GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: מדובר כאן בכל בן אדם, גבר או אישה, שבוכים בלילה ולא מסוגלים לתת עיניים עם הילדים שלהם.
אילן גילאון: מדובר באנשים בגיל חמישים ומעלה שלא ייכנסו לשום מקום עבודה והם כבר בטוחים שההוצאה לפועל תבוא לקחת להם את הרהיטים מהבית.
אילן גילאון: למי יש את האחריות הזאת?
אילן גילאון: מי ימצא את מפלס החרדה הזה?
אילן גילאון: זה מעמד חרדתי.
אילן גילאון: אנחנו מדינה חרדתית שמישהו מהתל בנו וזה מתחיל בראש, במדיניות של חלוקה.
אילן גילאון: עוני הוא תוצאה של חלוקה לא נכונה של עושר, לא של התגדרות בחברתיות.
אילן גילאון: אלה קשקושים ושטויות.
אילן גילאון: איך אתם מחלקים את האחריות, איך אתם מחלקים את העוגה.
אילן גילאון: סליחה אדוני שהארכתי.
אלי אלאלוף: אפשר היה להמשיך ולשמוע דברים מאוד מאוד מרתקים וחשובים אבל הזמן מאלץ אותנו לסיים את הדיון.
אלי אלאלוף: יש לנו דיון נוסף קשה, נושא של מגן דוד אדום וארגון ההצלה ולכן אני נאלץ לבקש מכם סליחה, מכל מי שרצה לדבר ולא הספיק.
אלי אלאלוף: בשם הוועדה אנחנו פונים לראש הממשלה לקיים בשבוע הבא דיון דחוף בהשתתפות השרים הרלוונטיים, דהיינו, אוצר, כלכלה, הגנת הסביבה והעבודה.
אלי אלאלוף: אני יודע ששם יש את הכוחות הנדרשים כדי למצוא את הפתרונות הטובים ויצאו עם החלטה מעשית, לא הצהרתית.
אלי אלאלוף: כך נאמר במכתב שלנו לראש הממשלה.
אלי אלאלוף: כימיקלים חיפה, לא תצאו בלי כלום.
אלי אלאלוף: הגיע הזמן שתגישו הצעות קונקרטיות שיהיו גם אמינות וגם יהיה ניתן ללמוד אותן, הצעות שאפשר להבין אותן ושגם מחייבות אתכם.
אלי אלאלוף: יש לי הרגשה, אחרי הדיון הזה, שבאמת התחמקתם מאחריות.
<קריאה: הם צריכים להתפטר.
<קריאה: הם לא עושים כלום.
אלי אלאלוף: אז מה הרווחת בזה שהם התפטרו?
אלי אלאלוף: חבר יקר, אני מכבד אותך, אבל אל תפריע.
אלי אלאלוף: אני חושב שכימיקלים חיפה חייבים לקחת אחריות גדולה יותר מכפי שמתועד עכשיו ולעשות כך שיהיו הצעות קונקרטיות שיגיעו למשרד להגנת הסביבה שאני חייב לציין לטובה גם מפני שישראל דנציגר הוא חבר שלי וגם בגלל שזה המשרד היחיד שעוד לקח אחריות למרות שיש תחומים הוא לא אחראי עליהם.
אלי אלאלוף: אני חושב שעל הממשלה לבחור על פי המלצות המומחים של המשרד את הדרכים הכי מקובלות כדי שמיידית יהיו פתרונות לעבודה של כל החברים שנמצאים היום במפעלים.
אלי אלאלוף: אסור לנו שאחד מהם ימצא את עצמו ללא עבודה ולו ליום אחד.
אלי אלאלוף: אני חושב שזאת תהיה פגיעה קשה.
אלי אלאלוף: הנקודה האחרונה.
אלי אלאלוף: אנחנו בהתייעצות עם החברים, עם מאיר וגם עם המשרדים הרלוונטיים, נקיים דיוני המשך ללא מגבלת מועד, אם בפגרה ואם אחרי הפגרה בתקווה שנבוא לכאן ונקבל מכל אחד בשורות טובות.
אלי אלאלוף: היום ה-5 באפריל 2017, ט' בניסן התשע"ז והשעה 9:04.
אלי אלאלוף: אנחנו דנים בנושא תקנות הסכמים קיבוציים, תשלום דמי טיפול ארגוני-מקצועי לארגון מעבידים.
אלי אלאלוף: זו תקנה שדנו בה פעמים, היום נשתדל להגיע לסיכומים.
אלי אלאלוף: הכוונה שלנו היא לסיים את התקנות האלה בפגרה.
אלי אלאלוף: קבלתי אין סוף פניות, אין סוף שיחות אישיות.
אלי אלאלוף: אנחנו נתרשם רק ממה שנדון בדיון הזה פה.
אלי אלאלוף: שום לחץ לא יופעל על אף אחד מאתנו.
אלי אלאלוף: אני רוצה שנגיע לסיכומים בדיונים שנדונו פה ולא בשום מקום אחר.
אלי אלאלוף: מי שחושב שאנחנו בובות של מישהו אחר אז שלא יישאר בדיון, כי זה לא יתקבל.
אלי אלאלוף: אנחנו נעשה את זה באחריות וללא שום לחץ.
אלי אלאלוף: כל הנציגים יקבלו זכות דיבור במגבלה של זמן, בין 2 ל-3 דקות.
אלי אלאלוף: הנושא ידוע, מטופל בכנסת מ-2008, כמעט שמונה שנים דנים בנושא הזה והגיע הזמן שנסכם את התקנות.
אלי אלאלוף: התקנות חשובות לכולם, לארגונים, לעובדים, לזכויות העובדים ולכן כדאי שכולנו ביחד נכנס לתהליך מכובד, מכבד ונגיע לסיכומים הולמים.
אלי אלאלוף: יפתח נציג משרד העבודה, שנמצא היום במשרד העבודה שיחד עם משרד הרווחה ולא במשרד הכלכלה.
<שלמה יצחקי: בוקר טוב, שלמה יצחקי, ממונה ראשי ליחסי עבודה במשרד העבודה והרווחה.
<שלמה יצחקי: היה לי הכבוד לעמוד לפני עשר שנים בראש ועדה ציבורית שדנה בנושא של תקנות בטיפול בארגוני מעסיקים.
<שלמה יצחקי: שמענו את כל הארגונים ואנחנו רוצים להיות בתיקון התקנות האלה פה גם למעסיקים שמשלמים דמי טיפול.
<שלמה יצחקי: הם לא חברים בארגונים.
<שלמה יצחקי: כמובן שמי שחבר בארגון משלם דמי חבר והוא פטור.
<שלמה יצחקי: מעסיק, שחל עליו צו הרחבה של הסכם קיבוצי שהארגון חתום עליו, אמור לשלם דמי טיפול על-פי התקנות האלה ועל-פי החוק, לארגון המעסיקים.
<שלמה יצחקי: ראינו קודם כל לבטל פטורים, אבל גם לתת פטורים למעסיקים קטנים.
<שלמה יצחקי: בראייה שלנו חשוב לעזור גם לעסקים חדשים, שזו בכלל מדיניות הממשלה, וגם לעסקים קטנים.
<שלמה יצחקי: כמו שאמרת אדוני היושב-ראש, התקנות האלה עברו גלגולים ועברו כבר כמה פעמים בוועדת העבודה.
<שלמה יצחקי: השר לאחרונה ישב ונכנס לעובי הקורה, דיבר עם הארגונים בפרטי פרטים, שמע את כל הארגונים ובסופו של דבר החליט לשנות את הטיוטה הקודמת שהייתה בפני הוועדה.
<שלמה יצחקי: אנחנו מציעים בתקנות האלה לתת פטורים למעסיק בקשיים, פה הארגון נותן את הפטור.
<שלמה יצחקי: אנחנו מציעים לתת פטור למעסיק של עד חמישה עובדים.
<שלמה יצחקי: אנחנו מבטלים פטורים למפעלים בקיבוצים ובמושבים, כי כבר זה לא מוצדק לתת את הפטורים האלה.
<שלמה יצחקי: אנחנו מציעים גם שתהיה תקופת חובה לתשלום דמי טיפול של שבע שנים, שצו ההרחבה יוכל להמשיך לחול, יפעלו על פיו, אבל מכוחו יהיה ניתן לגבות רק למשך שבע שנים.
<שלמה יצחקי: לחילופין, הארגון שותף לצו הרחבה כללי במשק, חתום על הסכם קיבוצי כללי במשק שהוצא לו צו הרחבה.
<שלמה יצחקי: גם אז, צו ההרחבה הזה, שהוא כללי, שלא נוגע לדמי נסיעה ודמי הבראה, גם במשך שבע שנים של צו הרחבה כזה, הארגון יוכל לגבות דמי טיפול.
<שלמה יצחקי: אנחנו קובעים מה יהיו דמי הטיפול.
<שלמה יצחקי: אנחנו יודעים שהארגונים עצמם לא פועלים תמיד על-פי התקנות בנוגע לנושא של דמי טיפול, לגובה דמי הטיפול.
<שלמה יצחקי: אנחנו גם מתקנים את הדבר הזה, אנחנו קובעים סכום מינימאלי לדמי טיפול, סכום מקסימאלי, אבל בשום אופן שהסכום לא יעלה על מחצית מדמי החבר שמשלמים חברים לארגון.
<שלמה יצחקי: זה בעיקרון אדוני התקנות שעומדות בפני הוועדה.
איציק שמולי: שאלת הבהרה, אנחנו מבינים את השינוי שרוצה לעשות הממשלה אני רוצה לדעת מה עמדתכם לגבי אותם ארגונים, כמו מוסכים למשל, שהעסקים שלהם מתאפיינים במעט עובדים.
איציק שמולי: למעשה הצעת החוק בעיני לא נותנת מענה לכך שאתה עלול להמיט אסון על אותם ארגונים יציגים.
איציק שמולי: כי מי יבוא לייצג פה את איגוד המוסכים?
איציק שמולי: זה מה שאני רוצה לדעת בשלב זה לפני שאני מגבש עמדה.
עודד פורר: אני רק אומר בראשי פרקים, דבר ראשון, כשסוף סוף מטפלים בעניין הזה, אני לא בטוח שתקנות היא הדרך להסדיר את הנושא.
עודד פורר: לדעתי הנושא הזה הוא נושא שמצריך חקיקה.
עודד פורר: לכן היה צריך לבוא עם חוק בהקשר הזה ואז לאפשר לכולם, גם את יומם פה וגם להביע את עמדתם.
עודד פורר: מעבר לזה יש את נושא חופש ההתאגדות שבתקנות האלה או בחקיקה אם אנחנו הולכים להליך כזה, צריך לאפשר גם לגופים שרוצים להתאגד בצורה וולונטרית.
עודד פורר: בסוף אני כבעל עסק לא רוצים שיכריחו אותי להיות מיוצג על-ידי מאן דהוא רק בגלל שיש תקנות כאלה ואחרות שהתקין שר כזה או אחר.
עודד פורר: זה נושא מובהק לחקיקה.
עודד פורר: כרגע, איך שזה מובא, אמרתי את העמדה שלי גם ליושב-ראש הקואליציה, אנחנו נתנגד.
<נעה בן שבת: אני רוצה לציין שאנחנו מדברים על תיקון לתקנות קיימות מכוח חוק הסכמים קיבוצים בקשר לדיני עבודה.
אלי אלאלוף: רשמנו את ההודעה שלך לפרוטוקול.
אלי אלאלוף: אבל הסיבה להתכנסות היום היא תיקון התקנות הקיימות.
עודד פורר: עדין יש לחברי הכנסת זכות הצבעה.
מיכל בירן: הערה קטנה לפני שנכנסים לפרטים בעניין הוולונטריות.
מיכל בירן: אני עוסקת בפנסיה, שם גיליתי תופעה מדהימה, שאנשים מעדיפים לאבד 200,000 שקלים על עודף דמי ניהול מאשר לשלם 1,000 שקלים למישהו שייעץ להם, יועץ אובייקטיבי, כדי שהם לא יאבדו את ה-200,000.
מיכל בירן: זה משום שה-200,000 רחוקים והאלף שקלים יוצאים עכשיו מהכיס, מדברים שבאמת צריך מהיום-יום שהוא קשה.
מיכל בירן: סוגית הוולונטריות ממש מתקשרת לעניין.
מיכל בירן: אפשר להגיד שאם הארגונים האלה מועילים, אז יתכבדו החברים, יתכבדו העסקים, אמרת שאתה תחליט מי אתה רוצה שייצג אותך.
מיכל בירן: אבל המבנה של המוח האנושי ושל הנפש האנושית לא בנוי ככה.
מיכל בירן: החברים מתקשים לדמיין, בצדק, את המשבר שיהיה בעוד שנתיים.
מיכל בירן: מי שלא יושב כאן לא מבין מה קורה - - -
עודד פורר: למה שיכריחו אותי לאיזה ארגון לשלם?
מיכל בירן: זו הייתה רק הערה על הוולונטריות.
מיכל בירן: אני חושבת שאסור להתעלם מהמבנה האנושי, כי בסוף ייגרם נזק לאותם בעלי עסקים וכשהם יבינו את זה, יהיה מאוחר מידי.
איציק שמולי: מה עם השאלה שלי?
אלי אלאלוף: לדעתי זו שאלה מאוד מהותית והיא חלק אינטגרלי מהדיון.
אלי אלאלוף: ברשותכם, רועי כהן ואחריו חבר הכנסת לשעבר אוריאל לין.
<רועי כהן: בוקר טוב.
<רועי כהן: אני מדבר בשם לה"ב שזה לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל.
<רועי כהן: חברים בה איגוד המוסכים שהזכיר אותה חבר הכנסת שמולי.
<רועי כהן: אני מבקש לפתוח ולומר שלדעתי העיסוק בתקנות האלה נובע מכוח ולא מצורך.
<רועי כהן: אני אסביר למה, יש את עניין הבג"ץ והטענה לאפליה של איגודים ותיקים של עשרות שנים.
<רועי כהן: אני אומר לכם, זה פתיר.
<רועי כהן: אני אומר לחברי הוועדה, תדעו שאפשר לפתור את הנושא הזה של אפליה ולכן לתוצאה הסופית של התקנות האלה אין שום קשר לנושא של הבג"ץ.
<רועי כהן: יש פה ערבוב של דברים ואני קורא לזה "שגעת".
<רועי כהן: שגעת שהולכת לפגוע בעסקים קטנים, בדיוק במה שחברת הכנסת בירן אמרה, אם לא יהיה את איגוד המוסכים, לא יהיה מי שיבוא וייצג אותם בחוק שירותי רישוי רכב ובעצם הגדולים ימשיכו להיות גדולים והקטנים יהיו קטנים.
<רועי כהן: אם לא יהיה את ערן סיב מקבלני השיפוצים, אז השיפוצניקים ימשיכו לסחוב שקי מלט של 50 קילו ולא של 25 קילו.
<רועי כהן: אם לא יהיו האיגודים האלה, שבעצם המהות שלהם היא לייצג עסקים קטנים.
<רועי כהן: למה לא ראיתי אף חבר כנסת או משרד ממשלתי שמציע לטפל בדמי טיפול ארגוני של ההסתדרות?
<רועי כהן: יש 150,000 איש שמשלמים 0.8 ואף אחד לא מדבר עליהם.
<רועי כהן: למה שלמה יצחקי לא מדבר על 150,000 איש שמשלמים 0.8?
<רועי כהן: למה עליהם אין חיסכון?
<רועי כהן: למה על המעסיקים הקטנים רוצים לחסוך?
<רועי כהן: אני צועק כי אני כואב ואני מתעסק בזה כבר חצי שנה ומנסה להגיע לפתרון.
<רועי כהן: מה שאני רואה לאורך כל הדרך הוא שהעסקים הקטנים שקופים.
<רועי כהן: הם שקופים בבית הזה והם שקופים כמעט בכל חוק שעושים לאחרונה.
<רועי כהן: אני חייב לומר שחל שינוי בשורה של דברים אצל העצמאים, אבל בדבר הזה, יש 150,000 איש שלא רוצים בכלל לשלם דמי טיפול ארגוני אבל חייבים לשלם.
<רועי כהן: למה לא הציעו אפילו להוריד 0.0001?
<רועי כהן: כבר עשרות שנים לא הציעו להוריד.
<רועי כהן: פה, כשמדובר בעסקים קטנים, באים ואין שום בעיה.
<רועי כהן: 4%, 10%, אין בעיה.
<רועי כהן: 70% מהעסקים הקטנים הם בין אחד לארבעה עובדים, אז מה להגיד לכל הארגונים האלה?
<רועי כהן: לסגור אותם?
<רועי כהן: את כל המוסכים, קבלני השיפוצים, את לשכות המסחר, את קבלני הביצוע, לבוא לכולם ולהגיד לא צריך שיהיו לכם ארגונים, הגדולים ייצגו אתכם, הגדולים יעשו בשבילכם?
<רועי כהן: באתי לפה כדי שתבינו שעסק עצמאי היום זה ללכת נגד הרוח.
<רועי כהן: להיות היום עצמאי ובעל עסק זה ללכת נגד הרוח.
<רועי כהן: כשאתה הולך נגד הרוח בלי שיהיה לך מגן של איגוד מקצועי, אתה לא מסוגל ללכת.
<רועי כהן: אני מבקש מכם שתשימו לב בתקנות האלה מה המטרה הסופית שלהם.
<רועי כהן: המטרה הסופית שלהם לחסוך לאותו בעל עסק בין 500 ל-700 שקל לשנה, עסק שלא יודע לשלם 500 או 700 שקל, אולי בכלל עדיף שלא יהיה.
<רועי כהן: אין לו זכות קיום.
<רועי כהן: אם הוא יודע לשלם את זה הוא יקבל שירותים כמוש מקבלים בהסתדרות.
<רועי כהן: אני בעד שתהיה הסתדרות ואני רוצה שתהיה הסתדרות ואני רוצה שייקחו דמי טיפול כי ההסתדרות מביאה הישגים בכל יום לעובדים שלהם.
<רועי כהן: כנ"ל לגבי המעסיקים, שאותם איגודים מביאים כל יום בהתנדבות הישגים לעסקים שלהם.
<רועי כהן: אתם רוצים לבוא ולתקן ובעצם כל הדבר הזה נובע מאיזשהו סכסוך בין לשכות המסחר, אפשר לפתור את זה.
<רועי כהן: לכן אני מבקש שבכל סעיף בתקנות האלה, שימו לב לנגד עיניכם במי אתם הולכים לפגוע.
<רועי כהן: אתם הולכים לפגוע במנוע הצמיחה האמיתי של המשק, בעסקים הקטנים.
<רועי כהן: המחאה הזאת לא הגיעה מהעסקים היא הגיעה מריב בין האיגודים.
אוריאל לין: אני מאוד שמח שאמרת שהשיקולים כאן יהיו ענייניים ואני מקווה מאוד שיהיו ענייניים.
אוריאל לין: אני חושב שאנחנו קצת לכודים בקונספציות משפטיות ופורמליות ולא עוסקים באמת במהות.
אוריאל לין: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו למה בכלל עסק צריך לשלם דמי טיפול ארגוני?
אוריאל לין: למה אנחנו באים אליו בתביעה?
אוריאל לין: מכוח מה?
אוריאל לין: מכוח זה שאנחנו עושים הסכמי עבודה?
אוריאל לין: הסכמי עבודה, אחריות שיפור תנאי העובדים זה על ארגוני העובדים.
אוריאל לין: אנחנו צד להסכם.
אוריאל לין: אנחנו צד להסכם שמגדיר את המגדר אותו אנחנו מייצגים.
אוריאל לין: אבל כאשר אנחנו באים לעסק ואומרים לו לשלם דמי טיפול ארגוני, מי שאינו חבר כמובן, מדוע?
אוריאל לין: מפני שאנחנו נותנים לו את הייצוג ואת השירותים שנחוצים לו לצורך ייצוג האינטרסים שלו ולצורך קידום העסק שלו.
אוריאל לין: זו ההצדקה וזו הסיבה היחידה שאנחנו באים ודורשים ממנו.
אוריאל לין: הקונספציה בתקנות האלה היא קונספציה מיושנת לפני 50 שנה.
אוריאל לין: כאילו שאתה נותן לארגוני המעסיקים לגבות דמי טיפול ארגוני שהם עושים הסכמי עבודה ומשפרים את תנאי העבודה של העובדים, זה לא התפקיד שלנו.
אוריאל לין: אנחנו צד אבל זה לא התפקיד שלנו.
אוריאל לין: אני לא רוצה לחזור על דברי חברי רועי כהן, הוא צודק לחלוטין.
אוריאל לין: התקנות האלה תחסלנה כמה ארגוני מעסיקים שמייצגים דווקא עסקים קטנים ותחזקנה את אלה שמייצגים את העסקים הגדולים.
אוריאל לין: תוצאה כזו היא בלתי אפשרית.
אוריאל לין: אני רוצה להוסיף ולומר שמוגשות פה תקנות על-ידי שר העבודה, שפוגעות קשה בכל מגזר העסקי.
אוריאל לין: אני רואה בתקנות האלה נגד המגזר העסקי, זלזול במגזר העסקי.
אוריאל לין: יש בתקנות האלה קונספציה שגויה שרוצה להפר את האיזונים במשק ולהכפיף את ארגוני המעסיקים לארגוני העובדים.
אוריאל לין: הרי אתם כל הזמן עוסקים בחקיקה שמשפרת את תנאי העבודה של העובדים.
אוריאל לין: אתם העברתם יותר ממאה חוקים.
אוריאל לין: יש הסכמי עבודה קיבוציים כלליים.
אוריאל לין: יש גם הסכמים אלפיים לארגוני העובדים יש מספיק כוח לשפר את התנאים.
אוריאל לין: אנחנו רוצים היום להפר את האיזון במשק.
אוריאל לין: להפר את האיזון במובן הזה שנכפיף את ארגוני המעסיקים לארגוני העובדים.
אוריאל לין: יבוא ארגון מעסיקים, ירצה לחדש את ההסכם, יגיד לו ארגון העובדים שהוא דורש כך וכך, אתה לא נכנע?
אוריאל לין: לא תוכל לגבות דמי טיפול ארגוני.
אוריאל לין: אנחנו מפירים כאן את האיזון, את עיקרון חופש החוזים.
אוריאל לין: דמי הטיפול הארגוני נועדו לקבוע שוויון בנשיאה בנטל.
אוריאל לין: בין אלה שהם חברים בארגוני המעסיקים לבין אלה שאינם חברים.
אוריאל לין: כי לא יתכן שאלה שחברים בארגוני המעסיקים יישאו בכל הנטל של הייצוג של השירותים וכל הקשור בכך ואלה שלא רוצים להצטרף לא יישאו בנטל.
אוריאל לין: אותו דבר כמו ארגוני העובדים.
אוריאל לין: למה גובים דמי טיפול ארגוני בארגוני העובדים?
אוריאל לין: חברים משלמים דמי חבר, דמי טיפול ארגוני משלמים אלה שאינם חברים אבל נהנים מההסכמים.
אוריאל לין: אותו דבר גם כאן.
אוריאל לין: בתקנות האלה אנחנו מפרים את עיקרון השוויון של הנשיאה בנטל.
אלי אלאלוף: אם זה מפר, אז מה אתה אומר?
אלי אלאלוף: לא לדון בתקנות האלה?
אוריאל לין: אני אומר שהתקנות האלה כולם רחבות ומיותרות.
אוריאל לין: מאיפה באה הדרישה הזו שאני חייב לתקן את הסכמי העבודה שלי מול ארגוני העובדים.
אוריאל לין: זה הצד הפורמליסטי, המשפטי לא הענייני.
אוריאל לין: יש פה בעיה שלא מסתכלים על הצד הענייני.
אוריאל לין: היועצת המשפטית לכודה בתפיסות המשפטיות, אני מבין כי היא משפטנית.
<נעה בן שבת: אני לכודה מכוח התקנות.
אוריאל לין: אבל בואו נעסוק במהות.
<נעה בן שבת: אדוני, אני רוצה להזכיר שיש את החוק המסמיך.
אוריאל לין: אני מבקש שלא תפריעי לי.
אוריאל לין: היושב-ראש שומע אותי בפעם הראשונה, אנא אל תפריעי לי.
אלי אלאלוף: ליועצת המשפטית יש זכות להתערב מתי שהיא מבקשת.
אלי אלאלוף: אני מבקש ממך לאפשר לה לומר את דבריה.
<נעה בן שבת: כל הסמכות לגבות את דמי הטיפול האלה, הארגונים המקצועיים, גורמים שהם לא חברים בארגונים, נעוצה בחוק הסכמים קיבוציים.
<נעה בן שבת: התנאי שמתנה חוק הסכמים קיבוציים בחתימתו של הסכם קיבוצי ביחסי עבודה, כל המטרה והמהות של דמי הטיפול הייתה לצורך הטיפול ביחסי העבודה.
<נעה בן שבת: זה הפך להיות כלי לארגונים שהיום נותנים שירותים נוספים, צריך לזכור שהכול תלוי בנושא של יחסי עבודה.
<נעה בן שבת: לכן ההמלצות מתייחסות לעניין הזה של טריות ההסכמים כי בעצם מרגע שהארגון למשך עשרות שנים יוכל להמשיך ולגבות את דמי הטיפול, אין לו שום תמריץ לעסוק בפיתוח של הסכמים קיבוציים חדשים ולשנות ולקדם.
<נעה בן שבת: למעשה דמי הטיפול הארגוני הזה שמובטחים לארגונים הקיימים לא מאפשרים גם לארגונים אחרים להיכנס ואולי לשפר אתך השירותים, אולי לקדם תחרות.
אוריאל לין: אני מכיר את כל הצד המשפטי.
מיכל בירן: זה לא היה משפטי, זה היה גם עקרוני.
אוריאל לין: שוב אני אומר, זה הצד המשפטי, זה לא הצד הענייני והמהותי.
אוריאל לין: המהות היא שאנחנו גובים דמי טיפול ארגוני מעסקים בגלל השירותים והייצוג שאנחנו מעניקים להם בשמירה על האינטרסים שלהם.
אוריאל לין: אחרת איזו הצדקה יש לי לבוא לעסק ולגבות ממנו דמי טיפול ארגוני?
אוריאל לין: אני מבין את הצד המשפטי וביקשתי שנפסיק לחשוב כאן
אוריאל לין: בצורה משפטית פורמאלית וניכנס למהות של העניין וננסה להבין מה הרציו?
אוריאל לין: מדוע אני יכול לגשת לעסק ולגבות ממנו דמי טיפול ארגוני?
מיכל בירן: אז מה הרציו?
אוריאל לין: אני אומר דבר פשוט.
אוריאל לין: אני בא לעסק משום שאני נותן לו שירותים ואני מייצג אותו.
מיכל בירן: אז מה הבעיה עם מה שמוצע?
אלי אלאלוף: אמרתי מראש ואני חוזר, יש בין 2 ל-3 דקות לכל אחד.
אלי אלאלוף: יותר מזה אני אפסיק גם באמצע.
אלי אלאלוף: יש לך עוד חצי דקה לסיים.
אלי אלאלוף: לפני כן אברך את חברי הכנסת שהצטרפו, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, יפעת שאשא-ביטון, מיקי זוהר וחאג' יחיא, ברוכים הבאים.
אוריאל לין: אני רוצה לדבר גם על לשכות מסחר אזוריות.
אוריאל לין: לשכות מסחר אזוריות מתקיימות כי עסקים רוצים להצטרף אליהם לא בגלל הסכמי עבודה אלפיים, משום שהם נותנים שירותים, אם בפריפריה, אם באזורים, בעלי ערך מוניציפלי ושירות לחברים.
אוריאל לין: אנחנו לא יכולים לבנות תקנות שמחסלות אותם.
אוריאל לין: אנחנו לא יכולים להביא תקנות שמטילים עליהם תנאים שהם לא יכולים לעמוד בהם.
אלי אלאלוף: אני רוצה לומר שלושה עקרונות אישיים שאלך אתם עד הסוף.
אלי אלאלוף: אני איש פריפריה ואעשה הכול לטובת הפריפריה.
אלי אלאלוף: כל החברים שלי, לפחות אלה שיושבים בוועדה הזאת, תומכים בזה.
אלי אלאלוף: נקודה שנייה, אנחנו בעד שקיפות מוחלטת, כולל אצל הארגונים, שמסיבות משפטיות ישנות ונושנות לא חייבים בדיווח.
אלי אלאלוף: אנחנו נדרוש דיווח בשיטות הנדרשות.
אלי אלאלוף: לכן אני מציע שלא תנסו להתחמק ולדון בנושא השני.
אלי אלאלוף: לגבי הנושא השלישי, שיהיה ברור לכם ולכולם.
אלי אלאלוף: אנחנו לא רוצים לפגוע, בוודאי לאור כל מה שנעשה בוועדה הזאת בקדנציה הנוכחית, בעסקים הקטנים והבינוניים.
אלי אלאלוף: לא צריך להצהיר ולהגיד את זה.
אלי אלאלוף: מסיבה עניינית, לא בגלל שיש אהבה מטורפת.
אלי אלאלוף: מפני שזה נכון לכלכלה, זה נכון להתפתחות הכלכלה שלנו.
אלי אלאלוף: זה נכון לפריפריה וזה נכון גם לשקיפות.
אלי אלאלוף: אז לגבי שלושת העקרונות האלה, אני מציע שלא תנסו לשכנע אותי כי זה יהיה.
אלי אלאלוף: יהיה כולל אלה שמסתתרים, שהחוק העות'מני מאפשר לא לפרסם.
אלי אלאלוף: אז לא יהיה פה.
אלי אלאלוף: אם שלושת העקרונות האלה לא מספיק ברורים היום, אנחנו נעשה גם בתיקון שמובא לפה.
אלי אלאלוף: המשרד לא כלל את הנקודות האלה ואנחנו כוועדה, אנחנו הסמכות שתקבע לכלול את זה, גם אם השר מוצא לנכון למשוך את החוק ואת התקנות, בבקשה, הוא אוהב לעשות את זה, במיוחד בלחץ של קבוצות מסוימות.
אלי אלאלוף: אנחנו לא ניתן את זה.
אלי אלאלוף: אני רוצה ברשותכם לחזור לחברי הכנסת שבקשו רשות דיבור.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת מיקי זוהר בבקשה.
מכלוף מיקי זוהר: איני נחשד כמי שאינו דואג לזכויות העובדים.
מכלוף מיקי זוהר: בעבר גם הוכחתי שזכויות עובדים תמיד היו נר לרגלי.
מכלוף מיקי זוהר: כמובן, שבאותה נשימה, אני חושב שתפקידנו להילחם גם על העסקים הקטנים.
מכלוף מיקי זוהר: לכן אני שואל את עצמי שאלה, האם התקנות המובאות לפנינו היום מטיבות עם העסקים הקטנים או פוגעות בעסקים הקטנים?
<דרור אטרי: הן לא פוגעות, הן מכת מוות לעסקים הקטנים.
מכלוף מיקי זוהר: אני סבור שעוד מקדמא דנן, אותם ארגוני מעסיקים, בראש סדר העדיפויות שלהם שמו את העסקים הקטנים.
מכלוף מיקי זוהר: כי הרי בסופו של דבר אנחנו צריכים לזכור שעסקים קטנים בוחרים להתקרב לארגונים מסוימים ולעיתים מקבלים ממנו שירות מצוין ולפעמים גם לא משתמשים או גם לא נצרכים בשירות הזה.
מכלוף מיקי זוהר: אבל ביום קריאה יש להם למי לפנות.
מכלוף מיקי זוהר: הרי אדוני יודע שלממשלה הם לא יכולים לפנות, לגופים ציבוריים הם לא יכולים לפנות כי הם לא מקבלים שם מענה.
מכלוף מיקי זוהר: כולם בעצם פועלים נגדם.
מכלוף מיקי זוהר: אפשר לומר שכל העסקים הקטנים מקבלים יחס מסוים שגובל בשרירות לב, גם של משרדי הממשלה ושל גופים מסוימים ואז הם מוצאים את עצמם במצב שהם לבד.
מכלוף מיקי זוהר: אותן תקנות שמובאות לכאן היום, שצר לי, אבל אולי בפעם הראשונה או אולי השנייה אני חולק על השר.
מכלוף מיקי זוהר: השר חבר שלי, אני מעריך אותו ואני עובד אתו בשיתוף פעלה, אבל במקרה הזה אני חולק עליו וזה לגיטימי שיקרה.
מכלוף מיקי זוהר: אני אומר שאת התקנות האלה אסור לאשר פה.
מכלוף מיקי זוהר: אני באופן אישי אומר לאדוני שאעשה כל שביכולתי עם חברי הקואליציה ועם חברי האופוזיציה, לא לאשר את התקנות היום.
אלי אלאלוף: יש לך אלטרנטיבה?
מכלוף מיקי זוהר: אני אומר את עמדתי ואני אומר את כוונותיי.
מכלוף מיקי זוהר: אני מצהיר עליהם.
מכלוף מיקי זוהר: אני יודע שאי אפשר להשאיר את המצב כפי שהוא.
מכלוף מיקי זוהר: אבל את התקנות האלה צריך לשנות בצורה משמעותית כדי שארגוני המעסיקים לא יפגעו.
מכלוף מיקי זוהר: ארגוני המעסיקים שומרים על המעסיקים.
מכלוף מיקי זוהר: יש מי ששומר על העובדים, זו ההסתדרות.
מכלוף מיקי זוהר: צריך מישהו לשמור גם על המעסיקים.
מכלוף מיקי זוהר: אם לא ניצור את הגוף המאזן הזה, אנחנו נביא לסופם של העסקים הקטנים וזה דבר שאני לא יכול לתת לו יד.
<יוסי אלקובי: שמי יוסי אלקובי, נשיא התאחדות המסחר והתעשייה.
<יוסי אלקובי: עשר שנים אני שומע את הרדיפה אחר התקנות.
<יוסי אלקובי: אני לא יודע למה, אני לא יודע על מה.
<יוסי אלקובי: אני יודע רק דבר אחד, התאחדות המלאכה והתעשייה שאני מדבר בשמה, מייצגת כ-40,000 עסקים שמעסיקים קרוב ל-500,000 עובדים.
<יוסי אלקובי: רוב רובם של העובדים מאוגדים גם בהסתדרות.
<יוסי אלקובי: אין לנו שום התנגדות לדבר הזה.
<יוסי אלקובי: במקום לכנס ישיבה כזו בפגרה, שאני רואה בה צעקה, היה טוב יותר לכנס ולדאוג לעסקים הקטנים, ש-200 הצעות חוק יושבות על שולחן הכנסת, הכול לטובת העובדים ואף לא הצעה אחת שלנו עוברת.
<יוסי אלקובי: אין לנו פנסיה, אין לנו שום דבר.
<יוסי אלקובי: לזה אנחנו דואגים.
<יוסי אלקובי: לזה אנחנו צועקים.
אלי אלאלוף: תמחק פנסיה.
אלי אלאלוף: יש פנסיה.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד שכנראה אתם לא רגילים לקצב כזה של שינוי.
אלי אלאלוף: בקדנציה הנוכחית של הכנסת השינויים היו מאוד תכופים גדולים ומהותיים.
אלי אלאלוף: זה לא הסוף, רק תתקנו את הנאומים שלכם בהתאם.
<יוסי אלקובי: חובת מכרזים, העסקים הקטנים לא שם.
רועי פולקמן: גם את זה כבר תיקנו.
רועי פולקמן: כדי לתת העדפה לעסקים קטנים.
רועי פולקמן: תשנה את הנאום.
<יוסי אלקובי: אני שמעתי אותך חבר הכנסת פולקמן והיינו יחד ברדיו על הנושא של שוטף פלוס 30, שזה רק אחרי שחותמים על החשבונית אנחנו שבויים בידי הלקוחות שלנו.
רועי פולקמן: תתקן את הנאום.
רועי פולקמן: זה נאום מהכנסת ה-17.
<יוסי אלקובי: במקום לדאוג ל-70 שקלים לחודש שמשלמים בעלי העסקים, תדאגו שעסק חדש ישלם 50% ארנונה.
<יוסי אלקובי: תדאגו להיטיב עם העסקים.
<יוסי אלקובי: תדאגו לדברים החדשים.
<יוסי אלקובי: בשביל זה קיימת התאחדות המלאכה והתעשייה, היא דואגת לחברים שלה.
<יוסי אלקובי: יש לנו סל שירותים ענק וגדול.
<יוסי אלקובי: אף אחד לא יכול לקחת את זה מאתנו.
<יוסי אלקובי: לדעתי הייצוג שלנו והבית החם שאנחנו נותנים הוא מקום שמתבקש לעסקים הקטנים, שלא יופקרו.
אלי אלאלוף: יצחק גורביץ בבקשה.
<יצחק גורביץ: שמי יצחק גורביץ מהתאחדות בוני הארץ.
<יצחק גורביץ: אני גם מנהל אגף של כוח אדם ויחסי עבודה בענף הבניה.
<יצחק גורביץ: ההסכם הקיבוצי שלנו הורחב ומוחל על 250,000 עובדים.
<יצחק גורביץ: אנחנו חושבים שיש זיקה בין התקנות הללו להסכם הקיבוצי.
<יצחק גורביץ: אף אחד לא מצפה שנקבל מהמדינה אפשרות לשים את היד בכיס של מישהו בלי שאנחנו מסדירים משהו במסגרת יחסי עבודה בינינו לבין העובדים.
<יצחק גורביץ: מה שממש לא ברור לי, למה מחפשים להוציא מאתנו את אותם קבלנים קטנים שיכולים להשפיע על כל הזכויות של העובדים ולתת רק לקבלנים הגדולים לקבוע מה יהיו תנאי העבודה של העובדים.
<יצחק גורביץ: אני אתן דוגמה פשוטה, ההסכם הקיבוצי שלנו מייקר את עלות העובד ב-6,000 ש"ח בשנה ביחס למשק.
<יצחק גורביץ: גם שכר מינימום יותר גבוה, גם תנאים יותר טובים וגם פחות שעות.
<יצחק גורביץ: מותר להוציא צו הרחבה ולחייב את אותו קבלן קטן עד חמישה עובדים עם 6,000 ₪ על כל עובד.
<יצחק גורביץ: אבל אותם 200 או 250 ₪ חס וחלילה המדינה לא תיתן לנו לגבות כדי שנוכל לייצג אותם?
<יצחק גורביץ: מי ישב אצלי בוועדת עבודה, שאנחנו נחתום על ההסכם החדש עם המנופאים?
<יצחק גורביץ: רק הקבלנים הגדולים?
<יצחק גורביץ: בסופו של דבר התקנות הללו מרחיקות את אותם קבלנים קטנים, שדווקא להם אנחנו יכולים לתת יותר סיוע.
<יצחק גורביץ: תאמינו לי שסולל בונה או דניה סיבוס לא צריכים אותנו כדי שנסייע כל חודש איך לארגן את התלושים של העובדים, או מה מגיע להם או לא מגיע להם.
<יצחק גורביץ: הם לא צריכים אותנו.
<יצחק גורביץ: דווקא אותם קבלנים קטנים, שאתם מרחיקים, הם אלה שצריכים אותנו.
<יצחק גורביץ: בסופו של דבר, איך שהתקנות מתוקנות כרגע, מרחיק את כל אותם אנשים קטנים שאנחנו כן יכולים לסייע להם.
<יצחק גורביץ: יש לנו זיקה להסכם הקיבוצי.
<יצחק גורביץ: לכן אני אומר שהתיקון המוצע הוא לא רלוונטי.
אלי אלאלוף: הודעה לנציגת השר.
<דבי ספיר אליעזר: עורכת דין דבי ספיר אליעזר, סגנית בכירה ליועץ המשפטי מטעם משרד העבודה.
<דבי ספיר אליעזר: כנציגת המשרד ונתבקשתי להודיע הודעה מטעם השר.
<דבי ספיר אליעזר: במסגרת התקנות האלה עשינו כברת דרך, אנחנו מייצגים את זכויות העסקים הקטנים שפנו למשרד כבר לפני עשר שנים בטענה שארגוני מעסיקים גם אחרי שבע שנים דמי טיפול.
עודד פורר: מה עניין משרד הרווחה לעניין בעלי העסקים?
עודד פורר: עניין העובדים אני מבין.
<דבי ספיר אליעזר: משרד העבודה, כאחראי על יחסי העבודה במשק - - -
עודד פורר: אבל מה זה קשור למעסיקים?
אלי אלאלוף: יש לה הודעה.
<דבי ספיר אליעזר: בסופו של דבר הוגשו תקנות.
<דבי ספיר אליעזר: אנחנו עובדים על התקנות האלה יותר מעשר שנים.
<דבי ספיר אליעזר: בקדנציה הזאת באנו ליושב-ראש והוא ביקש מנציגי הממשלה לשבת עם הארגונים ועם היועצת המשפטית של הוועדה ולנסות לשקול פשרות בהתחשב בדיון הקודם שהיה סוער.
<דבי ספיר אליעזר: באו דרישות של נשיאות הארגונים הכלכליים שמרכזת את רוב ארגוני המעסיקים הגובים עם כל מיני דרישות.
<דבי ספיר אליעזר: ניסינו ללכת כברת דרך לטובתם.
<דבי ספיר אליעזר: לגבי העסקים הקטנים, ממה שאני שומעת כאן, העסקים הקטנים זה גם התאחדות המלאכה שרוצה שלא יהיה פטור - - -
אלי אלאלוף: ביקשת אישור למסור את הודעת השר.
<דבי ספיר אליעזר: אני מנסה להסביר.
<דבי ספיר אליעזר: העסקים הקטנים מדברים כאן בקולות סותרים ואני לא יודעת אם כולם שמים לב לזה.