GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף:
לכן אני חושב שלא תהיה ברירה, אם אחרי שהשר יקיים את הדיונים ולא יגיש, אתמול גם קבלתי פניות של שרים אחרים שלא התייחסו, הם כולם צריכים לעשות שיעורי בית.
אלי אלאלוף:
אני מציע שאנחנו, חברי הכנסת נרים את הכפפה ונכין במקביל הצעת חוק.
אלי אלאלוף:
גם אם התקנות יתקבלו אני חושב שהגיע הזמן שתהיה חקיקה שתסדר את העולם הזה, גם אם יתקבלו תקנות השר.
אלי אלאלוף:
אני מאחל לכולכם חג שמח לכולם.
אלי אלאלוף:
תודה רבה שהגעתם, הישיבה נעולה.
עאידה תומא סלימאן:
צהריים טובים לכולם, אני פותחת את הישיבה המשותפת של שתי הוועדות – הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי וועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
עאידה תומא סלימאן:
אני קודם כל מברכת על הצטרפות יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת אלי אלאלוף.
עאידה תומא סלימאן:
עצם העובדה שקיימנו ישיבה משותפת של שתי הוועדות ביחד, מעידה עד כמה אנחנו רואים את חומרת המצב של תקיפות ושל אלימות המופעלת נגד עובדים ועובדות סוציאליים במדינה.
עאידה תומא סלימאן:
בתקופה האחרונה התערער מאד הביטחון האישי של העובדים והעובדות הסוציאליים בגלל ריבוי מקרי האלימות.
עאידה תומא סלימאן:
בחודש מרס שעבר קיימה הוועדה לקידום מעמד האישה ובזמנו הייתה יוזמה גם של חבר הכנסת יוסף ג'אברין לקיים דיון מיוחד בנושא הזה, לאחר מקרה האלימות דאז נגד עובדת סוציאלית מאום אל פאחם.
עאידה תומא סלימאן:
לצערי הרב אנחנו מתכנסים היום שוב לאחר מקרה אלימות וירי נגד לשכת הרווחה בעיריית אום אל פאחם.
עאידה תומא סלימאן:
חשוב לי לציין שבשני המקרים אנחנו התכנסנו על רקע האלימות הזו שחוו העובדים הסוציאליים, העובדות הסוציאליות של אום אל פאחם, אבל המצב לא קיים רק באום אל פאחם.
עאידה תומא סלימאן:
יכול להיות שאלה שני מקרים שעלו לכותרות ואנחנו ראינו לנכון לכנס את הדיונים האלה, אבל תיכף נשמע ואני יודעת שהתופעה קיימת והולכת ומקבלת תאוצה, לצערי הרב, בתקופה האחרונה.
עאידה תומא סלימאן:
אנחנו מודעים לזה שהעובדים הסוציאליים, ואמרתי את זה כשהשתתפתי בהפגנה שלכם בחוץ, מול הכנסת, לפני שבוע ומעשה – אמרתי שהמדינה שולחת את העובדים והעובדות הסוציאליות, למרות שאני שונאת את השפה המיליטנטית, המיליטריסטית, אבל לחזית.
עאידה תומא סלימאן:
לקדמת החזית במאבק בכל התופעות שהיינו רוצים ורוצות לא לראות בחברה הישראלית באופן כללי.
עאידה תומא סלימאן:
אתן נאבקות בתופעת האלימות, אתן נאבקות עוני, אתן נאבקות במצוקות של נוער ושל אנשים מבוגרים ולצערי הרב, עם הזמן, לאט לאט, אנחנו מנשלים אתכן מהכלים שמאפשרים לכן לנהל את העבודה המקצועית שלכן ואז התסכול והכעס של האנשים שצריכים את הטיפול שלכם גובר ולצערי הרב מכוון נגדכם.
עאידה תומא סלימאן:
בזמנו, בדיון שהתקיים, פניתי כיושבת ראש הוועדה גם לשר האוצר וגם לשר העבודה, בזמנו היה שר הרווחה, עכשיו העבודה והרווחה, וביקשתי להקצות משאבים לביטחונם של העובדים הסוציאליים.
עאידה תומא סלימאן:
בינתיים אני חושבת שלא זז כלום.
עאידה תומא סלימאן:
אני אשמח לשמוע איפה אנחנו עומדים היום, אבל אני נותנת קודם כל ליושב הראש הוועדה גם כן לפתוח בדברים.
אלי אלאלוף:
תודה עאידה.
אלי אלאלוף:
ידעתי למה את צריכה לפתוח.
עאידה תומא סלימאן:
אפשר לסכם?
אלי אלאלוף:
היא הזמינה אותי פעם ראשונה ואני שמח להיות פה, גם בלי הזמנה.
עאידה תומא סלימאן:
תודה.
אלי אלאלוף:
תראו, זה ברור וסליחה שגם אני אשתמש במילה שאת לא אוהבת, שהיא צבאית.
אלי אלאלוף:
החיילים של החברה הישראלי נלחמים בכל התופעות הקשות של החברה, זה אתם.
אלי אלאלוף:
למרות שלא אתם מייצרים אותם, אתם, העובדים הסוציאליים.
אלי אלאלוף:
מייצרים מצבים קשים בחברה - כמה שזה ייראה מוזר - הממשלה.
אלי אלאלוף:
היא המייצרת.
אלי אלאלוף:
היא מייצרת כי היא לא מספקת יותר מדי או מספיק מדי תשובות לבעיות של האזרח.
אלי אלאלוף:
ואתן הראשונות, בדרך כלל ראשונות, מעט ראשונים, תיקנתי את עצמי.
אלי אלאלוף:
שאתם הראשונים שמגיעים לכל אירוע קשה, אם הוא לא מגיע אליכם ישירות.
אלי אלאלוף:
לכן התשובות שאתן מחזיקות או מחזיקים ביד, לצערי אינן מספיקות.
אלי אלאלוף:
אנחנו יודעים את זה.
אלי אלאלוף:
דו"ח העוני היה המאפיין ביותר.
אלי אלאלוף:
אנחנו ציינו את זה וביקשנו להקטין את התיקים שאמורים להיות בתפעול של העובדים הסוציאליים.
אלי אלאלוף:
החלום היה מטורף, היה 60 תיקים פר עובד סוציאלי, לעומת ה-300 או 600 שמתעסקים בקשישים.
אלי אלאלוף:
היום יש כפרים – דווקא אני רוצה לציין את הכפרים הערבים – ש-600 תיקים של קשישים מטופלים בקושי במשרה אחת.
אלי אלאלוף:
זאת אומרת המצב הוא מאד קשה.
אלי אלאלוף:
אין שום הצדקה לשום אלימות.
אלי אלאלוף:
לא בבריאות, לא נגד עובדים סוציאליים, לא נגד עובדי מדינה, למרות שלפעמים אני חייב להגיד, ההתנהגות של עובדי המדינה אינה תמיד מזמינה שיתוף פעולה עם הפונה אליהם וזו בעיה.
אלי אלאלוף:
באמת, אני חייב להגיד את זה.
אלי אלאלוף:
כי התנאים לפעמים הם מאד מאד קשים.
אלי אלאלוף:
לפעמים והייתי מעז להגיד שאני מבין את הכעס של אלה שמבקשים את השירות.
אלי אלאלוף:
מצד שני, אי אפשר להרשות בכלל את התופעה הזאת של אלימות נגד עובדי המדינה, בוודאי נגד העובדים הסוציאליים.
אלי אלאלוף:
אני חוזר לנקודה המרכזית, חברים.
אלי אלאלוף:
אין היום מספיק תשובות, אם בכלל, לעובדים הסוציאליים, למצוקה שהם אמורים לטפל, בכל אחד מהתחומים.
אלי אלאלוף:
אני לא אפרט אותם.
אלי אלאלוף:
ולכן אחת הדרישות המרכזיות שלנו, כאנשי הפרלמנט, זה לדרוש מהמדינה להעמיד לרשות השליחים שלה, הנציגים שלה.
אלי אלאלוף:
אין כמו העובד הסוציאלי, שמטפל בבעיות הכי קשות של המדינה, של האזרח, בלי כלים וזה המצב היום.
אלי אלאלוף:
פחות מדי כלים יש לרשותכם.
אלי אלאלוף:
לא במקרה גם ביקשנו תקציבים גמישים יותר.
אלי אלאלוף:
תקציב גמיש לטיפול במצוקות בדו"ח העוני.
אלי אלאלוף:
צפרא שהייתה שם לא נתנה לנו מנוחה.
אלי אלאלוף:
הייצוג דווקא של העובדים הסוציאליים היה מדהים בדו"ח העוני, בכל ועדות המשנה.
אלי אלאלוף:
כי הוכיחו, כל הזמן באו עם הדוגמאות הקשות שהן – מה יגידו למישהו שמחכה כבר 10 שנים לדיור ציבורי?
אלי אלאלוף:
מה יכולים להגיד?
אלי אלאלוף:
לך עוד פעם למשרד השיכון?
אלי אלאלוף:
תטרטר אותם, תספר להם.
אלי אלאלוף:
מה אפשר לעשות כשבאים ואומרים אני לא מוצא עבודה הולמת?
אלי אלאלוף:
אתם לא שירות התעסוקה, אבל שירות התעסוקה - - -.
אלי אלאלוף:
וכשבאים ואומרים לכם הבעיה שלנו זה לקבל משירות התעסוקה את הטופס הנדרש כדי לקבל השלמת הכנסה או הבטחת הכנסה, איך אתם יכולים להחליף את כל השירותים האלה?
אלי אלאלוף:
לכן אחת ההמלצות שלנו ואני חוזר ואוהב אותה והולך מתחזק שכולנו צדקנו כשאמרנו שהעובדים הסוציאליים צריכים להתרכז גם במרכזים למיצוי זכויות של האזרח.
אלי אלאלוף:
מפני שביחד תוכלו לטפל תשובה משלימה ולא כל אחד לחוד ייתן חלק מהתשובה והאזרח יאבד את דרכו בכלל בריצה מתחנה לתחנה.
אלי אלאלוף:
אני לא יודע אם יש סטטיסטיקה מיוחדת באום אל פאחם ובמגזר הערבי.
אלי אלאלוף:
אני חושב שלא.
אלי אלאלוף:
האלימות היא גם פונקציה של מקומות שבהם אתם מקבלים את הקהל.
אלי אלאלוף:
אני חושב שהיום לשכות הרווחה, ומאיר כהן ירחיב בזה, אני בטוח שהוא ירחיב בזה, הוא ניסה להתמודד.
אלי אלאלוף:
אי אפשר לקבל קהל בתנאים כל כך מחפירים.
אלי אלאלוף:
רוב הלשכות הן בתת תקן פיזי, לא רק אנושי, פיזי.
אלי אלאלוף:
אני יודע, כשמקבלים מישהו במקום שמכבד אותו, אז כבר היחס שלו הוא אחר.
אלי אלאלוף:
אני זוכר איזו לשכה, אני לא אגיד לכם את העיר ואת מספר העובדים הסוציאליים בפחות מ-200 מ"ר.
אלי אלאלוף:
זה נראה לי טירוף מוחלט.
אלי אלאלוף:
ולכן, בתנאים של העובדים הסוציאליים חייבים להתייחס לא רק לכלים אלא לכלי שמשרת את האנשים.
מאיר כהן:
מרחב העבודה.
אלי אלאלוף:
מקום העבודה, מרחב העבודה.
אלי אלאלוף:
אני חושב שזו נקודה.
אלי אלאלוף:
בוועדה שלנו רק לפני כמה חודשים אנחנו הוספנו לנושא של אלימות גם אלימות באמצעות האינטרנט נגד עובדים סוציאליים ואני בטוח שלצערי אתם סובלים מזה.
אלי אלאלוף:
תדעו שהחוק לטובתכם.
אלי אלאלוף:
הוא אמור להגן עליכם.
אלי אלאלוף:
לצערנו לפעמים אין ברירה אלא להגיש תלונה נגד אזרח, מפני שרק ככה אנשים יידעו לבטא את עצמם ללא אלימות.
אלי אלאלוף:
להביא שומרים לכל אחת מהתחנות, לצערי זה לא נראה שזה בדרך, אבל צריכים להגיע, בוודאי יש תחנות שמיועדות יותר לאלימות מסוג זה ואז כדאי שמשרד העבודה והרווחה והשירותים החברתיים יגיש את הבקשה הזאת.
אלי אלאלוף:
שייתן את התמונה הכוללת.
אלי אלאלוף:
אין תמונה.
אלי אלאלוף:
אני ביקשתי שיבדקו לי אם יש תמונה, שיודעים מה רוצה משרד הרווחה בתחום הזה.
אלי אלאלוף:
אין מסמך כזה שהיינו יכולים לקבל.
אלי אלאלוף:
אם יש פה – יתקנו אותי נציגי המשרד.
אלי אלאלוף:
אני אשמח שתתקנו אותי, אבל לצערי אין תחזית כזאת.
אלי אלאלוף:
אין תכני תעבודה שבודקת את האלימות.
אלי אלאלוף:
אם נוסיף לכבדות שיש היום בכל המערכת את מה שציינתי, את חוסר הביטחון של העובדים הסוציאליים, ביטחון פיזי, אז זה אומר בסוף שהעסק לא יתפקד.
אלי אלאלוף:
אני חייב להגיד לכם שאחד המסמכים שקראתי בשבת זה הגדלת השירותים, או הדרישה לשירותים חברתיים בפריפריה.
אלי אלאלוף:
נדמה לי שזה מסמך שכתב קותי סבא, ראש המחקר.
אלי אלאלוף:
בפריפריה במיוחד של הדרום, המשפחות שזקוקות לשירותים חברתיים הולכות וגדלות ואני לא ראיתי תקנים משתנים בהתאם.
אלי אלאלוף:
זאת אומרת זה ברור שיותר ויותר כבדות ואחריות תיפול על העובדים הסוציאליים בפריפריה והתנאים שלהם והכלים שלהם לצערי לא גדלים.
אלי אלאלוף:
אז להגיד לכם שאנחנו אנשי בשורה?
אלי אלאלוף:
אולי דבר אחד מותר להגיד.
אלי אלאלוף:
אנחנו יודעים את המצב לצערנו, אבל נקווה שנוכל למצוא ביחד פתרונות.
עאידה תומא סלימאן:
הצטרפו אלינו היום גם גברת צפרא דוויק, יושבת ראש איגוד העובדים הסוציאליים וגם קבוצה די מכובדת מלשכת הרווחה בעיר אום אל פאחם, עם המנהלת שלהם, הגברת פתיחה אגבאריה.
עאידה תומא סלימאן:
בזמנו אנחנו הבענו אתכם סולידאריות ואני יודעת שחשוב מאד שכולם יידעו שאתם ממשיכים את העשייה שלכם בעיר, למרות המצב.
עאידה תומא סלימאן:
אנחנו תיכף נבקש מכם להתייחס ואולי לתת עדות או להעלות את הנושאים.
עאידה תומא סלימאן:
אני רוצה לפתוח קודם כל עם הגברת צפרא דוויק, ויסלחו לי חברי הכנסת.
עאידה תומא סלימאן:
תיכף אני אתחיל את הדילוגים הידועים שלנו.
עאידה תומא סלימאן:
בבקשה גברתי.
<צפרא דוויק:
בוקר טוב לכולם, צהריים טובים.
<צפרא דוויק:
תודה לחברי מאום אל פאחם ותודה להרבה מאד עובדים סוציאליים שנמצאים כאן, שהגיעו במיוחד לדיון הזה; ולסטודנטים לעבודה סוציאלית שהגיעו לכאן, מתוך דאגה לעתידם המקצועי ומה מחכה להם שהם יהיו בשדה כעובדים בעוד שנה או שנתיים.
<צפרא דוויק:
והשדה לא מאיר פנים.
<צפרא דוויק:
הוא לא זרוע בפרחים ורודים בתכלת ועליזים.
<צפרא דוויק:
זה שדה כמו שאמר חבר הכנסת אלאלוף, צפוף מאד, עם הרבה מאד עומס על העובדים הסוציאליים, עם מתקנים לא מתאימים.
<צפרא דוויק:
עם אי שמירה עלינו; ויש כאן בלבול מאד גדול מצד המדינה.
<צפרא דוויק:
המדינה אומרת תצאו אתם ותהיו השומרים שלנו בחזית החברתית.
<צפרא דוויק:
כמו שאמרנו לא אוהבים את המילים המיליטאנטיות, אבל זאת עובדה שאנחנו השומרים החברתיים ולא נותנים לנו כלים.
<צפרא דוויק:
למשל כמו בהגדרה של פסח, שאנחנו למדים שאמרו להם לקושש קש ותבן וללבן לבנים, אבל לא נתנו להם חומרים לזה והסוף היה המרד שלנו.
<צפרא דוויק:
אז קצת אנחנו מרגישים גם ככה.
<צפרא דוויק:
אבל יש עוד כמה היבטים שאנחנו באיגוד מבקשים להעלות אותם היום על השולחן ולהציע אותם כפעולה של משרד הרווחה ושל גופים אחרים.
<צפרא דוויק:
הדבר הראשון, אנחנו חושבים שצריך לעשות קמפיין תקשורתי רחב היקף ברדיו ובטלוויזיה, במטרה להציג לציבור את תפקיד העובד הסוציאלי.
<צפרא דוויק:
אני חושבת שהציבור לא יודע מה תפקיד העובד הסוציאלי.
<צפרא דוויק:
יש איזו שהיא חשיבה לינארית שאומרת אני מסכן, מך ודל - עובד סוציאלי; ולא יודעים שיכול להיות ש-50% מהנוכחים פה בחדר נעזרו אי פעם בעובד סוציאלי או ייעזרו אי פעם בעובד סוציאלי.
<צפרא דוויק:
אם ההורים שלנו נהיים קשישים, אנחנו צריכים עובד סוציאלי.
<צפרא דוויק:
אם חלילה אנחנו חולים במחלה קשה, אנחנו צריכים עובד סוציאלי ואם אנחנו – כמו בדיון הקודם – הולכים לוועדה להפלה – אנחנו צריכים עובד סוציאלי ועוד מקרים רבים אחרים.
<צפרא דוויק:
ולא חסרים לצערנו המקרים שבהם נולד ילד עם איזו שהיא פגיעה וזקוקים לעובד סוציאלי.
<צפרא דוויק:
גם בין חברי הכנסת יש כאלה שנעזרים, בין לציין.
<צפרא דוויק:
זאת אומרת יש אי ידיעה.
<צפרא דוויק:
הבוקר הייתי בבית החולים וולפסון, קלטנו להעסקה ישירה עובדים – עובדי קבלן מה שנקרא.
<צפרא דוויק:
קלטנו להעסקה ישירה גם עובדים סוציאליים וסיפרתי לשר האוצר – מר כחלון וליושב ראש ההסתדרות שיש מה שנקרא מתקן 4, חדר 4 בבית החולים וולפסון.
<צפרא דוויק:
יש חדר 4 בכל הארץ, שזה חדר שבו מקבלים נפגעי פגיעות מיניות על - - -
עאידה תומא סלימאן:
יש לנו דיון בשבוע הבא אל החדרים האלה.
<צפרא דוויק:
הם לא ידעו מה זה בכלל.
<צפרא דוויק:
אמרתי להם תראו, ואתם בטח חושבים שאני מדברת על חדר שבו כל הזונות של תל אביב מתכנסות שם בערב, ללילה, כי חטפו מכות מקליינטים ולא הוא.
<צפרא דוויק:
יש שם גם פרופסוריות שחוטפות מכות וגם פרופסורים אולי, אני לא יודעת את אחוז הגברים.
<צפרא דוויק:
הפגיעות הן חוצות.
<צפרא דוויק:
הפגיעה של בן אדם והצורך שלו להיעזר בעובד סוציאלי היא חוצה מעמדות, חוצה גילאים.
<צפרא דוויק:
חוצה פריפריות ומרכז.
<צפרא דוויק:
חוצה כל דבר.
<צפרא דוויק:
מן הראוי שיהיה איזה שהוא קמפיין שיוביל אותו משרד הרווחה, על החשיבות ועל התרומה של העובד הסוציאלי והעבודה הסוציאלית על כלל מרכיביה למדינה.
<צפרא דוויק:
צריך להסביר את המנעד הזה של הנושאים לכל החברה ואיך זה משפיע על החיים של כולנו.
<צפרא דוויק:
באופן כזה יועבר המסר שלא פוגעים בעובד סוציאלי.
<צפרא דוויק:
לא פוגעים ביד שמושטת ככה לעזרה.
<צפרא דוויק:
לא הופכים את היד הזה הזאת לאגרוף.
<צפרא דוויק:
אז זה נושא אחד.
<צפרא דוויק:
הדבר השני זה הקצבה מידית ומשמעותית של אבטחת לשכות הרווחה ואבטחת העובדים.
<צפרא דוויק:
יש תקציב וגם נמצאים פה גם אנשי משרד הרווחה שבוודאי ידברו על זה, שמדבר על מצלמות, אבל לא בהיקף כל הבניינים ולא על כל המתקנים, כי יש לשכות רווחה, זה לא לשכה אחת.
<צפרא דוויק:
יש מתקנים שונים.
<צפרא דוויק:
יש לוחות של המתקנים ויש מצלמות במסדרון.
<צפרא דוויק:
זה לא אומר שיש - - -
עאידה תומא סלימאן:
אנחנו מדברים על ה-21,000 שקלים שנתיים?
<צפרא דוויק:
כן.
<צפרא דוויק:
אהובה, נכון?
<אהובה קרקובר:
20,000 שקלים למבנה.
<צפרא דוויק:
גברת אהובה קרקובר, הממונה על הנושא ממשרד הרווחה.
<צפרא דוויק:
זה 21,000 שקלים למבנה.
<צפרא דוויק:
זה בוודאי לא מספיק, כי זה מבנה אחד, אבל אם יש חמישה מבנים?
עאידה תומא סלימאן:
אבל בזמנו נאמר שזה שנתית.
<אהובה קרקובר:
שנתי?
עאידה תומא סלימאן:
למבנה חד פעמי או כל שנה?
<אהובה קרקובר:
חד פעמי, אבל אני אתייחס לזה אחר כך, ברשותכם.
<אהובה קרקובר:
לא נפריע לספרא.
עאידה תומא סלימאן:
כי חשוב לי להבין.
<אהובה קרקובר:
כן.
<צפרא דוויק:
בעינינו התקציב הזה זעום, הוא לא מספיק.
<צפרא דוויק:
אנחנו במהלך ואנחנו מקווים לשמוע כל יום בשורה שהקצו את ה-50 מיליון שקלים בערך, שאנחנו מבקשים כדי שיהיו מאבטחים, אנשי מקצוע ולא קשיש נחמד וחביב שבודק את התיק – יש לך נשק, אין לך נשק, וכשמשתוללים בקומה שנייה הוא לא שומע, כי מה לעשות, בגיל מסוים אנחנו כבר שומעים פחות, אלא אנשי מקצוע בתחום האבטחה, שיש להם סמכות לעצור אנשים, שיש להם סמכות אפילו לאזוק וגם לשלוף נשק, אם צריך.
<צפרא דוויק:
והיו מקרים.
<צפרא דוויק:
אני סיפרתי כאן בוועדה על ההשתוללות שהייתה בקריית שמונה לפני שנה, שמשפחה השתוללה שם, הרסה את הלשכה.
<צפרא דוויק:
מה זה משפחה?
<צפרא דוויק:
אבא שיכור וחמישה ילדים.
<צפרא דוויק:
האבא אמר תתנגדו לשבת בשקט כי ייקחו אתכם לפנימיות, כי יצאה הסתה גם מתוך הבית הזה היו מסיתים.
<צפרא דוויק:
הם הרסו את הלשכה.
<צפרא דוויק:
לשומר אין סמכות לעצור אותם.
<צפרא דוויק:
אסור לגעת בילד בכלל.
<צפרא דוויק:
פשוט הרסו את הכל שם.
<צפרא דוויק:
עובדות חטפו מכות ולא ידעו מה לעשות, כי ילד משתולל, מה אני אעשה איתו?
<צפרא דוויק:
אני יכולה לגעת בו?
<צפרא דוויק:
אז צריך גם את העניין הזה להסדיר, שיהיו כאן מאבטחים ברמה של אנשי מקצוע וכו'.
מירב בן ארי:
מה זאת אומרת ילד השתולל?
מירב בן ארי:
לא הגיעה משטרה?
<צפרא דוויק:
המשטרה לא יכלה לעשות כלום כי אסור להם לגעת בילדים.
מירב בן ארי:
מה זאת אומרת?
<צפרא דוויק:
ככה המשטרה אמרה.
<צפרא דוויק:
המשטרה בקריית שמונה.
אלי אלאלוף:
יש פה נציג המשטרה.
אלי אלאלוף:
הוא ייתן לנו תשובה.
<צפרא דוויק:
יכול להיות שהוא ייתן תשובה, יכול להיות שלא.
<צפרא דוויק:
אנחנו דורשים לחצני מצוקה.
<צפרא דוויק:
עד שהמשטרה מגיעה אפשר להרוס בניין שלם.
<צפרא דוויק:
אנחנו דורשים לחצני מצוקה גם בטלפון הנייד לכל עובד ועובד, כי היו התקפות מחוץ למתקן.
<צפרא דוויק:
הותקפו עובדים בחנייה, הותקפו עובדים בבית שלהם, לא יכלו להזעיק אף אחד.
<צפרא דוויק:
שיהיה לחצן מצוקה בתוך הנייד, זה מקובל היום, זה אפשרי.
<צפרא דוויק:
זה לא סיפור כלכלי כל כך גדול.
<צפרא דוויק:
צריך לאפשר את זה.
עאידה תומא סלימאן:
אם אפשר להתחיל לסכם.
<צפרא דוויק:
כן, כן.
<צפרא דוויק:
אני לא אחזור על מה שאמר קודם חבר הכנסת אלאלוף, הוא צודק במאה אחוז.
<צפרא דוויק:
ככל שיהיו לנו יותר תקנים נוכל לתת שירות יותר טוב.
<צפרא דוויק:
גם זה יהיה.
<צפרא דוויק:
אנחנו דורשים טיפול לעובדים סוציאליים נפגעים.
<צפרא דוויק:
עובדים סוציאליים יש להם פוסט טראומה מההתקפות האלה ואין במשרד הרווחה לא תקציב ולא לשירותים החברתיים.
<צפרא דוויק:
רוב ההתקפות, 90% מההתקפות הן בשירותים החברתיים.
<צפרא דוויק:
אין להם תקציב לעניין הזה.
<צפרא דוויק:
צריך לתת טיפול לאנשים.
<צפרא דוויק:
פתחיה בוודאי תספר לכם על העובדת שהותקפה במרס, באיזה מצב היא נמצאת.
<צפרא דוויק:
זה קשה.
<צפרא דוויק:
זה פוסט טראומה לכל דבר ועניין.
<צפרא דוויק:
משרד החינוך נותן למורים שלו טיפול על כל משבר חיים.
<צפרא דוויק:
למה שמשרד הרווחה לא ייתן?
<צפרא דוויק:
לא מבקשים על כל משבר חיים.
<צפרא דוויק:
אנחנו יותר חסונים מאחרים.
<צפרא דוויק:
לפחות בעניין הזה, שיהיה כאן ולא כאופציה ולא כאם אתם רוצים תתנו, אלא שמשרד הרווחה יקבע את זה כחובה.
עאידה תומא סלימאן:
טוב.
עאידה תומא סלימאן:
חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.
יוסף ג'בארין:
אני מודה לך גברתי.
אלי אלאלוף:
תושב אום אל פאחם.
יוסף ג'בארין:
כן.
יוסף ג'בארין:
אני מודה לכם על ההיענות המהירה וקביעת הדיון המשותף הזה.
יוסף ג'בארין:
אני גם שמח שיש התעניינות רבה של חברינו.
יוסף ג'בארין:
לא תמיד יש לנו כמות כזו של חברי כנסת, מה שמלמד על חשיבות הדיון.
יוסף ג'בארין:
אז אכן היה לנו במרס דיון אחרי המקרה של אום אל פאחם, האלימות שהופעלה נגד העובדת הסוציאלית חדיז'ה מחזני.
<צפרא דוויק:
יריות על האוטו שלה.
יוסף ג'בארין:
יריות, עשרות כדורים שנורו באישון לילה על הרכב שלה וחשבנו שזה אולי סימל מצב שהוא מאחורינו, אבל מסתבר שלא, שזה נמשך.
יוסף ג'בארין:
לפני כמה שבועות היינו עדים למקרה החמור של ירי על לשכת הרווחה באום אל פאחם, לרבות על משרדה של מנהלת הלשכה, גברת פתחיה, שנמצאת איתנו.
יוסף ג'בארין:
אנחנו אמנם שומעים שזה מקרה חמור באום אל פאחם, אבל זה משתלב אולי באווירה יותר כללית, שבה העובדים והעובדות הסוציאליות מרגישים כמו תחושת הפקרות כזו, שאין הרגשת ביטחון בעבודה היום יומית שלהם.
יוסף ג'בארין:
כשאני קורא את המספרים שמעבירים אלינו, זה דברים מאד קשים.
יוסף ג'בארין:
מאד מאד חמורים.
יוסף ג'בארין:
86% מהעובדים הסוציאליים סבלו מאלימות פיזית או מילולית במסגרת עבודתם.
יוסף ג'בארין:
10% ספגו אלימות פיזית, 80% אלימות מילולית.
יוסף ג'בארין:
21% ספגו פגיעה ברכוש.
יוסף ג'בארין:
77% סבלו מאיומים.
יוסף ג'בארין:
אני חושב שאלה נתונים מאד קשים שמעידים עד כמה חמור המצב בתחום הזה.
יוסף ג'בארין:
עם כל הכבוד לנציגי משרד העבודה והרווחה כאן, אתם מדברים על עשרות אלפי שקלים, אבל גם אם אתם מדברים על מאות אלפי שקלים, לא נראה לי שאלה הסכומים שיכולים לשנות את התמונה.
מירב בן ארי:
משהו השתנה שם מאז?
יוסף ג'בארין:
אנחנו תיכף נשמע, אבל כשדיברתי עם העמיתים ועם חבריי בלשכת הרווחה באום אל פאחם, אמרו לנו בכאב רב, כבוד יושבת הראש, אני אפילו ברשותו אצביע עליו – על העובד הסוציאלי עמאד מופיד מאום אל פאחם – שקיבל פרס על עובד סוציאלי מצטיין, על שם עובדת סוציאלית שנרצה.
<צפרא דוויק:
איימי לוין.
<צפרא דוויק:
היא נרצחה כשהגנה בגופה על אישה שחוותה אלימות מבן זוגה.
עאידה תומא סלימאן:
כולנו זוכרים את המקרה.
יוסף ג'בארין:
ומה שהם אומרים, אנחנו לא רוצים שיהיה עוד פרס על שמות של אנשים אחרים ואני חושב שהנתונים האלה הם באמת תמרור אזהרה, שאנחנו בהחלט מצב שיכול להתדרדר עוד ואני מקווה שבדיון הזה נצא עם מסקנות יותר קונקרטיות.
יוסף ג'בארין:
אני מסתכל על המסמך שהכינו באיגוד העובדים המקצועיים, ממש מצוין.
יוסף ג'בארין:
קשה למצוא איגוד כל כך ברור מבחינת הדרישות, אבל גם מבחינת צדקת הדרישות שלו.
יוסף ג'בארין:
גם ברמה של הקמפיין התקשורתי, הגדלת התקצוב, הלחצן שצריך וגם עוד תקנים לעובדים סוציאליים שיעלימו את הקשיים החברתיים.
יוסף ג'בארין:
הרי הנתונים אומרים שהלחץ רק מגביר את האלימות כלפי העובדים הסוציאליים, אז נראה לי שהיעדים כאן מאד ברורים.
יוסף ג'בארין:
אני קורא באמת להתגייסותכם, גם יושב ראש הוועדה לקידום מעמד האישה וגם עבודת העבודה והרווחה.
יוסף ג'בארין:
אני חושב שאלה יעדים ברי השגה ואני חושב שאם נתגייס כולנו, אפשר באמת להתקדם למציאות יותר טובה בתחום הזה.
עאידה תומא סלימאן:
תודה, חבר הכנסת ג'בארין.
עאידה תומא סלימאן:
גברת פתחיה אגבאריה, בבקשה גברתי, מנהלת לשכת הרווחה.
<פתחיה אגבאריה:
כן, בעיריית אום אל פאחם.
<פתחיה אגבאריה:
אני מאד מודה לאחי, ד"ר יוסף, לחברתי היקרתי עאידה על היוזמה ועל ההיענות המהירה וגם ליושב ראש הוועדה.
<פתחיה אגבאריה:
אני רוצה לפתוח במשפט מאד מאד קשה.
מאיר כהן:
אני לרגע חשבתי שאת אחותו, כי המניות שלו יעלו.
יוסף ג'בארין:
אחותי בחברה.
יוסף ג'בארין:
כולנו אחים.
<פתחיה אגבאריה:
אני מדברת על העשייה.
<פתחיה אגבאריה:
העשייה היא הדוגמא שהכי הכי אפשר להתרשם ממנה.
<פתחיה אגבאריה:
בדרכי לירושלים קיבלתי טלפון מעו"ס משפחה שמקבלת היום קהל והיא אומרת קפץ עלי על השולחן עכבר כזה גדול ואני עוזבת את החדר בפני פונה.
<פתחיה אגבאריה:
אני לא יכולה להסתכל יותר.
<פתחיה אגבאריה:
שלחתי לה תשובה – תסגרי את החדר, תסגרי את הקומה, תלכי לאן שאת רוצה.
<פתחיה אגבאריה:
תלכי למקום יותר בטוח.
<קריאה:
דבר כזה גדול זה עכברוש.
<פתחיה אגבאריה:
כן.
<פתחיה אגבאריה:
אני לא רוצה עכשיו לדבר על מדיניות המדינה, שעובדים סוציאליים, אקדמאים, עם תארים, כפופים לרשות המקומית, לפוליטיקאים שלא יודעים מה זה עבודה סוציאלית.
<פתחיה אגבאריה:
שנה ראשונה אנחנו כבר מקבלים כל יום - - - מרוב שאנחנו מסבירים מה זה עבודה סוציאלית.
<פתחיה אגבאריה:
אני חושבת שמדינת ישראל עשתה עוול גדול ואפשר לחשוב על זה ולעשות חושבים על הנושא הזה.
<פתחיה אגבאריה:
אנחנו משרתים אלפי תושבי.
<פתחיה אגבאריה:
24 שעות אנחנו חושבים על העבודה.
<פתחיה אגבאריה:
העבודה לחלק גדול מאיתנו היא עבודה של שליחות ולא של מקצוע ושל משכורת, למרות שהמשכורות שלנו - - -
זוהיר בהלול:
כמה תיקים לעובד סוציאלי אצלכם?
<פתחיה אגבאריה:
250 לתקן, עו"ס משפחה.
<פתחיה אגבאריה:
זה בלתי אפשרי.
<פתחיה אגבאריה:
אנחנו כל הזמן – ההנהלה, המדריכים שלנו ואנשי הצוות שלנו עובדים על סיכון וסיכוי.
<פתחיה אגבאריה:
סדר עדיפויות.
<פתחיה אגבאריה:
לבחור בתיקים שאפשר להצליח בהם.
<פתחיה אגבאריה:
כמה אפשר כבר?
<פתחיה אגבאריה:
אז זה אלף.
יוסף ג'בארין:
דווקא 250 לתקן זה המצוי.
<פתחיה אגבאריה:
המצוי, זה מצוי עכשיו.
יוסף ג'בארין:
מה הראוי?
<פתחיה אגבאריה:
הראוי?
<פתחיה אגבאריה:
עוד לא.
<צפרא דוויק:
הראוי זה 45.
יוסף ג'בארין:
45.
נחמן שי:
מתי היה 45?
<קריאה:
הייתה גם הצעה של 60.
<פתחיה אגבאריה:
60 אנחנו חוטפים.
מאיר כהן:
חברים, יש הצעת חוק שנמצאת עכשיו בקריאה ראשונה והממשלה מעכבת אותה.
מאיר כהן:
היא לא רוצה.
עאידה תומא סלימאן:
אני מבקשת.
עאידה תומא סלימאן:
גברת פתחיה, בבקשה.
<פתחיה אגבאריה:
אני קודם כל מתחברת לכל מה שאמרה חברתי צפרא ומאד מודה לה, על כל הנקודות שהיא הזכירה.
<פתחיה אגבאריה:
עניין המבנים, עניין האבטחה – אני פונה אליכם, לכל חברי הכנסת, לחוקק חוק שמחייב את הרשויות המקומיות לאבטח אותנו.
<פתחיה אגבאריה:
אי אפשר לעבוד היום במקומות פרוצים לגמרי.
<פתחיה אגבאריה:
האירוע שחווינו לא ירתיע אותנו.
<פתחיה אגבאריה:
זה לא רק ירי, זה איום ברצח.
<פתחיה אגבאריה:
אם הם היו חצי שעה - - -
מירב בן ארי:
את יכולה להגיד מה השתנה מאז היריות?
מירב בן ארי:
האם משהו השתנה?
<פתחיה אגבאריה:
לא השתנה שום דבר, לצערי הרב.
<פתחיה אגבאריה:
חוץ ממאבטח לא השתנה שום דבר.
<פתחיה אגבאריה:
מאבטח לא מוכשר.
מירב בן ארי:
מה זה לא מוכשר?
<פתחיה אגבאריה:
לא מוכשר.
<צפרא דוויק:
לא מקצועי.
<צפרא דוויק:
מה שאמרתי קודם.
<פתחיה אגבאריה:
לא מקצועי.
<פתחיה אגבאריה:
הוא עושה את המקסימום.
<פתחיה אגבאריה:
עד עכשיו לא השתנה שום דבר.
<פתחיה אגבאריה:
מאז הוועדה על האלימות שהתקיימה באום אל פאחם, לא השתנה שום דבר.
<פתחיה אגבאריה:
אנחנו עכשיו בקשר עם צפרא, עם האיגוד, להתחיל בשיבושים, לשבש את העבודה, למרות שכל כך קשה לנו לעזוב את הלקוחות שלנו.
<פתחיה אגבאריה:
זה דבר שמאד מדאיג אותנו.
מסעוד גנאים:
בקשר למקרה, יש עצורים?
מסעוד גנאים:
הכוונה המקרה של הירי?
<פתחיה אגבאריה:
על זה ידבר נמרוד, כי אני רואה פה גם את נציג המשטרה באום אל פאחם.
<פתחיה אגבאריה:
אפשר לפנות אליו את השאלה הזאת.
מירב בן ארי:
זאת אומרת שמבחינת המבנה עצמו, חוץ מזה ששמו מאבטח - - -
<פתחיה אגבאריה:
המבנה לא מתאים.
<פתחיה אגבאריה:
אנחנו היום שומעים את זה כל יום.
<פתחיה אגבאריה:
הפונים שלנו, הלקוחות שלנו מרחמים עלינו, לא מזדהים.
<פתחיה אגבאריה:
מזדהים זו מילה קצת יותר.
<פתחיה אגבאריה:
מרחמים עלינו – איך אתם יושבים במקום כזה?
<פתחיה אגבאריה:
שנים על גבי שנים אנחנו מבקשים מהרשות.
<פתחיה אגבאריה:
המשרד נתן את חלקו, נתן את המענק החד פעמי.
<פתחיה אגבאריה:
לא נוצל, לצערי הרב.
<פתחיה אגבאריה:
שוב הוא אישר את המענק השני.
<פתחיה אגבאריה:
הרשות המקומית מאד מאד, לא רק הרשות המקומית באום אל פאחם, רוב הרשויות מתייחסות לעובדים הסוציאליים כעובדים סוג ב'.
<צפרא דוויק:
נכון.
<פתחיה אגבאריה:
צריך לחוקק חוק.
עאידה תומא סלימאן:
אני מבקשת לשאול כמה תקנים לעובדים סוציאליים יש לך ואיך הם מאוישים?
<פתחיה אגבאריה:
יש לי זכאות ל-52.25 תקנים, משהו כזה.
<פתחיה אגבאריה:
אבל תשמעי, אום אל פאחם מונה היום 52,000 נפשות.
<פתחיה אגבאריה:
15,000 נפשות מטופלים.
עאידה תומא סלימאן:
ובשנתיים האחרונות היו אצלך תוספות של תקנים?
<פתחיה אגבאריה:
היו, כן.
<פתחיה אגבאריה:
היו תוספות של תקנים.
<פתחיה אגבאריה:
ספציפית בתחום של נערות במצוקה, אחרי האירוע של הנערה שהתאבדה וכל ההתנפלות עלינו מצד התקשורת, מהאבא.
<פתחיה אגבאריה:
בעוד - - - יש לנו מצוקת תקנים.
<פתחיה אגבאריה:
יש לנו תקן 1.75, וציפי יודעת את זה.
<פתחיה אגבאריה:
יש לנו 645 נערות מטופלות.
<פתחיה אגבאריה:
60 מהנערות האלה מטופלות אינטנסיבית במסגרות מובנות, בפרויקטים מובנים והשאר, אנחנו - - -
עאידה תומא סלימאן:
לא רק שזה לא אנושי, זה מתכון לתסכול רב של המטופלים עצמם והרגשה שהם לא מטופלים כמו שצריך.
עאידה תומא סלימאן:
ברור.
מירב בן ארי:
רגע, היא אמרה 52 עובדים סוציאליים ל-15,000 מטופלים.
עאידה תומא סלימאן:
תקנים, תקנים.
מירב בן ארי:
מתוך 52,000 תושבים.
<פתחיה אגבאריה:
זה עובדי זכאות, מזכירות.
מירב בן ארי:
15,000 שהם מוכרים בשירות.
<פתחיה אגבאריה:
כן, מוכרים במחלקה.
<צפרא דוויק:
פתחיה, זה תקנים מלאים?
<פתחיה אגבאריה:
לא, חצאי תקנים.
<צפרא דוויק:
זה חצאי תקנים.
<צפרא דוויק:
זה אפילו לא תקנים מלאים.
<צפרא דוויק:
זה גולגולות.
<צפרא דוויק:
זה רק גולגולות.
<פתחיה אגבאריה:
סליחה, בואו תנו לי לפרט.
<פתחיה אגבאריה:
יש לנו גם מסגרות קהילתיות, מסגרות טיפוליות כמו מפתן וגם יש תקנים.
<פתחיה אגבאריה:
זה לא עו"ס משפחה במפתן, זה נערים במצוקה, נערים בסיכון.
<פתחיה אגבאריה:
יש לנו גם מסגרות לפיגור ושיקום, אבל עו"סים למשפחות שמטפלים במשפחות בנושאים מאד מורכבים, יש לנו כמעט 16 עובדים סוציאליים ל-4 שכונות והשאר יש לנו מה שנקרא עובדים פונקציונאליים.
עאידה תומא סלימאן:
אוקיי, תודה.
עאידה תומא סלימאן:
חבר הכנסת מאיר כהן.
מאיר כהן:
שלום גברתי, תודה רבה לך.