GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זוהיר בהלול: לכן בית החולים נהריה למשל, שהוא בית חולים שמבחינתנו הוא מגדל שן של הצלת נפשות, לא מצליח להתעלות מעל לבעיה תקציבית נוראה ולכן הוא לא מסוגל להתייצב.
זוהיר בהלול: אני פונה אליך אדוני השר מכיוון שאני מאמין בך.
זוהיר בהלול: חמלתך ידועה אבל גם תפקידך מחייב.
זוהיר בהלול: אני מאוד מקווה שתמשיך להיות מגדל אור לחולים ולמצב הבריאותי הרעוע בצפון.
זוהיר בהלול: אני פונה אליך בבקשה להמשיך בדרכך אבל גם לזרוק גלגל הצלה לאותם בתי חולים שסובלים ונאנקים.
זוהיר בהלול: בתקופתך זה לא יכול להיות כי לא יכול להיות שר בריאות טוב ממך.
זוהיר בהלול: לא יכול להיות שר בריאות טוב ממך.
זוהיר בהלול: אם בתקופתך אנחנו מדברים על דברים כאלה, זה אומר דרשני.
זוהיר בהלול: אני פונה אליך בקריאת אס.
זוהיר בהלול: או.
זוהיר בהלול: אס להציל את מצב בריאות והרפואה בצפון ולהעניק לאותם בתי חולים שחסרים להם משאבים רציניים כדי להציל חיי אדם, להעניק אותם לאלתר ולהציל בעיקר את אותו בית חולים שהרופא הזה, האיש הזה, מנהל אותו ביד רמה אבל איננו מצליח להתייצב אל מול המצב הנוראי אליו הוא נקלע.
אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת עודד פורר.
אלי אלאלוף: יעל, רוצה לדבר עכשיו או יותר מאוחר?
יעל גרמן: מתי שתיתן.
אלי אלאלוף: מתי שתחליטי.
אלי אלאלוף: השר הציע שקודם חברי הכנסת ידברו.
יעל גרמן: אני אשמח לדבר עכשיו כי אחר כך יש לי דיון אחר.
יעל גרמן: אני מתנצלת מראש.
יעל גרמן: בכל פעם שאני רואה שאתה או מישהו מחבריי יוזם דיון על מצב בתי החולים הממשלתיים, אני מגיעה לכאן קודם כל כדי להביע סולידריות עם בתי החולים.
יעל גרמן: יושב כאן ארז שהוא מנהל בית החולים פוריה ואני רואה גם את ברהום.
אלי אלאלוף: נמצא כאן גם ממלא מקום מנהל בית החולים זיו.
<מורשת פרחאת: אני ממלא מקום מנהל בית החולים זיו.
יעל גרמן: נעים מאוד.
יעל גרמן: נמצא כאן כמובן גם בית החולים העמק ואי אפשר לשכוח אותו.
אלי אלאלוף: רק בתי החולים הממשלתיים.
יעל גרמן: בכל מקרה אני דיברתי על זה מספר פעמים, כבוד השר, ואני מאוד מאוד מעריכה את זה שאתה משתתף בדיון מפני שאני חושבת שברגע ששר משתתף בדיון, יש לכך חשיבות יתרה.
יעל גרמן: אני ביקשתי מספר פעמים, גם בנוכחותך וגם בנוכחות המנכ"ל, שיראו לנו את התוספת התקציבית עליה דיברו כל כך הרבה פעמים, תוספת תקציבית שאמורה להוסיף מיטות ותקנים בבתי החולים בכלל ובבתי החולים בצפון.
יעל גרמן: עד היום לא ראיתי.
יעל גרמן: אמרו לי שזה נמצא בתוך התוספת של קופות החולים, בתוך התוספת של מדד יוקר הבריאות וגם את זה לא ראיתי.
יעל גרמן: אני מבקשת דבר מאוד מאוד בסיסי, אנא אדוני השר, או אם תיתן את זה למנכ"ל שלך, לכל מי שתיתן, אני מבקשת לראות היכן מסתתרת התוספת שתאפשר לבתי החולים, בהתאם להבטחה שניתנה להם, להוסיף מיטות להוסיף תקנים ובאמת לאפשר את הטיפול הראוי לתושבי הצפון.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לך שאנחנו ביקשנו את הנתונים האלה ולכן נמצא כאן סמנכ"ל הכספים, יאיר אסרף, והוא יציג את הנקודות האלה.
זוהיר בהלול: אני הייתי במסיבת העיתונאים לגבי ההכרזה של 15 מיליארד שקלים לחיזוק תכנית הצפון ואינני יודע אם באזור הדמדומים הזה, באזור הדמדומים של התקציב הזה שהוא מעורפל, האם בתי החולים, האם מצב הבריאות מקבל את הנתח שלו בתוך ה-15 או שמא מדובר בתקציב נפרד.
זוהיר בהלול: בלי הקצאה נפרדת או בלי הקצאה מתוך אותה תכנית של הצפון, אני חושב שהמצב הבריאותי יכול לקרוס.
עודד פורר: קודם כל, אני מתנצל על האיחור אבל מאז שהוסיפו תקציבים והרחיבו את כביש 1, גם הרחיבו את זמן הנסיעה.
אלי אלאלוף: תצאו כמוני בשעה 5:45 בבוקר מבאר שבע ותגיעו ב-7:00 לכנסת.
אלי אלאלוף: תמיד יעל כאן לפני.
עודד פורר: אני אומר משהו אדוני השר.
עודד פורר: קודם כל, העובדה שאתה מגיע לישיבה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, זה לא משהו טריביאלי.
עודד פורר: זה מצביע גם על החשיבות שאני בטוח שאתה רואה בנושא ואני יודע שכאשר אתה רואה נושאים חשובים, אני מולך הצלחתי לקדם דברים שלא הצליחו לקדם הרבה מאוד שנים.
עודד פורר: אני נחשפתי לנתונים שהציגו בפני בתי החולים.
עודד פורר: לגבי מיטות אשפוז לאלף נפשות, הפער הוא פער בלתי נסבל.
עודד פורר: זאת אומרת, זה לא פער שאתה אומר לעומת המרכז יש עשרה אחוזים, 15 אחוזים פחות, כאשר לפעמים בצפון, בפריפריה, אתה אומר שיותר קשה לגייס אבל זה פער של כמעט מאה אחוזים, אם אני לוקח את מה שיש במיטות אשפוז בצפון לעומת מיטות אשפוז במרכז.
עודד פורר: אנחנו לא יכולים להשלים עם זה.
עודד פורר: בזמנו בוועדה סמוכה היו מאבקים מאוד קשים על נושא הטבות המס.
עודד פורר: לאחרונה גם נפגשתי עם יישובי קו העימות ולכל אחד יש את הטענות שלו על הטבות המס והיכן.
עודד פורר: אמרתי להם שלקו העימות ובכלל לפריפריה, זה לא הכול בהטבות המס שהולכות לכיס אלא אני הרבה יותר מוטרד מזה ששירותי הבריאות שלהם הם במחצית בהרבה מאוד פרמטרים משירותי הבריאות שמקבלים במרכז.
עודד פורר: אם אנחנו רוצים לשמור את הפריפריה, אנחנו צריכים לתת לה מעטפת שלמה של שירותים ושתהיה דומה למעטפת שניתנת במרכז.
עודד פורר: אני חושב ששירותי הבריאות זה אחד החשובים בה ואני מקווה שנצליח.
עודד פורר: בסוף זה כסף.
אלי אלאלוף: אדוני השר, אני מבקש ברשותך לאפשר לשלושה מנהלי בתי החולים להתייחס בקיצור ולומר את הדברים לפני שנעביר לך את זכות הדיבור.
אלי אלאלוף: דוקטור מסעוד ברהום מנהריה, בבקשה.
<מסעוד ברהום: בוקר טוב לכולם.
<מסעוד ברהום: היושב ראש, כבוד השר, חברי כנסת.
<מסעוד ברהום: כבר נאמר כאן שזאת תכנית של ממשלת ישראל שחייבת לשמור על מדינת ישראל, אם היא לא שומרת על הגבול שלה.
<מסעוד ברהום: אנשים שגרים בפריפריה הם עדיין מקבלים שירות רפואי פחות מאשר מקבל המטופל במרכז.
<מסעוד ברהום: אין ספק שנעשה בתקופה שלי, עשר שנים, מהפך גם במרכז הרפואי לגליל של נוירוכירורגיה כאשר נפתחה מחלקת נוירוכירורגיה שביעית.
<מסעוד ברהום: אחרי 32 שנים הובא מכשיר בי-פלאן לצנתורי מוח שהוא המכשיר החדש ביותר במדינת ישראל ויש לנו את מחלקת יולדות היפה ביותר שאין במרכז.
<מסעוד ברהום: אבל אנחנו עדיין עדים גם לטכנולוגיות שצריך להחליף אותן.
<מסעוד ברהום: אני יכול להגיד שכמאתיים שקלים טכנולוגיות שנמצאות בבית החולים, צריך היום להחליף אותן.
<מסעוד ברהום: שיפוצים, מעל מאה מיליון שקלים.
<מסעוד ברהום: אתה נכנס למחלקות ורואה שבניין הפנימיות נראה ישן ביותר.
<מסעוד ברהום: הוא נפתח לפני ארבעים שנים במלחמת יום כיפור.
<מסעוד ברהום: אנחנו מדברים על תוחלת חיים, מדברים על כל מיני דברים, אבל אני רוצה להדגיש נקודה אחת ששוכחים אותה.
<מסעוד ברהום: בתקופה האחרונה היה מינוף של הפריפריה על ידי פתיחת הפקולטה לרפואה החמישית במדינת ישראל.
<מסעוד ברהום: הבת שלי לומדת שנה רביעית שם.
<מסעוד ברהום: שאלתי אותה מה מחזיק אותה בפריפריה, איך היא תישאר בפריפריה והיא אמרה לי שהיא צריכה מחלקה חזקה, מנהל טוב, מחקרים, טכנולוגיות שהיא יכולה לא רק להיחשף אליהן במרכז.
<מסעוד ברהום: עם כל הדברים האלה, היא יכולה להישאר.
<מסעוד ברהום: אם אני לא מחזק, ממש דוחף, את הטכנולוגיות החדשות ביותר, את הצוותים וצריך להגדיל את מספר הרופאים, אנחנו חצי ממספר הרופאים בתל אביב.
<מסעוד ברהום: תאר לך איך עובד רופא במחלקה.
<מסעוד ברהום: הוא עובד כמו שני רופאים בתל אביב.
<מסעוד ברהום: רופאים מטורטרים במהלך העבודה.
<מסעוד ברהום: אני רואה איך הם עובדים קשה.
<מסעוד ברהום: יש מחסור בתקינה.
<מסעוד ברהום: אם כן, תקנים, טכנולוגיות, שיפוץ, תשתיות – זה מה שיביא אנשים.
<מסעוד ברהום: זה מה שיביא להחזקת הפקולטה לרפואה.
<מסעוד ברהום: הפקולטה לרפואה, בלי העוגן של בתי חולים חזקים, תהיה חלשה במקרה הטוב ובמקרה הרע היא תנדוד למרכז.
<מסעוד ברהום: בפקולטה לרפואה בגליל שני שליש מהסטודנטים או שישים אחוזים מהסטודנטים לומדים בנהריה, בית החולים הגדול ביותר, והיתר נמצאים בצפת.
אלי אלאלוף: גם בנצרת.
<מסעוד ברהום: גם בנצרת.
<מסעוד ברהום: מעט.
<מסעוד ברהום: אם בתי החולים האלה לא יהיו חזקים מאוד, הפקולטה תהיה חלשה ובמקרה הטוב היא תהיה פקולטה לרפואה חלשה, ובמקרה הרע מבחינתנו היא תנדוד למרכז.
<מסעוד ברהום: לגבי מה שאמר כאן חבר הכנסת אבו מערוף וחבר הכנסת עודד פורר ידידי שלא מזמן נפגשנו על מספר מיטות לאשפוז.
<מסעוד ברהום: מיטה אחת לאלף בגליל המערבי.
<מסעוד ברהום: מיטה אחת לאלף לעומת 1.8 בממוצע.
<מסעוד ברהום: אני זקוק ל-400 מיטות במיידי כדי להיות בממוצע.
<מסעוד ברהום: אני משרת 600 אלף תושבים.
<מסעוד ברהום: בעוד חמש שנים אני אמור לשרת עוד מאה אלף תושבים נוספים.
<מסעוד ברהום: איפה אני אשרת אותם?
<מסעוד ברהום: היום אין לי מקום פיזי להשכיב בו חולים, לא בטיפול נמרץ, לא בפנימיות, לא בכירורגיות.
<מסעוד ברהום: דוחפים אותם בכל מיני מקומות.
<מסעוד ברהום: זה עול קשה מאוד.
<מסעוד ברהום: אני בטוח ואני יודע שהשר מודע לכך.
<מסעוד ברהום: אני יודע זאת כי אנחנו מדברים.
אלי אלאלוף: כשאתה אומר עוד 400 מיטות, אתה יכול להגיד בכמה זמן?
אלי אלאלוף: זה לא מהיום למחר.
<מסעוד ברהום: אם היום כבוד השר חותם על בניין, על מגדל אשפוז אחד של מאתיים מיטות, בניסיון שלי אנחנו ניקח אותו בעוד חמש-שבע שנים.
<מסעוד ברהום: אם לא חותמים היום, לא יהיה.
<מסעוד ברהום: זאת מצוקה קשה ביותר שהשר מודע לה.
<מסעוד ברהום: אין ספק, כמו שאמרתי, שפיתוח בית החולים נעשה בתקופתו בתקופה האחרונה בצורה אדירה אבל לא מספיק.
עודד פורר: נמצא כאן נציג אגף התקציבים?
עודד פורר: בסוף זה מגיע אליהם.
אלי אלאלוף: מנהל בית חולים זיו.
זוהיר בהלול: שאלה למנהל.
זוהיר בהלול: מתי אתם מקבלים, רחמנא ליצלן, את האפשרות למחלקה אונקולוגית במקום שאנשים ייסעו 150 קילומטרים?
זוהיר בהלול: אלה אנשים שנאנקים תחת סכנת חיים.
יעל גרמן: אתה מדבר על זיו?
<מורשת פרחאת: היושב ראש, כבוד השר, חברי הכנסת.
<מורשת פרחאת: תודה רבה על עצם קיום הדיון ועל ההשתתפות הפעילה בו.
<מורשת פרחאת: אנחנו מאוד מעריכים את זה ומאוד צריכים את זה.
<מורשת פרחאת: אני סגן מנהל בית החולים זיו.
<מורשת פרחאת: אני רוצה להצביע על הדרך.
<מורשת פרחאת: היעדים, אני חושב שהם ברורים.
<מורשת פרחאת: המצוקה ידועה ולא נחזור על הנתונים, לא של תמותת תינוקות, לא של שיעור מיטות ולא של שיעור רופאים.
<מורשת פרחאת: על זה כולנו מסכימים.
<מורשת פרחאת: אנחנו רוצים להצביע על הדרך וכדי להצביע על הדרך.
<מורשת פרחאת: הבעיות הקשות שלנו הן בעניין של תקצוב.
<מורשת פרחאת: אנחנו צריכים את התקצוב בשביל התשתיות, אם אלה מיטות כמו שאמר דוקטור ברהום, וכדי לגייס אנשים, רופאים.
<מורשת פרחאת: כל כך קשה היום לגייס רופאים טובים, רופאים מומחים בכל מיני תחומים ויש לנו כמה חסרים שתכף אצביע עליהם.
<מורשת פרחאת: לפתות מישהו לבוא מהמרכז לפריפריה, זאת משימה קשה מאוד.
<מורשת פרחאת: תכף אני אומר.
<מורשת פרחאת: הצוות שלנו הוא צוות חדור מוטיבציה.
<מורשת פרחאת: מי שנמצא שם, נמצא בגלל השליחות למרות התנאים הקשים.
<מורשת פרחאת: אותם רופאים בכירים עושים תורנויות, עושים כוננויות, נשארים שעות על גבי שעות ועושים זאת מתוך שליחות.
<מורשת פרחאת: למה קשה לגייס רופאים מהמרכז.
<מורשת פרחאת: אין לנו את הפיתויים הכלכליים שיש במרכז, לא בתי חולים פרטיים, לא שירותי רפואה פרטיים ולא מרפאות פרטיות.
<מורשת פרחאת: הקהל שלנו הוא קהל שמונה בין 250 ל-400 אלף – 250 אלף האוכלוסייה הישירה, 400 אלף כאשר גם את בריאות נפש אנחנו מכסים – והם בעצם פרוסים בשטח גדול לעומת רופא שיושב בתל אביב ויש מסביבו מיליוני תושבים בהישג יד.
<מורשת פרחאת: לכן הפיתוי הכלכלי קשה.
<מורשת פרחאת: דבר שני, תעסוקה לבת זוג.
<מורשת פרחאת: כשאתה מעביר רופא, זה לא נגמר בזה כי מה עם בת זוגו?
<מורשת פרחאת: מה עם הילדים?
<מורשת פרחאת: מערכת חינוך.
<מורשת פרחאת: לכן קשה להביא את האנשים לפריפריה וחסרים תחומים מסוימים שהיו משלימים אחד את השני וזה עוד יותר מקשה.
<מורשת פרחאת: ברגע שמומחה יודע שהוא בא והולך להיות מומחה יחיד, הכול עליו, קשה למצוא אנשים כאלה שיתגברו על הקשיים הלוגיסטיים והכלכליים ויבואו.
<מורשת פרחאת: אתן לכם דוגמאות.
<מורשת פרחאת: עד לא מזמן היה לנו רופא מומחה בטיפול נמרץ ילדים.
<מורשת פרחאת: יחיד.
<מורשת פרחאת: דוקטור וינר.
<מורשת פרחאת: כשהוא היה נוסע לחופש, והוא צריך חופש מדי פעם, סוגרים את המחלקה.
<מורשת פרחאת: משאירים אזור שלם עם מאות אלפי תושבים בלי טיפול נמרץ ילדים.
<מורשת פרחאת: האם זה הגיוני?
<מורשת פרחאת: לא.
<מורשת פרחאת: בסוף, אחרי מאמצים, הצלחנו להשיג עוד רופא אבל יש לנו עוד תחומים בהם יש לנו רופא יחיד.
<מורשת פרחאת: רדיולוגיה פולשנית.
<מורשת פרחאת: אם הרופא נוסע לחופש, אנחנו משביתים את השירות שהוא חיוני.
<מורשת פרחאת: נעזרים בבית חולים פוריה, בבית חולים נהריה, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא אבל עדיין זה יוצר פער.
<מורשת פרחאת: כשבן אדם מקבל שבץ מוחי, לוקח זמן עד שהוא מגיע ועד שהוא נבדק ומועבר למקום בו הוא אמור לקבל שירות.
<מורשת פרחאת: זה פוגע בתוחלת החיים, מעלה את התמותה.
<מורשת פרחאת: אלה דברים שכן מתבטאים.
<מורשת פרחאת: זה הקושי לגייס אנשים.
<מורשת פרחאת: יש לנו את האנשים שכן היו רוצים לעשות הכשרות במרכז בתחומים נבחרים אבל זה עולה כסף.
<מורשת פרחאת: האם אנחנו מתוקצבים על זה?
<מורשת פרחאת: האונקולוגיה, כמו שאמר חבר הכנסת זוהיר בהלול, כל כך קשה למטופל ומטופלת אונקולוגית מהגליל ומהגולן שצריכה לנסוע שעות על מנת לקבל טיפול כימותרפי או רדיותרפי.
יעל גרמן: מה עם המאיץ הקווי שאושר ב-2013?
<מורשת פרחאת: תכף אתייחס.
<מורשת פרחאת: אנחנו נבחרנו להיות המרכז האונקולוגי של הצפון ותודה לקובעי המדיניות ולכל מי שהשתתף בקביעה הזאת.
<מורשת פרחאת: היום יש לנו מכון רדיותרפיה שאמור להתחיל לעבוד, אנחנו מקווים, בחודש הבא אבל אין לנו מחלקה אונקולוגית.
<מורשת פרחאת: שירותי המעטפת המלאים אומרים שזה מרכז אונקולוגי על כל השירותים.
זוהיר בהלול: האם הפסיקו לממן אתכם למרות שהמחלקה עדיין לא מתפקדת?
<מורשת פרחאת: כן.
<מורשת פרחאת: מכון הרדיותרפיה הוא בשלבי סיום של התקנה, כיול מכשירים והוא אמור להתחיל לעבוד.
<מורשת פרחאת: יש לנו מכשיר, גייסנו אנשים על הקרן שליד בית החולים, על התאגיד, לא מהמדינה.
<מורשת פרחאת: זאת אומרת, שירות שהוא לא על ידי המדינה אלא אנחנו מביאים אותו מהתאגיד כי אנחנו רוצים לצאת לדרך על מנת לתת מענה לתושבי הצפון.
<מורשת פרחאת: אלה משאבים אדירים להשיג פיזיקאים, מומחים ברדיותרפיה, טכנאים טיפוליים.
<מורשת פרחאת: זאת תעשייה שלמה של כוח עבודה מאוד מיומן.
<מורשת פרחאת: אנחנו מאתרים אותם מהמרכז ומכל מיני מקומות אבל בעצם זה לא מתוקצב.
<מורשת פרחאת: את דוגמה.
אלי אלאלוף: הסנכרון הוא לא טוב?
אלי אלאלוף: אני רואה שיש תכנון תקצוב לשמונים מיליון שקלים למרכז אונקולוגי.
<מורשת פרחאת: נכון, הבעיה היא לא רק הסנכרון אלא גם השקעה נוספת בתשתיות נלוות.
<מורשת פרחאת: עוד מעט מתחילים לעשות הקרנות אבל אם מטופל צריך אשפוז אונקולוגי, אין לנו מחלקה אונקולוגית.
<מורשת פרחאת: מחלקה זה תשתית פיזית של בינוי, זאת תקינה, שירותים, אחיות, אנשי צוות, שטח, זאת תשתית שלמה פיזית והון אנושי שצריכה להתלוות לזה.
<מורשת פרחאת: לחלק הזה של הקרנה אנחנו נעשה אותו אצלנו, את החלק של האשפוז נמשיך לשלוח לרמב"ם.
<מורשת פרחאת: צריך להדגיש שגם את החלק הזה אנחנו לוקחים על הגב שלנו.
<מורשת פרחאת: יש לנו צורך בתקצוב פעילות שמטרתה לייצג שירותים שאינם, מחלקה אונקולוגית, ולתגבר מחלקות של רופא יחיד ויש לנו לא מעט כאלה, אם זה כף יד, אם זאת רדיולוגיה פולשנית, אם זה מומחה במחלקה לרפואה דחופה.
<מורשת פרחאת: כדי לגייס עוד, צריך תקצוב.
<מורשת פרחאת: אני רוצה להצביע על בעיה יותר גדולה.
<מורשת פרחאת: פסיכיאטריה.
<מורשת פרחאת: אנחנו בית החולים שמשרת כ-400 אלף תושבים בפסיכיאטריה.
<מורשת פרחאת: בית החולים שלנו הוא בן 107 שנים.
<מורשת פרחאת: בית החולים לפסיכיאטריה הוא אותו בית חולים שנוסד אז והתשתיות בהתאם.
<מורשת פרחאת: מגיע משרד הבריאות כרגולטור ורואה את התשתיות.
<קריאה: זה בבית החולים צפת או שזה בית חולים נפרד?
<מורשת פרחאת: בית חולים נפרד.
<מורשת פרחאת: אנחנו קוראים לו אגף.
<מורשת פרחאת: זה בית חולים זיו המקורי שנבנה ב-1910.
<מורשת פרחאת: אלה התשתיות.
<מורשת פרחאת: בא משרד הבריאות כרגולטור ואומר שהתשתיות פסולות והמתקנים פסולים.
<מורשת פרחאת: אנחנו יודעים אבל איך אנחנו נבנה?
<מורשת פרחאת: מחכים לבית חולים פסיכיאטרי עליו מדובר שנים ואנחנו מבינים שזה חלום שאולי לא בדיוק בהישג יד.
<מורשת פרחאת: לכן אני מסכם ברמת המקרו.
<מורשת פרחאת: במדינה – אני לא רוצה להגיד משרד הבריאות או משרד האוצר - קובעים סטנדרט גבוה ומצוין, וטוב שכך, אבל הסטנדרט הגבוה הזה לא מתוקצב.
<מורשת פרחאת: לבית החולים אין את היכולת האוטונומית לייצר את הכסף הזה.
<מורשת פרחאת: תקצוב מערכת הבריאות, כולם יודעים, הוא תקצוב בחסר.
<מורשת פרחאת: אז גם תקצוב בחסר, תיקנון מבוסס על העבר, דרישות של העתיד – פער עצום עליו צריך לגשר בתקצוב ובמימון.
<מורשת פרחאת: אין דרך אחרת.
<מורשת פרחאת: תודה.
אלי אלאלוף: מנהל בית החולים פוריה.
<ארז און: שלום.
<ארז און: כבוד השר, כבוד היושב ראש, חברי כנסת נכבדים, עמיתיי.
<ארז און: כפי שנאמר על ידי קודמיי, הנושא הוא התושבים.
<ארז און: הנושא שצריך לעמוד לנגד עינינו הוא התושבים שגרים בצפון ולא אחזור על הדברים שנאמרו.
<ארז און: הפערים ואי השוויון שקיים בבריאות בין הצפון לבין המרכז, נכון גם לדרום, אלה פערים גדולים בכל מדד בריאות.
<ארז און: לעומת זאת, הזמינות והנגישות של שירותי הרפואה הם נמוכים יותר בצפון מאשר במרכז בכמות המיטות, במספר הרופאים, בכמות חדרי הניתוח ובכמות טיפול נמרץ וכמובן גם בנושא של מיטות שיקום.
<ארז און: בעשר השנים האחרונות או בשנים האחרונות, אודות לשר והמדיניות של משרד הבריאות, אנחנו רואים את המהפך לנגד עינינו.
<ארז און: בתי החולים בצפון התחזקו.
<ארז און: התקנים שניתנו בעקבות ההסכם של 2011, נקלטו רופאים עליהם וחיזקו את בתי החולים בצורה יוצאת מן הכלל.
<ארז און: תוספת של השירותים, של ה-MRI בבתי החולים, של ניתוחי הלב בפוריה, של ההקרנות בצפת, הנוירוכירורגיה בנהריה, הוכחנו כמנהלי בתי חולים, כבתי חולים, שאנחנו מסוגלים לעמוד במשימה הזאת שהיא לפתח את השירותים בצפון לטובת התושבים.
<ארז און: זאת המשימה שלנו ולשם כך אנחנו נמצאים.
אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת יצחק וקנין שגם הוא מהצפון.
<ארז און: גיורא זלץ מבחינתי הוא בר מזל כי הוא יכול לעזוב את העבודה שלו, יש לו רכב והוא יכול לקחת את האימא שלו לרמב"ם.
<ארז און: הרבה מהתושבים שלנו הם משכבות סוציו אקונומיות נמוכות ואין להם את האפשרות לעשות את זה.
<ארז און: אין להם את האפשרות לעזוב את העבודה ולקחת את בן המשפחה לקבל את טיפולה קרינה או לחילופין לקחת את הילד לטיפול שיקומי שיכול להימשך כמה חודשים בבית לוינשטיין.
<ארז און: המשמעות היא לעזוב את הבית, לעזוב את העבודה וללכת ולגור היכן שצריך לגור כדי לעשות את זה.
<ארז און: כלומר, התפקיד שלנו כמנהלי בתי חולים הוא להנגיש את השירותים הטובים שיש גם במרכז, להנגיש אותם לצפון.
<ארז און: להביא אותם אלינו.
<ארז און: אנחנו יכולים לעשות את זה, יש לנו את היכולת לעשות את זה ואני חושב שיודעים את היכולות האלה.
<ארז און: הפערים הם בסופו של דבר תוספת של מרכזי מצוינות.
<ארז און: אלה לא רק תקנים, אלה לא רק מיטות, אלא זאת המהות שעומדת מאחוריהם.
<ארז און: מרכז השיקום שיוקם בבית חולים פוריה, זאת בשורה אדירה.
<ארז און: זה שינוי אסטרטגי.
אלי אלאלוף: מתי הוא יוקם?
<ארז און: חמש שנים.
<ארז און: תכנית חמש-שנתית.
<ארז און: היא תעשה מהפכה בנושא השיקומי בצפון.
<ארז און: צריך להמשיך במהפכות האלה.
<ארז און: צריך להביא לצפון את השירותים שקיימים במרכז.
<ארז און: מה צריך בשביל זה?
<ארז און: מעבר למשאבים, זה לעודד את הרופאים להגיע לצפון.
<ארז און: אני חוזר לנושא הרופאים.
<ארז און: לעודד רופאים טובים, רופאים איכותיים, לעזוב את המרכז, וזה קשה.
<ארז און: בהגרלת הסטאז' האחרונה שהייתה לפני שבוע, סטודנטים לרפואה, הם עדיין לא רופאים, שמונים אחוזים רוצים לעשות את הסטאז' בבתי החולים במרכז, באיכילוב, בשיבא, בבלינסון.
<ארז און: כמעט אף אחד לא רוצה לעשות את הסטאז' בבתי החולים בצפון.
<ארז און: מדוע?
<ארז און: הם מסתכלים ורואים איפה הם יכולים להתפתח ברמה המקצועית.
<ארז און: אנחנו צריכים לבנות את בתי החולים בצפון כך שהם יהיו אטרקטיביים לא פחות מאשר בתי החולים במרכז ולכך כמובן המשמעות היא משאבים ולהמשיך את המגמה הברוכה שהייתה עד עכשיו.
<ארז און: תודה.
אלי אלאלוף: אנחנו ממשיכים בסיבוב נוסף אחרי דברי השר.
יעקב ליצמן: תודה אדוני היושב ראש, חברי הכנסת.
יעקב ליצמן: הפער הרפואי בין הפריפריה למרכז, זה לא דבר חדש אלא הוא היסטורי ומקומם.
יעקב ליצמן: אבל בהחלט עשינו צעדים גדולים כדי לשפר את המצב ולצמצם את הפערים.
יעקב ליצמן: כל אחד כאן בתורו אמר כל מיני דברים שהוא קיבל, ואם תאספו הכול ביחד תראו כמה מחלקות עשינו, חדרי ניתוחים חדשים וסיעוד.
יעקב ליצמן: אני אומר לכם יותר מזה.
יעקב ליצמן: בשנת 2011 היה לי ויכוח עם מנהל בית החולים זיו ואמרתי לו שאני אתן לו עשרה מיליון שקלים ושיביא לי מצ'ינג בסך עשרה מיליון שקלים ואז אישרתי לו את האפשרות להקמת מרכז לטיפול בחולי סרטן.
יעקב ליצמן: אז הגענו אפילו להסכם עם רמב"ם, אז היה פרופסור קטן צריך לבוא אחת לשבוע לטפל בחולים, כפי שהיום למשל, ואתם לא יודעים, פעם בשבוע פרופסור רענני מנתח בפוריה.
יעקב ליצמן: אלה המנתחים הכי גדולים.
יעקב ליצמן: פעם בשבוע הוא עולה לפוריה.
יעקב ליצמן: לכן ברור שעושים את כל הדברים.
יעקב ליצמן: בזמנו הלכתי לאילן שוחט וביקשתי ממנו שיביא לי מצ'ינג.
יעקב ליצמן: אני אומר לכם מה שתי הבעיות שקיימות ועוד מעט אני אחלק בין השוטף לפיתוח.
יעקב ליצמן: הבעיה בפריפריה מול המרכז היא שבמרכז יש פילנתרופיה.
יעקב ליצמן: יש הרבה פילנתרופיה ואנשים נותנים שם כסף.
יעקב ליצמן: בפריפריה קשה להשיג כסף.
יעקב ליצמן: אם מישהו יכול לתרום בניין ענק במרכז ולא משנה לאיזו מטרה – ואני מאוד מכבד את זה כי הממשלה לא נותנת את הדברים האלה – בפריפריה אין את זה.
יעקב ליצמן: שם זה קשה מאוד לקבל.
יעקב ליצמן: לכן למשל השנה אנחנו לא נותנים שום דבר לפיתוח במרכז, חוץ מחדרי מיון שאת כולם משפרים עכשיו.
יעקב ליצמן: במרכז אני לא נותן לפיתוח.
יעקב ליצמן: אגב, גם בחלוקת המיטות שלא סיימנו אותה – וזאת אדוני תשובה גם לחברת הכנסת גרמן – ולא קיבלתם אותן, מסיימים עכשיו והדגש יהיה פחות ירושלים, פחות מרכז ויותר פריפריה.
יעקב ליצמן: מסיימים את זה עוד יום.
יעקב ליצמן: אם כן, אנחנו כן שמים את הדגש בפריפריה יותר מאשר במרכז.
יעקב ליצמן: זה לא כמו שאני רוצה ואז אני מגיע לבעיה הגדולה ביותר.
יעקב ליצמן: כאשר הגענו להסכם תקציב אוצר ובריאות, תלת שנתי, ויושב כאן נציג האוצר, הייתה מלחמת עולם על מיטות.
יעקב ליצמן: מלחמת עולם.
יעקב ליצמן: לא רצו לתת לי כמעט כלום.
יעקב ליצמן: הגענו להסכם על מאתיים מיטות בשנה.
יעקב ליצמן: מה אפשר לתת במאתיים מיטות לרחבי הארץ בשנה?
יעל גרמן: צריך 400 מיטות בשביל הגידול הטבעי ולא כדי לצמצם את הפערים.
יעקב פרי: מאתיים מיטות לכלל בתי החולים?
יעקב ליצמן: חתמתי על זה.
יעקב ליצמן: אם אני בא לעשות הסכם עם האוצר ואני צריך לראות לסל התרופות עוד 150 מיליון שקלים, 160 מיליון שקלים - - -
יעל גרמן: למעשה אתה אומר שאין פתרון.
יעל גרמן: זאת אומרת, אי אפשר יהיה לצמצם.
יעקב ליצמן: אני מצמצם.
יעקב ליצמן: אני אומר שזאת חלוקה בעייתית.
יעקב ליצמן: אני מתכוון לדבר עם שר האוצר.
יעקב ליצמן: בתקינה של רופאים אנחנו בהחלט הולכים להתחשב בפריפריה ופחות במרכז.
אלי אלאלוף: כולל בתמריצים?
יעקב ליצמן: אני אגע עכשיו בתמריצים.
יעל גרמן: התמריצים הובטחו, 75 מיליון שקלים.
יעקב ליצמן: לא הובטחו השנה.
יעקב ליצמן: אני דיברתי עם שר האוצר ושנינו הגענו למסקנה והולכים לבדוק את זה ברצינות.
יעקב ליצמן: עוד אין הבטחה.
יעקב ליצמן: אם שר האוצר מבטיח, הוא נותן אבל עוד אין לי הבטחה.
יעקב ליצמן: אני אגיד לכם משהו יותר חשוב כרגע ויכול להיות שחלקכם תחלקו עלי.
יעקב ליצמן: אם נשיג את המענקים, אני רוצה רק לבכירים.
יעקב ליצמן: אני מעוניין להביא בכירים לשם.
יעקב ליצמן: עם רופאים פחות או יותר נסתדר.
יעקב ליצמן: אני רוצה בכירים שיבואו לשם ואני מוכן לתת להם פי שניים מכפי שאני נותן במענקים רגילים אבל אני רוצה בכירים כי אם לא, המצב יישאר כפי שהוא.
יעקב ליצמן: עוד רופא, פחות רופא, לא מעניין אותי.
יעקב פרי: הם יסחבו אחריהם.
עודד פורר: המתמחים יבואו אחרי הבכירים.
יעקב ליצמן: אני רוצה את המענקים לבכירים ואני אומר את זה במפורש.
יעקב ליצמן: אני רוצה מענקים, אני לא אוותר, אני אדבר עם שר האוצר על כך.
יעקב ליצמן: אגב, לדעתי הוא יהיה מוכן לתת את זה.
יעקב ליצמן: הוא עוד לא נתן תשובה סופית.
יעקב ליצמן: אני רוצה את זה לבכירים.
יעקב ליצמן: כמה שיותר בכיר, אני מוכן לתת לו יותר כסף מאשר במרכז, אם הוא יעבור לפריפריה.
יעקב ליצמן: זאת המדיניות של משרד הבריאות.
יעקב ליצמן: לא דיברתי על הסיעוד שניתן לפוריה.
יעקב ליצמן: נתנו גם סיעוד לכרמיאל.
יעקב ליצמן: שם אנחנו פותחים סיעוד אחר.
יעקב ליצמן: אני רוצה להתייחס ברשות
יעקב ליצמן: כם לשוטף שהוא לא פחות חשוב לי.
שולי מועלם-רפאלי: אתה יכול גם בנקודה מסוימת, אם יהיה לך זמן, להתייחס גם לסיפור של המיון הקדמי של קריית שמונה?
שולי מועלם-רפאלי: איפה זה עומד ומה קורה עם זה?
יעקב ליצמן: אני אתייחס.
יעקב ליצמן: אני אגיד את זה באופן פשוט.
יעקב ליצמן: הרעיון של חדר מיון קדמי הוא שלי והמטרה הייתה להוריד את חדרי המיון כי אנשים לא צריכים לבוא על כל שטות אליהם.
יעקב ליצמן: מי שיבוא לחדר מיון קדמי יקבל טיפול במקום.
יעקב ליצמן: התנאי שלי היה שזה צריך להתחלק בין שלושה: שליש המפעיל, שליש העירייה ושליש משרד הבריאות.
יעקב ליצמן: אני קיימתי.
יעקב ליצמן: אני שילמתי.
יעקב ליצמן: אגב, התנאי היה שזה חייב להיות פתוח מ-7:00 בלילה עד 7:00 בבוקר ולא עד 11:00 בלילה ולא ביום.
יעקב ליצמן: ביום לא צריך.
יעקב ליצמן: ביום יש את קופות החולים ואפשר לפנות אליהן.
יעקב ליצמן: שם בקריית שמונה העירייה לא נותנת כסף, היא רוצה שיהיה כל היום ואני לא מוכן כי אם זה כך, מה אני אומר למגזר הערבי ולמקומות אחרים שאני רב אתם על זה?
יעקב ליצמן: דין אחד לכולם .
יעקב ליצמן: כולם משעה 7:00 בערב עד 7:00 בבוקר וכולם שלושה שלישים.
יעקב ליצמן: כולם, בלי יוצא מן הכלל כי אחרת הרסתי את כולם.
יעקב ליצמן: גם לערבים אין כסף וגם הם בוכים לי.
יעקב ליצמן: אמרתי לו שיביא לי כסף.
יעקב ליצמן: אגב, אנחנו כרגע לא מאשרים חדשים כי אנחנו בודקים את זה מחדש.
יעל כהן-פארן: מה העלויות עליהן מדובר?
<קריאה: כמיליון ו-800 אלף שקלים בשנה בקריית שמונה.
יעל כהן-פארן: זה הכול?
יעקב ליצמן: תכפילי את הסכום הזה בעשרים מקומות.
עודד פורר: גם לעיריית קריית שמונה, מיליון ו-800 אלף שקלים זה הרבה כסף.
יעקב ליצמן: זה לא מעט כסף.
יעל גרמן: אני חושבת שהדיון סטה מהעיקר.
אלי אלאלוף: נחזור לבתי החולים.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת מאיר כהן היקר, בריאות טובה.
יעקב ליצמן: לכן אני אומר שאנחנו בודקים את זה מחדש כי מתברר שהעלויות קצת יותר גבוהות והתחילו לגנוב לי כמה שעות.
יעקב ליצמן: אני אומר שאנחנו בודקים כי זה כי מתברר שהעלויות קצת יותר גבוהות.
יעקב ליצמן: אנחנו בודקים את עצמנו מחדש ונעשה קריטריונים חדשים.
יעקב ליצמן: אנחנו רוצים לפתוח עוד כמה מקומות.
אלי אלאלוף: נחזור לשוטף.
יעקב ליצמן: נחזור לשוטף.
יעקב ליצמן: משרד הבריאות הגיע להסכם עם משרד האוצר – האוצר התנגד בתחילת השנה וכמעט אילצנו אותו – שבמקום שבסוף שנה אנחנו נריב כדי לכסות גירעונות של כל בתי החולים, אנחנו ניתן להם מימון קדימה בתחילת השנה.
יעקב ליצמן: הגענו אתם להסכמה וחייבנו אותם שלא תהיה סולחה, לא יהיה שום דבר לגבי השוטף, אני לא אהסס להטיל סנקציות על מי שעובר על השוטף שלו כי האוצר לא האמין לי יותר.
יעקב ליצמן: אם אני נותן את הכסף ואחר כך בסוף השנה הגירעון קיים שוב, אין חוכמות.
יעקב ליצמן: אני התחייבתי.
יעקב ליצמן: נתתי מילה שלי שאני לא אוותר לאף אחד.
יעקב ליצמן: מתחייב לא לוותר לאף אחד ואכן אני לא אוותר.
יעקב ליצמן: יש בית חולים אחד, ואני לא רוצה לנקוב בשמות בגלל כבודם של המנהלים, שקיבל מהאוצר ועיכבתי לו, עם כל הכבוד.
יעקב ליצמן: לא שחררתי.
יעקב ליצמן: יש אחד גדול מאוד שבסוף דווקא הגיע לאיזון.
יעקב ליצמן: השנה אנחנו משנים כי אנחנו מתחילים את זה כבר עכשיו.
יעקב ליצמן: יש אחד שקיבל חשב מלווה מהמשרד.
יעקב ליצמן: לא יכול להיות שמתחייבים לדברים שלא עומדים בהם ולא עומדים בהסכם.