GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכאל וינטראוב: מתייסרים.
<מיכאל וינטראוב: אני לא חושב שמישהו מאיתנו יכול להבין את ההורים.
<מיכאל וינטראוב: לא מתיימר לרגע.
<מיכאל וינטראוב: ישבתי בחדר עם אלפי ילדים והורים כאלה ועד היום אני לא באמת חושב שאני מבין אותם.
<מיכאל וינטראוב: אני יכול להבין רק את הפן המקצועי שלי ואת האחריות שלי.
<מיכאל וינטראוב: אנחנו ישבנו במשרד הבריאות כבר פעמיים.
<מיכאל וינטראוב: בפעם הראשונה ב-15 בינואר השר ליצמן אמר לנו - לא חשוב מה תגידו, אני לא אתן לכם לעבור ואחרי זה נמלך בדעתו ואמר – טוב, אולי בכל אופן אני אשקול ואני אחזיר לכם תשובה על המעבר לשערי צדק ושכח אותנו.
<מיכאל וינטראוב: ב-19 בפברואר נתנו החלטה שלילית וקראו לנו שוב למשרד הבריאות ואמרתי שוב את מה שאמרתי כאן - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל מיקי, אני שמעתי עכשיו שמהבחינה המקצועית הולך להיות פה שינוי.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת יחזירו אותך למקום שבו – ושמעתי את זה משני הפרופסורים הנכבדים ואחד מהם הוא בעצם המנהל, שבא ואומר – אני נותן לך בחזרה את המקום שאותו רצית, שמהבחינה המקצועית אתה תמשיך לנהל בדרך שלך.
אורלי לוי אבקסיס: בדרך שלך.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא כזו, אם אתה אומר – אני את המועדון אותי עוזב ולא מעניין אותי מה וזה חבל לכולנו, אבל אנחנו יכולים להוריד את האופציה מהשולחן, אם היא לא קיימת.
<מיכאל וינטראוב: אני חושב ש - - -
אורלי לוי אבקסיס: אם היא לא קיימת, אז היא לא קיימת.
אלי אלאלוף: חברים, זה סוג הדיונים שלא מסתיימים טכנית בשעה.
אלי אלאלוף: אין לי ברירה להיות כזה, טכנאי של הישיבה, אבל תבינו דבר אחד ואני אומר לכם.
אלי אלאלוף: אני באמת מעריך ומעריץ את העמדה המקצועית ואת התרומה האדירה שלכם.
אלי אלאלוף: אני לא שמעתי נוהל שמבקר אתכם מבחינה מקצועית, הצוות של המחלקה.
אלי אלאלוף: המעורבות האישית והיכולות האישיות והטיפול המדהים שלכם.
אלי אלאלוף: מצד שני, אני שומע מה שאומר פרופסור רוטשטיין ואני מכיר אותו.
אלי אלאלוף: יש לי זכות להכיר והוא מציע לכם חזרה לשולחן ולהתמודדות ביחד במצב שנקלעתם, לטובת – אמרתי את זה ואני חוזר – לא שאני מאוהב בדברי – לטובת הילדים.
אלי אלאלוף: יש היום מעורבות, תהיה מעורבות מלאה גם חיצונית, אם זה חשוב לכם, של השר ליצמן, שהוא אחד השרים המדהימים שיש לנו במדינה.
אלי אלאלוף: תאמינו לי, יש לי ביקורת על הרבה מאד.
אלי אלאלוף: גם עליו יש לי, אבל לפחות הוא יהיה בתמונה באופן מלא, בהשתתפות מול ועם ההורים.
נורית קורן: אדוני יושב הראש, אני יכולה?
אלי אלאלוף: זה שלב סיכום.
נורית קורן: אני יודעת, אבל יש לי רק בקשה.
נורית קורן: המלצה לסדר.
אלי אלאלוף: אז אני אסכם ואת תגידי מילה.
אלי אלאלוף: אני מבקש, אנחנו מבקשים, כל חברי הכנסת והוועדה ובשם הוועדה, ואחרי הדברים המאד חכמים ומקצועיים של פרופסור רחמילביץ, אני מבקש, ובשם ההורים – תרשו לי לבטא את הדברים שנאמרו – תחזרו לדיון, למשא ומתן כדי להחזיר את המצב לקדמותו, כדי ביחד, אם יש שינויים, או בעתיד יהיו ביחד.
אלי אלאלוף: ואנחנו כוועדה עומדים לרשותכם כל זמן שתמצאו לנכון.
<קריאה: סליחה, אני יכולה לשאול שאלה?
אלי אלאלוף: סליחה, אני מציע את זה.
אלי אלאלוף: באמת, אם תמצאו לנכון נכנס את הוועדה בשבועיים הקרובים ואם צריך גם בפגרה אני מוכן להיכנס לוועדה, כדי שהמשבר הזה – שיש לו השלכות על כל מערכת הבריאות – תדעו, אתם עכשיו מחזיקים שוט מאד אחראי עליכם, שמטיל אחריות גדולה עליכם – על פרופסור רוטשטיין ועל פרופסור וינטראוב.
אלי אלאלוף: חייבים לסיים את זה בהקדם האפשרי, באמצעות כל הכלים שהמערכת מעמידה לרשותכם.
אלי אלאלוף: אם תרצו, אני מעדיף – סליחה לתקשורת – אני מעדיף שזה יהיה בצורה אינטימית יותר.
אלי אלאלוף: תמצאו את הנוסחאות הנדרשות כדי שתחזירו את המצב לקדמותו.
אלי אלאלוף: כי הילדים זקוקים לכם, יהיה מה שיהיה.
אלי אלאלוף: כל ההחלטות המנהליות, הארגוניות, הניהוליות, בעיניהם זה לא חשוב.
אלי אלאלוף: זה לא הזמן שלהם להתעסק בזה.
אלי אלאלוף: אז אני מבקש שוב בשם כולם, כל חברי הכנסת – ולא תמיד מגיעים כל כך הרבה וגם אם אני אתנצל שפגעתי בחלק מחברי שלא קיבלו את רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: תחזרו למשא ומתן.
אלי אלאלוף: באמת אני מבקש.
איציק שמולי: בלי להתחייב לשום תוצאה מראש.
איציק שמולי: רק תחזרו.
אלי אלאלוף: תחזרו לזה.
איציק שמולי: מיקי, רק בגלל שאנחנו מזדהים עם מה שאמרת.
איציק שמולי: אני לא רופא אבל המילה שאמרת על הכוננויות וההשתלות במחלקת מבוגרים, אנחנו מבינים היטב מה אתה אומר ואנחנו מעריכים היטב את זה שעמדתם על האמת המקצועית שלכם.
איציק שמולי: אבל ריבונו של עולם, אנחנו יורדים פה על הברכיים מבקשים מכם רק הידברות.
איציק שמולי: אם ההידברות לא תסתיים לשביעות רצונכם, אנחנו נהיה באותה עמדה ושום דבר לא ישתנה.
איציק שמולי: רק הידברות, לא התחייבות לתוצאה.
אלי אלאלוף: נורית, רצית מילה?
נורית קורן: אדוני יושב הראש, כן.
נורית קורן: אני ממש רוצה רק לומר שאני בעד, אני ממש בצד של ההורים ובצד של הרופאים ובאמת צריך – מחלקה לילדים צריכה להיות מחלקה לילדים.
נורית קורן: אני רק מבקשת - - -
אלי אלאלוף: אני לא ממשיך את הדיון.
נורית קורן: לא, אני רק מבקשת הצעה לסדר.
נורית קורן: אדוני יושב הראש, אנחנו הגענו פה בשולחן הזה להרבה מאד משברים ואתה ידוע כבן אדם שיכול לגשר על המשברים.
נורית קורן: אני מבקשת אם אתה יכול להיות בתוך הסיפור הזה ושיישבו אצלך בחדר.
נורית קורן: אתה, בזכותך אפשר לעשות לגשר, כי אתה מבין את כל הצדדים, כדי להחזיר את האמון שהם יוכלו לעבוד ביחד.
אלי אלאלוף: נורית, תודה על האמון, אבל - - -
<מיכל קולקה: אני יכולה לשאול שאלה אחת בשם ההורים?
<מיכל קולקה: שמי מיכל, אני אם לילדה שבגיל שנתיים הייתה מטופלת במחלקה.
<מיכל קולקה: היום היא בת 10.
<מיכל קולקה: היו לי הרבה דברים להגיד, אני מבינה שאין זמן, אבל יש לי דבר אחד להגיד ודבר אחד לשאול.
<מיכל קולקה: אלף הצגתם את זה כמשהו סימטרי.
<מיכל קולקה: אני לא יכולה עכשיו לענות לכל ההכפשות שאני לקחתי באופן אישי על הרופאים האלה בתקשורת.
<מיכל קולקה: זה דבר אחד.
<מיכל קולקה: אי אפשר להעמיד את זה כרופאים סרבנים שלא מוכנים לדבר עם הנהלה, שהתגאתה שהיא - - -
איציק שמולי: זה לא שם.
<מיכל קולקה: רגע, רגע - - -
איציק שמולי: אנחנו פשוט מעדיפים להסתכל לעתיד, לא לעבר.
<מיכל קולקה: והשאלה שלי היא מה אתם מציעים, אם המשא ומתן הזה ייכשל.
<מיכל קולקה: בגלל שאתם לא הצעתם פה הצעה מה יקרה אם המשא ומתן ייכשל וההורים יישארו בלי מענה.
נורית קורן: אנחנו פה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אז יהיה מיצוי ההליכים, זאת אומרת שכל הניסיונות להגיע - - -
אלי אלאלוף: אנחנו מאמינים - - -
אורלי לוי אבקסיס: ואז בתום לב אפשר יהיה לפתוח את האופציות האחרות.
<מיכל קולקה: אבל כבר ארבעה חודשים - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני לא חושבת שהציעו לו מה שהציעו עכשיו, כי אחרת לא היינו במשבר הזה.
אורלי לוי אבקסיס: פה אומרים אתה שומר לך את הפרקטיקה המקצועית שבה אתה בוחר.
אורלי לוי אבקסיס: ואם שמעתי נכון – לא יהיו גם השתלות במחלקה של המבוגרים.
אורלי לוי אבקסיס: זו התחייבות לפרוטוקול.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאני לא מאמין שזה ייכשל.
אורלי לוי אבקסיס: ואם כן נחזור לאותה נקודה ונמצא את הפתרון.
נורית קורן: כן, זה יסתדר.
אלי אלאלוף: אורלי תודה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, כל טוב, הישיבה נעולה.
אלי אלאלוף: היום ה-28 בפברואר 2017, ב' באדר התשע"ז, השעה 11:09 ואני מתנצל על האיחור אבל ביקשו בדיון על נושא העסקים הקטנים להאריך בכמה דקות.
אלי אלאלוף: אנחנו בהצעה לדיון דחוף שהוגשה על ידי חברי הכנסת עבדאללה אבו מערוף, איל בן ראובן ויפעת שאשא ביטון.
אלי אלאלוף: ברוכים הבאים חברי הכנסת הנוספים, מיכל בירן, מאיר כהן ויוסף ג'בארין.
אלי אלאלוף: הראשון בהצעה הוא עבדאללה אבו מערוף.
עבדאללה אבו מערוף: בוקר לכולם ותודה לכבוד היושב ראש על הדיון המהיר הזה.
עבדאללה אבו מערוף: באופן כללי הדיון הזה לא חדש וכל הזמן בוועדה עניין הבריאות והפערים הקיימים בין המרכז לפריפריה עולים.
עבדאללה אבו מערוף: על זה דיברנו בהרבה ועדות ובמיוחד בוועדה הזאת.
עבדאללה אבו מערוף: הנתונים ברורים.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא אתן עכשיו נתונים ואומר מה היה בבית המשפט ומה יש.
עבדאללה אבו מערוף: מטרת הדיון היא לא רק לסמן וי אלא להעמיד את הדברים במשבצת הנכונה.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו לא רוצים לומר מי האשם, אנחנו יודעים מי הוא.
עבדאללה אבו מערוף: אחריות משרד הבריאות, שהוא הרגולטור שקופות החולים היא הזרוע המבצעת של מדיניות הבריאות של משרד הבריאות.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מדברים עכשיו על השיקום והבעיה מוכרת לנו, והיא מוכרת לי אישית ממהלך עבודתי בעשרים השנים כרופא.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו נתקלים בבעיה.
עבדאללה אבו מערוף: ניסיתי הרבה פעמים לעזור ולראות מה הבעיה, אבל כמובן לא הייתה אוזן קשבת.
עבדאללה אבו מערוף: המצב עכשיו עוד יותר מחמיר.
עבדאללה אבו מערוף: בשיקום יש מיטה אחת על 10,000 תושבים או אפילו על עשרים אלף בצפון ובדרום, ובמרכז זאת מיטה ל-3,000 תושבים.
עבדאללה אבו מערוף: מה שמזעזע זה שהזרוע המבצעת, קופות החולים, אומרת שזה דבר רגיל.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא מדבר על חוק בריאות ממלכתי שחייבים לתת נגישות שווה ושירות רפואי שווה לכולם, ולא חשוב היכן.
עבדאללה אבו מערוף: לפי פסק בית המשפט, מדובר במרחב סביר, בזמן סביר.
עבדאללה אבו מערוף: נכון שהמילה סביר יכולה להיות גמישה אבל בכל זאת אם מישהו גר בצפון, בנהריה או בצפת או בירקא, הוא צריך ללכת להשתקם בלוינשטיין ולא בנהריה שם יש מחלקת שיקום, זה אומר דרשני.
עבדאללה אבו מערוף: או מישהו גר בקריית גת ואומרים לו ללכת להשתקם בבאר שבע או בתל אביב.
עבדאללה אבו מערוף: לכן הייתה עתירה לבג"ץ.
עבדאללה אבו מערוף: המזעזע הוא שהתשובה של הקופות – הן משדרות עסקים רגילים.
עבדאללה אבו מערוף: לכן ביקשתי את הדיון המהיר הזה כדי לראות היכן הבעיה.
עבדאללה אבו מערוף: הקופות חייבות לתת את השירות.
עבדאללה אבו מערוף: נכון שאני יודע שעכשיו בונים בית חולים שיקומי בטבריה אבל אני לא חושב שזה הפתרון ואני לא רוצה שיתפסו את זה כפתרון.
עבדאללה אבו מערוף: אני מתייחס לבעיות שיקומיות קיימות ואכן הקופות חייבות לתת מענה לחולים שחייבים לקבל טיפול שיקומי.
איל בן ראובן: אנחנו עוסקים הרבה, וטוב שכך, בחודשים האחרונים, בשנים האחרונות, בסוגיית הפריפריה.
איל בן ראובן: עסקנו לאחרונה, נדמה לי אפילו בוועדה כאן, בבתי החולים.
איל בן ראובן: הציג משרד הבריאות תכנית שגם אם מעט מדי, גם אם לאט מדי, יש איזו תכנית.
איל בן ראובן: אנחנו ביקשנו היום לעסוק בקופות החולים והשאלה שעולה היום היא איך מייצרים איזשהו איזון יותר נכון שבו יוכלו תושבי הפריפריה לקבל טיפול שמגיע להם מחד, ומצד שני צריכים גם להיות מציאותיים ואל מול היכולת של הקופות לתפקד ביעילות באזורים הפריפריאליים.
איל בן ראובן: זאת אומרת, ברור שאם בתל אביב יש מסה כזו של אנשים ובמשגב יש מסה אחרת של אנשים, גם לאנשים של משגב מגיע טיפול וצריך למצוא את האיזון שכרגע על פניו הוא לא מתקיים.
איל בן ראובן: על זה אין שאלה.
איל בן ראובן: ברור שמבחינת המטופלים, המבוטחים למיניהם, לא סביר שיהיו לנו אנשים מסוג א' ואנשים מסוג ב'.
איל בן ראובן: זה בעצם היום הסיטואציה מבחינת מה שמקבלים בסופו של דבר האנשים, מבחינת מה שמקבלים האזרחים.
איל בן ראובן: אלה מקבלים טיפול איקס ואלה מקבלים טיפול ואי.
איל בן ראובן: גם מבחינת האיכות, גם מבחינת הכמות, גם מבחינת הנגישות, ואני לא רוצה להצביע על מחקרים שהולכים לכיווני תמותה וכל הדברים האחרים.
איל בן ראובן: אני לא נכנס לזה, אבל ברור שזה מאוד מאוד רחוק והאיזון היום הוא לא נכון.
איל בן ראובן: בפריפריה, כולנו מכירים את הסיפורים, אנשים היום, כדי לקבל טיפולים, יש אנשים למשל בתחום האונקולוגיה שצריכים לבלות יום כדי להגיע לטיפול ברמב"ם, מי שגר במרום גולן או בקריית שמונה או בכל המקומות האלה.
איל בן ראובן: זה פשוט לא סביר.
יפעת שאשא ביטון: הלכת לאונקולוגיה.
יפעת שאשא ביטון: בקופות הקטנות בשביל אף אוזן גרון או בשביל טיפול הרבה יותר פשוט, צריכים לנסוע כל כך רחוק.
איל בן ראובן: אני הלכתי לאונקולוגיה, אבל זה נכון לגבי הכול.
איל בן ראובן: תשובות בנוסח: תראו, גם בתרבות זה כך וגם בדברים אחרים זה כך – זה לא מספק.
איל בן ראובן: אלה לא תשובות טובות.
איל בן ראובן: דרך אגב, לך אני אומר שעסקתי בזמנו, נדמה לי עם ידידי, בנושא תרבות, עם אתה זוכר, ולמדנו מה עושים בצרפת.
איל בן ראובן: ראינו שבהכוונה של מדינה התרבות הלכה לפריפריה והיום היא מאוד מאוד חזקה בפריפריה.
איל בן ראובן: אני נותן את זה כדוגמה כי כשיוצאים קצת לחשיבה מחוץ לקופסה, אפשר לפתור את הבעיות האלה.
איל בן ראובן: את לא גזירת גורל שבפריפריה מקבלים טיפול פחות טוב מאשר בתל אביב או בחיפה, בטח לא כאשר מדינת ישראל לפחות אומרת - אנחנו באמת מתכוונים לזה, אני לא יודע אם כולם מתכוונים לזה, בטח אנחנו שגרים בפריפריה – שבאמת נקבל את מה שמגיע לנו.
איל בן ראובן: מה שמגיע לנו בסוף, בסוף, בסוף זה שאנשים ירצו לבוא לגור בפריפריה ושהבנים שלנו יחזרו הביתה.
איל בן ראובן: היום אזרח ממוצע שגר היום ברמת השרון ונוח לו וטוב לו, אבל בכל זאת הוא רוצה קצת לעשות ציונות, הוא רוצה קצת לבוא לצפון, הוא שואל שלוש שאלות: מקומות עבודה, חינוך ובריאות.
איל בן ראובן: לצערי בשלושת הנושאים האלה היום רבים מהאנשים נותנים לעצמם תשובה: הבנתי, נישאר ברמת השרון.
איל בן ראובן: זה דבר שאנחנו צריכים להתמודד אתו.
איל בן ראובן: אדוני, אני מאוד מאוד אקצר.
איל בן ראובן: אני חושב שבסופו של דבר מה אני הייתי רוצה לראות, כבוד היושב ראש.
איל בן ראובן: מה נדמה לי צריך לדרוש.
איל בן ראובן: אנחנו צריכים לדרוש ממשרד הבריאות, זו צריכה להיות מעורבות של המדינה, זה לא יבוא ככה אלא המדינה צריכה להתערב בזה והיא צריכה לעשות איזושהי תכנית שמאזנת את הדברים הן בכמות והן בתמרוץ.
איל בן ראובן: אמר כאן שר הבריאות ואני מאוד אהבתי את מה שהוא אמר לגבי תמרוץ רופאים לבוא.
איל בן ראובן: הוא אמר את זה אז בהקשר של בתי חולים אבל על אותו דבר צריך לדבר בקשר לקופות החולים.
איל בן ראובן: צריך לתמרץ.
איל בן ראובן: סיפר לי תושב רקפת על דוגמה של מישהו שהגיע מהמרכז, רופא מאוד מאוד מרכזי, הוא הגיע לרמת הגולן ובעקבותיו מגיעים פעמיים בשבוע או שלוש פעמים בשבוע רופאים נוספים כדי לטפל בתושבים.
איל בן ראובן: יש אפשרויות לטפל בזה אלא צריך לרצות, צריך להשקיע בזה ולהבין שאם אנחנו רוצים לממש עדיפות לאומית, הבריאות היא עניין סופר מרכזי.
איל בן ראובן: לכן אני הייתי רוצה לראות ניתוח באמת מעשי של סטנדרטים, מה אנחנו דורשים, איך אנחנו רוצים והניתוח הזה צריך להיות אופטימלי, מה צריך להיות.
איל בן ראובן: לא אופטימלי ואז נדון בשאלה איך מבצעים אלא קודם כל צריך לראות ניתוח כזה אמיתי ומעשי של איך עושים את זה.
אלי אלאלוף: הצטרפו אלינו חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון שהיא בין המציעים לדיון המהיר וחברת הכנסת מיכל בירן.
אלי אלאלוף: תרשו לי לחזור לכותרת שלכם והיא מאוד חשובה.
אלי אלאלוף: תתמקדו בה כי היא מאוד חשובה.
אלי אלאלוף: קיימנו דיון רחב בנושא בהשתתפות השר, בנושא מצב הבריאות בגליל בעקבות דוח גרוטו וכולי.
אלי אלאלוף: אני רוצה לשמוע מנציגי הקופות, אחרי שחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון תאמר את דבריה, מה ההיערכות שלכם בעקבות הדברים האלה.
אלי אלאלוף: הדברים נאמרו, אתם יודעים את המצב, מה עשיתם בעקבות כל ההמלצות והדוח שיצא ממשרד הבריאות.
אלי אלאלוף: זה אחד הדברים המעניינים.
אלי אלאלוף: הממצאים האלה הם ידועים למשרד, המשרד בעצמו כתב אותם, מחלקת המחקר של המשרד, נעשתה עבודה אדירה שם אבל מה הקופות לוקחות משם ומה הן עושות בצורה מאוד מעשית וכמעט מיידית כי המצב כל יום מחייב שיפור.
יפעת שאשא ביטון: תודה כבוד היושב ראש.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר גם לחבריי שהסיפור הוא הרבה יותר עמוק ובסיסי מהסיפור הגדול שנקרא בריאות בגליל.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על השירותים הבסיסיים היום יומיים.
יפעת שאשא ביטון: להגיע עם חום לקופת חולים, לקבל טיפול אצל רופא מקצועי, אצל רופא אף אוזן גרון או כל אחד אחר ויש בעיה עם הקופות הקטנות בפריפריה.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אנחנו נגיע ויגידו לנו, תקשיבו, מספר המבוטחים שיש בקופה לא באמת מאפשר או לא מצריך או לא מצדיק רופא מקצועי אחת לשבוע אלא רק אחת לשלושה שבועות.
יפעת שאשא ביטון: במקרה הטוב אחת לשבוע.
יפעת שאשא ביטון: רופא ילדים לא בתדירות כזו, אלא רק בתדירות אחרת ואז יוצא שבאמת אנשים בפריפריה, בחלק מהקופות – אני יכולה להגיד שמות?
יפעת שאשא ביטון: נקרא להן הקופות הקטנות בפריפריה.
מאיר כהן: תגידי מה שאת רוצה.
יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין אני אתן דוגמה את קריית שמונה שנותנת מענה לכל יישובי הסביבה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברם על הגליל העליון.
יפעת שאשא ביטון: שם יש את קופת חולים כללית שהיא באמת הקופה הדומיננטית עם מעל שבעים אחוזים מהתושבים מבוטחים אצלה וכל היתר מבוטחים בלאומית, במכבי, במאוחדת.
מאיר כהן: מעל שבעים אחוזים.
יפעת שאשא ביטון: לדעתי זה 73 אחוזים מהתושבים שמבוטחים בכללית.
יפעת שאשא ביטון: יוצא שמכבי, לאומית מאוחדת שהיא מאוד מאוד קטנה, לא נותנות את כל השירותים.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אנחנו יכולים על פניו לבוא ולהגיד שבאמת יש הצדקה כי אין מספיק מבוטחים וצריך להתחשב בקופה, אבל מצד שני אני אומרת שברגע שהחליטה הקופה שהיא באה לפריפריה לתת שירות, תני את כל השירות כמו שצריך.
יפעת שאשא ביטון: או שתהיי שם או שלא תהיי שם ואז המבוטחים יצטרכו לבחור אולי בשירותים אחרים שם הם יכולים לקבל את השירות באופן מלא, כמו שצריך, בתדירות הנכונה.
יפעת שאשא ביטון: אבל אי אפשר להחזיק ולא להחזיק.
יפעת שאשא ביטון: היה לי לא מעט שיח בנושא הזה גם עם נציגי הקופות שם וגם בדיון שקיימנו באוקטובר-נובמבר במשרד הבריאות.
יפעת שאשא ביטון: צריך לטפל בסוגיה הזאת כי אני חושבת שאפשר להחליט שאם רוצים כחלק מאידיאולוגיה, מאסטרטגיה, ממה שאתם תחליטו להיות בישובים בפריפריה, נכון, יכול להיות שיצטרך להיות סבסוד מקופות אחרות.
יפעת שאשא ביטון: אפשר לעשות סבסודים צולבים, אפשר ליצור מציאות בה הקופה גם מגיעה לפריפריה וגם מסוגלת לתת את המענה המיטבי.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אני לא מסירה אחריות וגם המדינה צריכה לראות איך היא עוזרת לקופות השונות לשרוד שם.
יפעת שאשא ביטון: אני מודה שלא פעם הגיעו אלי תושבים וסיפרו על המצוקה וכמעט היה לי על הלשון להגיד להם שלא יהיו בקופה הזאת אלא בכללית, שם יש את כל השירותים כל הזמן, אבל אני יודעת שזאת תשובה לא רצינית כי הם רוצים להיות בקופה המסוימת הזאת כי כך הם בחרו ולכן מילאתי את פי מים.
יפעת שאשא ביטון: באמת, זאת אחריותכם וגם אחריותנו וצריך להביא פתרון.
יפעת שאשא ביטון: אתם מגיעים לצפון, אתם מגיעים לפריפריה, תנו שם את המענה.
יפעת שאשא ביטון: אותו דבר גם בדרום, בנגב ובכלל.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת יוסף ג'בארין ואחריו חבר הכנסת מאיר כהן.
יוסף ג'בארין: אני מרגיש שזה המשך לדיון שהיה לנו סביב הדיונים על התקציב של משרד הבריאות.
יוסף ג'בארין: אני מניח שנציגי הקופות יסכימו שבכל מה שמתקשר לשירותי הבריאות, לרמת שירותי הבריאות, לאיכות שירותי הבריאות, לא מתקיים שוויון.
יוסף ג'בארין: יש דוחות מאוד ידועים בנושא.
יוסף ג'בארין: אני חושב שהמספרים מדברים בעד עצמם, גם מבחינת חלוקת מיטות אבל לא רק.
יוסף ג'בארין: אם חברתי התייחסה לקריית שמונה, אני יכול להתייחס לאום אל פאחם, עיר מושבי.
יוסף ג'בארין: עד היום אני לא מצליח להבין מדוע ישוב עם מעל לחמישים אלף תושבים, זאת רק העיר עצמה אבל עם כל הכפרים מסביב האזור מגיע ל-150 אלף תושבים, למה אני צריך לנסוע לחדרה כדי לקבל איזשהו שירות כמו למשל CT או מיפוי עצמות או משהו כזה?
יוסף ג'בארין: אני לא מבין את זה.
יוסף ג'בארין: אני באמת לא מצליח להבין למה תושבים של ישוב גדול לא מקבלים שירות שדווקא קיים בישובים היותר קטנים.
יוסף ג'בארין: אני אומר לכם שתושב אום אל פאחם וואדי ערה שצריך לנסוע לחדרה כדי לקבל את השירות או לעפולה, זה יום עבודה שלם.
יוסף ג'בארין: כמעט ואין תחבורה ציבורית ואם אתה איש מבוגר או ילד, זה אומר שזה יום שבתון להורים.
יוסף ג'בארין: השאלה שאני שואל את עצמי ואני שואל אתכם.
יוסף ג'בארין: הרי צריך להיות כאן תקן של שירות.
יוסף ג'בארין: או שזה נסמך על נפשות בישוב מסוים או על הנזקקות לשירות.
יוסף ג'בארין: צריך את התקן האובייקטיבי הזה, את הקריטריון, ליישם והשאלה אם יש לכם תקנים והאם אתם עובדים לפי התקן הזה.
יוסף ג'בארין: אני לא בטוח שזה קורה כי אם זה היה קורה, התמונה הייתה נראית אחרת.
יוסף ג'בארין: יש את הסוגיה עליה הצביעה חברתי יפעת שאשא ביטון.
יוסף ג'בארין: יש מקומות שבגלל המרחק הגיאוגרפי, זה כשלעצמו עושה קושי גם אם לא מדובר במספר גדול של אנשים.
יוסף ג'בארין: אבל יש גם מקומות שזה לא כל כך מרחק גיאוגרפי וגם יש הרבה אנשים שם שצריכים את השירות הזה.
יוסף ג'בארין: קופת חולים כללית, באום אל פאחם היא עם יותר משבעים אחוזים אבל אנשים לא מרגישים שהם מקבלים את השירות.
יוסף ג'בארין: מצד אחד יש מעין מונופול אבל זה לא ברמה הנדרשת.
יוסף ג'בארין: אני לא יודע בדיוק מה התפקיד של גברתי מקופת חולים כללית, אבל אני אשמח אולי לקיים ישיבה בנושא הזה ולבדוק מה אפשר לעשות.
יוסף ג'בארין: אני כל הזמן מקבל תלונות על כך שאין בתי חולים בישובים הערביים וכולי וכולי, אבל כמה שירותי בריאות בסיסיים שאפשר באמת לקבל, אני לא חושב שצריך לבזבז יום שלם כדי לקבל את השירות הזה ולנסוע לחדרה או לעפולה והגיע הזמן לשנות את תמונת המצב הזו.
מאיר כהן: אני רוצה להגיד כמה דברים דווקא מתוך ניסיון של הרבה מאוד שנים בעבודה מול הקופות ויצירת שינוי מהותי לפחות בדרום.
מאיר כהן: בשבוע שעבר היה לי העונג להזמין את השר ליצמן לסיור בסורוקה ביחד עם אלי דפס, יושב ראש הקופה.
מאיר כהן: אני אמרתי את מה שאמרתי כאן הרבה מאוד זמן ועליתי על זה עת הייתי ראש עיריית דימונה ולצערי הגדול כשראשי רשויות מבינים את העניין ומתחילים להתדיין מול הקופות, אנחנו רואים שיש הצלחה.
מאיר כהן: דיברנו על זה עם הגברת שאשא ביטון לגבי עיר הולדתה, מה צריך לעשות בה.
מאיר כהן: אבל יש לקונה אחת גדולה מאוד שבדקתי אותה למשל בחוץ לארץ, במקומות כמו אנגליה או צרפת.
מאיר כהן: הרי כשהקופות מקבלות תקציב, הן מקבלות תקציב על פי חלוקה של קפיטציה.
מאיר כהן: אתם מכירים את זה.
מאיר כהן: בתוך התקציב הזה יש כסף שהוא צבוע לפריפריה.
מאיר כהן: יש תוספת על מרחק, תוספת על גיל וכולי וכולי.
מאיר כהן: אלא מה, במדינת ישראל אין גוף אחד שהוא רגולטור שאכן אומר שאם לקריית שמונה מגיע בתקציב מיליון שקלים, אז לפחות את המיליון שקלים האלה היא מקבלת.
מאיר כהן: יוצא שחלק או רוב התקציב הולך למקומות שהם תלויי כוח אדם, למקומות שיש בהם בתי חולים גדולים ואז אתה מוצא מצב כזה שהמרכז הוא כמו בן אדם שיש לו שמיכה קצרה ופעם הוא מותח אותה למעלה ואז הרגליים שלו קרות ופעם הוא מותח למטה ואז הפנים קרות אבל הבטן חמה כל הזמן.
מאיר כהן: במרכז יש את כל מה שצריך.
מאיר כהן: זה לא אומר שאנחנו נתקלים באוזניים ערלות.
מאיר כהן: יש היום פתיחות של הקופות.
מאיר כהן: אני חייב לציין כאן את קופת חולים כללית.
מאיר כהן: אני סיירתי השבוע בפזורה הבדואית.
מאיר כהן: אני לא בטוח שעוד קופה מוכנה להיכנס לאבו טלול או לאבו קרינת ולהגיע למקומות שאתה מכיר, אלי, אתה בנית שם בתי ספר, וליד זה לראות מרפאות בנויות ונותנות שירות מצוין.
מאיר כהן: אני הסברתי וביקשתי מהשר וגם מאלי דפס, ואנחנו מבקשים את זה מכל הקופות, ראשית, לוודא שבתקציב שלהן מה שמיועד לפריפריה יצא לפריפריה, ואם הם יכולים להוסיף על זה, מה טוב.
מאיר כהן: הדבר השני הוא השאלה של קיצור תורים.
מאיר כהן: זאת שאלת השאלות.
מאיר כהן: אני חושב שצריכה להיות העדפה ברורה בקיצור תורים לאנשי הפריפריה.
מאיר כהן: לא יעלה על הדעת שבן אדם מדימונה או בן אדם מקריית שמונה יחכה שלושה עד ארבעה חודשים למרפאת כאב.
מאיר כהן: קרובת משפחה שלי בקריית שמונה שקיבלה תור למרפאת כאב אחרי שבעה חודשים מהיום שהיא ביקשה ובדימונה, לא תאמינו, תור למרפאת כאב הוא תשעה חודשים המתנה.
מאיר כהן: אחרי שאני התקשרתי כי הילדים שלי הגיעו אלי, עשו לי טובה והודיעו לי בשמחה שזה קוצר לארבעה חודשים.
מאיר כהן: זאת גברת שיושבת וכואבת ואומרים לי במרפאת הכאב התור הוא של שנה-שנתיים.
מאיר כהן: אלה הדברים שאנחנו צריכים לטפל בהם מול הקופות.
מאיר כהן: יש משמעות לוועדה הזאת שאתה עומד בראשה, אדוני היושב ראש, כי באמת אני חושב שהדיון הבא צריך להיות שיבואו לכאן הקופות, יציגו לנו את התקציב שלהן על פי הקפיטציה ויגידו כמה הן משקיעות בדימונה, כמה בקריית שמונה, כמה בירוחם.
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה לומר שיש מצב שגם הכספים שמיועדים לפריפריה לא מגיעים?
יפעת שאשא ביטון: הולכים למרכז?
יפעת שאשא ביטון: לכן ילד בקריית שמונה צריך לנסוע לכרמיאל כדי לפגוש אורתופד?
מאיר כהן: אם יתנו לי עוד דקה, אני אספר את הסיפור שכבר סיפרתי כאן.
מאיר כהן: כשאני הקמתי את המרכז הרפואי בדימונה, הלכתי לעמותה שנקראת טרם, עמותה שמחזיקה בירושלים ובמודיעין.
מאיר כהן: ביקשתי שהם יגידו לי כמה אני צריך לשלם לרופא לשעה בלילה.
מאיר כהן: נתנו לי מחיר מסוים והמחיר היה מורכב מכך שהם אמרו לי שקופת חולים הכללית במודיעין משלמת 99 שקלים לאדם שמגיע בלילה.
מאיר כהן: כלומר, אדם, חבר קופת חולים שמגיע בלילה, מזכים ב-99 שקלים.
מאיר כהן: החזרתי את הטופס ואמרתי שהם טועים כי בדימונה מזכים ב-49 שקלים.
מאיר כהן: חשבתי שלא תהיה טעות כזאת.
מאיר כהן: בסוף הסתבר, אמר לי מנכ"ל הקופה בהגינות, לפני עשר שנים, שרשאי מנהל המחוז לעשות את ההסכם הזול ביותר.
מאיר כהן: אז מה קרה?
מאיר כהן: בקריית שמונה ובדימונה הביאו את ביקור רופא, עשו אתם הסכם של 49 שקלים, אבל במודיעין שילמו 99 שקלים.
מאיר כהן: אגב, מאז זה תוקן לגמרי.
מאיר כהן: אני יודע שזה תוקן.
מאיר כהן: אם אתה יודע משהו אחר, צריך לעמוד על הרגליים האחוריות.
מאיר כהן: זה דבר מדהים כי אנחנו משלמים, כל אחד על פי הכנסתו לביטוח בריאות.
מאיר כהן: זה לא שבדימונה משלמים פחות.
מאיר כהן: לכן זה זועק לשמים.
אלי אלאלוף: אנשי המרכז משלמים פחות יחסית.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לך יותר מזה.
אלי אלאלוף: הקופות מנהלות משא ומתן עם כל גוף רפואי כלשהו כולל בתי חולים.
מאיר כהן: זה אני יודע.
אלי אלאלוף: במגמה להוריד את המחירים.
אלי אלאלוף: המחיר בדרך כלל הוא הרבה פחות.
אלי אלאלוף: זה עד 25 אחוזים פחות ממה שהמדינה משלמת לקופה על אותו שירות.
מאיר כהן: אני בכל אופן רוצה לציין שני דברים טובים.
מאיר כהן: אחד הדברים שראינו, ומגיעים שבחים לקופת חולים כללית, זאת כניסה מתונה אבל כניסה מאוד מכובדת של המאוחדת לתוך המגזר הבדואי.
מאיר כהן: מבחינתי, היות ואני גר שם, כל אחד מביא את הדברים שהוא רואה בד' אמותיו ואני חייב לציין שיש שינוי מהותי.
מאיר כהן: אני מאוד מקווה שזה יהיה על כולנו.
אלי אלאלוף: לניתוח שלך אני רוצה להוסיף נקודה אחת.
אלי אלאלוף: בפריפריה אין אלטרנטיבה לרפואה הציבורית.
אלי אלאלוף: במרכז יש אלטרנטיבה למי שיש לו אמצעים, באמצעות הרפואה הפרטית.
אלי אלאלוף: זאת נקודה מאוד מרכזית ולכן זה עוד יותר מחזק את הדרישה שבפריפריה הקופות חייבות לתת את השירות.
מאיר כהן: בבית הכנסת פגשתי רופא אלטרנטיבי נחמד.
מאיר כהן: הוא שאל אותי למה אני נראה עייף ואמרתי לו שכואב לי הראש.
מאיר כהן: הוא אמר, כוס ערק יעזור לך.
מאיר כהן: אגב, זה עזר לי מצוין.
אלי אלאלוף: אני פונה לקופות החולים, הייתי שמח שנתחיל להקשיב לכן.
אלי אלאלוף: נתחיל מקופת חולים כללית.
<מינה רותם: אני אחות, מנהלת מחלקה לאיכות ובטיחות באגף הסיעוד בקהילה, בקופת חולים כללית.
<מינה רותם: למען הגילוי הנאות, יש לי מקום חם בלב לפריפריה.
<מינה רותם: אני ילידת קריית שמונה, גדלתי שם, בבגרותי הייתי במשגב, הייתי אחות במשגב.
<מינה רותם: היום אני גרה בחיפה.
מאיר כהן: לא הכול מושלם.
מאיר כהן: היית נשארת בקריית שמונה או בדימונה, היה טוב.
<מינה רותם: כולנו שותפים לאותה מערכת וכולנו רוצים לעשות טוב.
<מינה רותם: אני יכולה לומר שנושא של צמצום פערים הוא באמת ליבת תכנית או אחד מהאבנים המרכזיות בתכנית העבודה של הכללית וזה בא מרמת המנכ"ל ועד רמת המרפאה.
<מינה רותם: זה לא רק חלק מתכנית העבודה אלא זה מתורגם למעשים וזו הסיבה שבשנים האחרונות אנחנו רואים צמצום פערים בהרבה מאוד היבטים.
<מינה רותם: אני לא אפרט כי אתם קצת הזכרתם את הנושא של מדדי איכות קליניים.
<מינה רותם: אתה הזכרת את אום אל פאחם, שם יש לנו תכנית מיוחדת לסוכרת.
<מינה רותם: אנחנו למשל שולחים את הניידת של ממוגרפיה רק לפריפריה הגיאוגרפית ולפריפריה החברתית כי יש לנו כיסים פה ושם.
<מינה רותם: יש מקצועות, הזכרתם כאן אף אוזן גרון – אני תכף מגיעה לשיקום – בהם בפריפריה אורך התור בפריפריה קצר יותר מאשר במרכז.
<מינה רותם: אם כן, עשינו צעדים גדולים מאוד.