GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרב מיכאלי:
נכון, אם מישהו נפטר בערד, המסכנה, אבל רוצה להיקבר בקרית שמונה, אז יש תוספת נסיעה, תוספת פר קילומטר, אז אני חושבת שאנחנו צריכים את החריגה הזאת להחיל גם על מצב שבו צריך להחזיר את הגופה מבאר שבע לערד.
מרב מיכאלי:
פשוט צריך להחיל את הדבר הזה, זה צריך להיות כאחת הקטגוריות שמאפשרת לשלם את התוספת הזאת.
מרב מיכאלי:
זה כרגע הפתרון ה - - -
<אורית מסמי:
המשפחה משלמת את התוספת.
<שמעון נבון:
היום הביטוח הלאומי לא משלם את זה.
אלי אלאלוף:
חבר'ה, אני חושב שמיצינו את הנושא.
אלי אלאלוף:
אני שוב חוזר, תעשו את הבדיקות והעלויות ובסטטיסטיקה של שלושה חודשים ואנחנו נדון באותו דיון על שאר הנושאים.
אלי אלאלוף:
אבל תרשמו, שביטוח לאומי ירשום את זה כדי שנבדוק.
אלי אלאלוף:
לא תהיה ברירה, אני חושב שאנשים יגידו שלא יזיזו את הגופה עד שתזיזו אותה לכיוון הסופי האחרון שלו.
אלי אלאלוף:
אני מבקש לקרוא את הצעת החוק.
<ורד קירו-זילברמן:
הצעת התקנות.
<ורד קירו-זילברמן:
אני אגיד ואומר שבעקבות הערות שלי, של הייעוץ המשפטי של הוועדה, גם מול ביטוח לאומי ומול משרד המשפטים ואני רוצה לחרוג ממנהגי ולהודות להם על שיתוף הפעולה ועל העבודה המקצועית והיעילה.
<ורד קירו-זילברמן:
אנחנו ביקשנו - - -
אלי אלאלוף:
למה את חורגת?
אלי אלאלוף:
את לא מודה בדרך כלל?
<ורד קירו-זילברמן:
אני לא, אני קטנה מדי, אבל פה זה באמת היה ראוי לציון ומגיע להם ואני מודה להם מאוד.
<ורד קירו-זילברמן:
יש לנו כמה הערות וההערות האלה נכנסו, אני אבקש מאיגי, הנציג של משרד המשפטים, ברגע שאני אגיד לנקודה, שרק יציין את זה, היות שהתקנות של הממשלה הניסוח בסופו של דבר יהיה מה שמקובל עליהם, בעקבות ההערות שלנו.
<ורד קירו-זילברמן:
תקנות הביטוח הלאומי (דמי קבורה)(תיקון) התשע"ז-2017 בתוקף סמכותי לפי סעיפי ם266 ו-400 לחוק הביטוח הלאומי (ניסוח משולב) התשנ"ה-1995 (להלן – החוק), בהתייעצות עם מועצת המוסד לפי סעיף 12 לחוק, בהתייעצות עם השר לשירותי דת ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: הוספת תקנה 6ב אחרי תקנה 6א לתקנות הביטוח הלאומי (דמי קבורה), התשל"ו-1976 (להלן – התקנות העיקריות) יבוא: "תוספת 6ב העברה העבירה חברה או מי מטעמה נפטר ממקום הפטירה לשמירה בקירור לאחר שעות העבודה הרגילות, ישלם המוסד ופה אני ביקשתי להכניס תוספת: נוסף על דמי הקבורה לפי תקנה 5 ותוספת חציבה לפי תקנה 6 - - -
<יגאל עם פז:
פה אנחנו מוסיפים הוספת הבהרה, 'אם נדרש תשלומן', שזה מתייחס לדמי החציבה.
<יגאל עם פז:
כדי להבהיר שלא בכל מקרה משולמת התוספת לדמי החציבה אלא רק במקרים שבהם נדרשת התוספת הזאת, למשל בקרקע שיש קושי לחצוב, בהתאם לתקנה 6.
<ורד קירו-זילברמן:
אני אמשיך.
<ורד קירו-זילברמן:
תוספת בעד העברת הנפטר בשיעור הקבוע בלוח ד' שבתוספת (להלן – תוספת העברה) ובלבד שלא תשולם בעד אותה פטירה תוספת העברה וכן התוספת האמורה בתקנה 6א;
<יגאל עם פז:
עכשיו יש עוד תוספת מסוימת, שאנחנו מבהירים שהתשלום של התוספת ישולם לחברה שטיפלה בהעברת הנפטר.
<יגאל עם פז:
זאת אומרת זה אמנם יכול להיות שיש כאלה שיגידו שזה מובן מאליו, אבל אנחנו חושבים שבכל מקרה יש מקום ואפשר להבהיר את זה בנוסח, שאם חברה א' טיפלה בקבורה וחברה ב', היא טיפלה בהעברת הנפטר שלא בשעות העבודה הרגילות, אז התוספת הזאת של 1,100 שקל תשולם לחברה שבפועל העבירה והיא אחרי זה תוכל להעביר את התשלום הזה לחברה שהתקשרה איתה, למי מטעמה, וככה התשלום בסוף יגיע למי שביצע את ההעברה בפועל ולא לחברה אחרת.
<אורית מסמי:
לא היינו שם.
<אורית מסמי:
מי שהעביר לא יילך לרדוף אחרי מי שקיבל דמי קבורה.
<אורית מסמי:
יש הפרדה בין ההובלה לדמי קבורה.
<יגאל עם פז:
זה רק מחזק את מה שאני אומר.
<אורית מסמי:
הפרדה בין הובלה לקבורה.
<ורד קירו-זילברמן:
לעניין תקנה זו, "שעות העבודה הרגילות" – ימים ראשון עד חמישי בין השעות 08:00 עד 16:00 ובימי שישי וערבי חג בין השעות 08:00 עד 13:00.
<ורד קירו-זילברמן:
על אף האמור בתקנת משנה (א), תשולם תוספת העברה בנוסף לתוספת שלפי תקנה 6א במקרים שבהם ההעברה ממקום הפטירה לשמירה בקירור בוצעה לאחר שעות העבודה הרגילות וכן אם נתקיים אחד מאלה: ההעברה בוצעה בימים שישי, שבת, ערב חג וחג; הקבורה בוצעה אחרי השעה 18:00 אך לא ביום שבו בוצעה ההעברה".
<ורד קירו-זילברמן:
גם כאן יש לנו הברה לעניין התוספת, תוספת קבורת לילה.
<ורד קירו-זילברמן:
אנחנו רוצים להבהיר שהתוספת הזו תינתן במידה שאותה חברה אכן קברה בלילה וזכאית לקבורת לילה.
<ורד קירו-זילברמן:
תיקון תקנה 8 בתקנה 8 לתקנות העיקריות, במקום "ו-ג'", יבוא "ג' ו-ד'".
<ורד קירו-זילברמן:
תיקון התוספת.
<ורד קירו-זילברמן:
בתוספת לתקנות העיקריות, אחרי לוח ג' יבוא: "לוח ד' תחילה ותחולה.
<ורד קירו-זילברמן:
תחילתן של תקנות אלה בתום שישה חודשים מה-1 בחודש שלאחר יום פרסומן (להלן – יום התחילה); והן יחולו על פטירה שאירעה ביום התחילה או לאחריו.
אלי אלאלוף:
אוקיי.
אלי אלאלוף:
הייתה בקשה של חברה עורכת דין - - -
<מזל נייגו:
שלום לכולם, אני מטעם לשכת עורכי הדין, שלום היושב ראש.
<מזל נייגו:
אני רוצה לברך על הצעת החוק, כמו שבירכו לפניי.
<מזל נייגו:
אין לי מה להוסיף, אלא הדברים הפרוצדורליים שנאמרו כאן, ודאי יושב הראש נתן את שיקול דעתו המקסים והנהדר והיועצים המשפטיים ואני בטוחה שהחוק הזה יכול להביא באמת ברכה לכל אדם באשר הוא.
<מזל נייגו:
זה חוק הומני, נכון, רצוי וראוי.
<מזל נייגו:
אלה הדברים שהתבקשתי למסור מטעם לשכת עורכי הדין, אז תודה רבה באמת לכל שיתופי הפעולה בין כל המשרדים.
אלי אלאלוף:
תודה לך.
<זאב רוזנברג:
בסדרי התודות, אני מבקש לומר בשם חברות הקדישא - - -
אלי אלאלוף:
רק שתדע, עוד לא קיבלת כלום, לא הצבענו.
<זאב רוזנברג:
אני לא רוצה לקבל כלום, אני רוצה לתת.
<זאב רוזנברג:
אז אני באמת רוצה לומר שזה אירוע כמעט היסטורי.
<זאב רוזנברג:
הנושא הזה, היושב ראש אמר, נושא קשה וכואב, אבל בכאב הזה זה רגע משמח.
<זאב רוזנברג:
זה חסד של אמת, עזרנו כאן למשפחות במצב הכי קשה שלהן, הושענו אותן מאנשים שניצלו אותן, שהתנהגו באופן מחפיר.
<זאב רוזנברג:
באמת עשינו מעשה גדול ותודה לכל השותפים ובראש ובראשונה לחברת הכנסת מרב מיכאלי שהובילה את המהלך.
<זאב רוזנברג:
היינו שותפים ואנחנו נמשיך להיות שותפים.
<זאב רוזנברג:
ותודה לאנשי הביטוח הלאומי ואנשי משרד הדתות ולכל מי ששותף לעניין הזה.
<זאב רוזנברג:
אמרתי ליושב ראש ש-60-70 שנה חיכו לזה, זה באמת כך, ואני חושב שזה ראוי לציון, הרגע הזה.
אלי אלאלוף:
אז את רוצה שאני אגיד גם לך תודה?
מרב מיכאלי:
אני אמרתי לך - - -
אלי אלאלוף:
אבל בואי נצביע קודם.
אלי אלאלוף:
אז מי בעד התקנות?
אלי אלאלוף:
עבר ללא התנגדות.
אלי אלאלוף:
בעד – רוב
אלי אלאלוף:
נמנעים – אין תקנות הביטוח הלאומי (דמי קבורה) (תיקון) אושרו.
מרב מיכאלי:
מזל טוב וסימן טוב.
אלי אלאלוף:
זה לא צריך להגיע למליאה.
<ורד קירו-זילברמן:
לא, לא צריך.
אלי אלאלוף:
אני רוצה להודות ליועצת המשפטית שלנו, למנהלת הוועדה, ממלאת המקום, ולמנהלת גם, ותודה, מרב.
מרב מיכאלי:
כן, פתחתי ואמרתי, אדוני, שאני ממש מתרגשת וזה באמת טפו טפו, אני מקווה שזה יום שבו אנחנו יוצאות לדרך, אבל לקח שנתיים וחצי עבודה של המון המון אנשות ואנשים, תודה לשלומי, תודה באמת גם לשר אזולאי, צריך להגיד, ולשר דרעי ולאורית, שבאמת אין עלייך.
מרב מיכאלי:
אז יאללה, תודה רבה.
אלי אלאלוף:
בראבו.
אלי אלאלוף:
בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף:
בראבו לנוכחים – למרות הפקקים.
אלי אלאלוף:
היום 1 במרס 2017, ג' אדר התשע"ז.
אלי אלאלוף:
השעה 10:03.
אלי אלאלוף:
יש לנו שתי הצעות חוק על סדר-היום: אחת ממשלתית - הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 15) (מתן שירות ציבורי בלא המתנה בתור, והצעת חוק של חבר הכנסת איציק שמולי, שדנה באותו נושא – אזרחים ותיקים מגיל 80.
אלי אלאלוף:
השאלה הראשונה, חבר הכנסת שמולי, האם אתה רוצה למזג את זה?
איציק שמולי:
ודאי.
אלי אלאלוף:
אז מי בעד מיזוג?
אלי אלאלוף:
בעד המיזוג – פה אחד
אלי אלאלוף:
יש לנו קשיים בהיגיון, איך לעשות את זה, אז ברשותכם – היות שאת כל ההסברים קיבלתי מהיועצת המשפטית, אני מציע שהיא תציג את ההתלבטויות שעומדות בפנינו.
<ורד קירו-זילברמן:
היו לנו כמה שאלות למשרדי הממשלה – למשרד לשוויון חברתי וגם למשרד המשפטים.
<ורד קירו-זילברמן:
כמובן, אין לנו אמירה כנגד המהות, להפך – האוכלוסייה הזאת, ראוי שתקבל את הכבוד שלה ואת הזכויות שלה; הדבר שאנחנו ביקשנו לעמוד עליו הוא מה קורה כאשר יש התנגשות בין זכות כזו לזכות של אוכלוסייה אחרת, כגון האוכלוסייה של אנשים עם מוגבלויות, שידוע שיש להם קדימות בתור בגלל צרכים מיוחדים שלהם, ואז פנינו למשרדי הממשלה, לבחון סיטואציות שעלולות לקרות, והפחד שלנו היה שאותו נותן שירות ציבורי ייתקל באיזה מצב שיכניס אותו או יחשוף אותו לתובענה אזרחית או אפילו ענישה פלילית על כך שהוא לא נותן את הקדימות לאותה אוכלוסייה שזכאית לה.
<ורד קירו-זילברמן:
מעבר להערות המשפטיות אני מעדיפה לא להעיר – זה באמת דברים שהם יותר שיקולי מדיניות ושיקולים אחרים, אבל ככל שהלשכה המשפטית העירה, זו היתה ההערה העיקרית שלנו, ואשמח לשמוע התייחסות.
<ורד קירו-זילברמן:
גם עשינו כמה תיקונים קטנים בנוסח בשיתוף עם משרדי ממשלה – אשמח לשמוע ממשרדי הממשלה את ההתייחסות לנקודה הזאת.
אלי אלאלוף:
המשרד של הוותיקים, המשרד שלי.
<סורל הרלב:
בוקר טוב.
<סורל הרלב:
אני סורל, היועץ המשפטי של המשרד לשוויון חברתי.
<סורל הרלב:
מדובר בהצעת חוק ממשלתית, יוזמה של השרה לשוויון חשבתי.
<סורל הרלב:
חשוב לו מר שהרציונל מאחורי הוא מתן כבוד.
אלי אלאלוף:
חשבתי שכבוד נותנים בלי חוק.
אלי אלאלוף:
דרך ארץ של אדם.
<סורל הרלב:
צר לנו שצריך את החוק הזה, אבל לפעמים צריך חקיקה.
מאיר כהן:
הוא נבע מצורך שחשתם אותו – טלפונים, מכתבים של בני 80, שאמרו שהם באים ולא מכבדים אותם?
<סורל הרלב:
להבנתי בהחלט יש צורך כזה, ודי להסתכל- - -
מאיר כהן:
אלי אמר:
מאיר כהן:
עוד מעט נחוקק חוק לחמלה.
מאיר כהן:
אי-אפשר לחוקק הכול, חברים.
מאיר כהן:
אנחנו מדינת היהודים.
<סורל הרלב:
צר לי שלפעמים צריך גם חקיקה מהסוג הזה.
<סורל הרלב:
במקרה הזה אנחנו סבורים שחקיקה תסייע, ואולי גם תעזור בקיבוע נורמה, ותעזור לאותה אוכלוסייה.
<סורל הרלב:
אנו תמיד בעד לעזור לאוכלוסיות האלה, ויש דוגמאות.
אלי אלאלוף:
אני מתקרב לגיל הזה, ואני מאחל גם לך להתקרב אליו.
אלי אלאלוף:
מישהו שיגיד: תזוז, כי לפי החוק אני צריך לעמוד – ראית מישהו כזה?
אלי אלאלוף:
זה שימוש בנושא של חוק, בטכניקה של חוק בצורה בעיניי זולה מאוד.
<סורל הרלב:
הרעיון הוא גם שבעלי עסקים ייתנו את הדעת לנושא הזה.
אלי אלאלוף:
אז שייתנו, אבל איך יעשה – אותו רוקח או איש קולנוע יגיד: תביא לי תעודה – ראיתם אוטיסטים שמוציאים את התעודה המיוחדת שלהם, ואז הוא יגיד: לא, אני נכה, אז זה יותר מהר מהאוטיסט או מבן ה-80?
אלי אלאלוף:
תבינו מה אתם גורמים בהצעת החוק הזו, לעשות ספציפיקציה של הנהנים בתור.
<סורל הרלב:
בהסכמה קבענו שאדם עם מוגבלות כמובן יהיה קודם בתור.
אלי אלאלוף:
אתה יודע מה הייתי אומר?
אלי אלאלוף:
זה הדאגה שלכם.
אלי אלאלוף:
איזה מזל שיכולים לדאוג לדברים האלה ולא לדברים יותר רציניים, שהקשישים זקוקים להם.
<סורל הרלב:
אנחנו חושבים שגם בזה יש מסר, ויש חקיקה, אגב, שעברה רק לאחרונה, גם בנושא שקיות - יכולים לחשוב שמובנים מאליהם, ובכל זאת עשינו אותם, כמו גם לא לקטוף פרחים מוגנים – שם זה לא בחקיקה אמנם.
אלי אלאלוף:
תאמין לי שיש כאלה שהולכים וקוטפים פרחים.
אלי אלאלוף:
אם הם רוצים את זה לשבת, תן להם.
אלי אלאלוף:
לא נורא.
<סורל הרלב:
לפעמים חקיקה צריכה לומר גם דברים נורמטיביים.
<סורל הרלב:
אני חושב שזה המקרה.
אלי אלאלוף:
טוב.
אלי אלאלוף:
נעשה את זה.
<הדס אגמון:
הדס אגמון, ייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.
<הדס אגמון:
רק אתייחס לשאלות המשפטיות הספציפיות שעלו.
<הדס אגמון:
גם אומר על הדרך שתי הערות משמעותיות שקיבלנו, שלייעוץ המשפטי של הוועדה היו - הבהרת הנושא של הקדימות של מי שמקבל פטור מתור מכוח תקנות הנגישות, כלומר אדם עם מוגבלות שהוכר שבשל הצורך הספציפי שלו אינו יכול להמתין בתור, הוא כמובן קודם.
<הדס אגמון:
אומר בהערה שהמנגנון הזה עובד - הורים מראים את תעודת הפטור מתור בסופר, וזה משרת צורך אמתי.
מאיר כהן:
את יודעת שבקופות החולים אמא עם ילדים מקבלת עדיפות.
מאיר כהן:
זה חוק?
<הדס אגמון:
זה לא חוק.
<הדס אגמון:
זה מדיניות של קופת חולים.
מאיר כהן:
בכל מקום.
מאיר כהן:
בכל הקופות – וזה דבר יפה מאוד שהשתרש.
מאיר כהן:
אני במקרה ראיתי את זה.
<הדס אגמון:
אני נהנית מזה מדי שבוע, לצערי.
מאיר כהן:
אמא עם עגלה ותינוק על כתפה, וכולם, כולל הקשישים, זזו ונתנו לה להיכנס.
מאיר כהן:
תראי, אף אחד לא יצביע נגד החוק הזה, אבל מה שאני אומר, ואולי אני מכוון לדעתם של גדולים, של אלי, שהבונוס הזה לכתיבת חוקים כבר נכנס לתחומים – זה התחום הערכי.
מאיר כהן:
זה התחום שלא צריך לחוקק.
מאיר כהן:
מה אומר לילדים: כבד את הקשישים, כי יש חוק?
<הדס אגמון:
אני פה כמשרד המשפטים.
איציק שמולי:
אני חייב להעיר גם מהצד השני.
איציק שמולי:
קודם כל, אני מסכים אתכם – זה עניין נורמטיבי, ואיך אומר חברנו חבר הכנסת אילן גילאון – הלוואי שיכולנו לעשות חוק, שאנשים יהיו בני אדם.
איציק שמולי:
אל"ף, אנחנו מכירים גם דוגמאות אחרות.
איציק שמולי:
אני אתמול הייתי בנמל התעופה בן-גוריון.
איציק שמולי:
אתם יורדים מהמטוס, עולים לאוטובוס – נסעתי מאילת ללוד, היה לי כנס - וזוג קשישים יורדים – הגבר עם גיבנת – הגבר יורד מהמטוס לאטו, בא לעלות לאוטובוס, והאוטובוס חסום כולו.
איציק שמולי:
הוא מנסה לעלות, וכמעט נופל אחורה, ואתה שואל את עצמך: ריבונו של עולם, אוטובוס שלם - אף אחד לא חושב לקום ולרדת מהאוטובוס?
איציק שמולי:
אני קמתי וירדתי מהאוטובוס.
איציק שמולי:
זה לא הספיק כי הם היו שניים, אז יש דוגמאות אחרות, ובי"ת, בואו ניזכר מה היה לפני שבועיים - כל המדינה הזאת נשארה פעורת פה נוכח מה שראינו בבתי האבות, ומעבר לזעזוע, הרי שאלנו את עצמנו: איך ייתכן?
איציק שמולי:
ההתעללות הזאת התרחשה- - -
מאיר כהן:
החוק שלך של הצבת מצלמות הוא הרבה יותר משמעותי מהחוק הזה, להערכתי.
איציק שמולי:
גם שם – אפשר לומר: החברה הישראלית היא חברה מוסרית.
איציק שמולי:
איך יכול היה לקרות מצב שאתה רואה התעללות על התעללות?
איציק שמולי:
יש גם חוק השומרוני הטוב, ויש גם חוק העונשין, שמחייב דיווח, ואף אחד לא קם ודיווח.
איציק שמולי:
אני מאוד מקבל את מה שאתם אומרים.
איציק שמולי:
הלוואי שהיינו במקום שהדבר הזה היה לחלוטין בעולם הנורמטיבי שלנו, אבל לצערי, אני חושב שאני הייתי הדור האחרון של אנשים שקמו באוטובוס.
אלי אלאלוף:
יש כאלה שנפגעים כשקמים בשבילם באוטובוס... בבקשה.
<הדס אגמון:
רק אומר שמבחינתנו כעמדה משפטית, מדובר בהכרעת מדיניות שהמחוקק כמובן רשאי לקבל.
<הדס אגמון:
שואלים לגבי הצורך – בשיקול דעתו של המחוקק לקבוע שקבוצה מסוימת, שכולנו מקווים להיכלל בה, כלומר אין פה מיעוט מועדף באופן כרוני, אלא מאפיין שכולנו נזכה בו, ואנחנו לא רואים קושי משפטי בהצעת החוק.
<הדס אגמון:
העלתה היועצת המשפטית של הוועדה שתי שאלות: אחת, היחס מול קבוצות מועדפות אחרות.
<הדס אגמון:
זה קיבל מענה בתוספת של הייעוץ המשפטי, שהסכמנו עליה, שאדם עם מוגבלות, שזכאי לפטור מתור, קודם לקשיש.
<הדס אגמון:
השאלה השנייה, אם הבנתי אותה נכון, מתייחסת לחוקים שאוסרים הפליה.
<הדס אגמון:
חוק איסור הפליה, מוצרים ושירותים, אכן אוסר על מי שמספק שירות, להפלות במתן השירות, בין היתר מטעמי גיל.
<הדס אגמון:
לכן יכולה לעלות הטענה, שיש פה התנגשות בין שני החוקים, כי כעת אנחנו מצפים ממנו להעדיף אדם רק מהסיבה שהוא מעל גיל מסוים.
<הדס אגמון:
התשובה לכך היא שהחוק שאנחנו עושים כרגע הוא חוק ספציפי ומאוחר.
<הדס אגמון:
אנחנו מודעים לחוק איסור הפליה, מוצרים ושירותים, והמחוקק כאן, אם יחליט לחוקק, קובע שיש פה עדיפות.
<הדס אגמון:
זו הבחנה שלטעמנו, היא סבירה ומוצדקת, ולהבנתנו המשפטית, לא תתקבל טענת הפליה כלפי בעל הסופר שנתן עדיפות לקשיש בשל החוק הזה.
<הדס אגמון:
הוא לא יהיה חשוף לסנקציה פלילית.
אלי אלאלוף:
אין למשרד שום נציגים?
אלי אלאלוף:
רק יועצים משפטיים?
אלי אלאלוף:
המשרד לא מיוצג על-ידי יועץ משפטי.
<סורל הרלב:
אדוני צודק, ויש לנו נציגים בכל הוועדה.
אלי אלאלוף:
ופה זאת ועדה שאפשר לזלזל בה?
<סורל הרלב:
אני חושב שלשלוח יועץ משפטי זה לא זלזול.
אלי אלאלוף:
אני מבקש שתעביר את זה הלאה.
<סורל הרלב:
בסדר.
<סורל הרלב:
מדובר בהצעת חוק ממשלתית שתוכללה על-ידי הלשכה המשפטית.
אלי אלאלוף:
זה רשום לפרוטוקול, ותעביר הלאה.
<סורל הרלב:
החוק מגדיר שעדיפות תינתן לשירות ציבורי.
<סורל הרלב:
כששירות ציבורי הוא בידי רשות ציבורית או במקום ציבורי שהוא רשימה סגורה שנעשתה לאחר חשיבה רבה.
<סורל הרלב:
כדי לא ליצור קשיים החרגנו, למשל, טיפול רפואי כמובן – כיוון ששיקולים רפואיים קודמים לכל ענייני הכבוד במקרה הזה.
<סורל הרלב:
דבר נוסף שנעשה ממש אתמול, יחד עם הוועדה- - -
אלי אלאלוף:
עם היועצת המשפטית של הוועדה.
<סורל הרלב:
כמובן.
<סורל הרלב:
החרגנו את בתי המרקחת, אחרי שהוסבר לנו שגם זה חלק מאותו טיפול רפואי.
מאיר כהן:
טבע מרקט וכאלה?
מאיר כהן:
כתוב כאן:
מאיר כהן:
חנות גדולה כהגדרתה- - -
מאיר כהן:
החרגנו בתי מרקחת.
מאיר כהן:
הכוונה לסופרים גדולים – לא מכולות.
אלי אלאלוף:
משרד הבריאות.
אלי אלאלוף:
אני רואה גם כן יועצת משפטית.
<ניבה אזוז:
אבל עוד שני נציגים.
אלי אלאלוף:
אני שמח.
<ניבה אזוז:
ד"ר ניבה אזוז ממינהל רפואה.
<ניבה אזוז:
אנחנו בעד לתת כבוד לקשישים.
<ניבה אזוז:
אין לנו התנגדות לחוק.
<ניבה אזוז:
אנחנו רק מבקשים להחריג מצבים רפואיים שהם יותר דחופים, כפי שנעשה בנוסח מקוון.
איציק שמולי:
אז הנוסח הנוכחי הוא בסדר מבחינתכם?
איציק שמולי:
כן.
<אדי וייס:
עו"ד אדי וייס, סגן יועץ משפטי של משרד הרווחה.
<אדי וייס:
כמובן, אנו גם תומכים בחוק.
<אדי וייס:
הערה טכנית: רציתי להפנות את תשומת הלב לכך שבתקנות של אנשים עם מוגבלות מוזכר העניין של מלווה.
<אדי וייס:
ייתכן מאוד שבמצב של אנשים מעל גיל 80 יהיה צורך במלווה, והעניין הזה כלול – עלול למען הפרוטוקול – דיברתי גם עם חברתי ממשרד המשפטים; היא חושבת שזה מובן מאליו, כלומר אם אדם בא עם מלווה, זה כולל את המלווה – הוא צריך את המלווה הרבה פעמים כדי לאפשר לו.
מאיר כהן:
צודק, זה ברור מאליו.
<אדי וייס:
רק רציתי שזה יצוין בפרוטוקול.
<אדי וייס:
זה דבר מובן מאליו.
איציק שמולי:
למיטב זיכרוני – אני מדבר לגבי העניין של הרשויות המקומיות - בהצעת החוק הפרטית, למיטב זיכרוני, היתה התייחסות גם של הרשויות המקומיות, ואני לא רואה שזה מופיע בתוספת.
<הדס אגמון:
כי התוספת הרביעית מתייחסת למקום ציבורי, ובהגדרת שירות ציבורי יש שירות הניתן לציבור או לחלק בלתי-מסוים ממנו בידי רשות ציבורית או במקום ציבורי.
איציק שמולי:
רשות ציבורית זה רשות ממשלתית או רשות מקומית?
<סורל הרלב:
זה מוגדר בחוק האזרחים הוותיקים.
מאיר כהן:
עיר, בניין עירייה.
אלי אלאלוף:
היית רוצה ספציפית לציין?
איציק שמולי:
לא.
איציק שמולי:
אם זה חל, זה חל.
<סורל הרלב:
אדוני, רשות ציבורית מוגדרת: משרד ממשלתי, עירייה, מועצה מקומית ועוד.
<ורד קירו-זילברמן:
שנייה, אני רוצה לבדוק שזה ברור מהנוסח.
<ורד קירו-זילברמן:
זה לא בהכרח מצמצם אותנו לתוספת הרביעית.
<סורל הרלב:
בהחלט, יש שירות שהוא בידי רשות ציבורית ובמקום ציבורי - זה שני דברים.
<הדס אגמון:
שירות ציבורי זה שתי חלופות.
<הדס אגמון:
אנחנו בינינו נבדוק שהנוסח מספיק ברור.
<הדס אגמון:
אם יש הסכמה על המהות, אנחנו רק נבדוק.
<הדס אגמון:
אני רוצה להעיר עוד משהו, אדוני.
<הדס אגמון:
אחת הערות שלנו, באמת שעלתה כתוצאה מהחשש שלנו שייווצרו מצבים כאלה שיעמידו את נותן השירות הציבורי בדילמה או יחשוף אותו, ועכשיו בדקנו ומצאנו וראינו את אוכלוסיית האנשים בעלי המוגבלות שזכאים, היתה לאפשר במקרי קיצון, במקרים של לחץ גדול או במקרים של עומס או במקרים - יש מקומות עם הרבה מאוד אנשים שהם גם נכים וגם קשישים וגם אמהות וכו', או ימים של חלוקת קצבאות או דברים כאלה, כן לאפשר מנגנון או סעיף שיאפשר לנותן השירות הציבורי גמישות מסוימת במצבים מסוימים, להפעיל שיקול דעת, ולאפשר לו לשקול את נסיבות המצב, ולראות איך הוא מתמרן, בגלל המצבים האלה.
<הדס אגמון:
נכון שבחוק של האזרחים הוותיקים אין סנקציות.
<הדס אגמון:
מצד שני, הם אזרחים שומרי חוק, ויש סנקציות כמו שראינו בחוקים אחרים.
<הדס אגמון:
זאת היתה ההצעה שלנו לממשלה, להוסיף מנגנון גמישות במקרים מיוחדים.
<סורל הרלב:
אנחנו התנגדנו לזה.
<סורל הרלב:
כפי שאדוני ציין, בסוף יש פה חוק שבא לעגן נורמה, איזו חובה מוסרית.
<סורל הרלב:
חשבנו שהתוספת הזאת יכולה בסופו של דבר לאיין את הכוונה של הדברים, ולהגיע למצב שלא יקרה דבר, וממילא, כפי שנאמר, אין סנקציה בחוק על הפרתו.
<ורד קירו-זילברמן:
לא בחוק הזה, אבל יש סנקציות.
אלי אלאלוף:
כדי שלא יהיה בלבול – כולנו צעירים, כולנו בריאים.
אלי אלאלוף:
אני חייב לומר לכם שזה יכניס מתח במקומות מסוימים, בימים מסוימים, בצורה שקשה להאמין, לא כל בעל עסק או כל מערכת תוכל להשתלט על זה.
אלי אלאלוף:
הזכרתם את ה-28, ביום הקצבאות.
אלי אלאלוף:
כדאי שנעמיד כוח אדם.
אלי אלאלוף:
טוב, רציתם - תקבלו.
אלי אלאלוף:
הייתי שם שילוט, משהו נחמד – לא יותר מזה.
אלי אלאלוף:
חוק?
אלי אלאלוף:
אלה כל ההערות?
אלי אלאלוף:
אפשר לקרוא את הצעת החוק?
<ורד קירו-זילברמן:
זה שנייה שלישית, כפוף לאישור ועדת הכנסת להצמדה.
<ורד קירו-זילברמן:
חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' ), התשע"ו–2017.
<ורד קירו-זילברמן:
הוספת סעיף 13ב.
<ורד קירו-זילברמן:
1.
<ורד קירו-זילברמן:
בחוק האזרחים הוותיקים, התש"ן–1989 (להלן – החוק העיקרי), אחרי סעיף 13א יבוא: מתן שירות ציבורי בלא המתנה בתור לאזרח ותיק שגילו מעל גיל 80.
<ורד קירו-זילברמן:
13ב (א) בסעיף זה – "טיפול רפואי" – כהגדרתו בחוק זכויות החולה, התשנ"ו-1996; "מקום ציבורי" – מקום או חלק ממנו, העומד לשימושו של כלל הציבור או חלק בלתי מסוים ממנו, והמנוי בתוספת הרביעית; "רשות ציבורית" – כהגדרתה בסעיף 15א(א); "שירות ציבורי" – שירות הניתן לציבור או לחלק בלתי מסוים ממנו בידי רשות ציבורית או במקום ציבורי בדרך של מפגש פנים אל פנים, למעט טיפול רפואי.
<ורד קירו-זילברמן:
(ב) ניתן שירות ציבורי לפי תור, יספק נותן השירות הציבורי את השירות כאמור, בלא המתנה בתור, לאזרח ותיק שגילו מעל 80 שנים, על-פי בקשתו, ורשאי נותן השירות הציבורי לדרוש מן האזרח הוותיק הצגת תעודה להוכחת גילו.
<ורד קירו-זילברמן:
לעניין זה, "תור" – למעט תור שההמתנה בו היא בכלי רכב ולמעט תור שנקבע בתיאום מראש.
<ורד קירו-זילברמן:
(ג) השר רשאי, בצו, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, לשנות את התוספת הרביעית.
<ורד קירו-זילברמן:
(ד) על אף האמור בסעיף קטן (ב), תינתן קדימות במתן שירות ציבורי לפי תור לאדם עם מוגבלות, הזכאי לקבלת שירות ציבורי בלא המתנה בתור, בהתאם להוראות לפי חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998.
<ורד קירו-זילברמן:
הוספת תוספת רביעית.
<ורד קירו-זילברמן:
2.
<ורד קירו-זילברמן:
אחרי התוספת השלישית לחוק העיקרי יבוא: תוספת רביעית.
<ורד קירו-זילברמן:
סעיף 13ב(א) (מקום ציבורי) (1) בית דואר, בנק; (2) בית קולנוע, תיאטרון, אולם מופעים, אצטדיון; (3) גלריה מוזיאון, ספרייה; (4) מקום במתקן תחבורתי, המשמש למכירת כרטיסים לנסיעה בתחבורה ציבורית; לעניין זה, "מיתקן תחבורתי" – כהגדרתו בפקודת התעבורה; (5) אתר עתיקות, אתר הנצחה, שמורת טבע, גן לאומי, אתר לאומי כהגדרתם בחוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה, התשנ"ח-1998; (6) חנות גדולה כהגדרתה בחוק קידום התחרות בענף המזון, התשע"ד-2014.
מאיר כהן:
מי זה השר?
<סורל הרלב:
השר הממונה על החוק – השר לשוויון חברתי.
מאיר כהן:
אז למה לא מצוין?
<סורל הרלב:
בחוק המקורי.
<סורל הרלב:
זה תיקון.
<סורל הרלב:
מי שממונה על החוק הזה זה השר לשוויון חברתי.
אלי אלאלוף:
חנות גדולה – יש הגדרה.
אלי אלאלוף:
טוב, אז מי בעד הצעת החוק?
אלי אלאלוף:
פה אחד.
אלי אלאלוף:
זה יעבור, למרות שזה לא על חשבון הספונטניות של כל אדם להיות בן אדם.
אלי אלאלוף:
תודה רבה, הישיבה נעולה.
אלי אלאלוף:
בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
אלי אלאלוף:
(מספר דקות חסרות בשל תקלה בהקלטה) - - - מנהל המזון של מנהל הבריאות או כחליטת עלים שנמכרת בצורה חוקית ולגיטימית לחלוטין בחנויות תבלינים וחנויות טבע, וכאלה דברים, או כתחליף לטבק לעישון, שאז לא חל על זה שום היטל, שום מגבלה, כי זה לא טבק.
אלי אלאלוף:
זה מגיע לארץ ביבוא מאושר בטונות.
אלי אלאלוף:
במקביל לזה מוברח החומר הפעיל, והוא מוברח.
אלי אלאלוף:
הוא מגיע בדרך כלל מסין.
אלי אלאלוף:
כל העולם סובל מהמכה הזו של הייצור הסיני.
אלי אלאלוף:
זאת אבקה שמגיעה הנה בשקיות של בערך קילו, מוברחת במשלוחי דואר, במטען.
אלי אלאלוף:
את האבקה הזו ממיסים באצטון – שגם, אפשר להשיג אותו בצורה מאוד פשוטה וחופשית, פה, בארץ, ואת זה מערבבים בעם החומר הצמחי.
אלי אלאלוף:
בית המשפט העליון נתן את המפתח להפצה הזאת, שקילו אחד של אבקה משמש בערך ל-50 קילו של חומר צמחי.
אלי אלאלוף:
את החומר הצמחי הזה, אחרי שהוא מעורבב עם החומר הפעיל מייבשים, אורזים בשקיות.
אלי אלאלוף:
כל שקית היא במשקל של 10 עד 15 גרם של חומר צמחי, ואת זה מכניסים לשקית, מוכרים ומזה מגלגלים סיגריות, ואת זה מעשנים.
אלי אלאלוף:
כאשר אנחנו תופסים את המשקל הגדול, כלומר – של החומר בתפזורת, אז אנחנו שוקלים אותו, כמובן.
אלי אלאלוף:
אז השאלה היא: האם זה חומר שכבר מרוסס או שעדיין לא מרוסס.
אלי אלאלוף:
אם הוא עדיין לא מרוסס אין לנו מה לעשות כל כך נגד הדבר הזה, כי זה יבוא לגיטימי.
אלי אלאלוף:
כאשר אנחנו מקבלים את השקיות כשהן ארוזות ומוכנות לשיווק, אז אנחנו סופרים אותן ולא שוקלים אותן, כי אנחנו רוצים לתת לבתי המשפט איזשהו מדד כמותי על היקף התופעה.
אלי אלאלוף:
אז אם אני אומר לשופט – 200 גרם, מה הוא יעשה עם זה?
אלי אלאלוף:
אם אני אומר לו – 10 או 15 שקיות, אז משקית כזו אפשר 3 עד 5 סיגריות, הוא מכפיל את זה ב-10 או 15, והוא מבין מה היקף התופעה שיש כאן.
אלי אלאלוף:
זה לעניין הכמויות.
אלי אלאלוף:
לעניין שיטות השיווק והמכירה – כבר לא רואים ברחובות מסוימים בעיר גדולה מסוימת במרכז הארץ שלטי ניאון שמבשרים על זה שזו חנות המפעל לנייס גאי ולחומרים אחרים - - -
אלי אלאלוף:
היו כאלה?
<אודי וולף:
היו כאלה, ועוד איך היו כאלה, ונסגרו.
<אודי וולף:
אבל ממשיכה להתבצע מכירה.
<אודי וולף:
המכירה מתבצעת או במחסנים שליד החנויות האלה, או בסמטאות שליד החנויות האלה, או בדירות שמעל החנויות האלה, או בכל מיני מתחמים, או שזו הפצה דרך רשת האינטרנט, בפייסבוק, עם שליחים, עם רצים, בקטנועים, באופנועים, כל מיני כאלה דברים.
<אודי וולף:
התופעה קיימת.
<אודי וולף:
מי שרוצה לראות את התופעה במו עיניו מוזמן ללכת לגינת לוינסקי בדרום תל אביב, ויראה שם את המוכרים ואת הקונים, והמשטרה עושה שם מאבק אין סופי מתמשך, ואנחנו נרתמים גם כן בהיבט שלנו לזיהוי החומרים האלה כמה שאנחנו רק יכולים, אבל התופעה קיימת.
<אודי וולף:
התופעה קיימת בכל הארץ.
אלי אלאלוף:
בבאר שבע יותר?
<אודי וולף:
לא, אמרתי קודם, ועכשיו אני אגיד את זה גם לפרוטוקול – בבאר שבע יש פעילות מאוד אינטנסיבית של יחידות המשטרה כדי למגר את התופעה – במתחם ביג, במקומות אחרים.
<אודי וולף:
כמות התפיסות רק מעידה על כמות הפעילות המשטרתית.
<אודי וולף:
היא לא בהכרח מעידה על היקף התופעה.
אלי אלאלוף:
אז מחמאות לבאר שבעיים.
עבדאללה אבו מערוף:
לפי הסעיפים – איסור יצור, איסור מכירה, מתן חומר לקטין ושידול – אין סעיף מיוחד של איסור פרסום, אפילו באינטרנט, במדיה, ובמקומות אחרים.
<אתי כהנא:
הסעיפים בחוק מתייחסים למעשה להפצה של החומרים האלה, כשיש סעיף נפרד ומיוחד עם עונש מוחמר לגבי הפצה ומכירה לקטינים, בהקבלה לאותה החמרה שנמצאת גם בפקודת הסמים המסוכנים, שהעונש המקסימלי על הסחר הוא 20 שנה, ועל שידול קטין ומכירה לקטין – 25 שנה.
<אתי כהנא:
אז את אותו מודל, אותו רעיון של החמרה לגבי קטינים אנחנו גם הכנסנו למעשה גם בחוק החומרים המסוכנים.
<אתי כהנא:
דרכי ההפצה, זאת אומרת – הדרך שבה החומר מגיע אל המשתמשים זה בדרך כלל לא הדברים שמפורטים בחקיקה.
<אתי כהנא:
זה נסיבות, אבל זה לא משהו שהוא חלק מיסודות העבירה אם זה הגיע דרך שליח, דרך האינטרנט או קנו את זה בפינת רחוב מסוחר סמים.
<אתי כהנא:
מה שכן – בנושא הזה של האינטרנט יש הרי היום דיון בכנסת בנושא של הצעת חוק להגבלת השימוש במקומות שמהם מתבצעות עבירות, ואולי תזכירי לי את השם המדויק יפעת?
<יפעת רווה:
חוק הגבלת השימוש במקום.
<אתי כהנא:
חוק הגבלת השימוש במקום, שהיום כבר - - -
אלי אלאלוף:
באיזה ועדה זה - - -?