GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ראובן בילט: האם אתה יודע שיש מוצרים שמביאים אותם והם לא מצליחים?
ראובן בילט: מוכרים מאה יחידות.
ראובן בילט: אתה יודע שמביאים מוצר, מוכרים מאה יחידות, אתה יודע שזה עולה 13 שקלים ליחידה?
ראובן בילט: חלק את ה-1,300 למאה מוצרים.
אלי אלאלוף: כמה מוצרים כאלה?
ראובן בילט: מביאים לארץ 13 אלף רישיונות.
ראובן בילט: משמע, 13 אלף מוצרים כל שנה.
ראובן בילט: לאן זה מגיע?
ראובן בילט: לאיזה אבסורד?
ראובן בילט: מביאים לק, אותו לק, אין הבדל בתכולה, הצבע הוא אחר.
ראובן בילט: מביאים מוצר שפעם קראו לו בשם מסוים, נקרא לו בוס, ואחר כך משנים את האריזה כשזה אותו מוצר וקוראים לו ניו בוס או נייס בוס.
ראובן בילט: עוד פעם אגרה.
ראובן בילט: הם לא יודעים מה שהם מדברים.
ראובן בילט: עכשיו אומרים שהוא לא ידע איך יש עוד אלפי מוצרים.
אלי אלאלוף: למה אתה חושב שהם לא יודעים על מה הם מדברים?
ראובן בילט: הנה, הוא אמר.
ראובן בילט: אתה אדוני מבין אבל מה הוא אמר?
ראובן בילט: אני שמעתי מה הוא אמר.
אלי אלאלוף: מה הוא אמר?
ראובן בילט: הוא אמר שאין הבדל.
ראובן בילט: אדוני, לפי פקודת הרוקחים מתווספים כל מה שהיום לא צריך לשלם אגרה.
ראובן בילט: על יבוא בושם לא צריך לשלם אגרה.
ראובן בילט: על סבון לא צריך לשלם אגרה.
ראובן בילט: מהיום מביאים עוד אלפי מוצרים שצריכים לשלם עליהם אגרה.
ראובן בילט: למה?
אלי אלאלוף: אתה לא שמעת את החלק הראשון.
אלי אלאלוף: אגרה היא גם כדי לכסות את הפיקוח.
ראובן בילט: תכף נדבר על זה.
ראובן בילט: למה הדבר דומה אדוני?
ראובן בילט: אני אצטרך לשלם עבור פקח מס הכנסה שבא לביקורת אצלי.
ראובן בילט: נשמע כדבר הזה?
אלי אלאלוף: לא קשור למס הכנסה.
ראובן בילט: סליחה, זאת דוגמה.
אלי אלאלוף: תן דוגמה אמיתית.
אלי אלאלוף: זה קשור לפיקוח.
ראובן בילט: אני צריך לשלם כדי שהוא ילך לפקח אצל מישהו.
ראובן בילט: לדוגמה, יש כל מיני אנשים וחברות שעושים כל מיני דברים לא חוקיים.
ראובן בילט: הוא יצטרך לפקח עליהם.
ראובן בילט: הוא יודע שלחברות הרציניות אין מה לפקח, הם נציגים של חברות בינלאומיות, אז אני צריך לשלם, אני, היבואן שמביא את זה בצורה רשמית, או התעשיין, אני צריך לשלם אגרה כדי שהוא יוכל לפקח על מישהו שלא מקיים את זה?
ראובן בילט: איפה נשמע דבר כזה?
אלי אלאלוף: אתה לא יודע שהטובים משלמים על הרעים?
ראובן בילט: לא.
ראובן בילט: אני לא מסכים עם זה.
ראובן בילט: אתה כחבר כנסת, כיושב ראש ועדה, לא חושב שצריך לתת יד לדבר הזה.
אלי אלאלוף: שהטובים תמיד משלמים על הרעים?
ראובן בילט: לכן אתם בכנסת.
אלי אלאלוף: מה אני יכול להגיד?
אלי אלאלוף: שרק הרעים ישלמו מס הכנסה והטובים לא ישלמו?
ראובן בילט: לא הרעים.
ראובן בילט: עכשיו נדבר על עובדות.
ראובן בילט: המצב הוא כזה שהיום על רישיון מבקשים 1,313 ויותר לא יהיה צריך רישיון אבל עוד פעם משלמים 1,300 שקלים.
ראובן בילט: באופן טבעי, בואו לא נטעה, הרי יגלגלו את זה על הצרכן ומה יגידו למה העלו מחירים?
ראובן בילט: יגידו שבגלל שעכשיו עשו חוק חדש - תוספת למחיר.
ראובן בילט: הלא צריך להבין שהחוק הזה בא להוזיל.
ראובן בילט: אתה יכול לבוא ולהגיד שאתה רוצה לדעת איך אתה תוזיל.
ראובן בילט: מתחייבים, אני כבר מצהיר, שלא יהיה מצב כזה שאם יבוטלו האגרות, שהיום משלמים אותן ועכשיו עוד מתווספות אגרות, הצרכן בישראל לא צריך לשלם יותר.
ראובן בילט: יש דבר נוסף שצריך לדעת.
ראובן בילט: לפי ההסכם שישראל חתמה עם ארגון הסחר העולמי, בכל מקום שיש אפליה מהסוג הזה, שליצוא פתאום ביטלו את האגרה וליבוא יש אגרה, צריך יהיה לדווח על זה לארגון הסחר העולמי.
ראובן בילט: זה לא יעבור הדבר הזה.
ראובן בילט: לא יכול להיות שתהיה האפליה הזאת.
ראובן בילט: הלא הרעיון היה להוזיל את יוקר המחיה.
ראובן בילט: אמרו יקר.
ראובן בילט: אז עכשיו יגידו שלא רק יקר אלא יהיה יותר יקר.
ראובן בילט: כפי שאמרתי, עוד אלפיים מוצרים מתווספים לסל הזה.
ראובן בילט: לשם כך באנו לכאן?
ראובן בילט: לשם כך אנחנו נמצאים כאן?
אלי אלאלוף: בוא נלך עם החישוב שלך.
ראובן בילט: אלפיים מוצרים של בשמים.
ראובן בילט: 1,300 שקלים על כל מותג.
אלי אלאלוף: כפול אלפיים?
ראובן בילט: כן.
ראובן בילט: אלפיים.
ראובן בילט: אני אגיד לך את הסכום.
ראובן בילט: עד היום סך כל ההכנסות מאגרות תמרוקים - - -
אלי אלאלוף: אני רוצה לספור מה שאמרת.
אלי אלאלוף: רק כדי להראות לך שהמספרים הם מגוחכים, שאם אתה אומר שזה פוגע ביוקר המחיה, אז באמת, אל תפחיד אותנו בעובדות פשוטות.
אלי אלאלוף: 1,300 כפול אלפיים, כמה זה?
קריאה: שניים וחצי מיליון.
אלי אלאלוף: יוקר המחיה של שוק של שישה מיליארד שקלים.
ראובן בילט: סליחה, אדוני, אתה עושה ערבוב בין בשמים לבין שמפו.
ראובן בילט: עם כל הכבוד, אתה מערבב דברים שאין להם אחד לשני קשר.
אמיר רשף: בכמה גדלו הרווחים של יבואני הקוסמטיקה בעשור האחרון?
ראובן בילט: אני אגיד לך.
ראובן בילט: אין לכם מושג.
אמיר רשף: 175 אחוזים גידול מ-2003 עד 2013.
אמיר רשף: איפה הכסף?
ראובן בילט: זאת דמגוגיה.
אמיר רשף: 13 אגורות על הרישיון של התמרוק.
אמיר רשף: זה מה שיעלה את יוקר המחיה?
ראובן בילט: תסלח לי, איך אתה עושה חשבון?
ראובן בילט: עולה 1,300 שקלים אגרה למוצר.
ראובן בילט: מכרו מאה מוצרים.
ראובן בילט: זה 13 שקלים או 13 אגורות?
אמיר רשף: את כל מה שאתה מביא אתה מוכר מהמוצרים?
ראובן בילט: התשובה היא כן.
ראובן בילט: אתה פשוט לא יודע.
ראובן בילט: אלה סוגים שונים של מוצרים.
ראובן בילט: מביאים איפור לעיניים והוא לא הצליח.
ראובן בילט: מכרו מאתיים.
ראובן בילט: זה יצא שמונה שקלים לכל אחד.
ראובן בילט: הביאו לק, הצבע לא הצליח, יצטרכו להוסיף לכל אחד עוד שמונה שקלים, עשרה שקלים.
ראובן בילט: זה הגיון?
ראובן בילט: הוא חילק את כל המספרים.
ראובן בילט: הוא לא מתייחס לכל דבר ודבר.
ראובן בילט: זה פשוט לקחת ולעשות מספרים.
ראובן בילט: בכנסת יש לכם את מרכז המחקר.
ראובן בילט: שיחקור מרכז המחקר ולא יזרקו מספרים על מיליונים, על 170 אחוזים.
אמיר רשף: זה דוח של הכלכלן הראשי שבדק את הרווחים שלכם.
אמיר רשף: גידול של 175 אחוזים בעשור האחרון.
אמיר רשף: בדיון הראשון הראיתי את הפערים במחירים של שישים אחוזים.
ראובן בילט: אנחנו התייחסנו קצת יותר ברצינות לעניין.
ראובן בילט: אתה זורק מספרים ודמגוגיה.
אלי אלאלוף: שמעת מאתנו מילה דמגוגיה?
ראובן בילט: אני מדבר רק על אמיר.
אלי אלאלוף: עד עכשיו היה לנו דיון של חמש-שש שעות ביחד בכבוד מוחלט.
ראובן בילט: שלחנו לך ביום חמישי דוגמה.
ראובן בילט: עשינו את הדבר הכי פשוט.
ראובן בילט: למה אמרתי את זה?
ראובן בילט: כי אפשר לזרוק מספרים באוויר.
ראובן בילט: מוצר שהוא מאוד פופולרי בישראל, בשמים.
ראובן בילט: הראינו בטבלה שאין מקום יותר זול באירופה מאשר ישראל.
ראובן בילט: לקחנו והשווינו בחנויות הכי גדולות – בסלפריג'ס, בטוגלס, בספורה – וכתבנו כאן איפה הכי זול.
ראובן בילט: הכי זול זה בישראל.
ראובן בילט: לבוא ולהגיד שהמחירים יקרים?
ראובן בילט: לקחו שלושה מוצרים, הוא לקח בפעם הקודמת שלושה מוצרים, מוצר נישה, ועל זה הוא אומר שהמחיר הוא שונה באירופה.
ראובן בילט: יכול להיות.
ראובן בילט: בין אלפי מוצרים בתחום הזה, יכול להיות.
ראובן בילט: לקחנו את אחד הדברים שהם הכי מקובלים והכי נמכרים וזה הבישום.
ראובן בילט: מה יותר פשוט מאשר ללכת ולבדוק?
ראובן בילט: בבקשה, תראה לי איפה כאן יש נתון אחד לא נכון.
ראובן בילט: זאת עובדה.
ראובן בילט: כל המוצרים האלה, אדוני, לא הייתה עליהם אגרה ומהיום יש אגרה.
ראובן בילט: זה הגיוני?
ראובן בילט: גם הכי זול וגם עוד תהיה אגרה.
ראובן בילט: לכן אנחנו מבקשים, אדוני, שלא תהיה שום אפליה.
ראובן בילט: צריך לדעת שהתעשייה הזו של היבואנים מעסיקה כעשרים אלף אנשים, כמעט שבעים אחוזים נשים, אלה דיילות בנקודות המכירה, חלקן אפילו אימהות חד הוריות.
ראובן בילט: זאת אוכלוסייה גדולה והיא גדולה פי שבע מהתעשייה.
ראובן בילט: אין כמעט ייצור של בושם בישראל.
ראובן בילט: אין דבר כזה.
ראובן בילט: אתה שואל למה.
ראובן בילט: שאלת אותי למה.
ראובן בילט: כי זאת התנהגות של הצרכנים כי הם רגילים, כמו שצרכן באירופה ובאמריקה, לקנות מותגים בינלאומיים.
ראובן בילט: ראשית אני אומר שהמחירים כאן הם יותר זולים.
ראובן בילט: שנית אני מראה שמוסיפים עוד אגרה.
ראובן בילט: שלישית, זאת תעשייה שלמה שמעסיקה עשרים אלף אנשים.
ראובן בילט: זאת לא התעשייה של אלף-אלפיים אנשים.
ראובן בילט: יש לזה משמעות.
ראובן בילט: במקום שיבטלו את האגרות, ומטילים עלינו היום אחריות, עוד באים ואומרים מה אנחנו צריכים פיקוח.
ראובן בילט: לשם כך קיבלתם משר האוצר חמישה מיליון שקלים, תבקשו יותר, תבקשו פחות.
ראובן בילט: אנחנו צריכים לשלם את הפיקוח כשעלינו מטילים היום אחריות שלא הייתה לנו מעולם?
ראובן בילט: הכי נוח היה, אדוני, כמו שהיה בפעם הקודמת.
ראובן בילט: שולחים למשרד הבריאות את הרישיונות, יש לו צוות עובדים, יש 13 אלף רישיונות בשנה, אנחנו כמובן סובלים ומחכים כמה חודשים עד שיהיה רישיון, אין עלינו כמעט שום אחריות, כל האחריות היא על משרד הבריאות ואם קורה משהו, נגיד שניתן רישיון.
ראובן בילט: היום אומרים לנו, לא, הכול מתהפך.
ראובן בילט: חוקים פליליים, עבירות, הכול עלינו.
ראובן בילט: אז גם האגרות עלינו?
ראובן בילט: תודה.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה תשובה אבל אני אגיד לך הערה.
אלי אלאלוף: בין חמישה מיליון שקלים לסבסד את התמרוקים בצורה זו או אחרת לחמישה מיליון שקלים שילכו לקבוצות העוני, אתה יודע איפה התשובה.
יואב גזית: אני כנציג התעשיינים לא כל כך מבין על מה הרעש של היבואנים כי יש היום רישיונות וישלמו עוד נוטיפיקציה.
יואב גזית: אדוני, אני רוצה שבאמת תבין את סוגיית העלות לתעשייה.
יואב גזית: היום התעשייה משלמת לא 1,300 שקלים, אדוני נציג האוצר, אלא עלות רישיון היא הרבה יותר.
יואב גזית: יש בדיקות, יש היעזרות במומחים, אבל היבואן מקבל את כל החומר הנדרש לנוטיפיקציה מהיצרן בחוץ לארץ.
יואב גזית: היום על פי החקיקה הזאת התעשיין יצטרך להכין את זה בעצמו.
יואב גזית: אני רוצה לראות כאן מישהו שיגיד שהכנת תיק מוצר עולה פחות מ-5,000 שקלים למוצר.
יואב גזית: אין כזה דבר.
יואב גזית: יש הערכת בטיחות – כ-1,500 שקלים, צ'לנג' טסט – כאלף שקלים, סטביליטי.
יואב גזית: מינימום 5,000 שקלים למוצר יעלה לתעשייה הישראלית לשווק מוצר בישראל.
יואב גזית: מה שהיבואן מקבל בחינם מחוץ לארץ, אנחנו נצטרך לייצר את זה בעצמנו.
יואב גזית: זאת עובדה שלא שנויה במחלוקת.
יואב גזית: עכשיו באים ואומרים שזה שאתה צריך להכין את תיק המוצר ולשלם את ה-5,000 שקלים, זה בסדר, אבל חוץ מזה תשלם עוד אגרת נוטיפיקציה.
יואב גזית: יש כאן משהו שהוא לא יתכן.
יואב גזית: יש כאן אפליה אדירה של התעשייה לעומת היבוא.
יואב גזית: הוא דיבר על גרמניה.
יואב גזית: זה ממש חסר הגיון כי כשאני מייצא לגרמניה, אני משלם בחוץ לארץ לנציג האחראי שלי עם כל העלויות של הנוטיפיקציה.
יואב גזית: מה הדיבור הזה?
יואב גזית: השארת האגרות לתעשייה, זאת לא תוספת של חמישים אחוזים אלא זאת תוספת של 500-600 אחוזים לאגרות הקיימות.
יואב גזית: אנחנו מגיעים כאן אולי ל-6,000-7,000 שקלים ליחידת מוצר ואין מי שיחלוק על זה.
יואב גזית: אני רוצה לראות אחד שיחלוק על זה.
יואב גזית: בשבוע שעבר אמר לי נציג האוצר: מה אתה רוצה מהחיים שלי, זה לא מגיע אלי.
יואב גזית: נו, אז מה?
יואב גזית: מה זה לא מגיע אליך?
יואב גזית: זה יוצא ממני.
יואב גזית: השאלה אם זה מגיע לאוצר או יוצא מהתעשייה?
יואב גזית: להכין תיק מוצר עולה הרבה הרבה אלפי שקלים.
יואב גזית: אני רוצה לראות שנציגי משרד הבריאות יחלקו על המספר הזה.
יואב גזית: לא יתכן שהתעשייה תופלה לרעה.
יואב גזית: כל החקיקה הזאת היא אסון לתעשייה.
יואב גזית: אני אומר לך את דעתי.
יואב גזית: היא אסון לתעשייה.
יואב גזית: לא יישארו הרבה מפעלי תעשייה אם החקיקה הזאת תעבור.
יואב גזית: לפחות באגרות לא יישמע שמדינת ישראל תפלה ותתאכזר לתעשיינים שלה.
חביב פאר: רציתי לומר לאמיר שרוב התעשייה לא מייצרת בהיקפים של עשרות אלפי יחידות.
חביב פאר: אמנות הייצור היום הצטמצמו ל-500 ו-600.
חביב פאר: תחרות מאוד מאוד קשה.
חביב פאר: האגרות האלה מצטרפות לסדרת אגרות ולסדרת פעולות שחלות עלינו כל הזמן.
חביב פאר: זה יכביד עלינו מאוד מאוד.
חביב פאר: מה שיואב אמר לגבי התיק, אני חושב שהוא הגזים למטה.
חביב פאר: עלות של תיק כזה תהיה הרבה יותר מ-5,000 שקלים.
חביב פאר: אתה צריך לקחת בחשבון שלא יכול להיות שאנחנו נישא ברגולציה, בפיקוח על הרגולציה.
חביב פאר: אם החלטתם לעשות רגולציה, אתם לא צריכים לממן אותה מכיס המפעלים.
חביב פאר: בסופו של דבר זה יתגלגל לצרכן ואני בטוח שאתם לא רוצים שזה יקרה.
עינת ארצי: נציגת דיפלומט מפיצים.
עינת ארצי: אמר כאן אדון גזית שאנחנו מקבלים את כל המסמכים מהחברה, בעצם מהיצרן ולנו אין עלויות נוספות.
עינת ארצי: זה לא בדיוק נכון.
עינת ארצי: גם כשאנחנו מכינים תיק מוצר, אנחנו עדיין שולחים את המוצר כאן בארץ לבדיקות מעבדה וגם לנו זה עולה.
יואב גזית: זה לא יהיה קיים ברגולציה החדשה.
עינת ארצי: למה?
עינת ארצי: אנחנו נצטרך להחזיק אצלנו את תיק המוצר.
עינת ארצי: אנחנו עדיין נצטרך בדיקות מעבדה דקדקניות עם כל האחריות הפלילית.
אלי אלאלוף: למה המפיצים מחזיקים תיק מעבדה?
יואב גזית: זאת חובה.
יואב גזית: אחרת זה פלילי.
יואב גזית: חייבים.
אלי אלאלוף: הם עושים בדיקות מעבדה?
יואב גזית: ודאי.
יואב גזית: הם צריכים לבדוק.
יואב גזית: אם מחר יקרה משהו?
יואב גזית: זאת האחריות שלנו.
יואב גזית: יש לנו אחריות.
יואב גזית: קבעתם את זה.
עינת ארצי: גם היום, לפני שאנחנו מעבירים את הדברים למשרד הבריאות, אנחנו מעבירים את המוצרים בדיקות מעבדה.
עינת ארצי: אנחנו לא רק נותנים למשרד הבריאות לערוך את הבדיקות שלהם.
עינת ארצי: אנחנו משלמים על כך אלפי שקלים למעבדות בהן אנחנו מעבירים את המוצרים.
עינת ארצי: היום אנחנו משלמים גם למעבדות וגם למשרד הבריאות ובהמשך נשלם גם למעבדות וגם את האגרות.
עינת ארצי: זה לא ייפול רק על היצרנים אלא זה ימשיך ליפול גם על היבואנים.
אלי אלאלוף: אולי תסבירו גם מה סוג האגרות שאמורות להישאר.
מיקי לוי: למה גם וגם.
מיקי לוי: הרי זה גורם ליוקר המחיה.
אייל שורצברג: לפני שאנחנו אומרים אמירות של יוקר מחיה ודברים כאלה, שזה דבר חשוב, כולנו חיים כאן, אני חושב שכדאי שנסתכל רגע על מה אנחנו מדברים היום וגם על מה אנחנו מדברים בעתיד, בלי לפגוע חלילה בפרנסה שלכם.
אייל שורצברג: דרך אגב, לגבי היבואנים, אני רוצה לומר שגם הם נותנים תעסוקה לעובדים בישראל, כך שכל מי שנמצא כאן שייך למעגל העבודה וזה חשוב מאוד, ואנחנו תומכים בזה גם כמשרד בריאות וגם כמשרד אוצר.
אייל שורצברג: אף אחד כאן לא חושב אחרת.
אייל שורצברג: כשמכניסים את הסכומים, צריך להכניס אותם קודם כל לפרופורציות.
אייל שורצברג: אנחנו מדברים כאן על שווי שוק של שישה-שבעה מיליארד שקלים.
אייל שורצברג: אנחנו מדברים כאן על שווי אגרות היום פחות או יותר של 15 מיליון שקלים שנכנסים למשרד הבריאות ועם ביטול הצו הזה הם כבר לא ייכנסו יותר למשרד הבריאות אלא ייכנסו לאוצר ויחולקו על פי איך שהאוצר יחליט לעשות.
אייל שורצברג: גם בגידול של עוד מוצרים באגרות הקיימות, בסכומים הקיימים שיעלה הסכום לעשרים מיליון שקלים, כשאנחנו לוקחים עשרים מיליון שקלים ומחלקים אותו בשישה מיליארד, יוצא סדר גודל של - - -
אמיר רשף: 0.3 אחוזים.
קריאה: שישה מיליארד, זה כולל סכיני גילוח ואבקות כביסה.
אייל שורצברג: אני יכול להסתמך רק על נתונים שנותנים לי ואני רוצה להאמין שמה שמעביר האוצר, אלה הנתונים הנכונים.
אייל שורצברג: אולי אני תמים אבל כך נראה לי שנעשית עבודת ממשלה.
אייל שורצברג: לגבי הנושא הזה של הגשה ובדיקות נוספות וכדומה.
אייל שורצברג: אם תיק היצרן שיועבר מחוץ לארץ יכלול את כל הבדיקות, הרי שאותו נציג אחראי יכול לבוא ולהגיד שהוא שבע רצון, הוא מעלה את זה לאתר הנוטיפיקציה שלהם ואנחנו לא נבקש ממנו שום דבר נוסף.
אייל שורצברג: היום יש בדיקות מסוימות שנעשות כי אנחנו עובדים במשטר מסוים.
אייל שורצברג: כשנעבור למשטר חדש, זה יהיה אחרת.
אייל שורצברג: קשה לי לקבל את מה שאתם אומרים שבשיטת העבודה החדשה אין כביכול אחריות למשרד הבריאות.
אייל שורצברג: להפך.
אייל שורצברג: האחריות פשוט עכשיו, המבנה שלה משתנה אבל נשארת אחריות מאוד מאוד כבדה.
אייל שורצברג: ראשית, בפיקוח בשווקים, שנית, בתחזוקה של מערכת מחשוב שזה נשמע דבר שהוא טריביאלי אבל הוא עולה עלות רבה בהקמה ועלות רבה גם בתחזוקה, ולכן צריך למצוא מקורות מימון כדי לבצע את הדברים האלה.
אייל שורצברג: אני לא רואה למה מעבר משיטה אחת לשיטה אחרת מייתרת את המנעד של האגרות, אבל באמת, קטונתי, אולי אני לא מבין כאן משהו כלכלי.
אייל שורצברג: אני חושב שמדינה מתוקנת גובה על השירותים שלה, בין אם בנוטיפיקציה ובין אם לא.
אייל שורצברג: אתה מקבל את השירות.
אייל שורצברג: יכולת להגיד אותו דבר, כשאתה הולך לאוטומט של משרד הרישוי ומוציא את הרישיון שלך, למה אתה צריך לשלם שם כי רובוט עושה את העבודה.
אייל שורצברג: אני לא רואה איך זה משפיע על יוקר המחיה.
אייל שורצברג: יוקר המחיה הוא גם החלטה של התעשיינים ושל היבואנים לקיים מה שנקרא משטר רווחים סביר.
אייל שורצברג: אני רוצה להגיד עוד דבר.
אייל שורצברג: אנחנו לא יודעים מה הרפורמה הזאת תעשה ליבואנים חדשים שמבקשים להיכנס אבל אנחנו כן רוצים שמי שנכנס, יבואנים או יצרנים חדשים שמבקשים להיכנס, אנחנו כן יודעים דבר אחד והוא שאנחנו רוצים שאנשים רציניים ייכנסו וחלק מהסינון הזה הוא גם שיהיה לך מספיק מקורות שלך כדי לקיים את הדבר הזה כולל גם בתשלום של אגרות.
אייל שורצברג: זאת לא מילה גסה להגיד אגרות.
אייל שורצברג: לשיטת העלויות, אני חושב שאמיר התייחס לזה.
אייל שורצברג: אין כוונה להעלות את העלויות הקיימות.
אייל שורצברג: רישיון תמרוקים כללי הוא משהו כמו 1,723 שקלים והוא ניתן לחמש שנים.
יואב גזית: האם אתה מסכים אתי שרישיון תמרוקים לפי הרגולציה שאתה רוצה להביא יעלה 5,000 שקלים צפונה?
אייל שורצברג: כמה זמן עולה לך בזמן שאתה ממתין לקבל רישיונות היום לעלות לשוק?
אייל שורצברג: הזמן הזה גם שווה משהו.
אייל שורצברג: זאת אומרת, יש כאן איזשהו טרייד אוף אבל אני לא נכנס אתך לדבר הזה.
יואב גזית: כמה לדעתך המקצועית יעלה להכין תיק?
אייל שורצברג: אני לא יכול להגיד לך.
אייל שורצברג: אני לא יודע להגיד.
אייל שורצברג: גם היום יש עלויות.
יואב גזית: אתה מסכים אתי שהמספר מגיע ל-5,000 שקלים?
אייל שורצברג: אני לא יודע להגיד לך.
אלי אלאלוף: כמה עלה לפני התיקון הזה?
יואב גזית: אפס.
נילי חיון דיקמן: לא נכון.
נילי חיון דיקמן: קודם כל הם צריכים להגיש בקשה.
נילי חיון דיקמן: דבר שני, הם צריכים להגיש שם לפעמים, לפי המוצר, תעודות בדיקה של מעבדות וכולי.
נילי חיון דיקמן: התיק כולל משהו והוא לא נעשה בחינם.
נילי חיון דיקמן: כל אחד צריך לתמחר את הפעילות שלו.
קריאה: העלות שמשרד מדבר עליה היא בזמן שממתינים.
נורית הראל: לגבי הנתונים שמציגים כאן ומדברים על הענף הרווחי.
נורית הראל: יש כמה חברות שנסחרות בבורסה, לא חברות פרטיות, ואפשר לפתוח את זה לחברות הפרטיות.
נורית הראל: אנחנו לא חושפים מידע.
נורית הראל: הענף בישראל עובד על חמישה אחוזים רווח או חברות שמפסידות.
נורית הראל: תבדקו את כל חברות הקוסמטיקה והתמרוקים בבורסה הישראלית ותבדקו את מתח הרווחים שלהן ואז תנהלו לנו את העסקים.
נורית הראל: עסקים נסגרים.
נורית הראל: אחד פשט את הרגל, אחד עומד להיסגר.
נורית הראל: אנחנו נחשבים גדולים אבל בענף המזון אנחנו לא גדולים.
נורית הראל: יש ל נו 700 עובדים וזה כלום לעומת ענף המזון.
נורית הראל: רוב חבריי בענף הרבה יותר קטנים עם מאה עובדים ופחות.
נורית הראל: אל תגידו שהחברות חיות כאן בבוננזה ומרוויחות מיליונים.
נורית הראל: לצערנו זה לא כך.
נורית הראל: הלוואי.
אמיר רשף: המספר שאמרתי התייחס לדוח של הכלכלן הראשי לגבי היבואנים.
נורית הראל: אני מתייחסת לתעשייה הישראלית.
נורית הראל: אני רוצה שנהיה מיושרים לגבי התעשייה הישראלית.
נורית הראל: לגבי האגרות, יש לנו בעיה לנהל כאן דיון רציני, וסליחה שאני אומרת את זה, כי לא ראינו את ההצעה שלכם.
נורית הראל: אם אנחנו נראה שמדברים על 160 שקלים אגרה לתמרוק, כולנו נשב כאן בשקט.
נורית הראל: אם מדברים על 5,000 שקלים, אנחנו לא נעמוד בזה.
נורית הראל: אולי נראה מספרים ונדע על מה אנחנו מדברים?
אמיר רשף: אנחנו הצענו, ואני אמרתי כאשר היושב ראש ביקש ממני להתייחס בהתחלה, להשאיר את האגרות כמו שהן.
אמיר רשף: חלף רישיון פלוני אגרה על נוטיפיקציה ומה שאתם משלמים היום, יהיה אותו גובה.
נורית הראל: מה לגבי הגוון?
נורית הראל: מה לגבי גוונים?
אמיר רשף: גם.
אמיר רשף: היום זה 290?
נורית הראל: זה יישאר באותה הגדרה?
מיקי לוי: הגוון לא יהיה מוצר חדש אלא ייחשב כגוון ב-300 שקלים?
אמיר רשף: זאת הכוונה.
אמיר רשף: כשלא היית כאן, אמרתי שאנחנו מפסידים על זה כמדינה.
אמיר רשף: אנחנו משלמים על הרגולציה יותר.
נילי חיון דיקמן: רישיון תמרוקים כללי שזה מקביל לרישיון תמרוק של ה-GMP עליו אנחנו מדברים, רק לגבי מי שמייצר תמרוקים או מי שמחזיק במחסני שיווק והפצה של תמרוקים – העלות היא 1,728 שקלים לחמש שנים.
נילי חיון דיקמן: כל חמש שנים צריך לחדש.
נילי חיון דיקמן: רישיון התמרוקים הכללי הפלוני שאנחנו נותנים היום פר מוצר, שהיום הוא מוגבל בשנים, בתקופה, ובעתיד הוא יהיה אחת לכל מוצר לכל החיים – עלות של עד 313 שקלים להגשת ההודעה על שיווק תמרוק ואם רוצים גוון נוסף, זה 161 שקלים.
נילי חיון דיקמן: שם נוסף לתמרוק קיים, כלומר, עוד שם, כמו מותג נוסף, זה 312 שקלים.
נילי חיון דיקמן: אלה הסכומים.
ראובן בילט: למה צריך לשלם בשביל שם?
ראובן בילט: היום קוראים לי כך ומחר קוראים לי אחרת.
ראובן בילט: למה צריך לשלם?
חנה לאידרשניידר: אני מבקשת להעיר שתי הערות.
חנה לאידרשניידר: מדינת ישראל בעצם מאמצת את הרגולציה האירופאית.
חנה לאידרשניידר: בהרבה מדינות אין אגרות.
חנה לאידרשניידר: זאת אומרת, האירופאים השכילו להבין - - -
אלי אלאלוף: אני אתקן אותך.
אלי אלאלוף: מתבססת על רגולציה אירופאית ולא אימוץ מילה במילה ומעתיקה את מה שקיים שם.
חנה לאידרשניידר: בכל זאת שם המדינות השכילו להבין שהמעמסה על התעשייה תהיה כבדה מאוד במשטר החדש והאגרות בוטלו.
חנה לאידרשניידר: דבר נוסף אני מבקשת לשאול והוא איזה שירות אנחנו מקבלים היום עבור האגרות האלה?
חנה לאידרשניידר: במשטר הנוכחי אנחנו מקבלים שירות עבור 1,300 שקלים שאנחנו משלמים אגרה.
חנה לאידרשניידר: מה נקבל במשטר החדש?
חנה לאידרשניידר: איזה שירות?
אייל שורצברג: היום יש בדיקה.
אייל שורצברג: בעתיד תהיה בדיקה אבל היא תהיה בפוסט מרקטינג.
אייל שורצברג: זאת אומרת, יש מודל מסוים שעל בסיסו יהיה פרופיל של הסיכון של התמרוק שמשווק ואנחנו נבוא לשווקים.
אייל שורצברג: יהיו שתי צורות – האחת, ביקור פיזי באותו אסטבלישמנט שמשווק את התמרוק, בין אם זה יצרן ובין אם זה יבואן, ואנחנו נבקש לראות את התיק שנכנס לנוטיפיקציה ולשבת עם הנציג האחראי.
אייל שורצברג: הדבר הנוסף הוא במסגרת פיקוח שאנחנו מבצעים בשווקים עצמם.
אייל שורצברג: אנחנו נתפוס תמרוק ואנחנו נראה שהוא עולה בקנה אחד עם התיק שהוגש.
חנה לאידרשניידר: זה יהיה למאה אחוזים תמרוקים?
אייל שורצברג: זה יהיה לפי פרופיל.
אייל שורצברג: את בעצמך לא רוצה את הדבר הזה.
אייל שורצברג: אנחנו עושים פיקוח שהוא הרבה יותר אפקטיבי.
אייל שורצברג: אנחנו מנסים להתנהל באחריות.
אייל שורצברג: מצד אחד אנחנו אומרים שאנחנו מאמצים מודל אירופאי, ומצד שני אנחנו אומרים שאנחנו לא רוצים לאפשר לכל אחד להתחיל לשווק את המרכולת שלו בשוק.
אייל שורצברג: זה גם לא האינטרס שלכם.
ראובן בילט: יכול להיות שיש הגיון כשמישהו מבקש רישיון ומשרד הבריאות צריך לבדוק האם התנאים במקום הזה נאותים ולשם כך הוא רוצה אגרה.
ראובן בילט: אבל איזו סיבה יש לשלם אגרה עבור זה שהיום המוצר הזה הוא אותו מוצר, לא השתנה כלום, לשם שלו הוסיפו עוד אות, איזה הגיון?
ראובן בילט: איזו בדיקה יש כאן?
ראובן בילט: אין כאן בעיה של בריאות, אין כאן שום דבר.
ראובן בילט: עבור שם צריך לשלם כסף?
ראובן בילט: או גוון.
ראובן בילט: היום מביאים את הליפסטיק אדום ומחר מביאים אותו צהוב.
ראובן בילט: אותו מוצר.
ראובן בילט: על מה צריך לשלם אגרה?
ראובן בילט: אין שינוי.
ראובן בילט: זה אותו הדבר.
נילי חיון דיקמן: זה יהיה שונה כי הגוון שונה.
ראובן בילט: לא יהיה כלום.
ראובן בילט: לא יהיה שום שינוי בתכונה שלו.
ראובן בילט: בגלל שם רוצים אגרה?
ראובן בילט: בגלל שהצבע הוא אחר רוצים אגרה?
ראובן בילט: אין שינוי בתכולה.
ראובן בילט: אנחנו הרי אחראים.
נילי חיון דיקמן: צריך להסביר שהאפשרות לתת אגרה חלקית לצורך שם נוסף היא הקלה עבור אותם מבקשים.
נילי חיון דיקמן: במקום להגיד רישיון חדש, למעשה זה מוצר חדש, זה תמרוק שכתוב עליו משהו אחר.
ראובן בילט: זה לא מוצר חדש.
ראובן בילט: זה אותו מוצר.
ראובן בילט: לא להטעות את חברי הכנסת.
ראובן בילט: אם אתה לוקח את הפחית הזאת ובמקום זירו אתה כותב אפס, זה לא מוצר חדש.
ראובן בילט: לא צריך לשלם.
ראובן בילט: למה לשלם?
ראובן בילט: עבור מה?
ראובן בילט: עבור שם צריך לשלם?
ראובן בילט: לשלם רק כי האריזה השתנתה או השם?
ראובן בילט: שום לא השתנה.
אלי אלאלוף: אחרי הדיון תדברו על הצבעים.
מירב בן ארי: אפשר לדעת לגבי ה-GMP שהיה על אפס ועכשיו הוא 5,000?
אמיר רשף: הוא לא על 5,000.
אמיר רשף: זה מסמך שהעביר ארגון שיושב כאן מסביב לשולחן.
נילי חיון דיקמן: היום הסכום הוא 723 שקלים.
מירב בן ארי: כמה ה-GMP?
מירב בן ארי: כמה עולה GMP?
נילי חיון דיקמן: 1,723.
קריאה: זה רישיון כללי.
חנה לאידרשניידר: אני יכולה להראות מהיכן הבאנו את הנתונים האלה.
מירב בן ארי: נתנו כאן מסמך ואני רוצה לדעת.
מירב בן ארי: אם אישה רצינית כותבת 5,000 שקלים על GMP, מותר לי לקבל תשובה.
חנה לאידרשניידר: הנתונים האלה נלקחו מנוסח של תקנות הרוקחים (תמרוקים) שפורסם על ידי משרד הבריאות.
חנה לאידרשניידר: נוסח ישן יותר.
נילי חיון דיקמן: הנוסח הזה לא רלוונטי.
אלי אלאלוף: אנחנו נגיד את המספרים והם מחייבים אותנו אם החוק עובר.
אלי אלאלוף: בבקשה, אתם יכולים לחזור על המספרים?
ענת מימון ענבר: אנחנו נכניס את זה בתוספת לחוק.
ענת מימון ענבר: זה לא יהיה בתקנות.
ענת מימון ענבר: אנחנו קובעים את זה עכשיו בנוסח.
נילי חיון דיקמן: רישיון תמרוקים עבור יצרן או מי שעוסק בשיווק והפצה של תמרוק – 1,723 שקלים.
נילי חיון דיקמן: אגרה עבור הודעה על שיווק תמרוק – 1,313 שקלים.
נילי חיון דיקמן: גוון נוסף – 161 שקלים.
נילי חיון דיקמן: שם נוסף – 312 שקלים.
נילי חיון דיקמן: לגבי שם נוסף, אני מציעה שעד הדיון הבא אנחנו נראה עד כמה הוא ישים ברגולציה החדשה.
מיקי לוי: אני מבקש להוסיף עוד משהו.
מיקי לוי: היועצת המשפטית, תשומת לבך.
מיקי לוי: קרו הרבה מקרים, גם בתפקידי הקודם, שהמדינה שכחה אגרות בלירות ואחרי עשרים שנים התעוררנו.
מיקי לוי: אני מציע שזה יהיה דו סטרי.
מיקי לוי: שלא יהיה שום שינוי באגרות ללא אישור ועדת הרווחה.
מיקי לוי: אם זה מקובל על אדוני.
אמיר רשף: אגרות זה בוועדת כספים.
מיקי לוי: אי אפשר לעשות יום כך ויום כך.
עדי שאולי: מה ההבדל בין שינוי גוון לשינוי שם?
אלי אלאלוף: אתה מקבל מוצר מסוים בצבע מסוים ופתאום יש לו צבע אחר.
אלי אלאלוף: אולי אני טועה במעט שאני לא מבין.
אלי אלאלוף: כדי לשנות את הגוון, אתה מוסיף משהו או אתה מוריד משהו.
עדי שאולי: לא, זאת לא הייתה השאלה.
עדי שאולי: השאלה הייתה מה ההבדל באגרות בין שינוי גוון שזה 160 שקלים לבין שינוי שם שזה 312 שקלים.
עדי שאולי: למה לקחת פי שתיים ולא להשאיר אותו דבר, ב-160 שקלים?
עדי שאולי: השאלה הייתה מה ההבדל בין זה לזה.
עדי שאולי: לא מבחינת ההרכב הכימי אלא מבחינת האגרות.
אלי אלאלוף: היות ואני מזדהה עם השאלה, יש לכם תשובה?
אלי אלאלוף: למה יש הבדל בין גוון לשם בעלויות?
אמיר רשף: בגוון זה בהכרח שינוי פורמולה.
עדי שאולי: בגוון האגרה היא בגובה של 160 שקלים ובשינוי שם האגרה היא 312 שקלים.
עדי שאולי: זה צריך להיות אותו הדבר.
נילי חיון דיקמן: בשם אתה מקבל רישיון נוסף.
נילי חיון דיקמן: כך אני מבינה את זה.
נילי חיון דיקמן: אנחנו צריכים לראות איך זה יהיה ישים במודל החדש של ההודעות על שיווק.
מיקי לוי: תבואו עם תשובה בפעם הבאה.
אלי אלאלוף: תנו תשובה.
אייל שורצברג: אני חושב שכשאתה משנה שם, עלולה להיווצר איזושהי אמירה כלפי הציבור שזה מוצר שהוא שונה לחלוטין.
אייל שורצברג: לכן חשוב לבחון את זה ולראות אם השתנה רק השם או לא השתנה השם ומה המשמעות שלו גם מבחינת התווית.
אייל שורצברג: לגבי גוון.
אייל שורצברג: היום אנחנו נותנים גוון כאשר על אותו רישיון נותנים מספר גוונים.
אייל שורצברג: גם כאן זה מחייב איזושהי בדיקה לראות שהפורמולה עצמה לא השתנתה כדי שלא יהיה איזשהו מרכיב של סיכון.