחשון גליק:
עכשיו שני הוסטלים ושתי דירות מעבר.
<ציפי נחשון גליק:
התוספת היא שתי דירות מעבר.
<יגאל גולדשטיין:
מעבר לזה, בעיר אנחנו מסכמים שנה שראינו למעלה מ-750 בני נוער וצעירים.
<ציפי נחשון גליק:
במרחב הפתוח.
מירב בן ארי:
כן, הייתי במרחב הפתוח.
<יגאל גולדשטיין:
ריבוי גדול של ילדים מהחברה החרדית.
<יגאל גולדשטיין:
שוב, דיברנו על זה בדיונים קודמים, שזה לאו דווקא ילדים שרוצים לא להיות דתיים, אבל המשפחות שלהם הן משפחות פוגעות, מנצלות, שמכניסות אותם לבלבול.
<יגאל גולדשטיין:
אנחנו רואים את החברה של השלטר, את הבנות של השלטר של הבנות, כל היום, את רובן.
<יגאל גולדשטיין:
באמת כמו שאיילה אמרה, העירייה נותנת את הפתרון של הלנת החירום.
<יגאל גולדשטיין:
תמיד יישארו חברה בשוליים שלא יוכלו להיכנס או שלא יהיה מקום.
<יגאל גולדשטיין:
כמובן יש גם את החברה שהם מתחת לגיל 18, שאין להם מקום באתנחתא או שלא רוצים ללכת לאתנחתא, ואז יש תמיד את הקטינים שגם איתם מתעוררת בעיה של הלנת חירום בלילה, אבל אמרנו שזה נושא עתידי.
<יגאל גולדשטיין:
כרגע יש לנו חדר מנוחה בשעות היום, שהשאיפה היא שזה יהיה גם חדר מנוחה בלילה, באיזו שהוא שלב.
מירב בן ארי:
מה המשמעות של להפוך את חדר המנוחה בלילה?
<יגאל גולדשטיין:
בעצם אם היינו בחזון - - -
מירב בן ארי:
כמה מיטות יש לכם שם?
<יגאל גולדשטיין:
ארבע.
<יגאל גולדשטיין:
אבל בעצם במחשבה, דיברנו על זה גם פה באחד הדיונים, שאם היינו יכולים להפעיל את המרחב 24 שעות ולתת פתרונות גם לילדים מתחת לגיל 18, השם לא יכולים להיות באתנחתא ולתת להם לישון לילה או שניים, בשביל שלא יהיו ברחוב, אז היינו פותרים עוד חלק בירושלים שהוא עדיין לא - - -
מירב בן ארי:
תגיד, יגאל, למה הם לא הולכים לאתנחתא?
מירב בן ארי:
כי אין מקום או?
<יגאל גולדשטיין:
שאלה טובה.
<יגאל גולדשטיין:
בדרך כלל יש מקום.
<יגאל גולדשטיין:
אי אפשר להגיד שבאתנחתא אין מקום, כי הם תמיד יפעלו גם בחירום, אבל יש ילדים שלא מתאימים לאתנחתא, שנגיד עפו מאתנחתא, שאתנחתא לא התאים להם.
<יגאל גולדשטיין:
לאתנחתא לא התאים שהם יהיו שם, אז הם נמצאים ברחוב ואז אין להם פתרון.
מירב בן ארי:
וזה של חסות הנוער, נכון?
<יגאל גולדשטיין:
כן, זה לא משהו מול אתנחתא.
<יגאל גולדשטיין:
אתנחתא עושים את העבודה שלהם.
<יגאל גולדשטיין:
זה כמו שאנחנו אומרים תמיד, תמיד יהיו ילדים שאפשר למצוא להם פתרונות.
<יגאל גולדשטיין:
במקרה של הרעיון של הפעלת המרחב 24 שעות, זה יכול לתת עוד איזה שהוא פתרון גם לילדים שמסתובבים בלילה, כי זה פתוח - - -
מירב בן ארי:
תזכירי לי את תפקידך, מחסות הנוער.
<עידית שער:
עידית, מפקחת ארצית על פרט, ליווי ומעקב מבוגרים.
מירב בן ארי:
עידית, נכון.
מירב בן ארי:
תגידי, מה את אומרת על ההצעה שלו?
<עידית שער:
אני פחות מכירה תמונה של ילדים, בני נוער מתחת לגיל 18 אנחנו מדברים כמובן.
מירב בן ארי:
כן, כן.
מירב בן ארי:
סתם כהערת אגב, כי הוא כבר אמר.
<עידית שער:
עפים מאתנחתא והם ברחוב.
<עידית שער:
אני פחות מכירה.
<עידית שער:
אבל אני רק רוצה להגיד שיש שיטה שעובדת טוב מאד בין הבתים לחסרי קורת גג ואם תשימו לב היא עובדת יפה מאד רוב הזמן.
<עידית שער:
אם עפת מאתנחתא, משמע אתה יכול להיכנס למקום אחר ואם עפת ממקום אחר, אולי תיכנס לבראשית.
<עידית שער:
תנוח טיפה שם ותחזור למיקומך.
<עידית שער:
אז זה עובד כל הזמן בסירקולציה.
<עידית שער:
אני מתקנת.
<עידית שער:
אני פחות מכירה, אבל אני חושבת שאם מדובר, אז זה באמת קצה של קצה.
<הדס גול:
לא, אבל גם צריך לזכור שאתנחתא זה הוסטל והרבה פעמים זה ילדים שלא רוצים הוסטל.
<עידית שער:
זה סיפור אחר.
<הדס גול:
נכון, ואנחנו פוגשים אותם הרבה ברחוב ובזולות, כי הם לא רוצים להיות במסגרת של הוסטל.
<הדס גול:
אפשר להתווכח על זה, אבל זה - - -
<ציפי נחשון גליק:
כן, כי זו מסגרת שכבר יותר מחייבת.
<ציפי נחשון גליק:
זאת אומרת אתה קם בבוקר, אתה צריך כבר להיכנס למערך של סדר יום.
<ציפי נחשון גליק:
יש כאלה עדיין שלא נמצאים במצב כזה - - -
מירב בן ארי:
כן, שהם לא במקום הזה.
<ציפי נחשון גליק:
שהם מסוגלים אפילו לקחת אחריות על מסגרת.
<יגאל גולדשטיין:
אבל צריך להגיד שעדיין מדובר על קצה שבקצה של הילדים, עדיין מדובר על בין 10 ל-15 בשנה כאלה שאנחנו רואים אותם.
<יגאל גולדשטיין:
בין 10 ל-15 בשנה.
<אסף שמול:
צריך להגיד שזה בעצם פחות מאחוז מהאוכלוסייה שעוברת באתנחתא.
מירב בן ארי:
כן, הבנתי.
מירב בן ארי:
יש עוד תוספות על ירושלים?
<אסף שמול:
רק להשלים שיש קורת גג – מבשר טוב.
מירב בן ארי:
כן, במבשר טוב גם הייתי, זה של החרדים.
מירב בן ארי:
מהצד השני הייתי גם בהלל בירושלים, שזה יצא ב-2 - - -
<הדס גול:
מירב, אני רק רוצה להגיד שאם אנחנו מסיימים את השיפוץ ויכולים לעבור עם הבנות, אנחנו בבעיה עם הבנים.
<הדס גול:
המבנה שלהם עוד לא - - -
מירב בן ארי:
לא, לא, אני כתבתי את הבנים.
<הדס גול:
זה אומר שאנחנו כגלגל אמורים להפסיק לתת להם מענה, אבל לפני שיש להם מענה אחר.
מירב בן ארי:
אני לא סיימתי.
מירב בן ארי:
אני וציפי נבדוק את העניין הזה של הבנים בירושלים.
מירב בן ארי:
זו אחריות שלנו גם.
מירב בן ארי:
אז בואו נעבור לתל אביב.
מירב בן ארי:
מהרטה.
<מהרטה ברוך:
תל אביב באמת כעורף - - -
מירב בן ארי:
שלי, את יכול להישאר אם את רוצה.
שלי יחימוביץ':
אני באתי להגיד שלום לחיילות.
מירב בן ארי:
ראיתי.
שלי יחימוביץ':
תני להן לדבר.
מירב בן ארי:
הן גם יכולות להצטרף לשולחן, יש לנו מקום.
מירב בן ארי:
בואו, תצטרפו.
מירב בן ארי:
הנה, עכשיו גם קיבלתי הנחיה פה, אני לא יכולה לסרב לה.
מירב בן ארי:
בואו.
מירב בן ארי:
בבקשה, מהרטה, סגנית ראש עיריית תל אביב.
<מהרטה ברוך:
אז תל אביב באמת כעורף הסוציאלי של החברה הישראלית - כמו שראש העיר אומר – מושכת אליה מין הסתם את דרי הרחוב ואני מוכרחה ל - - -
מירב בן ארי:
יואב, לפני שבאת ציינתי את הכתבה שהייתה.
מירב בן ארי:
פשוט תדע, כי לא היית פה בזמן שדיברתי.
<מהרטה ברוך:
גם שם רואים את המאמץ.
<מהרטה ברוך:
קודם כל יש לנו יחידה מדהימה לדרי רחוב, שהיא ברשות יואב, שעושה עבודה באמת מרגשת.
<מהרטה ברוך:
אין מקרה שבו אני מתקשרת מהרחוב ואומרת יש פה דר רחוב ולא מגיעים אליו, ולא נותנים לי את הסיפור של האיש ומה קרה ולמה הוא נמצא ולאן הוא הלך משם.
<מהרטה ברוך:
אז נעשית עבודה באמת ממש שמרחיבה את הלב.
<מהרטה ברוך:
את בטח מכירה קצת את העבודה.
מירב בן ארי:
מכירה, מכירה את היחידה לדרי רחוב בתל אביב.
<מהרטה ברוך:
כמובן בשיתוף פעולה עם על"ם ואותות וכו'.
<מהרטה ברוך:
נמצא פה יואב, שיוכל - - -
מירב בן ארי:
אין לי ספק שלגבי קטינים יש עבודה מעולה ובדרי רחוב יש עבודה מעולה.
מירב בן ארי:
מה שאנחנו רוצים לעשות פה עכשיו זה עדכון על החברה האלה שלא הולכים לשלטר, כי השלטר, איך אמר לי אחד מחסרי הבית – מלא נרקומנים, תוך כדי שהוא מעשן לי ג'וינט בפנים - תפיסה של פרופורציות בחיים - אל מול הקטינים, שבזה גם הייתי, בית השנטי במקום אחר, שזה מתחת לבית שלי וכבר יש לי שם מנוי.
מירב בן ארי:
בואי נדבר עכשיו על החברה בגילאי 18.
<מהרטה ברוך:
אז השלטר לצעירים עכשיו בעבודה ויואב יעדכן, בבקשה יואב.
<יואב בן ארצי:
אז כמו שאמרנו, יש לנו פלח באוכלוסייה בגילאי 18 - - -
מירב בן ארי:
יואב, תציג את עצמך.
<יואב בן ארצי:
יואב בן ארצי, מנהל תחום התמכרויות, דרי רחוב ושיקום האסיר בעיריית תל אביב-יפו.
<יואב בן ארצי:
אז כמו שאמרנו, יש לנו פלח אוכלוסייה בין 18 פלוס נקרא לזה, באופן גס, עד גיל 27.
<יואב בן ארצי:
ישנם בעצם יותר ילדי על"ם, מישהו לרוץ איתו, שאין לנו מענה, בטח לא אידיאלי.
<יואב בן ארצי:
בלילות החורף אנחנו משלבים אותם בשני מקומות אפשריים – או בגגונים - הסיפור של נקיים ומשומשים הוא בעייתי, בדיוק כמו שאמרת קודם.
<יואב בן ארצי:
מעשן ג'וינט זה לא מכור בתפיסה שלהם.
<יואב בן ארצי:
בעינינו זה סם, אין מה לעשות.
<יואב בן ארצי:
אז לכן מאד קשה לשלב אותם בגגון נקיים.
<יואב בן ארצי:
יש לנו היום אופציה נוספת במקלט ברחוב דפנה 32, שמיועד לדרי המנהל, שברובם לא נמצאים במקלט.
<יואב בן ארצי:
שניים-שלושה בלילה.
<יואב בן ארצי:
אני עוקב אחרי זה.
מירב בן ארי:
מה, ארלוזורוב?
<יואב בן ארצי:
כן, אבל יש להם את כל הפסיליטיס שם ולא מגיעים.
<יואב בן ארצי:
אני לא יודע כמה מגיעים - - -
<מור הרפז:
שלנו מתקשים להגיע כי זה לא באזור שלהם.
<מור הרפז:
אם היה אפשר לפתוח מקלט נוסף שהוא בדרום העיר.
מירב בן ארי:
לא, לא צריך מקלט.
מירב בן ארי:
אנחנו עושים דברים אחרים.
מירב בן ארי:
אל תתני רעיונות.
<יואב בן ארצי:
אז כאמור, כמו שאת יודעת, אתמול עודכנתם לגבי שלושת השלטרים שאמורים להיפתח בעיר.
מירב בן ארי:
כן, מור אחר כך תציג.
<יואב בן ארצי:
כן.
<יואב בן ארצי:
עודכנתם אתמול לגבי שלושת השלטרים.
<יואב בן ארצי:
לא אפרוש את מה שיש לנו.
<יואב בן ארצי:
אני יכול לומר שבגרוסו-מודו אנחנו מלינים כ-100 דרי רחוב מבוגרים בשלושת המקומות – גגון נקיים, גגון משומשים וגגון לנשים.
<יואב בן ארצי:
ואנחנו מנסים לייצר פתרונות חדשים באמצעות משרד הרווחה שהטיב איתנו, ואמנם שנה שעברה לא עשינו ממש, אבל השנה אנחנו בהחלט במה שנקרא עם כל המוטיבציות וגם טיפה אחרי הבירוקרטיות.
<יואב בן ארצי:
אני מאד מקווה לומר שהחורף הזה עוד לא יקרה, אבל באפריל אנחנו כבר נהיה במקום אחר עם שלושה מקומות חדשים לטובת האוכלוסייה הזו, שהיא כרגע חסרה.
<ציפי נחשון גליק:
בנים, בנות ולהט"ב.
<יואב בן ארצי:
נכון.
<יואב בן ארצי:
הדבר הנוסף שחסר לי זה מקום לנשים מכורות פעילות.
<יואב בן ארצי:
יש לנו גגון לנשים, שהן נקיות ויש לנו את דירת החירום של פרויקט סלעית, שבעצם מדובר על זנות ושימוש בסמים.
<יואב בן ארצי:
נשים שרק משתמשות ולא נמצאות בזנות, זה לא המקום שנכון להן ובחלק הזה זה עוד פלח אוכלוסייה שאין לי אומדנים לגביו, אבל אני יכול להגיד שבגדול היום, 20% מהמכורים הן מכורות.
<ציפי נחשון גליק:
בקהילה טיפולית?
<יואב בן ארצי:
לא, לא קהילה טיפולית.
<יואב בן ארצי:
מקום הלנה.
מירב בן ארי:
תראה, קודם כל תודה.
מירב בן ארי:
חשוב לומר שאתה מדבר על נשים מגיל 18, כן?
<ציפי נחשון גליק:
המכורות, כן.
<יואב בן ארצי:
מכורות פעילות.
מירב בן ארי:
זה בדיוק דרך אגב אותן נשים צעירות שפגשנו במישהו, שאמרנו שהן לא עוסקות בזנות ולכן הן לא יכולות להיות בלב - ציפי, זה גם מה שדיברנו אתמול – לעומת נשים שהן לא עוסקות בזנות ואין להן שלטר.
מירב בן ארי:
אז היא אמרה למה להן יש כזה מקום ולנו אין.
מירב בן ארי:
אז אנחנו נעדכן שמאתמול יש שלושה שלטרים בתל אביב – אנחנו יודעים שיש לנו את ההסכם ושהוא בחתימות.
<ציפי נחשון גליק:
יוצאים לקול קורא.
מירב בן ארי:
כן, יוצאים לקול קורא לעמותות.
<מור הרפז:
שבוע הבא יוצא הקול הקורא?
מירב בן ארי:
לא, לא, אל תיסחפי.
מירב בן ארי:
כנסי לפרופורציות.
<יואב בן ארצי:
חודש הבא ייצא הקול הקורא, לכל המאוחר.
<ציפי נחשון גליק:
למה חודש הבא?
מירב בן ארי:
היא אמרה שעד - - -
<יואב בן ארצי:
לצנן התלהבות, פשוט.
מירב בן ארי:
כן, הוא יודע.
מירב בן ארי:
הוא אומר שהעירייה עוד לא חתמו.
מירב בן ארי:
הרי זה נמצא עכשיו אצל המנכ"ל, שמענו.
מירב בן ארי:
משם זה אמור ללכת למשרד, שאני אגב הצעתי את שירותי לקחת את החוזה פיזית.
מירב בן ארי:
אני אמרתי להם אני כבר בתל אביב וירושלים.
מירב בן ארי:
אפילו על זה כבר אמרנו שנעשה את זה, נביא את זה למשרד הרווחה לציפי, המשרדים יחתמו ואז ייצא קול קורא.
מירב בן ארי:
אני מניחה שהעמותות המרכזיות זה על"ם ואותות שיתמודדו על השלטרים.
מירב בן ארי:
השלטרים אמורים לתת 24/7.
מירב בן ארי:
ביניהם אנחנו גם נכיל את הנשים המכורות ואולי, כמובן אחרי שזה ייצא, אנחנו נראה מה - - -
<מור הרפז:
בגיל 26.
<ציפי נחשון גליק:
לא, הן לא יכולות להיות - - -
<יואב בן ארצי:
אי אפשר ביחד.
מירב בן ארי:
אני מדברת על בנות 20.
<ציפי נחשון גליק:
הן לא יכולות.
<ציפי נחשון גליק:
זה משהו אחר.
מירב בן ארי:
אם היא באה לשלטר לצורך העניין, את מכניסה אותה?
<ציפי נחשון גליק:
מכורה פעילה?
מירב בן ארי:
עזבי, היא לא מעשנת לך בתוך.
<ציפי נחשון גליק:
איך את יודעת?
מירב בן ארי:
אני אומרת לך.
<ציפי נחשון גליק:
אנחנו לא נתחיל לעשות חיפושים.
מירב בן ארי:
את לא עושה חיפושים, אבל את גם לא יכולה לדעת.
<ציפי נחשון גליק:
אבל צריך לדבר עם השירות להתמכרויות.
מירב בן ארי:
אוקיי, טוב.
מירב בן ארי:
זה משהו אחד.
מירב בן ארי:
על השלטרים בכל מקרה ייצא הקול הקורא.
מירב בן ארי:
זה כבר בחתימות אחרונות.
מירב בן ארי:
הדיורית, גם זה יעבור, מה שדיברנו אתמול של עיריית תל אביב, נכון?
<ציפי נחשון גליק:
מההפעלה של - - -
<יואב בן ארצי:
זה כבר בחוזים.
מירב בן ארי:
זה כבר בחוזים.
מירב בן ארי:
כשאתם מנסים לפתוח דיורית נוספת בבת ים ולא מצליחים בגלל ענייני מקום.
<אלון ברמי:
בת ים עדיין אין מקום, מחפשים.
מירב בן ארי:
אלון, עמותת אותות.
<אלון ברמי:
אין את הפורמט כמו שיש בערים האחרות, את מעונות הסטודנטים וגם לא משהו דומה לזה.
<ציפי נחשון גליק:
מה עם חולון?
<אלון ברמי:
גם שם אין.
מירב בן ארי:
אין שם אוניברסיטה.
<יואב בן ארצי:
התחלנו לעשות בדיקה על דרום תל אביב ואנחנו בבדיקה.
<יואב בן ארצי:
הבעיה היא שאמצע שנה עכשיו וכל החדרים תפוסים, אז אנחנו עובדים על זה.
<יואב בן ארצי:
יש לנו פגישה עם כל הנכסים של תל אביב.
<ציפי נחשון גליק:
חשבתי שהעמותות עובדות יותר מהר.
<יואב בן ארצי:
עובדות, רצות.
<יואב בן ארצי:
דקה אחרי שדיברנו בוועדה היינו כבר בשיחה איתם.
מירב בן ארי:
תשמעו, מהרטה ויואב, מה עם האקדמית?
<קריאה:
מה עם המכללה האקדמית?
<קריאה:
הם ממש פרו חברתיים.
מירב בן ארי:
המעונות החדשים שאנחנו בונים להם.
מירב בן ארי:
כמה זמן לוקח לבנות מעונות?