GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דפנה ארמוני: היא הרימה את הרעיון, וזה מתקיים היום ויאמר לזכותה שההצעה שלי היתה שעל מנת שאומנים ותיקים יוכלו להתקיים, שיהיו מופעים.
<דפנה ארמוני: היא הרימה את הכפפה הזו אבל זה קורה רק פעם אחת בשנה.
<דפנה ארמוני: אז הייתי רוצה שזה יהיה כל חודש.
אלי אלאלוף: אני מציע שבאמת, אני חייב לציין בשמחה את נוכחותה של חברת הכנסת מרב מיכאלי.
מרב מיכאלי: ברוך הנמצא, אני ממש מתנצלת שלא יכולתי לבוא קודם.
<רועי כהן: חבר הכנסת אלאלוף, אנחנו הבאנו לפה מקרים קונקרטיים שהבאנו אותם מרחוק.
אלי אלאלוף: אתה תמיד קורא במקומי מה שאני אמור לקרוא.
אלי אלאלוף: אז בני דקל, אתה הראשון שרשמתי.
אלי אלאלוף: רק שתדע שזה אתה אשם.
אלי אלאלוף: יש לי רק בקשה – אנחנו ב-13:15 מסיימים את הדיון.
<בני דקל: שלום לכם.
<בני דקל: אני משמש כנהג מונית.
<בני דקל: למעשה מיצו פה את רוב מה שצריך לומר, את רוב הדברים אבל הדברים שאמר איש הביטוח הלאומי, מאוד מאוד חורה לי שהוא התנסח בצורה כזאת.
<בני דקל: אנחנו, עצמאים, משלמים המון כסף כל חודש לביטוח לאומי, ולא מתוגמלים על דברים בסיסיים.
<בני דקל: כמו שאמרנו: אבל, מחלה, פגיעה וכן הלאה.
<בני דקל: דברים בסיסיים שכל בן אנוש מקבל וזכאי לקבל אותם, אנחנו, כעצמאים לא זכאים לקבל.
אלי אלאלוף: אני חייב להגן על נציג הביטוח הלאומי, ובאחריות אני עושה את זה.
אלי אלאלוף: אי אפשר לבוא לעובדים של הביטוח הלאומי ולטעון נגדם באופן אישי.
<בני דקל: לא, אין לי כלום - -
אלי אלאלוף: אמרתם חופשי, תנו לי לגמור את המשפט.
אלי אלאלוף: אתם יושבים מול אחד העובדים המדהימים ביותר שאני מכיר מהביטוח הלאומי, אז אנא מכם, תתייחסו.
אלי אלאלוף: הוא אמר, ביטא בצורה ברורה את מצב החוק.
אלי אלאלוף: הוא לא אחראי על - -
<בני דקל: הטענה היא לגוף שנקרא ביטוח לאומי.
אלי אלאלוף: גשם זה לא נכון, תרשו לי אדון דקל, זו הטעות.
אלי אלאלוף: הם קופה שפועלת לפי חוקים.
אלי אלאלוף: אם אתה רוצה לבוא בטענות, תבואו אלינו, נבחרי הציבור.
אלי אלאלוף: תבואו לממשלה.
אלי אלאלוף: הביטוח הלאומי יעשה רק מה שאומרים לו לעשות לפי חוק מקובל.
אלי אלאלוף: אין לו זכות להוציא גרוש אחד שהוא לא לפי החוק.
אלי אלאלוף: הביטוח הלאומי לוקח אחריות, כולם מטפסים עליו ולא הם הבעיה.
אלי אלאלוף: הבעיה זה הממשלה, הבעיה זה המחוקקים, שהם צריכים להחליט מה הביטוח לאומי אמור לשלם, וזה תנאים.
אלי אלאלוף: הוא לא יוצא מפה ללא תנאים ברורים של הוועדה.
אלי אלאלוף: כשאנחנו יושבים על חקיקה הקשורה לביטוח לאומי, תאמינו לי שצריך ראש פנוי עד למעלה כדי להתייחס לכל פרט ופרט.
אלי אלאלוף: אז אנא מכם, הביטוח לאומי זה שירות אדיר אבל אחראית עליו המדינה, הממשלה ואנחנו הנבחרים.
<קריאה: אני יכול להעיר משהו?
אלי אלאלוף: לא, אתה עוד לא קיבלת את רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: אני קטעתי את חברי בני דקל.
<בני דקל: מה שאני רוצה לומר לגבי ביטוח לאומי – שוב, אין לי שום טענות ספציפיות לגבי אנשים.
<בני דקל: המדיניות של המדינה שמתווה לביטוח לאומי, אבל ביטוח לאומי איך שהוא, הלך הרוח שם אומר: לא, אנחנו לא ניתן.
<בני דקל: הכל שווים בעיני החוק, כולם מקבלים אותו דבר וזה לא ככה.
<בני דקל: מסתבר שיש יהודים מזן אחד ויש יהודים מזן אחר.
<בני דקל: אם אני ישבתי אבל על אמא שלי ובסוף השבעה באתי לראות מה מגיע לי ואמרו לי: נדה, שום דבר - -
אלי אלאלוף: אבל זה החוק היום, זה לא הוא.
אלי אלאלוף: תבוא בטענות אלי וטענות לוועדה שלי.
<בני דקל: הייתי מצפה שהוא יגיד - - -
אלי אלאלוף: הוא לא יכול, זה לא תפקידו.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא התפקיד שלו, אין לנו גם ציפייה כזאת ממנו.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו צריכים לעשות את המלחמה הזאת, זה כסף שצריך לבוא מהאוצר.
אלי אלאלוף: קרן חירותי, בבקשה.
<קרן ידובסקי חירותי: קודם כל, תודה רבה.
<קרן ידובסקי חירותי: זה מאוד מרענן שיש התכווננות מצד כל כך הרבה אנשים לכיוון הזה.
<קרן ידובסקי חירותי: אני שחקנית, אני בעלים של בית ספר למשחק פרטי.
<קרן ידובסקי חירותי: אני מאמנת ומרצה, אני גם מאמנת את ביטוח לאומי אגב.
<קרן ידובסקי חירותי: לפני שנה וקצת, בדצמבר 2015, במהלך הכנות למופע שברתי צלע וסדקתי שתי צלעות.
<קרן ידובסקי חירותי: במשך כחודשיים לא יכולתי לזוז.
<קרן ידובסקי חירותי: יותר מזה, הייתי על מורפיום כי אין מה לעשות בנושא.
<קרן ידובסקי חירותי: בחודשיים האלה, כשפניתי לביטוח לאומי אמרו לי שמהיום ה-13, אבל גם אמרו לי: את צריכה להוכיח לנו – סליחה שאני אומרת, אתם אומרים פה כל הזמן היום ה-13.
<קרן ידובסקי חירותי: קודם כל אני המעסיקה, אז אני לעצמי משלמת ביטוח לאומי, אני משלמת מהיום הראשון כי עובדתית, אני מעסיקה את עצמי אז אני משלמת, ואין לי שום בעיה להמשיך לשלם, אני מאמינה בזה, זה כסף שבדיוק בשביל הדברים האלה אמור להיות.
<קרן ידובסקי חירותי: הדבר השני הוא שביום ה-13 שאתה פונה לביטוח לאומי, אומרים לך: לא, אתה תביא לנו את כל ההוכחות ואז רופאים שלנו יחליטו אם זה נכון או לא נכון.
<קרן ידובסקי חירותי: אז דקה לפני שאתם אומרים פה על היום ה-13 בצורה כל כך ברורה, זה לא כזה ברור.
<קרן ידובסקי חירותי: דבר שני, כשאתה נמצא בכזה מצב שאני, כמו שאמרה קודם חברת הכנסת נורית, אתה עושה הכל בעסק שלך מכיוון שאתה מנסה גם להעסיק אנשים, גם לייצר דברים, אתה עצמאי ואני מאמינה בעצמאים.
<קרן ידובסקי חירותי: אני חושבת שהון עצמאי הוא הון כלכלי עצום כי זה יזמים.
<קרן ידובסקי חירותי: אלה אנשים שקמים בבוקר כדי לייצר לחמם, משמע לייצר עבור ילדיהם, עבור עצמם, עבור המדינה ואני גם מאמינה שהשכיר והעצמאי אחד הוא.
<קרן ידובסקי חירותי: הביחד שלנו מייצר חברה טובה יותר ואיכותית יותר.
<קרן ידובסקי חירותי: בלי העצמאי, לא מתקיימת פה כלכלה.
<קרן ידובסקי חירותי: בלי השכיר לא מתקיימת פה כלכלה כי העצמאי צריך את השכיר כדי שהוא יוכל לעשות את העבודה שהוא יזם ולכן, לא יכול להיות שאנחנו נגיע למצב שאני חודשיים בבית, הגעתי לטיפול משפטי עם בנק דיסקונט.
<קרן ידובסקי חירותי: אני נמצאת היום בטיפול משפטי עם בנק דיסקונט מכיוון שאיחרתי להביא את ההלוואה למרות שעדכנתי ואמרתי מראש, שמכיוון שהייתי על מורפיום, קצת היה לי קשה לדבר עם כל הגורמים.
<קרן ידובסקי חירותי: אני לא מדברת כאן על שפעת.
<קרן ידובסקי חירותי: אני מדברת כאן על מקרים, שהם מקרים שאכן יש פגיעה מאוד קשה, ואני צריכה לתחזק את ילדיי.
<קרן ידובסקי חירותי: גם אני לא הבאתי עוד ילדים, נורית, ויש לי רק שני בנים.
<קרן ידובסקי חירותי: יש לי 40 ילדים שהם הסטודנטים שלי, שאני מחנכת אותם יום יום לקום ולייצר את חייהם, אני מחנכת אותם יום יום לשלם את המסים, כי מסים זה חלק מאחדות והרמוניה בתוך מדינה, ואני מאמינה בזה במאה אחוז, כי אותו מיסוי אמור לחזור גם אלי, כאזרח, וגם עבור האחר.
<קרן ידובסקי חירותי: לא יכול להיות שנשב כאן ונדבר על היום ה-13 בלי שנדע שני דברים: 1.
<קרן ידובסקי חירותי: אין יום 13 בלי אישור של ועדה של ביטוח לאומי, אחרי שהם אומרים לנו אם בכלל אנחנו זכאים או לא.
<קרן ידובסקי חירותי: 2.
<קרן ידובסקי חירותי: אותה אחת שקמה בבוקר או אותו אחד, לא כאומנית אלא גם כעצמאית, אני אגיע למצב שאני לא יכולה לכלכל את עצמי, אני יכולה לכלכל את העובדים שלי והייתי מחויבת לשלם להם משכורות דרך אגב.
<קרן ידובסקי חירותי: מחויבת כי אם לא זה הלנת שכר.
<קרן ידובסקי חירותי: ושאני אגיע למצב שחודשיים ימים – אני אגיע למצב של כמעט גירושים.
<קרן ידובסקי חירותי: חד וחלק.
<קרן ידובסקי חירותי: אתם מדברים פה על הפן הכלכלי, יש פה פן נפשי מאוד קשה, במיוחד לאנשים כמונו.
<קרן ידובסקי חירותי: אנשים חזקים, שלא מעוניינים בטובות מהמדינה.
<קרן ידובסקי חירותי: אנחנו בסך הכל מבקשים מכם: פיקחו את עיניכם, תשנו את החוק.
<קרן ידובסקי חירותי: עבר המון זמן משנת תש"ח.
<קרן ידובסקי חירותי: אנא, אנחנו מסתכלים אחרת, אנחנו יוצרים אחרת, יש פה אנשים שמבקשים שנעבוד ב"ווין-ווין" ולא אחרת.
<קרן ידובסקי חירותי: אני מוכנה לשלם מהיום הראשון את הביטוח הלאומי שלי.
<קרן ידובסקי חירותי: אני מבקשת חזרה מאותם כספים, שאנחנו נוכל גם להתקיים.
<קרן ידובסקי חירותי: תודה רבה.
אלי אלאלוף: טל קירשנבאום.
<טל קירשנבאום: אני צלם, מתעסק בתחום הצילום בחולון.
<טל קירשנבאום: פרסום, יחסי ציבור, מצלם כל מיני דברים.
<טל קירשנבאום: בקיצור, אני חושב שהדיון הזה פה ממצה את עצמו.
<טל קירשנבאום: כולכם תמימי דעים, כולכם מסכימים עם כל הדברים האלה שמדברים פה - -
דב חנין: המתנגדים פשוט לא באו...
<טל קירשנבאום: לא, אני חושב שאתם פה, מקצוות הקשת הפוליטית, כולכם מאוחדים בדבר הזה.
<טל קירשנבאום: אני חושב שזה לא בעיה שהחוק הזה יעבור.
אלי אלאלוף: רק שתבינו קצת, תרשה לי טל - -
<טל קירשנבאום: אני הבחור שרועי דיבר עליו, שישבתי שבעה על אבא שלי וקשה לי - -
אלי אלאלוף: טל, אני רוצה שלא נשלה אותך:
אלי אלאלוף: אנחנו חברי כנסת, אנחנו עוד לא יכולים לקדם חוק ללא תיאום עם המערכות הממשלתיות השונות.
אלי אלאלוף: אז אנחנו בתהליך.
אלי אלאלוף: גם אם נביא לפה 61 חברי כנסת, לא נוכל להעביר חוק כזה.
<טל קירשנבאום: למה לא? 61?
אלי אלאלוף: זה המנגנון של הכנסת.
אלי אלאלוף: הוא לא בירוקרטיה קטנה, רק שתביעו אבל הנוכחות היא גם הפגנת כוח שתבטא את עצמה גם כלפי המערכת הביצועית של הממשלה.
אלי אלאלוף: אז אנחנו נטפל בזה, אל תתייאש.
אלי אלאלוף: אנחנו לא מתייאשים.
<טל קירשנבאום: אני לא מתייאש.
<טל קירשנבאום: יש פה את רועי שמייצג אותנו, ואני חושב שאם תעזרו לנו זה יעבור ונצליח, כי אנחנו - -
אלי אלאלוף: אני מבקש את נציג האוצר.
<אייל מדן: אני רפרנט רווחה בביטוח לאומי.
<אייל מדן: אני חושב שביטוח לאומי הציגו את הבעייתיות בעצם זה שבסופו של דבר בין עצמאים לשכירים יש שוויון בעיני החוק ובעיני ביטוח לאומי.
<אייל מדן: אין היום גמלת אבל, אין ביטוח בפני אבל בביטוח לאומי.
<אייל מדן: לכן, עצמאי שמשלם עבור עובדיו, אפשר להגיד שהעצמאי הוא עובד כמו שהוא מעסיק גם את עצמו, אז גם עבור עצמו נכון שישלם כמו שהוא משלם עבור עובדיו.
<אייל מדן: אנחנו חושבים באופן כללי ש - -
שולי מועלם-רפאלי: אני בוגרת תואר שני בתעשייה וניהול, לא הבנתי את המשפט האחרון.
אלי אלאלוף: חבר'ה, מה שמותר לחבר כנסת לא מותר לכל הציבור בדיון הזה בלבד.
אלי אלאלוף: בבקשה תציג שוב.
<אייל מדן: אני אנסה להסביר את זה בדרך אחרת: צריך הלבין דבר אחד: 1.
<אייל מדן: עצמאי ושכיר זה חיות שונות.
<אייל מדן: אי אפשר להשוות אותם אחד לאחד כי יש לכל אחד מאפיינים שונים - -
מאיר כהן: למה חיות שונות?
אלי אלאלוף: חבר'ה, לא נתקדם.
אלי אלאלוף: בבקשה תשלים.
<אייל מדן: המדינה עוזרת לעצמאים בהטבות מכל מיני סוגים, אם זה הטבות במס ואם זה הטבות בביטוח לאומי בדרכים כאלה ואחרות.
<אייל מדן: לכן, - -
מרב מיכאלי: כשאתה אומר הטבות מס, אתה מתכוון להוצאות מוכרות אבל זאת לא הטבת מס.
מרב מיכאלי: זה הכרה בהוצאות לצורך הכנסה.
מרב מיכאלי: זה דברים ששכירות ושכירים לא משלמים מלכתחילה.
מרב מיכאלי: הם לא קונים את הפקס, הם לא משלמים את הדלק, הם לא שוכרים את המשרד שבו הם עובדות ועובדים.
מרב מיכאלי: אלה אינן הטבות מס, ומספיק כבר עם הדבר הזה שהאוצר מציג את זה בצורה שקרית כהטבות מס.
מרב מיכאלי: כל פעם מחדש אנחנו חוזרות לאותה משבצת.
אלי אלאלוף: מרב, הנקודה שלך ברורה, את יודעת שמבינים מה שאת אומרת.
<אייל מדן: העצמאים אחראים להטבות הסוציאליות ולכל הזכויות של שכירים, ששכירים באמת זקוקים להגנה מול אותם עצמאים.
<אייל מדן: עצמאים לא זקוקים להגנה מול עצמם, הם בעצם המעסיקים של עצמם.
אלי אלאלוף: אז אם אני יכול להבין מדבריך, הבעיה היא לא כספית, הבעיה היא עקרונית.
<אייל מדן: עקרונית.
<אייל מדן: יש בעיה עקרונית שכרגע - -
אלי אלאלוף: ברשותך, הבעיה העקרונית, צריך להשאיר אותה לנו, לחברי כנסת.
<אייל מדן: אנחנו נפגשנו – נשמח להיפגש אתך - -
שולי מועלם-רפאלי: נפגשנו זה יומרני אדוני.
שולי מועלם-רפאלי: לא נפגשנו.
<אייל מדן: לא אתך.
<אייל מדן: אנשי האוצר נפגשו עם העוזרים שלך - -
<אייל מדן: - - והסברנו את הבעייתיות.
<אייל מדן: בעצם זה פותח איזה שהוא צוהר לכך שהמדינה הופכת להיות כמו מעסיק עבור עצמאים.
<אייל מדן: למה?
<אייל מדן: כי כמו - -
נורית קורן: איזה הגדרות?
<אייל מדן: יש עם זה בעייתיות.
<אייל מדן: את זה אפשר לפרט אחרי זה אם תרצה.
אלי אלאלוף: יש לי המלצה של חבר אליך: תעשו שיעורי בית לפני שאתם באים לכאן.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אין לי ברירה, אני חייב לסיים.
אלי אלאלוף: מרב, בבקשה.
מרב מיכאלי: אני מאוד שמחה שנציג האוצר דיבר לפני כי אני דווקא כן נפגשתי, אני חושבת שזה עוד היה בקדנציה הקודמת.
מרב מיכאלי: יש פה חברות וחברים שהולכים אתנו - -
שולי מועלם-רפאלי: בכנסת הקודמת נפגשו גם אתי צריך להגיד.
מרב מיכאלי: כן, עפר שלח חברי החליף את השרה גילה גמליאל ברשות שדולת העצמאיות והעצמאים שמשה גפני ואני הקמנו כבר בכנסת הקודמת, ואנחנו הבאנו כבר משנה סדורה - - - סוציאליות לעצמאים ושכירים, כולל אם צריך שינויים ותשלום ביטוח לאומי לא רק במה שיקבלו.
מרב מיכאלי: אנחנו דיברנו על השוואת זכויות וחובות אבל יש מצוקה – אדוני, אתה דיברת קודם על תיאום בין גורמים ממשלתיים.
מרב מיכאלי: יש קיבעון שהאוצר רואה כל פרוטה כהוצאה ולא מבין את האלמנט של ההשקעה, גם הכלכלית פרופר בהצמחה, שהמגזר הזה, שהוא מנוע כלכלי אדיר במדינה, וככל שקשה לו ככה הוא מקרטע יותר ויכול לתרום פחות לצמיחה ולשגשוג כלכלי אבל בוודאי ברמה האנושית של ההוצאות שנגרמות כתוצאה מזה שאתה גורם לאנשים למצב שאין להם רשת ביטחון לבריאות, לימי מחלה, למצב של חוסר יכולת לעבוד מכל סיבה שהיא, למצב שהעסק קורס.
מרב מיכאלי: דברים שכשכירים אתם, תסלח לי שאני אומרת אבל רובכם המכריע באוצר בפרט ובממשלה בכלל, לא הכרתם את הסיטואציה הזאת.
מרב מיכאלי: לא הייתם במקום הזה שבו אתה עומד לבד בסופו של דבר.
מרב מיכאלי: את עומדת לבד מול מס הכנסה, מול מע"מ, מול ביטוח לאומי, מערכות אדירות שלא רואים אותך בתור אדם וגם לא בתור עצמאית.
מרב מיכאלי: פשוט הקלישאה נטחנת במערכת, וכמעט בחוסר אונים טוטאלי.
מרב מיכאלי: יש בעיה של קיבעון מחשבתי, של חוסר נכונות לצאת מהמקום הזה ולהבין שהימים שבעל מכולת היה בעל האחוזה, שהיו לו שניים, שלושה עובדים ולכן לא היתה לו בעיה.
מרב מיכאלי: הוא לא עבד אז בלאו הכי המכולת המשיכה לעבוד וזה לא שינה שום דבר.
מרב מיכאלי: היום בעלי ובעלות המכולות כמשל, הן נרמסות ונרמסים תחת תאגידים ותחרות בלתי מתקבלת על הדעת כשאף אחד, בשום שלב של הדרך, לא הבחינה והבחין שהמצב השתנה.
מרב מיכאלי: העולם השתנה לבלי הכר, והגיע הזמן לשנות את המערכת בהתאם.
מרב מיכאלי: ולכן, אדוני, יש לנו גם הצעת חוק אחת שלמה והוליסטית, וגם פירקנו את זה חלקנו בעצמנו, ויש הרבה יוזמות אחרות והן מבורכות כולם אבל עד שהאוצר – וצריך להגיד שכשאנחנו ישבנו עם האוצר היתה אמירה: האוצר החליט להשקיע בזה 150 מיליון שקל.
מרב מיכאלי: רועי כהן ישב שם, האוצר החליט להקצות 150 מיליון שקל כולל הכל הכל לסוגיה.
מרב מיכאלי: זה מה שהחלטנו.
מרב מיכאלי: זה מכסה מספיק, לא מספיק, פותר, לא פותר, עוזר, לא עוזר, לא רלוונטי.
עפר שלח: אחר כך שמו את זה על האבטלה - -
מרב מיכאלי: כאילו אבטלה, זה לא אבטלה.
מרב מיכאלי: זאת הזכות להוציא כסף שחסכת בעצמך בזמן אחר, ועוד לקרוא לזה אבטלה.
מרב מיכאלי: עד שהאוצר לא יעשה את הסוויץ' הזה בראש - -
אלי אלאלוף: יש יתרון למי שמגיע באיחור וחוזר על הדיון מהתחלה.
אלי אלאלוף: אז תפקידי לנהל את הישיבה.
מרב מיכאלי: כיוון שהגעתי באיחור, היינו בבג"ץ דירה שלישית - -
אלי אלאלוף: אני לא מכיר חברי כנסת שמתבטל.
אלי אלאלוף: רק עובדים, ועובדים קשה.
מרב מיכאלי: גם מס דירה שלישית, אדוני היושב ראש, הוא חוק שלא רואה את העצמאיות והעצמאים ממטר.
מרב מיכאלי: עצמאיות ועצמאים שזאת היתה דרכם לחסוך לפנסיה בימים שגם לא היה חוק פנסיה חובה ולא שום דבר אחר, גם בזווית הזאת הם זוכים להתעלמות מהממת.
אלי אלאלוף: תיקנו.
נורית קורן: אדוני היושב ראש, רק שורה.
אלי אלאלוף: אני יודע שאני הולך לחטוף ביקורת על הישיבה הזאת אבל יש לוח זמנים ואין לי ברירה.
נורית קורן: אני רק רוצה לחדד עוד יותר, שיש אנשים שעובדים כעצמאיים ואז הם פותחים חברה.
נורית קורן: וחברה ועצמאים, כשעצמאים נשארים בעסקים קטנים, זה שני הבדלים גדולים, ואת זה גם צריך לתקן.
אלי אלאלוף: ממש אחרונה בדקה, נציגת לשכת עורכי הדין, עורכת הדין אורטל יונה.
<אורטל יונה: תודה רבה.
<אורטל יונה: כמובן אנחנו מדברים על נושא מאוד חשוב, הנושא הזה של השוואת תנאים בין עצמאים לשכירים אבל בואו נצא רגע מהתיאוריה ונדבר על פרקטיקה: בסופו של דבר, אנחנו מדברים פה על אפליה.
<אורטל יונה: בשנת 2017 עדין קיימת אפליה במדינה וחוסר שוויון בין עצמאים ובין שכירים, והפתרון לזה הוא חקיקה.
<אורטל יונה: נקודה.
<אורטל יונה: הפתרון השני שהוא פחות אופציונאלי זה שכל עצמאי יוציא לעצמו תלוש שכר אבל זה לא הגיוני, ולכן הפתרון הוא בחקיקה, ואנחנו חייבים לקדם את החקיקה הזאת.
<אורטל יונה: לא יתכן שהעצמאים במדינה הזאת יהיו אזרחים סוג ב'.
<אורטל יונה: זאת התחושה שקיימת היום במדינה, שעצמאים הם אזרחים סוג ב' - -
אלי אלאלוף: חשבתי שיועצת משפטית, עורך דין, תדבר על עובדות ולא על תחושות.
שולי מועלם-רפאלי: את לוקחת את זה למקום שאנחנו ממש לא רוצים להיות בו.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו עכשיו לא מנגחים ראש בראש בין עובדים למדינת ישראל.
שולי מועלם-רפאלי: הדיון פה מאוד מאוד ברור.
שולי מועלם-רפאלי: אל תיקחי את זה להתנגחות הזאת.
<אורטל יונה: יש לי רק עוד הערה קטנה, גם לגבי העניין הזה אם הצעת החוק תעבור וכולי, ועצמאים אחר כך ירוצו ויגישו תביעות לביטוח לאומי - -
שולי מועלם-רפאלי: אני מניחה שהם לא ירוצו ויהרגו את קרובי המשפחה שלהם אז בואי, שחררי.
<אורטל יונה: בואו נשים את הדברים - אני מלווה עובדים בתביעות מול ביטוח לאומי.
<אורטל יונה: לא כל כך מהר מכירים בתביעות בביטוח לאומי, לא על התנאים ולא על - -
אלי אלאלוף: זה הדיון עכשיו?
אלי אלאלוף: אני לא אגיד לך כמו ההיא שעושה פרסומת זוועתית.
<אורטל יונה: דבר נוסף זה - -
אלי אלאלוף: אני בינתיים מנהל את הישיבה.
אלי אלאלוף: תודה רבה אמרתי.
אלי אלאלוף: דבר ראשון חברים, אני מבקש שתבדקו את האפשרות למזג את שלושת הצעות החוק בנושא הזה.
אלי אלאלוף: אז תשבו עם היועצת המשפטית שלנו.
אלי אלאלוף: לגבי ימי אבל – זו הצעה נפרדת, אנחנו נביא אותה בדיון אחר.
אלי אלאלוף: כולנו, אני לא צריך לאשר לאף אחד, כולם פעילים ואני גם אכנס לתמונה כדי לעזור ולקדם את שתי הצעות החוק.
עפר שלח: מה הצפי מבחינתך לדיון לקידום העניין?
אלי אלאלוף: אני מציע שנקבע את הצפי בהתאם לדיונים מחוץ למערכת של הוועדה.
אלי אלאלוף: אני בעד לנסות לעשות את זה אחרי הפגרה, מיד במושב הקיץ נעשה את זה.
נורית קורן: אז אנחנו עכשיו ממזגים?
אלי אלאלוף: לא צריך הצבעה על זה?
<יעל סלנט: אפשר להצביע על מיזוג.
<יעל סלנט: ההצעה של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי היא נפרדת, אז אנחנו יכולים להצביע על הצעת החוק של דב חנין וקבוצת חברי הכנסת, של נורית קורן וקבוצת צברי הכנסת ושל עפר שלח.
אלי אלאלוף: אוקי, מי בעד המיזוג?
אלי אלאלוף: יש הסכמה למיזוג חברים?
אלי אלאלוף: הולכים על מיזוג וההובלה תהיה דרך היועצת המשפטית שלנו.
אלי אלאלוף: במיזוג ניתן גם לעשות שינוים.
אלי אלאלוף: לגבי ההצעה שלך שולי, אנחנו נמשיך.
אלי אלאלוף: אני מתנצל על האיחור שנבע מסיום דיון והצבעה על חוק היסטורי שישפיע על החברה הישראלית, זה הנושא של השירות האזרחי, של המתנדבים לשירות האזרחי כיום במספר של כמעט 16,000 צעירים שמתנדבים בכל תחומי החיים ואכן האיחור נבע מסיום הדיון הזה.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאני פותח את הדיון היום בהתרגשות גדולה.
אלי אלאלוף: הדיון הקשור למשבר בהדסה, וכמה שניסיתי ופעלתי, אני בטוח שגם החברים שלי, במיוחד איציק שמולי, שהביא את זה לדיון יחד עם - - - היוזמה שלי לוועדת הבריאות, אנחנו ניסינו וחשבנו שהפעילות שלנו צריכה להיות מאחורי הדיון הציבורי, כדי לנסות ולהשאיר לכם את היכולת להגיע להבנה בין הצדדים.
אלי אלאלוף: לצערי אנחנו היום נמצאים כאילו בין שני צדדים, אבל בעצם יש משבר אחד לרפואה, במיוחד לתחום הזה – רפואת ילדים – הנושא האונקולוגי.
אלי אלאלוף: אני לא מציע שאנחנו, ודאי לא אני במיוחד, לא אעיז להביע פה דעה מקצועית כלשהי.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה להיות פה למי שלא יכול לדבר ובמיוחד לילדים שמטופלים היום במחלקה הזאת.
אלי אלאלוף: אני שמעתי הבוקר במקרה את אימו של נתנאל ולחשוב שהילדים לא מודעים למשבר שמסביבם, הם יודעים בדיוק.
אלי אלאלוף: והם יודעים במעמד, במצב פסיכולוגי אישי מאד מאד קשה, שלא תמיד יש להם את הכלים שכביכול אנחנו המבוגרים יודעים להתמודד איתם.
אלי אלאלוף: הילדים שבמחלקה, כל אחד בעולמו, חי את המשבר הזה.
אלי אלאלוף: אני לא יודע אם ביום שכביכול המשבר יסתיים, עבורם הוא נגמר.
אלי אלאלוף: אני בטוח שיהיו עליהם עוד השלכות.
אלי אלאלוף: ההתפתחות העתידית שלהם, כשיפנו בריאים ושלמים, תושפע מהמשבר שנאלצו לחיות.
אלי אלאלוף: אני לא בטוח שכולנו חיינו את המשבר בראייה שלהם ובסבל שלהם ובתקווה שבהצלחה של טיפולם בעתיד.
אלי אלאלוף: לכן אני מבקש שבכל הדיון הזה תחשבו אך ורק במיוחד עליהם.
אלי אלאלוף: אם היה משבר טכני בין ההנהלה לבין גוף מתחתיו זה אפילו לא היה מעניין.
אלי אלאלוף: אני רוצה למשוך את תשומת ליבכם ובקשתי אליכם - ואני מעיז להגיד את זה עוד לפני שהחברים שלי דיברו - תחשבו נון-סטופ על הילדים האלה, שזקוקים כל כך לכם, הרופאים וכל כך לכם מערכת הבריאות, כי אנחנו רוצים רק לשרת אתכם שתמצאו דרך לחזור לעבודה, בתנאים הטובים ביותר לילדים.
אלי אלאלוף: אנחנו כוועדה נעשה מעכשיו מעקב מתמיד.
אלי אלאלוף: אם צריך דיון בשבוע, נעשה דיון בשבוע.
אלי אלאלוף: נעשה ישיבות עם כל הגורמים.
אלי אלאלוף: אני יודע שיש גורמים שלא רצו להיפגש עם הורים.
אלי אלאלוף: איציק שמולי ידידי אמר לי.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם, אנחנו כן מוכנים.
אלי אלאלוף: אין לי שום דבר נגד, רק לסיים את המשבר הזה בהקדם האפשרי, אם אפשר בימים הקרובים, אם לא ביום הזה.
אלי אלאלוף: יש מהלכים שנעשו.
אלי אלאלוף: ביקשו להכניס גורם שיגשר ביניכם.
אלי אלאלוף: התהליך הזה לא הסתיים, למרות שיש הודעה תקשורתית.
אלי אלאלוף: במקרה אני מכיר את האיש, הוא מאד ראוי לעסוק בזה, אבל ניכנס לתמונה כשההליך של הסכמת הצדדים יתקבל.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר, אנא מכם, רק הילדים מעניינים את כולנו, ודאי לא אנחנו.
אלי אלאלוף: אתם, אתם.
אלי אלאלוף: אני בטוח שכל מה שהושקע עד עכשיו זה לא היה כדי להגיע למשבר עבורינו.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני נותן לחלק מחברי הכנסת לדבר, לפחות החלק המציע ומיד אני אבקש משני הפרופסורים החשובים לדבר ואחר כך נפתח לדיון בחזרה לחברי כנסת ולמי שיבקש את רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: בבקשה, איציק שמולי.
איציק שמולי: ראשית אני חושב שאנחנו צריכים להודות לך ולוועדה הזאת.
איציק שמולי: אנחנו עוסקים כאן בקודש הקודשים של מערכת הבריאות.
איציק שמולי: ילדים שנאבקים מול המחלה אולי הכי קשה והכי ארורה שיכולה להיות ויחד עם אותם ילדים, צריך לזכור שנאבקים גם ההורים.
איציק שמולי: אני מלווה אתכם כבר קרוב לשנתיים עם המאבקים שלכם בכנסת, השדולה של ילדי הסרטן, ילדים חולי סרטן ואני רואה במה זה כרוך.
איציק שמולי: עצם העובדה שעכשיו אתם נדרשים במקום להיות 24/7 עם הילדים שלכם ולעשות אקרובאטיקה עם מקומות העבודה וכל המשימות והאתגרים שיש לכם, עכשיו בגלל המצב הזה אתם נדרשים לצאת לקרב, שהוא לא היה אמור להיות שלכם.
איציק שמולי: אתם בקרב על החיים של הילדים שלכם ועל הבריאות של הילדים שלכם.
איציק שמולי: והעובדה שעכשיו אתם, כפי שאתם סיפרתם לי בבוקר יוצאים למערכת הזאת, מערכה שהיא לא מעניינכם איך תראה ואיך תמומן מערכת הבריאות או איך תיראה מחלקה מסוימת בהדסה, זה לא היה צריך להטריד אתכם היום; ועצם העובדה שאתם נדרשים למאבק הזה, זו כבר תעודת עניות לכולנו.
איציק שמולי: אני רוצה להגיד לך אדוני יושב הראש, באמת כל הכבוד ותודה רבה שהוועדה הזאת ברשותך, תמיד משמשת פה קודם כל לציבור שקולו אינו נשמע.
איציק שמולי: וההורים האלה נמצאים במצב של חוסר אונים ומעידים באוזננו כבר כמה ימים, כבר שבועות אם לא כשבועיים מאז שהדיון הזה היה במליאת הכנסת, הם מדווחים לנו על תחושה של חוסר אונים.
איציק שמולי: גם אני כמוך, אדוני יושב הראש, לא אעז להגיד פה אפילו חצי מילה אחת ברמה המקצועית.
איציק שמולי: אני לא רופא, אפילו לא חלמתי להיות ואני לא יודע להגיד האם ילד הוא ילד או האם בית החולים צריך להתייחס לילד כמו אל מבוגר קטן.
איציק שמולי: אבל אני כן יודע דבר אחד, שהמאבק הזה הוא מאבק על כסף.
איציק שמולי: זה מאבק אנושי, אבל הוא מאבק על כסף ואנחנו לא צריכים להתבלבל.
איציק שמולי: אדוני, פרופסור רוטשטיין, יש לי כל כך הרבה הערכה אליך, כי אתה לקחת על עצמך משימה כבירה.
איציק שמולי: לקחת את המקום הזה שנקרא בית חולים הדסה ולהבריא אותו.
איציק שמולי: לפני שנה-שנתיים אנחנו ראינו למצב מצב נקלע בית החולים.
איציק שמולי: ואתה צריך להביא תוצאה במקום הזה.
איציק שמולי: אבל אני כועס לא עליך ולא על בית החולים.
איציק שמולי: אני כועס על מערכת הבריאות, שהיא מעמידה אותך ואת בית חולים הדסה – ואתה לא צריך לענות לי על זה – וגם מחלקות אחרות בבתי חולים אחרים בארץ – במצב כזה שעכשיו כל תכנית הבראה, או חלק גדול ממנה, צריך ליפול על כתפיים של הורים וילדים חולי סרטן.
איציק שמולי: לדעתי זה מעשה שהוא לא מוסרי מבחינתה של מערכת הבריאות.
איציק שמולי: אתה נמצא בסד, אני חושב שאי אפשר לעמוד בו.
איציק שמולי: מצד אחד הורים שאומרים לך – אתם יודעים כמה פעמים מהבוקר, אדוני יושב הראש – שמעתי את השם מירה?
איציק שמולי: מי זאת המלאכית הזאת מירה, שמסתובבת פה בין הילדים.
<זאב רוטשטיין: היא פה.
איציק שמולי: עם בובות בכיס של הרופא.
איציק שמולי: פשוט.
איציק שמולי: וואלה.
איציק שמולי: אתה שומע את כל הסיפורים של ההורים, הלב מתרחב.
איציק שמולי: רופאים בלי שישי, בלי שבת, בלי יום, בלי לילה, עוזבים את הכל ובאים להיות הגננת השנייה של הילדים.
איציק שמולי: לא רופאה, הגננת השנייה של הילדים.
איציק שמולי: ומצד שני אומר פרופסור רוטשטיין, מה אתם רוצים שאני אעשה עם הילד הבא שמגיע לבית החולים ואין לי בשבילו מקום?
איציק שמולי: ואני, על הדילמה הזאת, על הסד הזה, הבלתי אפשרי, שמערכת הבריאות מעמידה את ההורים ואת הילדים חולי הסרטן מצד אחד ואת בית החולים מצד שני, הדבר הזה לא יכול להתקיים.
איציק שמולי: זה הדבר הכי אנושי שיש, אבל זה ויכוח על כסף ואנחנו לא יכולים להתבלבל.
איציק שמולי: אני חושב שטוב עשה משרד הבריאות שהוא מתחיל למנות איזה שהוא מגשר בין הצדדים.
איציק שמולי: אני מבקש, אדוני יושב הראש, שאתה, עם הכוח שיש לוועדה הזאת, תוודא שגם קולם של ההורים ישמע בתהליך הזה.
איציק שמולי: הרי חלק גדול מהסיפור נוגע לעניינם.
איציק שמולי: זה לא יכול להיות שבסוף יסגרו איזה שהן הסכמות או דברים כלשהם מעל הראש של ההורים.
איציק שמולי: אני אומר לכם, אני לא מאחל את מה שאתם מתמודדים – אני מדבר למשפחות – לאף אחד.
איציק שמולי: אני אתכם כבר שנתיים ואני רואה במה זה כרוך.
איציק שמולי: ובעצם המחשבה שלכם, שאתם פוחדים לרדת למחלקה של המבוגרים, מבחינתי עד שבית החולים הדסה ועד שמשרד הבריאות ועד ששר הבריאות לא יצליחו להרגיע את החששות האלה, אתם לא צריכים לרדת לשום מקום.
איציק שמולי: לא צריכים לרדת לשום מקום.
איציק שמולי: וכשמדברים על אווירה טיפולית, זה לא רק הבלונים ולא רק הציורים של הילדים.
איציק שמולי: זה אנשים כמו ד"ר מירה ועוד חמישה מעמיתייך.
איציק שמולי: מצטער שאני מביך אותך, אבל אין ברירה.
איציק שמולי: דוגמא חיה לאיך צריכה להיראות מערכת הבריאות שלנו.
איציק שמולי: כך זה צריך להיראות.
אלי אלאלוף: אני אבקש ברשות
אלי אלאלוף: כם מפרופסור רוטשטיין ואחר כך פרופסור וינטראוב.
<זאב רוטשטיין: אולי נהפוך את הסדר?
<זאב רוטשטיין: תן לו את הכבוד להיות הראשון.
אלי אלאלוף: בינתיים הבוס היחיד זה אני.
אלי אלאלוף: הפעם תרשה לי להיות בוס.
<זאב רוטשטיין: בסדר.
<זאב רוטשטיין: אמנם אני עולה חדשה בהדסה ויכולתי לטעון טענות מן הצדק ההגנתי, אבל אני לוקח את כל האחריות עלי.
<זאב רוטשטיין: המצוקה של ההורים וכל מה שקורה עכשיו, כואב לי מאד.
<זאב רוטשטיין: אני לא בא מעולם זר.
<זאב רוטשטיין: אני בא מעולם הרפואה הציבורית, שם ביליתי 38 שנים מחיי.
<זאב רוטשטיין: בהקשר לנושא של סרטן ילדים, הנושא הזה לא רק שהיה קרוב לליבי, אני חושב שמי שיבחן את מעשי בשנים האחרונות – כולל הכפלת מספר המיטות להשתלת מוח עצם במרכז הרפואי שיבא, כולל גידול של צוות נפלא, שדרך אגב מיקי אחד מהם, שגדל בשיבא ועבר להדסה – אני חושב שיש במה להתגאות וההורים במדינת ישראל יכולים להיות רגועים, כי הרמה הרפואית, איכות הרופאים והמסירות שלהם ללא קץ, היא שם דבר בכל העולם ובאים אלינו לראות מכל העולם מה אנחנו עושים.