GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל פרנקנבורג: אתה רואה אותה ברשימה בגלל שגילינו בה איזושהי תקלה משפטית, משהו בהליך החקיקה שקרה, ולכן אנחנו בעצם - - -
רועי פולקמן: אבל למה היא נחוצה?
<מיכל פרנקנבורג: כמו שהסביר היושב-ראש בפתח הישיבה, האגרות נחוצות למהלך המשרד באופן כללי.
<מיכל פרנקנבורג: אני לא מדברת ספציפית על ה-658 שקלים.
<מיכל פרנקנבורג: יש לנו, למשל, משהו שהבאנו לאישור ועדת הכספים לפני כחודש וחצי – מעבדות רפואיות.
<מיכל פרנקנבורג: ראש המחלקה מציינת קושי אדיר של כוח אדם.
<מיכל פרנקנבורג: אני לא בקיאה בהיבט התקציבי כמו סמנכ"ל המשרד, סמנכ"ל תקצוב אצלנו כאן, אבל בישיבות שלי אתה היא מסבירה את ההכרח.
<מיכל פרנקנבורג: היא עורכת את כל פעילות הפיקוח שלה ללא תשלום מהגופים ש - - -
רועי פולקמן: היה לנו דיון אתכם על אגרות תמרוקים, וביטלנו את חלקן.
רועי פולקמן: אני שואל על זה, לא על דברים אחרים: למה מאדם שבא להיבחן בבחינה להיות רופא צריך לגבות 658 שקלים?
טלי פלוסקוב: ואחרי זה, כשנותנים לו רישיון זמני לוקחים עוד פעם 440 - - -
רועי פולקמן: למה שזה לא יהיה אפס?
רועי פולקמן: למה לגבות את זה, כי זה נטו להכניס כסף למשרד?
רועי פולקמן: שאלה.
רועי פולקמן: למה צריך לבוא לסטודנט, אדוני היושב-ראש, ולגבות 658 שקלים?
רועי פולקמן: זה המון כסף.
אלי אלאלוף: אז בואו נבטל את כל האגרות.
אלי אלאלוף: אנחנו כבר הגענו לעיקרון שאגרות זה מיותר.
רועי פולקמן: אגרת רכב זה משהו כמו 5 מיליארד שקלים, אז יש דברים מסוימים שאומרים - - - אבל רוב האגרות, אדוני היושב-ראש, זה דברים היסטוריים שהמשרדים לוקחים כי הם יכולים .
רועי פולקמן: אין לזה הצדקה כלכלית.
רועי פולקמן: זו ביורוקרטיה עודפת כי צריך ללכת לשלם את זה, להוציא קבלה, זה הרבה כסף למשרד.
רועי פולקמן: למה צריך לגבות את זה, אדוני היושב-ראש?
אלי אלאלוף: אבל זה לא המקום.
רועי פולקמן: אבל למה צריך לגבות את זה, אדוני היושב-ראש?
אלי אלאלוף: משום שהיום זה קבוע, זה כלול בחוק.
אלי אלאלוף: חוקקנו חוק שכולל אגרה.
רועי פולקמן: אבל צריך הסבר.
אלי אלאלוף: אם אתה עכשיו רוצה לחזור לכל נושא האגרה, לך לוועדת השרים, תבטל את החוק.
רועי פולקמן: אבל מה ההצדקה?
רועי פולקמן: למה זה לא 100 שקלים, סמלי?
רועי פולקמן: איך הגיעו למספר - - -
אלי אלאלוף: זו שאלה רלבנטית.
אלי אלאלוף: אתם יכולים, בבקשה, לענות?
<יאיר אסרף: אנחנו, כמובן, מגיעים לפה אחרי שעברנו גם דרך ועדת אגרות באוצר והסברנו את הרציונל של כל אגרה, ואת כלה עלויות של ביצוע הפעולות הללו.
<יאיר אסרף: אם תסתכל, גם העברנו מסמך מסודר לוועדה שממש מפרט את כל העלויות, וכפי שאמרה הנציגה של הר"י – העלויות בפועל הן הרבה יותר גבוהות מהאגרה שנקבעה.
<יאיר אסרף: אנחנו סבורים שבחלק מהמקרים ניתן לצמצם את ההוצאה וקבענו אותה לרף המינימלי האפשרי.
<יאיר אסרף: זו התשובה, ויש גם נימוק והסברים מאוד רחבים.
<אדוה קליין: זה בדיוק מה שאני אומרת – אפשר לפתוח את הדיון כאן מחדש, אבל כשאנחנו מגיעים לכאן, לוועדת הרווחה, אנחנו מגיעים אחרי שאנחנו עושים עבודת מטה מאוד מאוד רצינית.
<יעל סלנט: לפי החוק הם מחויבים להגיע לוועדה כדי לאשר את האגרות הספציפיות.
<יעל סלנט: אני רק אזכיר שבאמת, הנגזרת הזו של הרופאים היא נגזרת מסוימת בתוך תיקון ענק שהביא משרד הבריאות לתיקון תקנות אגרות.
<יעל סלנט: חלק מהתיקון הזה נדון פה בוועדה, לדעתי, בחודש ינואר, אם איני טועה.
<יעל סלנט: אושרו שם אגרות בהרבה מאוד מקצועות בריאות: אופטומטריה, רוקחים ושורה ארוכה מאוד של מקצועות בריאות וסיעוד, וחלק אחר מאותו פרויקט אגרות גדול שעשה משרד הבריאות נדון בוועדת הכספים, ולדעתי גם אושר שם בחודש פברואר, מתי שהוא.
רועי פולקמן: חלק לא אישרנו.
רועי פולקמן: היו אגרות שלא הסכמנו לאשר למשרד הבריאות, כי אין להן - - -
אלי אלאלוף: איפה לא אישרנו?
רועי פולקמן: בוועדת הכספים או הכלכלה, אני לא זוכר בדיוק.
<יעל סלנט: עכשיו אנחנו בנגזרת של רופאים שלא נדונה בינואר האחרון מכיוון שמשרד הבריאות רצה עוד קצת זמן להתגבש יחד עם הר"י בכל הנוגע גם להתקשרות ההסכמית ביניהם, כי כמו שאמרו קודם – לצד גביית האגרות יש גם איזושהי התקשרות הסכמית שנועדה לדבר על השיפוי.
<דנה פישביין: אני רק רוצה לסבר את האוזן כדי שתבינו מה הצורך האמיתי באגרות.
<דנה פישביין: כשעושים בחינה יש עלויות ישירות ועקיפות שצריך לממן - החל מלשכור חדרים לבחינה, להדפיס את השאלונים של הבחינה, מחשבים שצריך לבחינה.
<דנה פישביין: יש המון המון עלויות שנובעות מעצם קיומה של בחינה, אז האגרה נגבית לצורך מימון עלויות שקיימות בתהליך.
<דנה פישביין: היא לא מס כללי שמממן משהו ערטילאי.
<דנה פישביין: היא מממנת משהו מאוד מאוד ספציפי.
אלי אלאלוף: אני רוצה לחזור על מה שאמרת לנו לפני כן – הבחינות האלה עולות 70% יותר, והר" מסבסדת את זה.
<דנה פישביין: נכון.
<דנה פישביין: את כל הבחינות הר"י מסבסדת.
טלי פלוסקוב: השאלה שלי היא כזו: אם אנחנו גובים על הבחינה 658 שקלים ומי שעבר את המבחן עכשיו צריך לקבל רישיון זמני.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא הר"י.
<דנה פישביין: זה לא הר"י.
<דנה פישביין: אם תרצו, אני אסביר - - -
טלי פלוסקוב: ברגע שאדם עבר את המבחן, הוא צריך לשלם עוד 400 שקל עבור רישיון זמני ואחר כך עבור רישיון קבוע.
טלי פלוסקוב: אז נכון שהכסף הולך לקופה אחרת, אבל ברגע שאדם עובר – אז לתת לו זמני, בחינם.
טלי פלוסקוב: על קבוע – כן לשלם.
אוסאמה סעדי: בלשכת עורכי הדין, שאני הייתי חבר בה, סטאז'ר שמשלם לבחינה, אם הוא עובר את הבחינה זה כבר כולל בתוכו את האגרה לשנה הראשונה.
<רבקה לפינר: אני יושב-ראש ועדת האגרות במשרד האוצר.
<רבקה לפינר: אני רק רוצה לומר שאגרות מקצוע זה דבר ידוע, מוכר.
<רבקה לפינר: יש גם את אגרות רואי-חשבון, שזה תשלום במשרד המשפטים, והסכומים הם בסדר גודל – גם שם יש גם בחינות ואחרי שיש בחינה צריך לשלם אגרה לרישיון.
<רבקה לפינר: זאת אומרת - - -
טלי פלוסקוב: זמני וקבוע?
אוסאמה סעדי: בשנה הראשונה, גם במועצת רואי החשבון, וגם בלשכת עורכי הדין, זה כולל את השנה הראשונה.
<רבקה לפינר: מה שאני רוצה להגיד זה שיש אגרות, ואגרות שעוברות גם את ועדת האגרות.
<רבקה לפינר: מדובר כאן על עלויות.
<רבקה לפינר: יש עלויות לבחינה, עלויות לרישיון – שזה עלויות של החזקת כל המאגרים האלה וטיפול במאגרים, טיפול באנשים.
<רבקה לפינר: זאת אומרת, מדובר כאן למעשה על כיסוי עלויות ולרוב לא כיסוי כל העלויות.
<רבקה לפינר: זאת אומרת, לרוב האגרה יותר נמוכה מאשר העלויות שיש למשרדים.
<רבקה לפינר: הבסיס לאגרות הוא – שמכיוון שאם לא נגבה את התשלום בעד האגרות נצטרך לגבות יותר מס, ואז, למעשה, האזרחים האחרים, מי שלא לומד ולא הולך להיות רואה חשבון, עורך דין או רופא, במקרה הזה, יצטרך לשלם עבור האנשים האלה, כי אז הם יקבלו את השירות חינם, ומישהו יצטרך לשלם על זה.
<רבקה לפינר: לכן, מה שעושים זה שאם יש עלויות ספציפיות לנושא מסוים, לפחות חלק מהעלויות משתלמות דרך האגרות.
<רבקה לפינר: זה הבסיס כאן.
אלי אלאלוף: האם יש בהצעת התיקון של האגרות הנוכחיות סתירה מהדברים שהתקבלו בחוק ההסדרים?
רועי פולקמן: לא, שם דובר על תמרוקים.
רועי פולקמן: רק נתתי את זה כדוגמה.
אלי אלאלוף: תמרוקים זה היה פה, אז אני זוכר.
אלי אלאלוף: זה היה מסחרה של האינטרסנטים, אבל נכנענו, נכנענו.
רועי פולקמן: אבל ראינו אגרות עודפות של משרד הבריאות שנגבו בצורה לא טובה, בצורה לא מוצדקת גם.
אלי אלאלוף: התמרוקים בינתיים לא ירדו.
אלי אלאלוף: מי שלקח את ההפרש זה רק היבואנים והיצרנים.
<רבקה לפינר: כאן מדובר על אגרות מקצוע, זה משהו אחר.
אלי אלאלוף: אז לא היתה התייחסות חוקית כלשהי שמתקנת או אוסרת על אגרות.
רועי פולקמן: לא, ברור שלא.
רועי פולקמן: היתה החלטה עקרונית לא לטפל באגרות ולא - - -
<נתן סמוך: רק הערה.
<נתן סמוך: צריך לזכור שהביטוי "משחק סכום אפס" זה לא סתם ביטוי.
<נתן סמוך: צריך לזכור ששתי האגרות שמדברים עליהן עכשיו, גם הרישיון הזמני וגם הרישיון הקבוע – אלה אגרות שנגבות היום.
<נתן סמוך: המשמעות של מה שאנחנו עושים, בגלל שזה מחובר למהלך הרחב יותר, היא שאנחנו מקטינים את הגבייה לעומת מה שקיים היום, כדי לאזן את זה עם דברים אחרים ולהגיע למצב שאין גביית יתר.
<נתן סמוך: אם הוועדה בסופו של דבר לא תאשר את מה שאנחנו מגישים אז בסופו של דבר ברירת המחדל – שנמשיך לגבות סכום גבוה יותר.
<נתן סמוך: אפשר לדבר על העקרונות של איך מחלקים את הנטל בעולם הפיסקלי בין אגרות שמשלם מי שנזקק במישרין לשירות לבין נטל המס שרובץ על כלל השירות.
<נתן סמוך: אפשר לדבר על הדברים האלה גם ברמה של האגרות כרגע, אבל צריך לזכור שאם משמיטים לבנה אחת מתוך מה שאנחנו מציעים, המשמעות היא שנשאר חור בתקציב משרד הבריאות או הפוך – במקרה של אגרות שאנחנו מדברים פה ו - - - את רוב הדיון האחרון, אנחנו נמצאים במצב שבו אנחנו ממשיכים לגבות אגרות גבוהות יותר ממה שקיים היום ובמקביל נגבה אגרות גבוהות אחרות מציבורים אחרים, שחלקם, כמו שנאמר פה, כבר מקבלים סבסוד, כמו שהציג הר"י לגבי הנושא של המומחים והמתמחים.
<נתן סמוך: לכן אני חושב שכן נכון לדון על הדברים האלה כמכלול, ובכל מקרה גם לראות את הדברים כפי שקיים היום.
אלי אלאלוף: אנחנו נקרא את כל החוק.
אלי אלאלוף: אם יש בסוף הערות – אז בבקשה, נתייחס ספציפית אחת-אחת.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה בא כתהליך – אני חוזר למה שיוחלט פה, בוועדה.
אלי אלאלוף: אנחנו בזמנו רצינו שיהיה סדר, שלא יביאו לנו את זה בתפזורת, כשאין שום תמונה כוללת.
אלי אלאלוף: יש תמונה כוללת וזה מאוד חשוב לא להטיל לא מס ולא אגרות נוספות ולא עלויות נוספות על הציבור, במיוחד על הציבור הספציפי.
אלי אלאלוף: אז אם צריך לתקן ממצב טכני שנוותר על חלק כזה או חלק אחר – אנחנו נראה במהלך הדיון.
<יעל סלנט: אז אנחנו בעצם בתקנות אגרות בסעיף 3(5) ובמקביל אנחנו מסתכלים על צו הרופאים, סעיף 4 – אגרת בחינת תואר מומחה, (2)(ג): "בעד בחינה שלב א' ובחינה שלב ב' כאמור בתקנה 17 לתקנות אישור תואר מומחה, לרבות בעד בחינה חוזרת כאמור בתקנה 24 לאותן תקנות, תשולם אגרה כמפורט בפרט 8 לתוספת השנייה לתקנות אגרות".
<יעל סלנט: עכשיו נגיד את הסכומים: "לעניין סעיף 2(ג), בעד תקנת התמחות לצורך קבלת אישור תואר מומחה תשולם האגרה בסכום כמפורט להלן: בחינה בשלב א' או בשלב ב' – 1,050 שקלים בחינה חוזרת בשלב א' או בשלב ב' – 750 שקלים.
אלי אלאלוף: זה מועד ב'.
<יעל סלנט: הבחינה החוזרת היא בעצם בסכום יותר נמוך מהבחינה הראשונה.
<יעל סלנט: הוסבר לנו שהבחינה הראשונה, הסכום שלה יותר גבוה כי זה כרוך בעלויות של רישום.
<נתן סמוך: גם בראייה עם קצת אוריינטציה חברתית, אם יורשה לנו לומר - -
אלי אלאלוף: אל תתביישו.
אלי אלאלוף: גישה חברתית זו לא בושה.
<נתן סמוך: - - לא, לא.
<נתן סמוך: לקחנו את העלות של פתיחת פנקס שרובצת על האדם בנקודה הכלכלית הנמוכה ביותר שלו, כשהוא עדיין לפני שלב ההתמחות, ובעצם העברנו אותה לשלב שבו הוא עובר את בחינת ההתמחות.
<נתן סמוך: המשמעות היא שבאותה נקודה כשכבר יש לו קצת רווחה כלכלית נוספת, אז הוא ישלם את הסכום הנוסף שבעצם הוא היה אמור לשלם שנים קודם כשרק נתח לו פנקס ההתמחות.
<נתן סמוך: משום שבסופו של דבר זה משהו חד פעמי, כי פתיחת פנקס ההתמחות נעשית פעם אחת, אז אדם שעובר בחינה נוספת לא יצטרך לשלם את הסכום הזה שוב.
רועי פולקמן: למה זה עולה 300 שקלים לפתוח פנקס התמחות?
<נתן סמוך: הר"י יוכל להסביר את הדבר הזה.
<נתן סמוך: בסופו של דבר, פתיחת פנקס, המשמעות היא ניהול ופיקוח אחר מערך ההתמחות.
<נתן סמוך: פתיחת הפנקס היא נקודה גיאומטרית בתוך תהליך כשלתהליך יש את העלויות שלו.
<דנה פישביין: ההתמחות היא תהליך שלוקח בין 4 ל-6 שנים.
אוסאמה סעדי: במצב הרגיל.
<דנה פישביין: במצב הרגיל.
<דנה פישביין: לפעמים זה מתארך, אבל – דרך אגב, רופא שהתמחותו מתארכת לא משלם יותר, אלא אם כן, כמובן, הוא ניגש לבחינות פעמים נוספות.
<דנה פישביין: ההתמחות הזו, כל התהליך הזה – יש לו, כמובן, עלויות, כי מישהו מטפל ברופאים האלה לאורך כל הדרך, מישהו נותן להם שירות, מישהו עושה להם בחינות, מישהו מטפל בהם.
<דנה פישביין: יש הרבה מאוד שירותים שניתנים להם בתקופה הזו – כל הטיפול האדמיניסטרטיבי, הם צריכים להגיש עבודות מחקר, צריכים להגיש מסמכים, צריך לעקוב ולבדוק אחרי ההתמחות שלהם.
<דנה פישביין: כל הטיפול הה עולה כמה מיליוני שקלים לשנה.
<דנה פישביין: אנחנו לא גובים בכל רגע שמישהו מרים לנו טלפון.
<דנה פישביין: אתה לא גובה על כל נקודה.
<דנה פישביין: הוא מבקש אישור – אתה לא גובה על זה שנתת את האישור.
<דנה פישביין: אתה גובה בכמה נקודות מאוד ספציפיות.
<דנה פישביין: נכון להיום גובים בהתחלה, בסוף, ובבחינות.
עבדאללה אבו מערוף: אז פתיחת פנקס ההתמחות זה 300 שקל, כן?
<נתן סמוך: זה מה שהיה קיים היום, וזה הוטל על הבן אדם בנקודה שבה הוא עדיין לא התחיל את ההתמחות.
<נתן סמוך: עכשיו זה עבר לסוף, אבל זה תהליך שלם שקדם לו.
עבדאללה אבו מערוף: איפה זה כתוב?
עבדאללה אבו מערוף: לא ראיתי.
<יעל סלנט: לא, זו האגרה.
<יעל סלנט: מה שמשרד הבריאות הסביר שבבחינה שלב א' או שלב ב' האגרה היא 1,050 שקלים, שזה כולל גם 300 שקלים של - - -
עבדאללה אבו מערוף: לא ראיתי סעיף של פתיחת פנקס התמחות.
עבדאללה אבו מערוף: אני יודע שיש.
אוסאמה סעדי: אפשר להציע הצעה?
אלי אלאלוף: היא קודם תסיים את הקריאה.
<יעל סלנט: "אחרי פרט 19- בחינה לרופאים ותקנות הרופאים (רישוי), התשמ"ח-1988, לעניין תקנה 3(א) – תשולם אגרה בסך 658 שקלים חדשים.
<יעל סלנט: בחינה לקראת סטאז' – בתקנות הרופאים (בחינות לקראת סטאז'), התשמ"ח-1988, לעניין תקנה 3(א) – תשולם אגרה בסך 658 שקלים".
<יעל סלנט: שתי האגרות האלה, כמו שאמרנו קודם, הן אגרות לגבי בוגרי חו"ל.
<יעל סלנט: הן נקבעו כהוראת שעה שפגה - - -
אוסאמה סעדי: מה ההבדל ביניהן?
אוסאמה סעדי: בין בחינת רישוי לבחינה לקראת סטאז'?
<יעל סלנט: משרד הבריאות הסביר את זה קודם.
<יעל סלנט: אלה שתי אגרות שנגבות מבוגרי חו"ל.
אוסאמה סעדי: מי שחוזר מחו"ל ניגש לבחינת רישוי.
<יעל סלנט: הם הסבירו את זה קודם.
<מיכל פרנקנבורג: זה בעצם אגרות חלופיות.
אוסאמה סעדי: או בחינה או סטאז', הוא לא עושה את שניהם.
אלי אלאלוף: אם הוא לא עושה בחינה אז הוא לא משלם.
<יעל סלנט: השאלה היא מה הוא למד בחו"ל ומה היה כלול בפנים.
אלי אלאלוף: בעיקרון – ביטלנו בחינות והשארנו סטאז'.
עבדאללה אבו מערוף: למבחן הרישוי שעושים לפני הסטאז' משלמים 658?
עבדאללה אבו מערוף: למה מי שפטור מהמבחן צריך לשלם לפני הסטאז'?
<מיכל פרנקנבורג: מי שהלימודים שלו בחו"ל כללו סטאז', לא צריך לעשות את בחינת הסטאז'.
<מיכל פרנקנבורג: הוא רק עושה בחינת רישוי.
עבדאללה אבו מערוף: אין דבר כזה בחינת סטאז'.
<דנה פישביין: זו בחינה של משרד הבריאות.
<דנה פישביין: אני אסביר.
<דנה פישביין: יש שתי בחינות שבפועל זו אותה בחינה.
<דנה פישביין: הם יושבים באותו אולם, עם אותו שאלון, בשפות שונות, אבל לבחינה יש שתי מטרות.
<דנה פישביין: בחינה אחת – חלק מהנבחנים הם נבחנים שהגיעו אחרי שכבר עשו סטאז' באותה מדינה שבה הם למדו.
<דנה פישביין: גם רופאים עולים, למשל, שמגיעים כבר עם ניסיון, והשנה של הניסיון הקליני שלהם נחשבת במקום סטאז', וגם רופאים שגם עשו סטאז'.
עבדאללה אבו מערוף: עדיף לא להיכנס לדבר הזה.
<דנה פישביין: ויש קבוצה אחרת שמגיעה ממש בסיום הלימודים, ולא עשו סטאז'.
<דנה פישביין: הם צריכים בסוף הבחינה הזו לקבל הרשאה לעשות סטאז' בארץ.
<דנה פישביין: זה שתי קבוצות.
<דנה פישביין: אחת מקבלת אחרי שהם עברו את הבחינה, הרשאה לעשות סטאז' בישראל, ואחת מקבלת אחרי הבחינה את הרישיון.
<דנה פישביין: זה ההבדל, אבל הבחינה היא אותה בחינה, התהליך הוא אותו תהליך, הנבחן יושב באותו אולם.
<דנה פישביין: לכן שניהם משלמים.
<דנה פישביין: מי שלא נבחן לא משלם.
עבדאללה אבו מערוף: עד עכשיו לא היה ברור.
<יעל סלנט: אז זה בעצם שתי אגרות שבגלל שגילה משרד הבריאות תוך כדי עבודה - - -
עבדאללה אבו מערוף: סליחה, את אומרת ששתי הבחינות הן אותו הדבר, אבל יושבים בחדרים שונים?
<דנה פישביין: לא, לא.
<דנה פישביין: הבחינה היא באותו אולם, אבל ההבדל הוא מה קורה עם התוצאה של הנבחן אחרי הבחינה.
<דנה פישביין: מי שעשה סטאז' לא צריך לעשות עוד פעם סטאז'.
<דנה פישביין: אם הוא עשה במדינה אחרת סטאז', משרד הבריאות מכיר בסטאז' שהוא כבר עשה בחו"ל ואומר – אוקיי, עכשיו אתה תקבל רישיון.
<דנה פישביין: זאת אומרת, השלב הבא הוא שלב קבלת הרישיון.
<דנה פישביין: מי שלא עשה אף פעם סטאז' אלא מגיע אחרי שהוא סיים 6 שנים בבית ספר לרפואה, מקבל ממשרד הבריאות הרשאה לסטאז', ואז הוא יכול להשתלב בהגרלת הסטאז' בארץ והוא עושה את הסטאז' בישראל.
אוסאמה סעדי: והוא צריך אז לשלם גם אגרה לקראת סטאז'?
<דנה פישביין: לא.
<דנה פישביין: עד כמה שידוע לי - - -
רועי פולקמן: רק בחינה.
עבדאללה אבו מערוף: מי שבא ועשה סטאז' בחוץ ויש לו מסמך כזה, והוא עושה מבחן לקבל רישיון.
עבדאללה אבו מערוף: בכמה שנים מותנה העניין הזה?
עבדאללה אבו מערוף: או שזה לא חשוב, אפילו אם הוא עשה שנה אחת סטאז' אחרי הלימודים.
עבדאללה אבו מערוף: אני יודע שלפי החוק – 14 שנה, הוא בא לכאן ומקבל רישיון רפואה.
<דנה פישביין: זה משהו אחר, זו קבוצה אחרת.
עבדאללה אבו מערוף: עם כל הכבוד, לא ניכנס לזה בהזדמנות הזאת, את יודעת למה אני מתכוון.
עבדאללה אבו מערוף: את אפילו צוחקת.
<דנה פישביין: אני לא רוצה לדבר בשם משרד הבריאות, אני מנסה לעזור לוועדה להבין אבל אני לא משרד הבריאות וזה לא באחריותי.
<דנה פישביין: אני לא נותנת רישיון.
עבדאללה אבו מערוף: אז אל תסבירי את זה.
עבדאללה אבו מערוף: אם היה דבר כזה ואתם מודעים לדבר כזה – זו ביקורת לעצמי, להסתדרות הרפואית.
עבדאללה אבו מערוף: אם היה מצב כזה והר"י ידעה על זה ושתקה, אז אני אדבר עם פרופ' אידלמן.
<דנה פישביין: אני לא ירדתי לסוף דעתך על איזה מצב אתה מדבר.
עבדאללה אבו מערוף: אם היה דבר כזה, כמו שהסברת, מאז 88 או מאז 90, והר"י ידעה על זה, ואנחנו כולנו סתמנו את הפיות, אז עם כל הכבוד להר"י, סליחה שאני מדבר ככה – הדבר הזה היה צריך תיקון מאז, מה שהסברת.
<דנה פישביין: לא הבנתי מה היתה הבעיה.
עבדאללה אבו מערוף: הוא מבין טוב מאוד מה היתה הבעיה.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא קשור לוועדה עכשיו.
אלי אלאלוף: יש לנו עוד דקה אחת לסיים את הקריאה, ונצביע.
<יעל סלנט: התחילה של כל תקנות האגרות וגם של צו הרופאים היא 30 ימים מיום הפרסום.
<יעל סלנט: היתה פה הוראת תחילה רטרואקטיבית בנוגע לשתי האגרות של חו"ל.
<יעל סלנט: הוראה זו כאמור ירדה, אם משרד הבריאות ירצה הוא יוכל לבוא בחקיקה ראשית.
<יעל סלנט: אני רוצה רק להשלים את צו הרופאים: "בתוקף סמכותי לפי סעיף 62 לפקודת הרופאים (נוסח חדש) להלן: "הפקודה", באישור שר האוצר לפי סעיף 39 לחוק יסודות התקציב, ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, אני מתקין תקנות אלה: תיקון של צו הרופאים (אגרות רישיון והיתר זמני), התשמ"ד-1983 (להלן: "הצו העיקרי") – בשם הצו, במקום "אגרות רישיון והיתר זמני" יבוא: "אגרות".
<יעל סלנט: תיקון סעיף 1 – בסעיף 1 לצו העיקרי, אחרי "ברפואה" יבוא – "כאמור בסעיף 4(א) לפקודה".
<יעל סלנט: בסעיף 2 לצו העיקרי, אחרי "ברפואה" יבוא – "כאמור בסעיף 19 לפקודה".
<יעל סלנט: את סעיף 4 שאנחנו רואים כאן קראנו תוך כדי שקראנו את סכומי האגרות, וכמו שאמרתי – גם התחילה של זה היא 30 ימים מיום הפרסום.
אוסאמה סעדי: אמרתי שאין לנו בעיה עם כל הסכומים, רק אני מבקש שנתקן שני דברים קטנים: אני מבקש מה שאמרה חברת הכנסת טלי פלסקוב, שהאגרה לבחינת הרישוי – 658, מי שעבר את הבחינה כבר יקבל רישיון זמני ואז יקבל רישיון קבוע, ולא לשלם על הרישיון הזמני.
טלי פלוסקוב: על הקבוע כן לשלם, זמני – לא.
אוסאמה סעדי: ונקודה שנייה – בחינה לרופאים, 658, ובחינה חוזרת – חצי מהמחיר.
אוסאמה סעדי: אלה שתי ההסתייגויות שלנו, ואז נצביע בעד.
אלי אלאלוף: אם אנחנו לא ברוב אני מחזיר את זה למשרד ה- - -
טלי פלוסקוב: אדוני, אני תומכת בך.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שכדאי לשקול את הדבר הזה.
אלי אלאלוף: אנחנו קיבלנו חבילה, שיש לה מצב אפס מבחינת כדאיות המשרד.
אלי אלאלוף: הביאו את זה בתיקונים אחרי בקשת הוועדה.
אלי אלאלוף: תבינו, הם לא הלכו לעשות שיעורי בית ביוזמתם.
אלי אלאלוף: זה על פי בקשת הוועדה, שהדברים ייראו, שיילכו למשרד הבריאות, שיתאמו דברים – כל זה נעשה.
אלי אלאלוף: זו עבודה לא קטנה.
אלי אלאלוף: אם אתם רוצים להוריד סעיפים, אני באמת מכבד אתכם, ואני מעדיף שיעשו שיעורי בית.
עבדאללה אבו מערוף: בעניין הר"י אין חלוקי דעות, אבל בעניין האגרה הזו לרישוי – זה קצת יש - - -
אלי אלאלוף: הלוואי ויהיו לנו בכל התחומים גופים אחראים כמו הר"י, אני אומר לך.
אלי אלאלוף: דיברנו על התמרוקים וראינו מי התעניין במה.
אלי אלאלוף: אז פה אני באמת מכבד את הגופים.
אלי אלאלוף: לדעתי החבילה היא הגונה.
אלי אלאלוף: היא מחייבת.
אלי אלאלוף: זו גם תוצאה של הצעת החוק, זו השלכה של החוק.
אלי אלאלוף: אם אתם רוצים שיעשו שיעורי בית כוללים אז בבקשה, תלכו ותתקנו גם את החוק ולא רק את האגרות.
אלי אלאלוף: אני בעד להצביע על זה.
אלי אלאלוף: אם אתם רוצים אחרת – זכותכם.
אלי אלאלוף: בכל מקרה אם נצביע נגד הם יצטרכו ללכת לעשות שיעורי בית.
אלי אלאלוף: בכל מקרה, אני בעד להצביע בעד.
טלי פלוסקוב: תראה, אנחנו תמיד נחפש את היותר טוב, אבל ניסינו, ניסינו.
אלי אלאלוף: זה השלכות, תבינו.
אלי אלאלוף: זה לא שעשינו צעד וזה נגמר.
אוסאמה סעדי: ניסינו, תעלה את זה להצבעה.
אוסאמה סעדי: אנחנו רגילים להפסדים בהצבעות.
אוסאמה סעדי: זה בסדר, זה לא מקרה ראשון.
אלי אלאלוף: אתה לפחות רגיל להפסדים.
אלי אלאלוף: אני מצביע ויוצא מתוסכל.
אלי אלאלוף: אם מותר לנו וידויים אישיים.
עבדאללה אבו מערוף: אפשר להצביע לא על הכל יחד?
אלי אלאלוף: לא, אני קובע שלא.
אלי אלאלוף: אתה מצביע ומפסיד.
אלי אלאלוף: אני מצביע בעד ומתוסכל אחר כך.
אלי אלאלוף: אני לא יודע מי סובל יותר.
אלי אלאלוף: נמנעים – 2 התקנות אושרו.
מירב בן ארי: היום ה-20 למרץ, 2017, כ"ב באדר תשע"ז, אני אחליף את חבר הכנסת אלי אלאלוף.
מירב בן ארי: נדון בהצעת חוק הזכות לעבודה בישיבה (תיקון מס' 3) (הבטחת תנאים הולמים למאבטחים), התשע"ז-2017.
מירב בן ארי: נמצאים פה הרבה חברי כנסת, אבל כמובן, מי שמובילה את זה לאורך כל הדרך, אני גם מלווה אותה, אני מודה, זו חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.
מירב בן ארי: גברתי היועצת המשפטית, אנחנו דנים ברביזיה.
<נעה בן שבת: הרביזיה התבקשה בגלל נושא אחד שיותר רצינו רק להבהיר את הנקודה הזאת, זה הנושא של דין המדינה.
<נעה בן שבת: יש בחוק הוראה שדין המדינה כמעסיק - - - מעסיק אחר.
<נעה בן שבת: כיוון שאנחנו מתייחסים פה גם למעסיק בפועל וגם למזמין שרות, רצינו להסיר כל ספק בנושא הזה.
<נעה בן שבת: אני יודעת שההוראה הזאת לא נדרשת, זו הפרשנות שהייתה אפשרית, בחוקי עבודה אחרים לא תמיד הדבר מופיע, לפעמים זה כן מופיע, לפעמים זה לא מופיע, אבל פה רצינו כיוון שברור שהמדינה היא גם גורם שהצטרך לדאוג לחובות האלה, לחובות שנוגעות לעמדה, וחובות שנוגעות לאמצעי חימום, וחובות שנוגעות לאפשרות לגישה לחשמל ולמים – רצינו להבהיר את הדבר הזה.
<נעה בן שבת: לכן, הרביזיה המתבקשת היא שהתווסף סעיף 6(א) שהוא יתקן את סעיף 8.
<נעה בן שבת: בסעיף 8 לחוק העיקרי, במקום הסייפה החל במלה "דין", יבוא: "דין המדינה כמעסיק, כמעסיק בפועל או כמזמין שירות כדין כל מעסיק אחר, מעסיק בפועל אחר או מזמין שרות אחר, לפי העניין".
<נעה בן שבת: זאת אומרת, המדינה בעניינים האלה של החוק הזה היא כמו כל מעסיק אחר, כמו מזמין שרות אחר, או מעסיק בפועל אחר.
יוליה מלינובסקי: זה מובן.
יוליה מלינובסקי: זה היה ברור מאליו.
<נעה בן שבת: זה מובן, אבל כיוון שיש כמה חוקים שבהם טרחו להגיד: "דין המדינה כמעסיק, ודין המדינה כמעסיק בפועל", רצינו שלא יהיה פה איזושהי אי הבנה, ולכן כך התבקשה הרביזיה.
<נעה בן שבת: אם אפשר יהיה לאשר את הרביזיה לאפשר לנו לתקן את החוק בהתאמה.
מירב בן ארי: יש הערות לפני שאנחנו עוברים להצבעה?
מירב בן ארי: בסדר, זה תיקון חשוב, מתבקש וברור.
מירב בן ארי: מי בעד הרביזיה?
מירב בן ארי: הרביזיה אושרה.
מירב בן ארי: הרביזיה עברה פה אחד.
<נעה בן שבת: בבקשה לאשר את הצעת החוק עם התיקון הזה.
מירב בן ארי: נצביע בעד הצעת החוק עם התיקון של סעיף 6(א) רבתי.
מירב בן ארי: מי בעד הצעת החוק הזכות לעבודה בישיבה?
מירב בן ארי: הצעת החוק עם התיקון של סעיף 6(א) נתקבלה.
מירב בן ארי: ברכות, גברתי.
מירב בן ארי: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, כל הכבוד שלך.
מירב בן ארי: ייאמר שיש פה רשימה ואת הראשונה שמובילה.
מירב בן ארי: היום ה-20 למרץ, כ"ב באדר תשע"ז.
מירב בן ארי: הנושא: הצעת חוק זכות השגה על החלטה בעניין רישוי מקצועות בתחום הרפואה והבריאות (תיקוני חקיקה), התשע"ז-2017.
מירב בן ארי: ישנה בקשה לדיון מחד של חבר הכנסת אלי אלאלוף לפי סעיף 115 לתקנון הכנסת.
מירב בן ארי: הצעת חוק זכות השגה על החלטה בעניין רישוי מקצועות בתחום הרפואה והבריאות (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017 - הצעה זאת מוזגה עם הצעת החוק.
<יעל סלנט: לאור ההערות שקיבלנו ממשרד הבריאות על זה שבהצעת החוק לא נקבעה תקופת היערכות, מכיוון שלא הייתה בהוראה תחילה, היה ברור שהחוק אמור לחול מידית.
<יעל סלנט: משרד הבריאות טען שהוא חייב תקופת היערכות, בפני הייעוץ המשפטי התבקשו ארבעה חודשים.
עודד פורר: התפשרנו על שלושה.
<יעל סלנט: העמדה היא שלושה חודשים.
<יעל סלנט: אני מפנה את תשומת ליבכם לסעיף האחרון בחוק.
<יעל סלנט: "תחילתו של חוק זה שלושה חודשים ממועד פרסומו (בסעיף זה - יום התחילה), והוא יחול על החלטות כמשמעותן בסעיף 38א לפקודת הרופאים.
<יעל סלנט: סעיף 22א לפקודת רופאי השיניים.
<יעל סלנט: בסעיף 6א לפקודת הרוקחים, ובסעיף 12א לחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, כנוסחם בחוק זה, שהתקבלו ביום התחילה ואילך".
<יעל סלנט: כלומר, כל החלטה שהתקבלה מיום התחילה שהוא עוד שלושה חודשים מיום הפרסום, אפשר יהיה להגיש עליה השגה, ומשרד הבריאות הצטרך להקים את הוועדות מחדש - שלושה חודשים מיום הפרסום.
<יעל סלנט: דבר נוסף ששמנו לב, הוראה שהיא חשובה והיא נשמטה – כתיבת כהונה של הוועדה.
<יעל סלנט: בעצם לא כללנו כאן הוראה שקוצבת את תקופת כהונתם של חברי הכנסת, ולכן הוספנו, זה סעיף קטן (ד) בכל אחד ואחד מהחוקים שאנחנו מתקנים בהתאמה, שחבר ועדת ההשגות יתמנה לתקופה של ארבע שנים, ואפשר לשוב ולמנותו לתקופה נוספת אחת של ארבע שנים.
<יעל סלנט: אני גם מסבה את תשומת ליבכם, שוב פעם, זה מה שהוחלט פה בוועדה, לזה שבעצם במקצועות הבריאות אנחנו מקימים בעצם ועדה לכל עניין לפי המקצוע שנדון בוועדה.
<יעל סלנט: בעצם תוקם ועדה לכל עניין, ובכל ועדה יהיה חבר, נציג ציבור שרלבנטי לאותו תחום עיסוק.
<יעל סלנט: אם זה קלינאות תקשורת, אז יהיה קלינאית תקשורת.
<יעל סלנט: אם זה דיאטנים, יהיו דיאטנים כנציגי ציבור, הכול יהיה לפי העניין.
<יעל סלנט: זה בעצם מה שהוחלט בדיון הקודם, אני רק מסבה את תשומת ליבכם לנוסח.
<יעל סלנט: בעצם, אנחנו צריכים לאשר את שני הדברים שציינתי – את קציבת תקופת הכהונה לארבע שנים, עם הארכה לארבע שנים נוספות, ואת הוראת התחילה והתחולה שהקראתי.
מירב בן ארי: הערות, חבר הכנסת פורר?
עודד פורר: חוץ מזה שאני רוצה לברך אתכם.
מירב בן ארי: בסדר, משרד הבריאות.
<דורית אדלר: אני מעמותת הדיאטנים "עתיד".
<דורית אדלר: רק לוודא שמנהלת המחלקה לתזונה תוכל להיות בוועדת - - -
<יעל סלנט: זו לא שאלה אליי, זו שאלה למשרד הבריאות.
<דורית אדלר: לא, היה על זה דיון.
<יעל סלנט: זו לא שאלה אליי.
<יעל סלנט: אני לא יודעת אם היא עומדת - - -
מירב בן ארי: זה לא בתוך החוק.
עודד פורר: תלוי מה הדרגה שלה.
<דורית אדלר: לא, אבל היה עניין בחוק שמי שכפוף – זאת אומרת, היה שם איזה סיפור.
מירב בן ארי: לא משנה, גברתי, ממשרד הבריאות, זו סוגיה, היא לא פתורה בחוק, ולכן את תפתרי את זה מול המשרד.
<יעל סלנט: אנחנו לא יודעים מה דרגתה, בגלל זה אני לא יודעת לענות על השאלה, משרד הבריאות יודע.
עודד פורר: החוק הוא לא פרסונאלי.
<דורית אדלר: אני לא מדברת על פרסונות, אני מדברת על תפקידים.
עודד פורר: אז זה יהיה נקודתי.
<מאיר בוחניק: רק לגבי מה זה סעיף 38א?
<מאיר בוחניק: פורום "קהלת".
<מאיר בוחניק: אני שואל לגבי הסעיף 38א לפקודת הרופאים.
עודד פורר: 38א זה סעיף שאנחנו מכניסים פה.
מירב בן ארי: אנחנו קודם כל נאשר את הרביזיה.
עודד פורר: אני מצביע במקום חברת הכנסת מלינובסקי.
מירב בן ארי: אנחנו עכשיו נצביע על כל החוק עם השינויים שהצגנו.
מירב בן ארי: נצביע על חוק זכות השגה על החלטה בעניין רישוי מקצועות בתחום הרפואה והבריאות (תיקוני חקיקה), התשע"ז-2017 – עם התיקונים המוצעים.
מירב בן ארי: הצעת החוק נתקבלה.
מירב בן ארי: חבר הכנסת פורר, ברכות.
מירב בן ארי: תודה רבה לכל המוזמנים.
אלי אלאלוף: אנחנו היום ב-28.2.2017, י"ב באדר התשע"ז.