GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אהוד משה בקר:
הם בונים דיור בר השגה לצעירים, שמציע בנוסף גם ליווי פיננסי, ייעוץ נפשי, שמסייע להם להסתגל מה שנקרא לחיים העצמאים בתור בוגרים.
<אהוד משה בקר:
זה מוצע לכל הצעירים.
<אהוד משה בקר:
יש עדיפות לחסרי בית.
<אהוד משה בקר:
נכון למה שבדקתי אתמול, הארגון הזה מפעיל בכל המדינה 3,100 דירות שמשמשות צעירים.
<אהוד משה בקר:
15% מהדיירים מקבלים תמיכה במיצוי זכויות גם ותמיכה נפשית.
<אהוד משה בקר:
בדומה לדיור תחילה, גם כאן הם צריכים לשלם איזה שהוא אחוז מההכנסה שלהם, אבל זה משהו שהוא הרבה יותר נגיש להם ונותן להם הבטחה של מקום מגורים קבוע, שהם יכולים להמשיך ולפתח את עצמם שם.
<יואב בן ארצי:
יש עוד סעיף שמדובר פה ואני לא מבין אותו - טיפול קהילתי אסרטיבי.
<אהוד משה בקר:
טיפול קהילתי אסרטיבי זה בעצם הגישה הרחבה יותר שבתוכה נמצא דיור תחילה - - -
<קריאה:
אתה לא מקבל רק דירה.
<יואב בן ארצי:
לא הבנתי.
<אהוד משה בקר:
ששם לאו דווקא אתה מקבל רק את הדירה, אבל יש מסגלת טיפולית שהיא הרבה יותר ממוקדת בך.
<יואב בן ארצי:
נוקשה?
<אהוד משה בקר:
לא, לאו דווקא נוקשה, שהיא יותר ממוקדת בך.
<אהוד משה בקר:
התמיכה היא הרבה יותר זמינה.
<אהוד משה בקר:
כמו שאמרת קודם, בנושא של דיור תחילה למשל יש לך איש טיפול מקצועי אחד לעשרה מטופלים, אז כאן יש לך מעטפת טיפולית הרבה יותר הדוקה, בוא נגיד.
מירב בן ארי:
יותר טיפול פרטני אינטנסיבי.
<אהוד משה בקר:
כן, שאז באמת יש לך כמה אנשים - - -
<מור הרפז:
כמו חליפה לפי מידה.
<יואב בן ארצי:
לא, זה מעבר לזה.
<יואב בן ארצי:
זה משהו יותר אינטנסיבי.
<יואב בן ארצי:
משהו יותר פורטה, יותר עוצמתי.
<אהוד משה בקר:
בכל זמן שהוא יש לך למי לפנות.
<אהוד משה בקר:
יש לך באמת איש ספציפי שנותן לך יותר טיפול.
<אהוד משה בקר:
הבעיה זאת עלות גדולה יותר על ההתחלה.
<אהוד משה בקר:
היתרון, וכאן זה כבר ויכוח באמת מתכנית לתכנית ואני חושב שלא צריך להסביר את הוויכוחים.
<אהוד משה בקר:
כשזה מגיע לעלות תועלת, אז עולה השאלה של כמה זה באמת מועיל בסופו של יום.
<אהוד משה בקר:
זאת אומרת התומכים אומרים שזה עולה הרבה על ההתחלה.
<אהוד משה בקר:
זה חוסך הרבה ונותן תמורה הרבה יותר גדולה אחר כך.
<אהוד משה בקר:
בגלל זה כשאתה רואה בהרבה מדינות תמיכה מאד גדולה בדיור תחילה, ובאמת סופרלטיבים מאד גדולים, אבל המימוש שדורש הרבה כסף, כסף אפ-פרונט, הוא פחות.
<אהוד משה בקר:
בוא נאמר הוא פחות.
<אהוד משה בקר:
נגיד את זה ככה.
מירב בן ארי:
אגב, אתה יודע, ראיתי פה בעמוד 14, תיראי ציפי, הם מדברים על המדינה שלנו ויש פה באמת את דיור תחילה שאנחנו דנו בזה, אבל אני רוצה קודם כל לבנות את הכל.
מירב בן ארי:
מה שמעניין הוא שהם כתבו פה שנכון לאוגוסט 2016 פעלו שתי דיוריות.
מירב בן ארי:
זאת אומרת ירושלים כבר פעלה אז, נכון?
מירב בן ארי:
ירושלים ותל אביב ושלוש בהקמה.
<ציפי נחשון גליק:
כן, כן.
מירב בן ארי:
שזה עוד אחד בבת ים - - -
<ציפי נחשון גליק:
בבת ים ובבאר שבע.
מירב בן ארי:
ובחיפה אנחנו צריכים עוד.
<ציפי נחשון גליק:
אבל יש לי הצעה בשבילך לדיור תחילה.
<ציפי נחשון גליק:
ללכת למשרד השיכון ושהוא ייתן לנו מבנה של דיור ציבורי נטוש, שלא משתמשים בו, או שהוא ישכיר מהכספים שיש לו, על חשבון נגיד במקום סיוע בשכר דירה שהוא נותן - - -
<יואב בן ארצי:
לא, כאלה שלא מממשים.
<ציפי נחשון גליק:
לא, נלך על מבנה גדול נגיד, לא יודעת, 20 חדרים בהתחלה.
<ציפי נחשון גליק:
יש לנו במסגרת התכנית הלאומית לצעירים בסיכון, קשר עם פילנתרופיה שזה שש קרנות שרוצות לקחת משהו בתכנית הלאומית.
<ציפי נחשון גליק:
אז אם ליברמן הולך לבנות את 100 יחידות הדיור מכספי - - -
מירב בן ארי:
את המעונות שלו.
<ציפי נחשון גליק:
אז למה אנחנו לא נבנה 20 יחידות דיור מכספי תרומות?
<יואב בן ארצי:
נכון, וזה במקרה אצל גלנט, שהיה איש צבא.
<ציפי נחשון גליק:
ואז השיפוץ הוא חד פעמי.
<ציפי נחשון גליק:
זה נכון שזה ייקח כמה מיליונים, אבל הוא מעמיד לרשות האוכלוסייה שלנו 20 חדרים ו-40 מיטות.
<ציפי נחשון גליק:
נעשה פיילוט ראשון ואם זה יצליח אז משרד השיכון בסופו של דבר יחסוך הרבה כסף משכר דירה.
מירב בן ארי:
לא, לא, זה מעניין אותי כבר - - -
<יואב בן ארצי:
וכאן אנחנו מזמינים את זה לעירנו.
<ציפי נחשון גליק:
באמת?
<ציפי נחשון גליק:
טוב.
מירב בן ארי:
חכה - - -
<ציפי נחשון גליק:
בואי נלך למשרד השיכון שיגיד לנו איפה יש דירות פנויות בדיור הציבורי, שלא מנוצלות.
מירב בן ארי:
בכיף.
מירב בן ארי:
זה מבנה.
<ציפי נחשון גליק:
או שהם ישכירו מבנה.
<ציפי נחשון גליק:
את יודעת שבעבר משרד השיכון היה שוכר מבנים לטובת תכניות חברתיות?
<ציפי נחשון גליק:
כשאני עבדתי ברשות לשיקום האסיר הם שכרו מבנה ונתנו לי להשתמש בו.
מירב בן ארי:
אוקיי, בסדר, אנחנו נלך למשרד השיכון.
מירב בן ארי:
יש לנו שם כבר את האנשים שלנו.
<ציפי נחשון גליק:
יש לנו חברים טובים.
מירב בן ארי:
יש לנו שם חברים טובים.
מירב בן ארי:
קודם כל תודה רבה אודי על הסקירה.
מירב בן ארי:
אני קראתי, אני מציעה לכם גם לקרוא.
<יואב בן ארצי:
אנחנו נקרא, בוודאי.
מירב בן ארי:
יש פה גם פתרונות או כאלה הודעות וגם יש פה באמת השוואה.
מירב בן ארי:
איילה, רצית להגיד עוד משהו?
מירב בן ארי:
אז תקראו את זה, זה באמת מעניין.
מירב בן ארי:
יש פה גם את כל המקורות מאיפה שהוא לקח.
מירב בן ארי:
באמת תודה.
<אהוד משה בקר:
אנחנו גם נעלה את הקובץ.
<אהוד משה בקר:
אם תרצי אנחנו יכולים להעלות אותו לאתר שלנו.
מירב בן ארי:
מעולה, כן.
<יואב בן ארצי:
אני גם אפיץ את זה בקרב העובדים.
מירב בן ארי:
כן, זה יהיה מצוין.
מירב בן ארי:
זה באתר של מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
<אהוד משה בקר:
אני אעלה היום לאתר.
<יואב בן ארצי:
זה יעלה היום?
<ציפי נחשון גליק:
ואם יש רעיונות למוקדים נוספים שאנשים יקראו פה, יקראו אשם, אפשר באמת.
מירב בן ארי:
כן, כן, בהחלט.
מירב בן ארי:
הוועדה הזו היא ועדה שיש בה הרבה סיעור מוחות ולכן אם יש נושאים שהם באמת ברמה שהם תיאורטיים יותר או מודלים, אז אל תהססו להביא את זה לפה, כי בסופו של דבר אנחנו יכולים לקדם את זה, לפחות ננסה לקדם את זה למציאות.
מירב בן ארי:
אני רוצה לסכם.
מירב בן ארי:
קודם כל להגיד לכם תודה, תודה גם לעל"ם שהביאו את הצעירה.
<מור הרפז:
כן, זה היה יותר מדי בשבילה, אז היא נחה בחוץ.
מירב בן ארי:
כן, כי היא אמרה הרבה פעמים החברים שלי מעל"ם, ואמרתי לעצמי אולי התבלבלתי.
<מור הרפז:
לא, היא צעירה.
מירב בן ארי:
באמת תודה שהבאתם אותה ותודה לכל נציגי הרשויות.
מירב בן ארי:
אנחנו מקדמים בברכה גם את באר שבע שהגיעו לכאן.
מירב בן ארי:
אני מזמינה אתכם להגיע תמיד לדיונים.
מירב בן ארי:
יש כאן גם סיעור מוחות, גם רעיונות שעוברים בין הרשויות, כדוגמת המלון שאנחנו נבדוק עכשיו בתל אביב.
מירב בן ארי:
לכן בלי קשר לדברים שאתה מביא איתך, זה גם הדברים שאחרים מביאים וכמובן גם העמותות שרלבנטיות.
מירב בן ארי:
מכאן אנחנו נעשה כמה דברים.
מירב בן ארי:
אחד, אני אטפל בנושא, אני אתערב בנושא של חיפה.
מירב בן ארי:
חבל שזה סתם יתעכב לנו, בטח בימים האלה, בגלל הנושא של השכירות.
מירב בן ארי:
כמו כן, כל אחד מכם, קיבלתם אתה דברים שאתם צריכים לבדוק אצלכם מבחינת אצלך הנושא של הדיורית, אריה, שיש לך כבר.
מירב בן ארי:
חשוב לי לומר שאני באמת באמת יודעת שאתם עושים מהפיכה בחיפה.
מירב בן ארי:
ואם עמית אומר את זה שהוא נמצא שם בשטח, אז אני באמת בטוחה.
מירב בן ארי:
אני גם יודעת שהיה גם זעזוע בתוך מחלקת הרווחה עצמה, שאני מכירה אותה היטב.
מירב בן ארי:
לכן אני בהחלט יודעת שאתה עושה.
מירב בן ארי:
אני מאד מעריכה את ההתקדמות בעניין.
מירב בן ארי:
אני גם מאד שמחה שיש ועדה שמקדמת את זה ובסוף בתכלס יש לנו פתרונות.
מירב בן ארי:
תל אביב – אני הודיתי לכם בהתחלה גם כמובן על זה שהגעתם, גם העניין הזה אתמול שישבנו ועברנו אני וציפי תכנית-תכנית, עברנו אחת אחת.
מירב בן ארי:
ייצא גם סיכום של הפגישה היום או מחר, שאתם תדעו ואנחנו באמת מחכים לכם ואני כמובן מציעה לבדוק את הנושא של המלון.
מירב בן ארי:
לגבי ירושלים, איילה, אני גם אתערב וגם ציפי לגבי הנערים.
<איילה קדמי חקלאי:
כן?
<איילה קדמי חקלאי:
תטפלי בנושא של הצעירים.
מירב בן ארי:
כן, כן, את יודעת שאני אומרת ואנחנו נעשה את זה.
מירב בן ארי:
גם ציפי בפיקוח אצלה וגם אני אתעסק בזה, כי לא יכול להיות שטיפלנו רק בחצי מהבעיה, שזה נהדר שיש לנו פה באמת את החברה של על"ם, שמקדמים ואת גלגל, שנראה אותו בקונסטלציה החדשה.
מירב בן ארי:
כמובן מור, אנחנו לא שוכחים את הפעילות שלכם ואנחנו יודעים כמה היא חשובה ואנחנו עדיין מצרים על זה שהדלת נסגרת בערב.
מירב בן ארי:
ולכן אנחנו ננסה למצוא את הפתרון וטוב שבאת והעלית את הרעיון הזה בעצמך.
מירב בן ארי:
עוד דבר שאנחנו נפנה, תראו, יש לנו כאן דיון בסוף החודש, ב-24 בינואר ב-10 בבוקר, שתדעו.
מירב בן ארי:
מה שאנחנו נעשה כהכנה לקראת הדיון, זה ננסה להתעסק בנושא של תחלואה כפולה.
מירב בן ארי:
ננסה להביא את משרד הבריאות שלא נמצא כאן, לטפל בנושא הזה של חברה שהם נכי נפש בקהילה, שהם גם חסרי בית.
מירב בן ארי:
אני חושבת שלכולכם יש מה לתרום בנושא הזה, כי כולכם ראיתם אותם.
מירב בן ארי:
אני אישית סיירתי אז גם עם יואב, אתה זוכר?
מירב בן ארי:
ראינו בעצמנו את החברה ואנחנו נעשה כאן דיון משותף של משרד הבריאות ומשרד הרווחה בנושא של תחלואה כפולה.
מירב בן ארי:
אני כבר מזמן רציתי להתעסק עם זה, אבל זה מאד מאד מתאים לצעירים.
מירב בן ארי:
נדבר גם על - - -
<מהרטה ברוך:
דרך אגב, בתל אביב היה דיון של ועדת הרווחה המקומית לשיתוף פעולה, מפגש.
<מהרטה ברוך:
גם שירותי הרווחה וגם משרד הבריאות יצאו מזה באמת נשכרים ועם מוטיבציה לעבוד ביחד.
מירב בן ארי:
אז אנחנו נביא אותם לכאן.
מירב בן ארי:
יש לי קשר מעולה איתם עם החברה מבריאות הנפש.
מירב בן ארי:
אנחנו נביא אותם לכאן ואנחנו גם נראה מה הם מציעים מבחינת פתרונות.
<איילה קדמי חקלאי:
אנחנו יצרנו קשר עם מישהי מסל שיקום של משרד הבריאות, שדואגת לסל שיקום לצעירים, שחלקם מאובחנים וחלק לא ואנחנו עובדים איתה בצורה מאד מאד הדוקה.
<איילה קדמי חקלאי:
בין היתר היא ביקשה שלגבי אותם צעירים, הרבה מאד מהם מסתובבים ברחובות לפרקים.
<איילה קדמי חקלאי:
גם אם יש להם אפוטרופוס וגם אם הם מאובחנים ופה ושם, והיא ביקשה מאיתנו לדאוג לאיזו שהיא מסגרת זמנית, פרק זמן של שלושה חודשים לאותם צעירים, עד אשר הם יקבלו סל שיקום.
<איילה קדמי חקלאי:
כמובן שאנחנו לא יכולים, זה לא המנדט שלנו, אבל בסיעור מוחות ובישיבה באמת התעורר הצורך באיזה שהוא מקום מיוחד, בית, דירה בירושלים, לארבעה-חמישה כאלה, צעירים, של פרק זמן, מהתהליך שהם האיתור עד קבלת סל השיקום, עם ליווי של בריאות הנפש.
<איילה קדמי חקלאי:
לכן בתחילת הדיון הצעתי.
מירב בן ארי:
אוקיי, אז אני רואה שכולכם בעניינים, אז אני אדאג להביא לפה את הנציגים הרלבנטיים ממשרד הבריאות.
<ציפי נחשון גליק:
שהם יקימו את המסגרת.
מירב בן ארי:
זה דווקא חשוב שכולכם כבר מכירים את הנושא, אז תוכלו לתרום לעניין הזה.
מירב בן ארי:
אז הוועדה הבאה תהיה ב-24 בינואר בעשר בבוקר.
מירב בן ארי:
היא תתעסק בנושא של תחלואה כפולה בקרב צעירים חסרי בית ובכלל דרי רחוב.
<ציפי נחשון גליק:
זו השעה בטוח?
מירב בן ארי:
ציפי, תכניסי לך ליומן מעכשיו.
מירב בן ארי:
אני מודה לכם.
מירב בן ארי:
תקראו את הכל ותודה לכולכם.
אלי אלאלוף:
היום ה-10 בינואר 2017, י"ב בטבת התשע"ז, השעה 9:04 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף:
אנחנו מקיימים דיון במסגרת יום הבריאות בכנסת, יוזמה של ההסתדרות הרפואית ושל מספר חברי כנסת.
אלי אלאלוף:
כשמדברים על יום הבריאות בכנסת, אנחנו רואים את השירותים שאתם מספקים לנו במקום ואתם גאים למצוא גם אצל כמה מעובדי הכנסת וחברי הכנסת דברים שדורשים טיפול.
אלי אלאלוף:
תרשו לי לברך באופן אישי את פרופסור אידלמן שעכשיו הוא פרופסור.
אלי אלאלוף:
מגיע לך, מכל הלב.
אלי אלאלוף:
אנחנו שמחים בשבילך וגאים שאנשים כמוך מגיעים לרמה הזאת.
<ליאוניד אידלמן:
תודה רבה.
אלי אלאלוף:
אנחנו קבענו לעצמנו את נושא הדיון היום, בחרנו נושא לדיון בתיאום עם החברים, שהוא הרפואה הקהילתית.
אלי אלאלוף:
זאת הרפואה שלא מספיק מדברים עליה ואפילו הייתי אומר לנציגי משרד הבריאות שאנחנו מרגישים שאתם הקרוב העני של הרפואה בארץ.
אלי אלאלוף:
התשתיות הן יחסית זולות אבל לא מתקיימות מספיק.
אלי אלאלוף:
אין מספיק תקציבי פיתוח ומה שיש, זה ממש לא מספק.
אלי אלאלוף:
אני איש הפריפריה ובאר שבע היא עדיין פריפריה למרות שאם תקפלו את המפה של הארץ, אנחנו בדיוק באמצע, 237 קילומטרים מאילת ו-237 קילומטרים מנהריה.
אלי אלאלוף:
אנחנו יודעים שהפריפריה, דווקא הדרומית, יחסית יותר מוזנחת לעומת האחרים, לפי המספרים שקיבלנו מההסתדרות הרפואית וגם לאחר בדיקות שעשו החברים שלי.
אלי אלאלוף:
אנחנו זקוקים להרבה יותר למרות שאני חייב לציין שיש תקווה אדירה לדרום.
אלי אלאלוף:
יש גידול אוכלוסייה מצופה, בזכות העברת יחידות צה"ל לנגב, למרות שזה לא יתבטא בשנים הקרובות, אבל אנחנו מקווים שמי שהיום משתמש ברכבת המהירה בשני הכיוונים, זה ישאיר את התושבים במקום כך שלא יצטרכו אחרי השירות באזור לחזור לביתם במרכז הארץ.
אלי אלאלוף:
האוכלוסייה בצפון ובדרום היא מאוד מאוד מגוונת אבל עם דגש על אוכלוסיות חלשות.
אלי אלאלוף:
לצערי, אני חייב להגיד, אנחנו יודעים שהבדואים בדרום הם האוכלוסייה אולי הכי חלשה כלכלית, אם לא החלשה ביותר בארץ, לפחות לפי הנתונים שאנחנו מחזיקים והסטטיסטיקה הרשמית למרות שקשה לעשות אותה.
אלי אלאלוף:
בדיון שקיימנו למשל עם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הם הודו שקשה להם להשיג נתונים מבוססים על הדרום ולכן גם בדוח העוני של הביטוח הלאומי השנה תשימו לב שהאוכלוסייה היחידה שלא השתפרה ולו בפסיק כלשהו, זאת האוכלוסייה הערבית וזה באמת כאב לב, כאב למדינה וחוסר הצלחה לעשייה שלנו.
אלי אלאלוף:
בצפון אותו הדבר.
אלי אלאלוף:
בצפון היום יש 54 אחוזים מיעוטים וגם שם האוכלוסייה לא תמיד בין הבולטות למרות שיש הצלחות בודדות ואפילו ישובים בודדים שמצליחים להתרומם.
אלי אלאלוף:
בסך הכול זאת אוכלוסייה שגם היא חלשה כלכלית ובתחומים שונים, במיוחד בתחום הבריאות, "מוזנחת".
אלי אלאלוף:
קשה לי להגיד את המשפט שאני הולך להגיד.
אלי אלאלוף:
זה ברור שאי מתן שירות בזמן הנכון וברמה הנדרשת, אנשים משלמים בחייהם.
אלי אלאלוף:
תאונות דרכים יודעים לספור בגלל אסונות שקורים.
אלי אלאלוף:
, מערכת הבריאות לא רוצה לעשות את הבדיקה הזאת.
אלי אלאלוף:
לא רוצה לבטא כמה חוסר מתן שירות גורם לתמותה במשך השנה אבל אנחנו יודעים את זה.
אלי אלאלוף:
יודעים את זה, אם לפחות נסתכל על תוחלת החיים של התושבים.
אלי אלאלוף:
אנחנו יודעים שבדרום ובצפון אנחנו חיים פחות מאשר במרכז.
אלי אלאלוף:
זאת אמנם סטטיסטיקה אבל בהחלט אנחנו נמצאים במצב שהתורים מתארכים.
אלי אלאלוף:
מי לא משתמש בקשרים שלו כדי לקצר תורים לטיפולים בקרובים שלו?
אלי אלאלוף:
אני מודה שלעצמי אף פעם לא השתמשתי.
אלי אלאלוף:
אני מחכה לתור ארבעה חודשים.
אלי אלאלוף:
אתה מתקשר למוקד של הקופה שלך, אומר את השם, ובחורה נחמדה עונה לך.
אלי אלאלוף:
לפני שבועיים-שלושה פניתי והיא אמרה לי שנקבע לי תור ב-4 לאפריל.
אלי אלאלוף:
קיבלתי את ה-SMS שמאשר את זה.
אלי אלאלוף:
זאת אומרת, אנחנו היום ברפואה הקהילתית, זאת שהיא יחסית זולה ובטוח שהיא זולה לטווח ארוך כי אם מטפלים בזמן בבעיות, זה חוסך הרבה אשפוז וכולי.
אלי אלאלוף:
לכן הנושא שבחרנו להתמקד היום בנושא הזה בוועדה שהיא ועדת הבריאות, הוועדה שאחראית על נושא הבריאות.
אלי אלאלוף:
אנחנו גאים על כך שהשבוע נקיים ארבעה דיונים שונים על הבריאות.
אלי אלאלוף:
למרות שיש לנו עוד שני נושאים באחריות שלנו, אנחנו נקיים את הדיונים האלה.
אלי אלאלוף:
אני שמח לנוכחות כל החברים שיושבים כאן.
אלי אלאלוף:
העברנו עוד חוק בתחום הבריאות וזה שיפור אפשרויות קליטה של רוקחים שחוזרים וגם מצליחים כאן בארץ.
אלי אלאלוף:
הורדנו את ההכבדה על בחינות רישוי לרוקחים.
אלי אלאלוף:
בוגרי הארץ לא צריכים יותר בחינה כלשהי.
אלי אלאלוף:
הם מסיימים את בית הספר בירושלים או בבאר שבע והם רוקחים ויכולים להיכנס מיד לשוק ולעבוד ולתרום מהידע האדיר שרכשו.
אלי אלאלוף:
זה בזכות זה שהם עשו את בחינות הרישוי שנפלו עליהם רק כדי להשוות את התנאים לעולים החדשים.
אלי אלאלוף:
הם מצליחים.
אלי אלאלוף:
97, 98 אחוזים עוברים את הבחינות.
אלי אלאלוף:
עכשיו אין להם יותר בחינות.
אלי אלאלוף:
גם לתושבים חוזרים ולעולים חדשים, יש הקלה מאוד משמעותית בנושא הזה ואנחנו עושים כל הזמן דיונים כדי לשפר.
אלי אלאלוף:
אני אומר בצורה הכי גלויה, היום נעים להשמיץ את שר הבריאות אבל אני אומר לכם לא.
אלי אלאלוף:
אנחנו עושים עבודה מאוד מאוד יפה בתיאום עם המשרד.
אלי אלאלוף:
לא מגיעים למהירות הנדרשת.
אלי אלאלוף:
אתמול קיימנו דיון על נושא הקנאביס הרפואי ולא נזפתי כמו שנאמר ברדיו אבל ביקשתי טיפול מהיר יותר ואינטנסיבי יותר עם תוצאות גדולות יותר מפני שלצערי זה הולך וגדל.
אלי אלאלוף:
היום 27 אלף אנשים נהנים מהקנאביס הרפואי ואנחנו יודעים שמספר דומה ממתין לזה.
אלי אלאלוף:
במערכת בפריפריה, כמעט לא קיימות.
אלי אלאלוף:
אני אשמח מאוד שמנכ"ל המאוחדת יתייחס לכך.
אלי אלאלוף:
אני מודה לכם על שבאתם.
אלי אלאלוף:
אנחנו נמשיך במסורת אבל ננסה לנצל את היום הזה גם כדי לקחת לעצמנו כחברי כנסת משימות לטיפול בהמשך.
אלי אלאלוף:
פרופסור אידלמן, בבקשה.
<ליאוניד אידלמן:
תודה רבה כבוד היושב ראש.
<ליאוניד אידלמן:
תודה רבה על פתיח כל כך חשוב, נכון ומפורט.
<ליאוניד אידלמן:
תודה רבה על כך שהוועדה התגייסה לפתוח את יום הבריאות בכנסת אותו אנחנו מקיימים כבר שנה שלישית ברציפות.
<ליאוניד אידלמן:
בכל האירועים הקודמים זאת הייתה הצלחה גדולה.
<ליאוניד אידלמן:
הייתה הצלחה גדולה בשדולה, הייתה הצלחה גדולה בבדיקות שנעשו וגם השנה אני מזמין את כל הנוכחים, את חברי הכנסת ואת עובדי הכנסת, להגיע לראות רופא, גם אם יש צורך להתייעץ אתו ולהיבדק על ידו משעה 12:00 עד שעה 4:00.
<ליאוניד אידלמן:
רוב הפעילות תהיה משעה 12:00 עד שעה 2:00.
מאיר כהן:
יש גריאטריה?
אלי אלאלוף:
למה אתה מסתכל עלי?
<ליאוניד אידלמן:
יש רופאים ממקצועות שונים.
<ליאוניד אידלמן:
זאת הזדמנות.
<ליאוניד אידלמן:
כמו שכבוד היושב ראש אמר, היו לנו כבר מקרים שהתגלו מחלות בקרב עובדי הכנסת וחברי הכנסת ואנשים היו צריכים לעבור טיפולים שעד כמה שידוע לי הסתיימו בהצלחה.
<ליאוניד אידלמן:
זאת ההזדמנות להעלות על סדר היום את נושא הבריאות, זאת הזדמנות להעלות על נס את הפעילות של הרופאים וכל עובדי מערכת הבריאות.
<ליאוניד אידלמן:
אנחנו מתחילים בנושא שהוא נושא מאוד חשוב וקריטי, נגישות לשירותי רפואה בקהילה בפריפריה.
<ליאוניד אידלמן:
כמו שמרטין לותר קינג אמר שאם במקום אחד יש אי צדק, יהיה אי צדק בכל המקומות האחרים.
<ליאוניד אידלמן:
לא יכול להיות שמזניחים מקום אחד וכל האחרים נהנים.
<ליאוניד אידלמן:
חושבים שנהנים.
<ליאוניד אידלמן:
זה זמנית ובסוף זה פוגע בכולם.
<ליאוניד אידלמן:
אני מאוד שמח שיש כאן הרבה חברי כנסת שנושא הבריאות חשוב להם.
<ליאוניד אידלמן:
תודה רבה לכם על שהגעתם ותודה רבה על שאתם משקיעים זמן גם היום וגם בכל ימות השנה בנושא של קידום הבריאות.
<ליאוניד אידלמן:
נושא של בריאות בפריפריה הוא נושא שצריכים לטפל בו ואפשר לטפל בו.
<ליאוניד אידלמן:
מצב בו יש פער בין תוחלת החיים בערים בפריפריה לבין מרכז הארץ, מגיע אפילו לשש שנים, זה מצב בלתי נסבל.
<ליאוניד אידלמן:
תמותת התינוקות יותר גבוהה בפריפריה, תורים יותר ארוכים בפריפריה.
<ליאוניד אידלמן:
כשאנחנו בודקים בסורוקה המתנה לניתוח שהוא ניתוח חשוב מאוד לאיכות חיים, אנחנו רואים שממתינים שנתיים-שלוש.
<ליאוניד אידלמן:
זה מצב בלתי נסבל.
<ליאוניד אידלמן:
יש אפשרות לטפל בזה.
<ליאוניד אידלמן:
צריך להחזיר מענקים לרופאים בפריפריה, למשוך רופאים לפריפריה, לכוון רופאים לפריפריה.
<ליאוניד אידלמן:
את זה אפשר לעשות.
<ליאוניד אידלמן:
אנחנו הוכחנו את זה ב-2011, 2012, 2013 כאשר מאות רופאים עברו לפריפריה.
<ליאוניד אידלמן:
לא די וצריך להמשיך ולהפנות רופאים לפריפריה.
<ליאוניד אידלמן:
מספר הרופאים בצפון הוא חצי ממספר הרופאים בתל אביב לאלף נפשות.
דב חנין:
מספר הרופאים בתל אביב יותר נמוך מאשר בארצות מפותחות בעולם.
<ליאוניד אידלמן:
בוודאי.
<ליאוניד אידלמן:
במדינת ישראל אומרים שיש שלושה רופאים לאלף נפשות אבל הבעיה היא שהמספר הזה נמצא בירידה.
<ליאוניד אידלמן:
בכל העולם המספר הזה נמצא בעלייה.
אוסאמה סעדי:
מה הממוצע בעולם?
אוסאמה סעדי:
מה הממוצע במדינות ה-OECD?
<ליאוניד אידלמן:
בערך כמו במדינות ה-OECD אבל החלוקה היא שלוש, שתיים, שלוש, שלוש.
<ליאוניד אידלמן:
מספר שיש לנו היום הוא לא מספר שמשקף באופן מדויק את מספר הרופאים לאלף נפשות.
<ליאוניד אידלמן:
למה?
<ליאוניד אידלמן:
כי היום יותר ויותר רופאים, בעיקר רופאות, עוברות לעבוד בחצי משרה.
<ליאוניד אידלמן:
מספר הרופאים היום נמצא בירידה וגם השתתפות של אותם רופאים שיש להם רישיון לעסוק ברפואה, עובדים בחלקיות משרה, חלק עוזבים את הרפואה ועוברים לעבוד בחברות התרופות.
<ליאוניד אידלמן:
מבחינה זו המצב מידרדר וזה בלתי נסבל.
<ליאוניד אידלמן:
יש לנו מספר סטודנטים לרפואה הכי נמוך במדינות ה-OECD ביחס למספר הרופאים.
אוסאמה סעדי:
אלה שלומדים בחוץ לארץ.
<ליאוניד אידלמן:
ב-OECD חד משמעית מצביעים על כך.
אוסאמה סעדי:
אלה שלומדים בחוץ לארץ, למשל בערוער יש מאה סטודנטים שלומדים רפואה בחוץ לארץ.
יעל גרמן:
אם הם מגיעים לכאן ונקלטים כאן.
<ליאוניד אידלמן:
נכון להיום רישיון לעיסוק ברפואה כל שנה מקבלים כ-1,200 רופאים.
<ליאוניד אידלמן:
חצי מהם לומדים בחוץ לארץ וחצי מהם לומדים בארץ.
אוסאמה סעדי:
אתה מדבר על מספר הסטודנטים שאתה אומר שהוא נמוך.
<ליאוניד אידלמן:
מספר הסטודנטים בארץ.
<ליאוניד אידלמן:
זה חלק מהשקעה בבריאות שהיא השקעה נמוכה ומטבע הדברים אם ההשקעה בבריאות היא נמוכה, קודם כל סובלת הפריפריה.
<ליאוניד אידלמן:
תמיד זה כך.
<ליאוניד אידלמן:
החלשים הם אלה שסובלים.
<ליאוניד אידלמן:
מבחינה זו הנגישות בקהילה בפריפריה שכמו שאתם יודעים הרופאים שם פרוסים על פני שטחים גדולים יותר ולא מרוכזים כמו בתל אביב.
<ליאוניד אידלמן:
אני מאוד שמח שזה הנושא שבחרתם לדון בו.
<ליאוניד אידלמן:
אני מאחל המשך פעילות כפי שהייתה עד עכשיו של הוועדה שקידמה כל כך הרבה דברים.
<ליאוניד אידלמן:
אני מקווה שנצליח לקדם דברים קריטיים עבור תושבי המדינה שכמו שכבוד היושב ראש אמר ההמתנה כאן עולה בחיים.
אלי אלאלוף:
ברשותכם, אנחנו נעשה פינג פונג, חבר כנסת אחד ואחריו נציג ציבור.
יעל גרמן:
אני באמת מברכת על פתיחת היום.
יעל גרמן:
אנחנו כאן שתי שדולות.
יעל גרמן:
נמצא אתי חברי ויושב ראש יחד אתי, דב חנין, ונמצאת כאן יושבת ראש השדולה לבריאות שולי מועלם חברתי שמטפלת בנושא הבריאות לאורך כל הזמן שעומדת בראש שדולה יחד עם אילן גילאון וחיליק בר.
אלי אלאלוף:
דב, תן לנו את הרשימה איפה אתה לא חבר.
דב חנין:
זאת רשימה קטנה.
יעל גרמן:
אנחנו כולנו מאוד מאוד שמחים לפתוח את יום הבריאות.
יעל גרמן:
יום הבריאות מבחינתנו ומבחינתי באופן אישי הוא אירוע מאוד מרגש.
יעל גרמן:
אנחנו מדברים על בריאות, כל אחד אומר העיקר הבריאות, אנחנו יודעים כמה שהיא חשובה אבל כשאנחנו מסתכלים על סדרי העדיפות הממשלתיים, אנחנו רואים שקודם כל מטפלים בביטחון ואחרי כן בהרבה מאוד דברים והבריאות נמצאת אי שם באמצע ואפילו לקראת הסוף.
יעל גרמן:
אם אנחנו מסתכלים בגדול על ההשקעה של המדינה מבחינת התל"ג, הרי שמדינת ישראל משקיעה בין 7.6 אחוזים נדמה לי שהגיעו עכשיו ל-7.7 ואולי אפילו ל-7.8 אחוזים – מהתל"ג כאשר הממוצע ב-OECD הוא עשרה אחוזים, שלא לדבר על מדינות שמשקיעות 12, 14 ו-16 אחוזים.
יעל גרמן:
זאת אומרת שבין המדינות המפותחות המערביות, אנחנו המדינה שמשקיעה בבריאות הכי פחות ממדינות המערב וזה מתבטא בנתונים שפרופסור ליאוניד אידלמן אמר וגם אתה אדוני היושב ראש ציינת.
יעל גרמן:
לכן יום הבריאות הוא ההזדמנות שלנו לשים את נושא הבריאות על השולחן ולבוא ולומר שהרבה יותר אנשים מתים ממחלות מאשר מאירועים כמו אירועי טרור, אירועי דריסה, תאונות דרכים, מלחמות וכולי.
יעל גרמן:
ברגע שיש כל כך הרבה אנשים שמתים וכל כך הרבה אנשים שחולים, הרי שמן ההכרח הוא שמדינת ישראל תבין שהיא חייבת להשקיע בבריאות שלנו.
יעל גרמן:
הבריאות שלנו שומרת על החיים שלנו לא בתקופות חירום אלא כל יום וכל חודש, כל השנה וכל החיים.
יעל גרמן:
אני שמחה מאוד שאנחנו מצאנו לנכון, וכמובן שזה היה בשיתוף עם הסתדרות הרופאים בישראל והעומד בראשה חברי ליאוניד, והחלטנו שנפתח ונדבר באמת בהשקעה של מערכת הבריאות בפריפריה ובעיקר בקהילה.
יעל גרמן:
אני מבקשת שאנחנו נדון בעיקר במתן השירות המיטבי במרפאות שבפריפריה.
יעל גרמן:
יש כאן שתי גישות כאשר גישה אחת - שאני חייבת לומר לזאב כי הוא בגישה השנייה – שאומרת שנאגם משאבים.
יעל גרמן:
אם יש לנו ישוב שהוא מתחת ל-10,000 אנשים – דך אגב, יש את זה גם בחוק הביטוח הלאומי – ויש בו קופת חולים שהיא דומיננטית, תתכבד אותה קופה ותיתן את השירותים שלה גם למבוטחים של הקופות האחרות.
יעל גרמן:
יש גישה אחרת שמייצג אותה מנכ"ל המאוחדת שנמצא כאן, זאב וורמברנד, שאומר: לא, אנחנו צריכים תחרויות וברגע שתהיה יותר תחרות, ברגע שמספר הקופות יהיה גם בפריפריה, הרי שהשירות ייטב.
יעל גרמן:
אני חושבת שמן הראוי שנדון על כך ובסופו של דבר יש דבר אחד שבטוח שאני מבקשת ממך כיושב ראש לדאוג לכך והוא שהחוק יתממש.
יעל גרמן:
כי אותו חוק שבא ואומר שבישובים עם מתחת ל-10,000 אנשים חובה לתת שירות גם למבוטחי הקופות שאינן מיוצגות באותו ישוב, פשוט לא מתקיים.
יעל גרמן:
תודה רבה ושיהיה לנו יום בריאות מוצלח.
אלי אלאלוף:
משרד הבריאות, תרשמו לעצמכם את ההערה.
מאיר כהן:
אדוני היושב ראש, חברות וחברי כנסת.
מאיר כהן:
אני רוצה לומר כמה דברים.
מאיר כהן:
אני חסיד גדול של התחרותיות אבל אף אחד לא מונע את זה מכם, זאב.
מאיר כהן:
תגיעו לדימונה, תגיעו לכל מקום ושכנעו את האנשים לעבור אליכם.
מאיר כהן:
כלומר, יהיה קשה היום להחליט על עשרים אחוזים.
מאיר כהן:
יהיה קשה.
מאיר כהן:
גם בחקיקה.
מאיר כהן:
אדוני היושב ראש, היות ובאמת במשך עשר שנים כראש עיריית דימונה רוב עיסוקי היה בנושא הבריאות, ואתה מכיר את זה, שוחחנו על כך מאות שעות, בצר לי הלכתי לחפש פילנתרופ שנתן לי ארבעה מיליון דולר והקמנו מרכז יפהפה שעובד עד היום.
מאיר כהן:
אגב, למרכז הזה מגיעים במהלך השנה 16 אלף אנשים בין השעות 7:00 בערב ל-7:00 בבוקר.
מאיר כהן:
רק 18 אחוזים מהם מופנים לסורוקה.
מאיר כהן:
כל ה-16 אלף האנשים האלה היו מגיעים לסורוקה עד שנבנה המרכז הזה.
מאיר כהן:
יש כמה תובנות שאנחנו צריכים להבין ואני פונה קודם לאנשי הקופות.
מאיר כהן:
אדוני היושב ראש, גברתי השרה לשעבר שבאמת נותנת את כל כולה לנושא הזה, אני רוצה שתבינו.
מאיר כהן:
יש חלוקה על פי קפיטציה לקופות, אין שום רגולציה.
מאיר כהן:
פרופסור אידלמן, תקשיב.
מאיר כהן:
אין שום רגולציה שיכולה להגיד לי שאכן הכסף שמיועד לדימונה, לירוחם ולבאר שבע אכן מגיע לדימונה, לירוחם ולבאר שבע.
מאיר כהן:
כשאני פניתי בזמנו לקופות, הן אמרו לי: מאיר, אין שקיפות כזאת.
מאיר כהן:
יש שנה שאנחנו כן ויש שנה שאנחנו מחליטים לבנות משהו במרכז הארץ, אז אנחנו מסיטים תקציבים.
מאיר כהן:
אגב, בדקתי במודלים אחרים באירופה וראיתי שיש מקומות שיש בהם חלוקה על פי קפיטציה אבל בכל אזור יש נציג של משרד הבריאות שדואג שאם לדימונה הוקצו מיליון שקלים, הקופה או המפעיל יוציא בדימונה את כל מיליון השקלים.
מאיר כהן:
תזכרו, זה הדבר הראשון.
מאיר כהן:
אני רוצה לספר לכם סיפור, אדוני היושב ראש, כדי שתבינו מה גיליתי, עד כמה אנחנו מדברים על רפואה וכל מה שאנחנו צריכים לעשות זה להתחיל לבדוק אם אכן מה שניתן היום, בלי תוספות, אכן מחולק בצורה נכונה וצודקת.
מאיר כהן:
כשהתחלתי להפעיל את מה שבנינו בדימונה, תקשיבו אנשי הקופות, פניתי לקופה מסוימת ובדקתי כמה הקופה משלמת עבור חבר אותה קופה בדימונה שמגיע לקבל שירות לילה.
מאיר כהן:
אמרו לי 49 שקלים.
מאיר כהן:
בדקתי באותה קופה כמה היא משלמת עבור תושב ירושלים שמגיע לקבל שירות לילה, לא תאמינו – 99 שקלים.
מאיר כהן:
לשאלתי איך דבר כזה קורה, נאמר לי שרשאי מנהל המחוז לחתום על החוזה הנוח לו ביותר.
מאיר כהן:
נוצר מצב שתושבי דימונה נהנו מרופאים שאני לא רוצה לתת להם ציון אבל אתם יודעים למה אני מתכוון.
מאיר כהן:
כשהלכתי ל-טרם בירושלים, היו שם מיטב הרופאים.
מאיר כהן:
אגב, אנחנו משלמים ביטוח בריאות על פי הכנסתנו.
מאיר כהן:
זה הדבר הכי שוויוני.
יעל גרמן:
עד רמה מסוימת.
מאיר כהן:
עד רמה מסוימת, אבל קופה מסוימת הרשתה לעצמה בדימונה ובנגב לשלם 49 שקלים לשעה לרופא ובירושלים ובמרכז הארץ לשלם 99 שקלים.
מאיר כהן:
שימו לב להבדל.
זוהיר בהלול:
איזו קופה?