GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר כהן: מכל האמוניה, התקבלה החלטה בבית המשפט, החלטה חלוטה, סוגרים את מכל האמוניה.
מאיר כהן: הישיבה הזאת באה לזעוק ולמצוא פתרונות למצב בלתי נכון שבו הנהלה וממשלה מגיעות להחלטות שהעובדים הם ממש לא שחקנים בתוך שרשרת קבלת ההחלטות.
מאיר כהן: ממשלה שמקבלת החלטה שנכונה לכשעצמה אבל אין שום מחשבה מה אנחנו עושים עם העובדים.
מאיר כהן: הנהלה צינית של מפעל, צינית מאוד של מפעל, אבל ככל שאנחנו נכה בהם היום, לאן זה יקדם אותנו?
מאיר כהן: אנחנו מנסים לחשוב על מחר.
מאיר כהן: את הטעויות שההנהלה עשתה, אנחנו נשאיר בצד.
מאיר כהן: מצד שני, יש לי ביקורת לא מרומזת אלא מאוד ברורה גם על ארגוני עובדים ל מיניהם שהיו צריכים להיות כבר לפני חודשיים ברחובות אבל נשאיר את זה בצד.
מאיר כהן: אנחנו מנסים לחשוב קדימה.
מאיר כהן: אני יודע, ראש העיר בני יודע וראש העיר ארמונד יודע, אנחנו יודעים עד כמה 700 מובטלים פלוס 1,500 עובדי מפעל יכולים לשנות חיים של עיר.
מאיר כהן: ראשי הערים בדימונה, ובני, מתמודדים כדי להרים מפעל שיש בו חמישים ומאה עובדים וכאן סוגרים ושולחים הביתה 700-800 עובדים.
מאיר כהן: יש חלופות.
מאיר כהן: אדוני המנכ"ל, אתה תציג אותן.
מאיר כהן: אני עברתי על כל החלופות.
מאיר כהן: יש חלופות שישימו אותן בצד אבל יש כמה חלופות שצריכים לדבר עליהן היום וצריכים לקבל החלטות.
מאיר כהן: אני דיברתי עם השר שלך, ירון, אני חייב להגיד כאן שהשר גילה אהדה גדולה מאוד לעובדים והבין את המצוקה הזאת.
מאיר כהן: הוא אמר לי בשעה 10:00 בלילה שברור לו שההחלטה הזאת צריכה להיות מגובה על ידי הממשלה, החלטה לגבי מה עושים עם העובדים.
מאיר כהן: אני אומר שבסופו של דבר אתם לא תפוטרו ולא יסגרו את המפעל אבל ככל שתקדים הממשלה למצוא חלופות, כך ייטב לכולם.
מאיר כהן: אני לא רוצה לראות אפילו לא עובד אחד שלפני החג או אחריו מקבל מכתב פיטורים.
מאיר כהן: אני מכיר את עובדי חיפה כימיקלים, אלה עובדים שבניגוד למפעלים אחרים בסביבה, הם תמיד קיבלו משכורת מאוד מאוד צנועה ועבדו במקומות הכי מסוכנים.
מאיר כהן: היום, בגלל הנהלה צינית ובגלל החלטת ממשלה שלא לקחה אותם בחשבון, אסור להם להיפגע.
מאיר כהן: אם מותר לי להציע, אדוני המנכ"ל, אם היה אפשר לבדוק לפני ולפנים את החלופה הירדנית, אני חושב שזה ייתן פתרון.
מאיר כהן: אני גם שמח שהתשובה של הממשלה, לפחות של המשרד, הייתה תשובה שמאשרת ונותנת איזה טווח של נשימה ולא באתם לבית המשפט ואמרתם שהיום נסגור אלא אתם עדיין נאחזים ב-1 ביוני.
אלי אלאלוף: מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה.
<ישראל דנציגר: חברים, תודה רבה.
<ישראל דנציגר: ברשותכם, נכנסתי לתפקיד לפני כשנה ושמונה חודשים וירשתי מכרז שעוד רגע אני אדבר עליו.
<ישראל דנציגר: תפקידי הוא אחד: לוודא שמכל האמוניה יוצא ממפרץ חיפה, ושנית, שאף אחד לא מאבד את מקום עבודתו.
<ישראל דנציגר: זה פחות בסמכותי אבל ניגע בזה עוד רגע.
<ישראל דנציגר: ברשותכם, אני אקח אתכם טיפה אחורה, למי שפספס את תקציר הפרקים הקודמים והם מעט ארוכים אבל כדי שקצת יהיה לנו קונטקסט עם מה אנחנו מתעסקים כאן.
<ישראל דנציגר: שנת 2007, דוח הרצל שפיר קובע שיש בעיה עם מכל האמוניה והוא מסוכן.
<ישראל דנציגר: שנת 2013, יש החלטת ממשלה להוציא את מכל האמוניה ממפרץ חיפה ולהקים מפעל שיהיו בו עובדים ותתפתח תעשייה במישור רותם בדרום.
<ישראל דנציגר: בשנת 2015, לקראת סופה, אנחנו נכנסים לתפקיד במשרד להגנת הסביבה ומוצאים מולנו מכרז שלצערנו לא יכול לקרות בגלל שהמדינה החליטה רק להקצות קרקע ומחירי האמוניה ירדו לשפל של 12 שנים ומחיר הגז בא במחיר גבוה.
<ישראל דנציגר: לכן אף אחד מהחברות שרצו לגשת , לא יכלו לגשת.
<ישראל דנציגר: בצעד אמיץ המשרד להגנת הסביבה לוקח מכרז של רק קרקע ושום מענק מהמדינה ומוסיף מענק של 240 מיליון שקלים ורשת ביטחון של 480 מיליון שקלים.
<ישראל דנציגר: סך הכול, כ-720 מיליון שקלים על מפעל של מיליארד שקלים.
<ישראל דנציגר: אין הרבה תקדימים שממשלה הסכימה לעזור לגוף פרטי עסקי בסדרי גודל כאלה כמו שאני מדבר, שהשר אבי גבאי , השר כחלון, אנכי, ירון, השר אלקין, כולנו פעלנו לשיפור המצב בצורה שהיא באמת יוצאת דופן.
<ישראל דנציגר: עם כל זאת, והיו לנו חששות שזה הולך לכיוון הזה לפני שפרסמנו את המכרז, החלטנו לפרסם את המכרז כדי שהסאגה הזאת לא תימשך עוד עשרות שנים.
<ישראל דנציגר: בצעד אמיץ פרסמנו את המכרז.
<ישראל דנציגר: לא היו ניגשים למכרז והמכרז הזה בעצם נכשל.
<ישראל דנציגר: מהרגע שזה קרה, ואפילו לפני כן, אנחנו החלטנו על שינוי כללי המשחק שינוי כללי המשחק הוא שאנחנו נותנים לחיפה כימיקלים את האחריות לתקן את הבעיה, להוציא את המכל, לבנות מפעל.
<ישראל דנציגר: היו שיחות לא רשמיות עם ההנהלה.
<ישראל דנציגר: אחרי כן זימנו אותם לשימוע ובשימוע אמרנו להם שהם עד ה-1 בפברואר השנה צריכים להציג בפנינו איך הם פותרים את בעיית מכל האמוניה בחיפה עם החלופות השונות.
<ישראל דנציגר: אם וכאשר יציגו בפנינו אופק של בניית מפעל או יבוא מירדן – נדבר על זה בהמשך – או מקשר ימי וכולי, אנחנו נהיה מוכנים לקחת על עצמנו את ההד הציבורי של להאריך את ההיתר שלהם בעוד שלוש עד ארבע שנים כדי לקיים את זה.
<ישראל דנציגר: בצעד אמיץ השר זאב אלקין, סגן השר ירון מזוז ואנכי היינו מוכנים בהינתן אופק לפתרון, לקחת על עצמנו את הביקורת הציבורית שנקבל על כך שהמכלל יישאר בחיפה עוד שנתיים, שלוש, ארבע.
<ישראל דנציגר: לצערי הרב חיפה כימיקלים בפברואר אכן הגישה לנו מסמכים אבל באף אחד מהם לא הייתה חלופה ולא היה פתרון לבעיה.
<ישראל דנציגר: אחרי שבחנו אותם ברמה מקצועית והגשנו דוחות גם על הסיכונים בשגרה וגם על הסיכונים באסונות טבע, לא נותרה לנו ברירה אלא ב-22 לפברואר להחליט שאנחנו לא מחדשים את ההיתר לחיפה כימיקלים.
<ישראל דנציגר: לכן דה פקטו המכל צריך להיסגר.
<ישראל דנציגר: לצערי אחרי הרבה הרבה שנים לא טרח אף אחד לקחת את מה שהממשלה הציעה ולפתור את הבעיה.
שלי יחימוביץ': כמה שנים היו להם מהרגע שהם ידעו שהם צריכים להיערך ועד הסגירה?
<ישראל דנציגר: המכרז יצא ב-2013, פעם ראשונה כשהתחיל לגשת למכרז.
<ישראל דנציגר: צריך להבין שבכל הזמן הזה חיפה כימיקלים לא ניגשה למכרז, לא חברה אל שותף אחר כדי לגשת יחדיו למכרז ואני אפסיק כאן אבל אציין שיכול להיות שהיא גם פעלה מאחורי הקלעים כדי שהוא לא יצליח.
<ישראל דנציגר: בהינתן מה שהממשלה שמה על השולחן, זה דבר שהוא חמור מאוד.
<ישראל דנציגר: יחד עם זאת ולמרות זאת השר, סגן השר ואני הסכמנו שאם ב-1 בפברואר 2017 יציגו בפנינו חלופה עם לוחות זמנים מאוד מאוד אופרטיבית של הקמת מפעל, אנחנו נחדש את היתר הרעלים לפרק הזמן שיידרש כדי להקים את אותה חלופה.
<ישראל דנציגר: גם כאן זה לא קרה וחשוב מאוד להבין את הדבר הזה.
מיכל בירן: יש כאן מישהו מההנהלה?
<ניר יצחקי: כן.
<שרון אייל: אני מנכ"לית חיפה כימיקלים דרום.
<ניר יצחקי: אני סמנכ"ל משאבים.
<קריאה: צפון או דרום?
<ניר יצחקי: כללי.
<ישראל דנציגר: ברשותכם, נמשיך מכאן.
<ישראל דנציגר: גם במצב הזה, לאחר פניית מנכ"ל משרד הכלכלה אלינו וגופי חירום, אנחנו לא הארכנו את ההיתר אבל נתנו תקופת היערכות עד ה-1 ביוני וכרגע עמדתנו עדיין עומדת של-1 ביוני 2017, השנה, מבחינתנו זה התאריך בו המכל צריך להיסגר מתוך התחשבות בזה שצריך להיערך במשק.
<ישראל דנציגר: לצערי אף אחד ממשרדי הממשלה האחרים האמונים על הכלכלה במדינת ישראל לא הגיש לבית המשפט בקשה כזו ולא הציג את הצרכים של המשק לתקופת ההיערכות.
<ישראל דנציגר: המשרד להגנת הסביבה שאמון על זיהומים וסיכונים ולא על כלכלה במדינת ישראל, מצא את עצמו הולך בין הטיפות בתחומים שאינם תחומיו וצר לי על כך.
<ישראל דנציגר: במקביל לכל מה שאני מתאר, בית המשפט המחוזי בחיפה, לאור קבלת דוח המומחים, פסק שצריך לסגור את המכל ב-1 לאפריל עמדתנו נותרה ה-1 ליוני.
<ישראל דנציגר: לבית המשפט יש זכות לקבוע ולגבור על החלטת המשרד להגנת הסביבה.
<ישראל דנציגר: חשוב לציין שבמקביל הדברים נדונים גם בבית המשפט העליון.
<ישראל דנציגר: היינו צריכים להגיש שם עדכון של עמדתנו נכון לאתמול וכך היא הוגשה.
<ישראל דנציגר: בהינתן זה שברור שהמפעל נסגר או ב-1 לאפריל או ב-1 ביוני, יכריע בית המשפט האם זה ה-1 ביוני לפי הרגולטור או ה-1 באפריל לפי ערכאות משפטיות, אנחנו קיימנו אצלנו דיון של המנחה הלאומי.
<ישראל דנציגר: אנחנו אמונים על פי חוק להיות המנחה הלאומי לחומרים מסוכנים.
<ישראל דנציגר: זאת אומרת, אנחנו נותנים הנחיות לגופים האופרטיביים איך לטפל בנושאים של חומרים מסוכנים.
<ישראל דנציגר: דנו בשני נושאים, כאשר הראשון הוא תהליך ריקון המכל.
שלי יחימוביץ': מה קורה אם הם לא חוזרים אליכם עם תכנית אופרטיבית?
<ישראל דנציגר: הם לא חזרו.
<ישראל דנציגר: כבר נגמר.
שלי יחימוביץ': אמרת שאם הם יחזרו אליכם עכשיו.
<ישראל דנציגר: זה נגמר.
<ישראל דנציגר: הם לא הגישו.
<ישראל דנציגר: נגמר.
אילן גילאון: מה החלופות?
<ישראל דנציגר: אני עוד רגע מגיע לזה.
<ישראל דנציגר: המצב היום הוא שהמשרד להגנת הסביבה קבע שהמכל נסגר ב-1 ליוני.
<ישראל דנציגר: בית המשפט המחוזי קבע שהוא נסגר ב-1 לאפריל.
<ישראל דנציגר: אנחנו כבר עברנו את התהליך של תגישו לנו חלופות.
<ישראל דנציגר: לא הגישו.
<ישראל דנציגר: אנחנו מבחינתנו, 1 ליוני הוא תאריך חלוט.
מיקי רוזנטל: אז מה הפתרונות שלכם?
אלי אלאלוף: שהם עוזבים את המפעל?
<ישראל דנציגר: עכשיו נדבר על החלופות.
<ישראל דנציגר: ברשותכם, אני כן אדבר על ריקון המכל כי זה דבר שהוא חשוב.
<ישראל דנציגר: המכל הזה מעולם לא רוקן.
<ישראל דנציגר: זאת אמוניה במינוס 33 מעלות.
<ישראל דנציגר: תהליך כזה יכול להיות מסוכן בפני עצמו.
<ישראל דנציגר: אי לכך ובהתאם לזו אנחנו קבענו שהמכל צריך להיות מרוקן עד ל-600 טון.
<ישראל דנציגר: את ה-600 טון האחרונים אנחנו נרוקן אבל אנחנו נצטרך לעשות את זה לאט ומבוקר כדי שלא יהיה לנו אירוע חמור של חומרים מסוכנים בגלל ההתלהמות שלנו לסגור את המכל כמה שיותר מהר.
<ישראל דנציגר: חיפה כימיקלים אמורים להגיש לנו עד ה-1 לאפריל את תכנית הריקון של המכל שלהם.
<ישראל דנציגר: יכול מאוד להיות שה-600 טון האחרונים יתארכו מעבר ל-1 ביוני.
<ישראל דנציגר: את זה נראה אחרי שיגישו לנו את התכנית שלהם.
<ישראל דנציגר: אני מציע לכולם שעל ה-600 האחרונים האלה, לעשות את זה לאט, מבוקר ובטוח כדי שלא ניכנס כאן לתקלות מתוך צהלות של לסגור את המפעל.
<ישראל דנציגר: בנוסף לזה, בשונה מתפקידנו אמרנו לחיפה כימיקלים ולכל הגורמים האחרים במשק שיגישו לנו חלופות לאמוניה במדינת ישראל כדי שהתעשייה והצרכים החיוניים יוכלו להתקיים.
<ישראל דנציגר: עד ליום זה לא קיבלנו בקשה רשמית לחלופות.
<ישראל דנציגר: הועלו במנחה הלאומי מספר חלופות עוד רגע אדבר עליהן.
<ישראל דנציגר: חשוב לזכור – וכאן אני שוב מציין – שהתפקיד שלנו הוא לבחון כל חלופה ולהגיד האם היא מסוכנת או אינה מסוכנת.
<ישראל דנציגר: אנשים שאינם יושבים כאן בחדר – משרד האוצר, משרד הכלכלה ומשרד ראש הממשלה – אחראים לנסות ולסייע לחיפה כימיקלים או כספית או באמצעים אחרים כדי שזה יקרה.
<ישראל דנציגר: אני יכול לתת פלומבה שהדבר הזה בסדר או לא בסדר מבחינת זיהומים וסיכונים סביבתיים ואני ממליץ, כמו שאמר כאן חברי חבר הכנסת אלי אלאלוף, שהממשלה תירתם לנושא הזה, דבר שהוא מאוד חשוב.
<ישראל דנציגר: בואו נדבר על החלופות.
<ישראל דנציגר: החלופות מתחלקות לשלושה פרקי זמן.
<ישראל דנציגר: פרק הזמן המיידי, זאת אומרת שאפשר להפעיל אותן מיד עד ל-1 ביוני, חלופות שייקח בערך שנה עד שנה וחצי כדי להיערך אליהן וחלופות שייקחו בין שלוש לארבע שנים כדי לעשות אותן.
<ישראל דנציגר: ברשותכם, אני אדבר רק על החלופות המיידיות כי החלופות של טווח הביניים והטווח הארוך הן חלופות שמישהו במשרדי הממשלה וברגולציה ובבית המשפט יצטרך להעריך את ההיתר שאנחנו נותנים מעבר ל-1 ליוני, ואנחנו לא נעשה את זה.
שלי יחימוביץ': הטווח הארוך הוא הקמת המפעל.
<ישראל דנציגר: הטווח הארוך הוא הקמת המפעל, ייצור אמוניה וכולי וכולי.
<ישראל דנציגר: לא ניכנס לנושא הזה.
שלי יחימוביץ': אם כן, אנחנו מדברים על תקופת הביניים.
<ישראל דנציגר: אנחנו צריכים לדבר על תקופת הביניים.
<ישראל דנציגר: גם תקופת הביניים מתחלקת לשניים: דברים שאפשר להפעיל אותם מחר או בטווח של חודש ודברים שאפשר להפעיל אותם בעוד תשעה חודשים, 12 חודשים, טווח זמן כזה.
<ישראל דנציגר: החלופות המיידיות, ואנחנו עדיין לא קיבלנו בקשה רשמית עם פירוט טכני מדוקדק של הדברים האלה על מנת שנוכל לבחון אותם.
<ישראל דנציגר: ברגע שנקבל אותן, אנחנו נבחן ונגיד את עמדתנו.
יעל כהן-פארן: למה הם מחכים?
<ישראל דנציגר: תשאלי אותם.
<שרון אייל: הגשנו.
<ישראל דנציגר: חברים, בדיון במנחה הלאומי הוצגו 11 חלופות.
<ישראל דנציגר: ראש אגף חומרים מסוכנים שלי, גברת רומי אבן דנן, אמרה לכם בצורה מאוד ברורה שהחלופות שהוגשו בשקף אחד לחלופה במנחה הלאומי אינן מספיקות וצריך להגיש לנו בקשה רשמית עם מפרטים טכניים וכל הפרטים כדי שנוכל לשקול את החלופות האלה בצורה רצינית, אחראית ויסודית.
<ישראל דנציגר: רק לשים שקף אחד שמתאר אותן, זה לא מספיק.
<ישראל דנציגר: דיברתי מספר פעמים עם מנכ"ל החברה נדב שחר, גם אתמול ב-10:00 בלילה חזרתי בפניו על הדרישה הזאת, שיגיש לי את החלופות האלה בצורה יסודית כדי שאני אוכל לבחון אותן.
<ישראל דנציגר: עד לרגע זה, לפני שנכנסתי לוועדה, הדבר הזה לא קרה.
<קריאה: בינתיים עוצרים את החברים שמוציאים לחמים ואוכל לילדים שלהם, ואתם כאן מעבירים מאחד לשני.
<קריאה: זה האוכל לילדים שלנו.
<קריאה: אתם מבינים מה זה לסגור מפעל בדרום?
<קריאה: יש למישהו מושג?
ירון מזוז: בדרום?
<קריאה: אין לאף אחד מושג.
<קריאה: אתם לא מבינים.
<קריאה: אתם מדברים ואתם לא מבינים מה זה לסגור מפעל בדרום ומה זה לילדים שלנו שיהיו רעבים לאוכל.
<קריאה: אף אחד לא מבין את זה.
<קריאה: החברים שלי נעצרים בחוץ ואין מה לעשות כאן.
אלי אלאלוף: אדוני, תירגע.
אלי אלאלוף: היום אתם אחראים על המפעל גם כשהוא ייסגר?
<ישראל דנציגר: אם מישהו מתעשיית הדשנים, מישהו שמשתמש באמוניה או חיפה כימיקלים - - -
אלי אלאלוף: המפעל של האמוניה.
<ישראל דנציגר: הם מפעילים את המכל ולכן הם אחראים.
אלי אלאלוף: כשסוגרים אותו, הם ממשיכים להיות אחראים על המפעל.
<ישראל דנציגר: על המפעל הם אחראים אבל אין מכל.
מיקי רוזנטל: למה אתם מבקשים שיביאו לכם חלופות?
מיקי רוזנטל: למה אתם לא יוזמים?
מיקי רוזנטל: הרי זה לא איזה טיל שנפל פתאום.
<ישראל דנציגר: ברשותך, אני לא אכנס לפרטים אבל היחידים שנתנו זמן היערכות למשק בשביל הצרכים החיוניים עליהם אתה מדבר – שדרך אגב, הם קטנים ויכולים להיפתר ביבוא של איזוטנקים – זה המשרד להגנת הסביבה.
<ישראל דנציגר: לצערי לא משרד הכלכלה ולא משרד האוצר אמר את דברו בנושא הזה.
<ישראל דנציגר: תסתכל על התגובה לבית המשפט שניתנה אתמול.
<ישראל דנציגר: היחיד שאמר שהמשק צריך עד ה-1 ביוני, זה המשרד להגנת הסביבה.
מיקי רוזנטל: התכוונתי לממשלה.
מיקי רוזנטל: חס וחלילה לא למשרד.
מיכל בירן: בדרך כלל יש לי המון טענות אבל דווקא נראה שהמשרד עשה לא מעט.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם בממשלה עשו ישיבה משולשת של משרד הכלכלה, האוצר והגנת הסביבה.
<קריאה: את לא מאמינה למה שאת שומעת.
אורלי לוי אבקסיס: לחלוטין לא, בהתחשב בכך שאנחנו מייצאים 2.8 מיליארד שקלים בשנה וזה בעצם היצואן מספר שתיים בעולם.
אורלי לוי אבקסיס: אולי מישהו רוצה לעשות מניפולציה על איזה שהן מניות.
אילן גילאון: את עולה חדשה?
אורלי לוי אבקסיס: ברגע שסוגרים את זה, המניות של החקלאות, כל מה שקשור לחקלאות, עולות בצורה מטורפת.
אילן גילאון: העובדים הם בני ערובה.
אורלי לוי אבקסיס: מעבר לעניין של העובדים, יש כאן חלם כלכלי.
אורלי לוי אבקסיס: איפה הפקידים הבכירים של האוצר ואיפה משרד הכלכלה?
אורלי לוי אבקסיס: הם צריכים לתת את הדין.
<ישראל דנציגר: חברת הכנסת אורלי לוי, אנחנו כינסנו מספר ישיבות, כולל המנחה הלאומי.
<ישראל דנציגר: אנחנו אמרנו את דברנו בצורה מאוד ברורה.
אורלי לוי אבקסיס: יצוא, זה עניין של משרד האוצר.
<ישראל דנציגר: אין לי מה להוסיף מעבר לתחום סמכותי.
מיקי רוזנטל: המצב עגום.
<ישראל דנציגר: בואו נדבר על חלופות.
<ישראל דנציגר: יש חלופות של יבוא אמוניה באמצעות אניות קטנות יותר, שיביאו אל המכל ולשמור מלאי נמוך יותר במכל.
<ישראל דנציגר: לא קיבלנו עדיין פירוט אבל מהערכה ראשונית שלנו, נראה שהדבר הזה לא מוריד את הסיכון וכנראה לא יעבור את הסף.
<ישראל דנציגר: יש חלופה של הזרמה ישירה.
אורלי לוי אבקסיס: איזו חלופה פסלת?
<קריאה: יבוא בכמויות קטנות.
<ישראל דנציגר: לא פסלתי כלום.
<ישראל דנציגר: אני אומר שאנחנו נבחן כל חלופה כשהיא תבוא במפורט.
<ישראל דנציגר: נראה לנו על פניו, לפני שבחנו לעומק, שלהשאיר את המכל ברף נמוך ולהביא אניות קטנות, יכול להיות שזה אפילו מגביר את הסיכון.
<ישראל דנציגר: אני לא יודע.
<ישראל דנציגר: לא בחנו את זה לפני שקיבלנו את הפרטים המדויקים.
אילן גילאון: תן לי לעזור לך.
אילן גילאון: אנחנו מקבלים כעובדה מוגמרת את ריקון המפעל ועכשיו תגיד לנו איך לא סוגרים את המפעל ומי יכול להפעיל אותו אם לא מי שצריך להפעיל אותו.
אילן גילאון: זה מה שמעניין אותנו.
אלי אלאלוף: אני אהיה יותר ספציפי.
אלי אלאלוף: יש לכם התייחסות לנושא של העובדים?
אלי אלאלוף: לשם כך התכנסנו ולא כדי לדאוג לייצור העתידי.
אלי אלאלוף: אותי זה לא מעניין.
שלי יחימוביץ': זה דיון על העובדים.
אלי אלאלוף: אם ניכנס לכל סיפור הייצור של האמוניה, יצואו, מטרותיו וכולי, לא דנו בדבר היחיד שמעניין את הוועדה הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: צודק.
אלי אלאלוף: אנחנו מדברים על התעסוקה של העובדים.
אלי אלאלוף: העתיד שלהם.
אלי אלאלוף: אם יש לך התייחסות לזה, בבקשה.
<ישראל דנציגר: חברים, אני חייב להעמיד אתכם על טעותכם.
<ישראל דנציגר: ברשותך.
<ישראל דנציגר: בלי אמוניה במשק, אין עבודה לעובדים כי העובדים נסמכים רק על האמוניה.
אלי אלאלוף: השאלה היא מה עושים עם העובדים.
אורלי לוי אבקסיס: לכן צריך אמוניה.
יעל כהן-פארן: יש חלופה שהיא לא אמוניה.
יעל כהן-פארן: לאמוניה יש תחליף.
יעל כהן-פארן: למה להשתמש בחומר מסוכן כשאפשר להשתמש בחומר אחר?
אלי אלאלוף: יעל, את מפריעה.
יעל כהן-פארן: למה אתה לא מעלה את זה?
<ישראל דנציגר: אני אעלה הכול.
<ישראל דנציגר: יש 11 חלופות.
אילן גילאון: אל תעלה הכול.
אילן גילאון: תעלה רק מה שיכול לגרום לכך שהמפעל לא ייסגר.
<ישראל דנציגר: חברים, יש עוד חלופה וזה נושא של יבוא של איזוטנקים באניות.
<ישראל דנציגר: אנחנו נקבל את הפרטים ונבדוק האם זה לא מעלה את הסיכון יותר במדינת ישראל, שיתרוצצו אותם איזוטנקים.
אלי אלאלוף: האם היבוא הוא טוב לעובדים?
<ישראל דנציגר: ברגע שיש איזוטנקים, יש עבודה לעובדים.
<ישראל דנציגר: כל מה שאני אומר כאן, אם הוא יקרה, הוא טוב לעובדים.
<ישראל דנציגר: זאת הנחת העבודה.
<ישראל דנציגר: יש חלופה נוספת שנבחנה לעומק, לא תפקידנו, וזה נושא של היבוא מירדן.
<ישראל דנציגר: הנושא של יבוא מירדן, כמעט מוכן לפעולה.
<ישראל דנציגר: כרגע זה עומד על כך שזה נעצר על ידי המלך.
<ישראל דנציגר: יש בן אדם אחד במדינת ישראל שיכול לפתור את זה וזה ראש הממשלה.
<ישראל דנציגר: הוא מודע לזה, הוא מכיר את הפרטים, משרדו מכיר את זה, משרדו מכיר לעומק את הנושא הזה.
שלי יחימוביץ': זה פתיר?
<בני ביטון: אני אתייחס לזה.
<בני ביטון: הייתה לי שיחה עם ראש הממשלה.
אורלי לוי אבקסיס: וזה לא מסוכן כמו העברה של האיזוטנקים עליהם דיברת?
<ישראל דנציגר: זה פחות מסוכן.
<בני ביטון: פחות מסוכן.
<ישראל דנציגר: בכל הדברים האלה יש סכנות.
אורלי לוי אבקסיס: בגלל שאלה כבישים פריפריאליים, באזורים פחות הומים?
אורלי לוי אבקסיס: איזו סכנה?
אורלי לוי אבקסיס: אני מנסה להבין מה הסיכון שמצד אחד יש אפשרות להוביל את זה מירדן ומצד שני אין אפשרות להוביל את זה מהמקומות האחרים.
<רומי אבן דנן: אין מכל אמוניה בדרך.
<ישראל דנציגר: כמות המשאיות שלך לא גדלה ואין לך פריקה מאניה.
<ישראל דנציגר: פריקה מאניה היא מסוכנת.
<ישראל דנציגר: ברגע שעשית את הדבר הזה, הורדת את הסיכון.
<ישראל דנציגר: אלה הדברים שאפשר לעשות מיד.
<ישראל דנציגר: אם גורמי הממשלה – האוצר, כלכלה, ראש הממשלה – יצליחו לפתור אותם, יש פתרונות.
<ישראל דנציגר: מה שחברת הכנסת יעל כהן פארן דיברה עליו, יש פתרונות שייקח בערך שנה להיערך אליהן.
<ישראל דנציגר: האחד, ייצור מחנקה זרחתית, ייצור מאוריאה, הורדת אנייה בלב ים וצינור שיובל ממנה.
<ישראל דנציגר: כל הדברים האלה ידרשו היערכות, הקמת מערכי יבוא, מפעלים שייקחו בין שנה לשנה וחצי ולכן לא ציינתי אותם כי הם בטווח הזמן הבינוני ולא המיידי.
<ישראל דנציגר: אלה בסופו של דבר הדברים שמולם אנחנו עומדים.
<ישראל דנציגר: יועילו החברות להגיש לנו בצורה מפורטת את החלופות שהן רוצות להפעיל, נבחן אותן ונגיד כן או לא.
<ישראל דנציגר: יועילו האמונים על כך במשרדי הממשלה לפעול ולסייע למפעלים ליישם את אותן חלופות, נשמח מאוד שלא יפוטר עובד אחד במדינת ישראל.
<ישראל דנציגר: זו מטרתנו.
אלי אלאלוף: מישהו מחיפה כימיקלים רוצה להתייחס?
<שרון אייל: אני עובדת בחיפה כימיקלית כמעט עשרים שנים.
<שרון אייל: אני עובדת במפעל הדרומי כמעט מיום הקמתו.
<שרון אייל: התחלתי כסטודנטית וכיום אני מנכ"לית של חיפה כימיקלים דרום.
שלי יחימוביץ': נדב שחר הוא המנכ"ל הכללי?
<שרון אייל: הוא המנכ"ל של כל הקבוצה.
<שרון אייל: קצת לספר על המפעל כי אנחנו מדברים על העובדים ואני חושבת שבאמת זה הנושא שהוא אולי החשוב ביותר.
<שרון אייל: אנחנו מעסיקים – ואני מדברת על המפעל שלנו – בהעסקה ישירה ועקיפה מאות עובדים שכולם מגיעים מהפריפריה, מדימונה, מערד, מירוחם וגם מבאר שבע.
<שרון אייל: אנחנו מעסיקים בני מיעוטים גם בתפקידי ניהול ובתעודה ההנדסית הניהולית שלנו יש חמישים אחוזים נשים.
<שרון אייל: תעשייה בעיניים שלי, ובטח תעשייה כבדה, היא כמעט ציונות, בטח כשזה מגיע למקומות כמו הפריפריה.
<שרון אייל: תעשייה היא כוח מניע אדיר, מעסיקה כמות ענקית של עובדים שעובדים מאוד מאוד קשה.
<שרון אייל: המפעל שלנו, אבל גם המפעל בצפון, אלה מפעלים שעובדים 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע, 365 ימים בשנה.
<שרון אייל: בשנת 2016 הוצאנו סחורות בלמעלה משניים וחצי מיליארד שקלים.
<שרון אייל: חיפה כימיקלים היא חברה מצליחה כבר חמישים שנים.
<שרון אייל: היא התחילה מפטנט ישראלי.
<שרון אייל: אני מייצגת את ההנהלה אבל כנראה, אולי בגלל הזמן, אני בעיקר מייצגת את העובדים.
<שרון אייל: יכול להיות שנעשו טעויות, אני בטוחה שגם מצד הממשלה וגם מצד הנהלת החברה, אבל כרגע זה כנראה לא משנה כי צריך לתת פתרון ופתרון צריך להיות פתרון לעכשיו.
<שרון אייל: אנחנו לא יכולים לעצור את החברה.
<שרון אייל: כל הסיסמאות האלה שאומרים העיקר הם העובדים, זה לא עוזר לנו.
<שרון אייל: המפעל בצפון כמו המפעל בדרום הוא מפעל שהליבה שלו הוא שלושה מפעלים שעובדים בטור.
<שרון אייל: המפעלים האלה עובדים אחד אחרי השני.
<שרון אייל: חומרי הגלם העיקריים שלהם הם אמוניה ואשלג.
<שרון אייל: בלי אמוניה המפעלים האלה לא יוכלו לייצר, לא יום ולא יומיים, ואז שני המפעלים, צפון ודרום, סוגרים ומדוממים את המפעלים האלה.
<שרון אייל: אפשר לדומם לתקופה מאוד קצרה, אבל ברגע שמדוממים לתקופה ארוכה, הנזק גם מבחינת העובדים - - -
מיכל בירן: אתם פשוט עושים סוג של נוהל שכן לעובדים.
מיכל בירן: אני פשוט בהלם ממה שאת אומרת.
מיכל בירן: אתם פשוט משתמשים בהם כמגן אנושי לחוסר האחריות שלכם.
מיכל בירן: את מאוד נחמדה, אבל ההנהלה גילתה חוסר אחריות ועכשיו משתמשים בעובדים באופן לא הגון.
מיכל בירן: פשוט נוהל שכן.
<שרון אייל: אם מחפשים את האשם, אין לי בעיה להגיד שאני אשם.
<שרון אייל: אבל זה לא יעזור לעובדים.
יעל כהן-פארן: אתם יצרתם את הבעיה.
יעל כהן-פארן: נתנו לכם מספיק זמן להיערך.
ירון מזוז: ההנהלה אשמה.
מיקי רוזנטל: בואו לא נדון בעבר.
מיקי רוזנטל: בואו נדבר על העובדים.
ירון מזוז: נדב שחר.
אלי אלאלוף: סגן השר, זאת לא צורה.
אלי אלאלוף: יעל, זאת פעם שנייה שאני קורא לך.
אלי אלאלוף: עוד לא לסדר אבל קורא לך.
מאיר כהן: יש הזדמנות אחרת אבל לא עכשיו.
מאיר כהן: זה לא מקדם אותנו לשום מקום.
יעל כהן-פארן: אבל הם צריכים לעשות משהו.
מאיר כהן: הם אמורים לתת חלופות.
אלי אלאלוף: בבקשה, תסיימי את דבריך.
<שרון אייל: אני רוצה להסביר.
<שרון אייל: נכון שהמכרז נכשל והוא נכשל בנובמבר ואכן הוא נכשל בגלל מחירי גז ומחירי אמוניה.
<שרון אייל: אנחנו מוכנים כבר עכשיו לצאת מכאן ולחתום על כל ההצעות שאמרתם, של ה-720 מיליון שקלים כסיוע.
<שרון אייל: אנחנו לא מכירים את המספרים האלה.
<ישראל דנציגר: ב-1 לפברואר, עת הייתם צריכים להסכים, לא הסכמתם וזה ממש חבל.
אילן גילאון: בסדר, אבל עכשיו הם רוצים להסכים.
ירון מזוז: כל השקרים וכל דברי הבלע.
ירון מזוז: רוצים להשתמש בעובדים.
<שרון אייל: לא, אני לא רוצה להשתמש בעובדים.
אלי אלאלוף: שמענו פעם ראשונה משהו בקשר לפתרון.
אלי אלאלוף: תנו לה לדבר.
אלי אלאלוף: אני מבקש, אף אחד לא יפריע לך.
אלי אלאלוף: מעכשיו אני מתחיל להוציא גם חברי כנסת וגם סגן שר.
אלי אלאלוף: פעם ראשונה אני אעשה תקדים בהיסטוריה.
<שרון אייל: המדינה קיבלה החלטה לסגור את המפעל.
<שרון אייל: דרך אגב, המכרז המקורי, ההחלטה הייתה שיצא מכרז, הוא היה אמור להיסגר ב-2016 וכחלק מהמכרז המפעל או המסוף היה צריך להמשיך לעבוד עד 2020 או 2021, עד לסיום מאה אלף טון האמוניה.
אלי אלאלוף: עכשיו יש החלטת בית משפט.
<שרון אייל: עכשיו יש החלטה ואנחנו מכבדים אותה.
אלי אלאלוף: מה העמדה שלכם היום?
<שרון אייל: הגשנו עשר חלופות.
<שרון אייל: לטווח הארוך ברור לנו שצריך להיות מפעל.
<שרון אייל: לטווח המיידי, אנחנו צריכים חלופות - - -
אלי אלאלוף: הגשתם?
<שרון אייל: כן.
<שרון אייל: הגשנו חלופות.
אלי אלאלוף: באנו להבין.
<שרון אייל: אני אסביר.
<שרון אייל: היה דיון במסגרת המתווה הלאומי והוחלט להתקדם עם חמש.
<שרון אייל: קיבלנו אישור להגיש עד אמצע אפריל את כל הפרשות הטכניות כולל הסיכונים והזמינות.
<שרון אייל: אנחנו מגישים את זה היום, הרבה לפני אמצע אפריל.
<שרון אייל: יהיה את כל החומר.
<שרון אייל: מה שאני מבקשת, בגלל שמדובר כאן בעובדים, ב-3,000 עובדים, מספר שלא מתקבל על הדעת, 1,500 עובדים, אלה אנשים שאנחנו מכירים אותם עשרים שנים.
<שרון אייל: בשבילנו זאת סיטואציה שכמעט בלתי אפשרית.
<שרון אייל: אני מבקשת, אנחנו נגיש היום את כל החלופות ברמה הכי יסודית שאפשר.
<שרון אייל: אני מבקשת, כמה שיותר מהר לשבת, לקרוא לנו.
<שרון אייל: אם צריך לעשות דיון, אנחנו נעשה דיון.
<שרון אייל: אין לנו שום מטרה להתנהל על גב העובדים.
<שרון אייל: הסיוט הכי גדול שלי ושל מי שהקים את המפעל בדרום הוא לסגור את המפעל הזה.
<שרון אייל: אני לא רוצה להיות בסיטואציה הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: אף פעם לא חשבתם שתגיעו לנקודה הזאת?
<שרון אייל: שוב, יכול להיות שחשבו ויכול להיות שלא חשבו.
<שרון אייל: המכרז נכשל בנובמבר.
<קריאה: אם אתם לא מסוגלים, ילאימו אתכם.
אלי אלאלוף: אני מבקש מראש העיר דימונה, ידידי בני ביטון.
אלי אלאלוף: אחריו ידבר ראש עיריית ערד ואחריו חברי הכנסת ולנציגי העובדים.
<בני ביטון: אדוני היושב ראש, קודם כל אני רוצה להודות לך וגם לקולגה שלי, למאיר כהן, לשעבר ראש עיריית דימונה, על שיזמתם דיון כל כך חשוב.
<בני ביטון: אני מתבייש שאני שומע את הדיון הזה ואני כבר קרוב לחודש מתעסק יחד עם האדון שיושב כאן לידי, יחד עם כל העובדים, יחד עם כל השרים והגעתי לראש הממשלה ועצרתי את ישיבת הממשלה ביום חמישי יחד עם יהודה שישב אתי בלשכת ראש הממשלה.
<בני ביטון: אני חייב לציין כאן לטובה את השר זאב אלקין שלא נמצא אתנו כאן.
<בני ביטון: באמת, המשרד להגנת הסביבה מוכן ללכת לקראת כל הסיפור הזה אבל לצערי הרב אני אומר שאתם אשמים.
<בני ביטון: הנהלת חיפה כימיקלים אשמה.
<בני ביטון: לקחתם את העובדים שלכם כבני ערובה ושום דבר לא יעזור לכם.
<בני ביטון: ישבתי גם עם ראש הממשלה, גם עם זאב אלקין , גם עם אלי כהן וגם עם שר האוצר.
<בני ביטון: אדוני היושב ראש, לטווח הרחוק יש פתרון.
<בני ביטון: יש פתרון ממשרד האוצר.
<בני ביטון: היה מכרז שלא היה מכרז טוב וצריך להגיד את זה, שמדינת ישראל לא שמה מספיק כסף.
<בני ביטון: 26 אחוזים, לא מספיק.
<בני ביטון: כל יזם שרוצה להקים מפעל יכול לקבל באופן אוטומטי 26 אחוזים להקמת מפעל.
<בני ביטון: זה לא מספיק.
<בני ביטון: כחלון יחד עם המנכ"ל שלו אמר לי שהם מוכנים להגדיל את המענק.
<בני ביטון: הנה, אני אומר את זה בפעם הראשונה.
מאיר כהן: אגב, המפעל רוצה ארבעים אחוזים.
<בני ביטון: נכון.
<בני ביטון: 14 אחוזים, מדובר על 150 מיליון שקלים, אם אתם רוצים לדבר על נתונים ומספרים.
<בני ביטון: אני לא מדבר על הטווח הרחוק.
<בני ביטון: אני מדבר כרגע על מה אנחנו עושים מחר בבוקר.
<בני ביטון: העובדים נמצאים שם ונעצרים שם.