GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורנה צח גלרט: אם יש חילוקי דעות – האזרח אומר או המבוטח אומר דבר אחד והפקיד אומר דבר אחר, בתקופה - - -
אלי אלאלוף: אז יש לו ממונה.
אלי אלאלוף: אז יהיה לו ממונה.
<אורנה צח גלרט: אני מקבלת את העובדה הזאת.
<אורנה צח גלרט: ואז, באותה תקופה, כן להקפיא את הכול.
<אורנה צח גלרט: לא לחייב אותו במקרים מסוימים.
<אורנה צח גלרט: אלא אם כן, באמת, יש פה איזושהי - - -
אלי אלאלוף: אם ההחלטה הסופית היא שההשגה שלו לא מתקבלת, זה אומר שהכול צמוד והוא צריך לדעת את זה.
<אורנה צח גלרט: אבל אז הוא ישלם בסוף וההחלטה לא תתקבל.
<אורנה צח גלרט: למה הוא צריך לשלם בהתחלה?
אלי אלאלוף: אז זה חלק מהסיכון שלו.
אלי אלאלוף: הוא לוקח גם סיכון, לא רק המערכת.
אלי אלאלוף: יש פה נקודה מאוד חשובה: זה ניצול לרעה של תקופת הטיפול.
אלי אלאלוף: כל עוד שתקופת הטיפול היא בהתאם לאיזה ערעור מבוסס, בקשה – אז לא יהיה.
<אורנה צח גלרט: נכון - - - זה מה שאני מבקשת.
<סיגל בן חמו: אנחנו עושים - - -
<יגאל ברזני: אנחנו עושים את זה - - -
<יפית מנגל: - - -
אלי אלאלוף: אבל לא רק שהם חוזרים למקור.
<אורנה צח גלרט: שלא יהיה שיקול דעת.
<יגאל ברזני: זה לא יהיה אוטומט.
<יגאל ברזני: לא, למה לא שיקול דעת?
<אורנה צח גלרט: אם לוקח שלושה חודשים לדון בערעור בסכום שנוי במחלוקת – שיחכו שלושה חודשים.
אלי אלאלוף: אבל אם הערעור מתקבל, זה אוטומטית חוזר למצב המקורי.
אלי אלאלוף: אני לא - - -.
אלי אלאלוף: לצערי, תמיד חוק לוקח בחשבון יותר את המסדרים מאשר הישרים.
אלי אלאלוף: אבל פה לישר, לאיש שעשה את הערעור בצורה כנה – אז יש לו את החזרה לחשבונות המקוריים של אותה התביעה.
<אורנה צח גלרט: אז אתה מציע שהוא ישלם את הכסף ואז הוא יקבל בחזרה?
אלי אלאלוף: אני לא נכנסתי עד כדי כך - - -
<אורנה צח גלרט: אבל זה מה שאתה אומר, כבודו.
אלי אלאלוף: אני אומר:
אלי אלאלוף: אם הוא יחויב או לא יחויב.
אלי אלאלוף: אז אומרים לי - - -
<אורנה צח גלרט: אבל למה לא בסוף?
<אורנה צח גלרט: למה שהוא יחויב בהתחלה?
אלי אלאלוף: אני רוצה שנבין: אם השגה מתקבלת, אין שום חישוב יותר.
<אורנה צח גלרט: נכון.
<אורנה צח גלרט: אם השגה לא מתקבלת, שהוא ישלם כשההשגה לא מתקבלת.
<אורנה צח גלרט: שלא ישלם, כולל הצמדה ומה שצריך, אבל שלא ישלם בתחילת ההשגה.
<אורנה צח גלרט: מה שהמוסד לביטוח לאומי, במקרים מסוימים - - -
אלי אלאלוף: זה כבר באמת טכניקה שבעיניי - - -.
אלי אלאלוף: פה רחוק לא צריך להגיע לפרטים של מנהל חשבונות.
<אורנה צח גלרט: אז אני מבקשת את הטכניקה הזאת, כי זה מאוד-מאוד חשוב.
<יפית מנגל: עורכת הדין יפית מנגל.
<יפית מנגל: אני מייצגת מעסיקים בתחום הזה של השגות על ביקורת ניכויים ותשלום דמי ביטוח.
<יפית מנגל: אני רוצה לחזור - - -
אלי אלאלוף: לא, לא, את תחזרי.
אלי אלאלוף: אני לא פה nonstop שירות.
<יפית מנגל: אנחנו מדברים על המוסד לביטוח לאומי.
<יפית מנגל: כלומר, זה מוסד שתפקידו לבטח עובדים.
אלי אלאלוף: גברת, את מתייחסת לסעיפים שאנחנו דנים בהם?
<יפית מנגל: בוודאי.
אלי אלאלוף: אז בבקשה, ישירות לשם.
<יפית מנגל: אני מדברת - - -, כיוון שאנחנו נמצאים במציאות שצריך - - -
אלי אלאלוף: גברת, תגיעי בזמן.
<יפית מנגל: לא, לא.
<יפית מנגל: אני לא חוזרת על מה שנאמר.
<יפית מנגל: אני בטוחה שזה לא נאמר.
<יפית מנגל: כשבאים למעסיק ורוצים להסתמך על שומה של מס הכנסה, הפרקטיקה שהשתרשה עם השנים, שאותה אני רוצה שפעם אחת אולי ידונו בה: הפרקטיקה היא לגזור מסכום השומה של מס הכנסה דמי ביטוח.
<יפית מנגל: לבוא למעסיק.
<יפית מנגל: לחייב אותו בדמי ביטוח – את המעסיק – וללכת הביתה.
<יפית מנגל: כששוכחים שאנחנו מדברים לא בביטוח של כיסאות או שולחנות.
<יפית מנגל: אנחנו מדברים על ביטוח של עובדים.
<יפית מנגל: אין מנגנון בחוק שמאפשר תשלום גמלאות.
<יפית מנגל: אין מנגנון בחוק שמאפשר - - -
אלי אלאלוף: מה הקשר אלינו?
<יפית מנגל: אדוני, באים לקבל שומה.
<יפית מנגל: מה תכלית השומה הזאת?
אלי אלאלוף: הם קיבלו שומה.
אלי אלאלוף: רוצים השגה - - -
<יפית מנגל: עבור מי?
<יפית מנגל: עבור מי השומה הזאת?
<יפית מנגל: את מי הם מבטחים?
<יפית מנגל: אדוני, זה דברים בסיסיים.
אלי אלאלוף: אני ממש לא מוכן לדיון שאני לא רואה את המקור שלו ואת הנסיבות שלו.
אלי אלאלוף: תכל'ס.
אלי אלאלוף: האם משאירים ועדת שומה או עוברים לפקיד שומה?
אלי אלאלוף: וזה מה שאנחנו - - -
<קריאה: פקיד השגות.
אלי אלאלוף: או פקיד ההשגות.
<יפית מנגל: אני חושבת שראוי היה שוועדת העבודה, הרווחה והבריאות תתייחס לדברים האלה.
<יפית מנגל: זה כשל שהוא נמשך כבר עשרות שנים.
אלי אלאלוף: - - - אנחנו כל השנה לרשותך - - -.
אלי אלאלוף: אנחנו כל השנה לדברים אחרים.
<יפית מנגל: עכשיו, לעניין ועדת השומה.
<יפית מנגל: שוב, אנחנו מדברים ברשות שהיא מנהלתית.
<יפית מנגל: זה לא רשות - - -.
<יפית מנגל: כשהמוסד לביטוח לאומי, כשהתיקון היה בחוק, במקור, המחוקק ריסן את עצמו, ריסן את הכוח של הפקיד ואמר:
<יפית מנגל: אנחנו לא יכולים לתת לפקיד ברשות מנהלתית לקבוע הכנסה מעבר למה שהמעסיק שילם.
<יפית מנגל: ולכן אנחנו רוצים לרסן את הכוח של הפקיד ולקבוע גוף שהוא חיצוני, נטול ניגוד עניינים מובהק ושיבדוק - - - ועדת השומה לא קמה כיוון שלא רצו פיקוח.
<יפית מנגל: התוצאה הייתה – אני לא רוצה, באמת, שוב, לא להעביר ביקורת.
<יפית מנגל: אני חיה את הדברים בשטח.
<יפית מנגל: אני יכולה לספר על כמה מקרים - - -
אלי אלאלוף: ממש.
אלי אלאלוף: את יכולה להביע את עמדתך - - -
<יפית מנגל: אדוני, המחוקק נמצא פה.
אלי אלאלוף: את רוצה להשאיר פה ועדה - - -?
<יפית מנגל: לא.
אלי אלאלוף: אז מה את רוצה?
<יפית מנגל: אני רוצה לומר ככה: שאם נותנים לפקיד לשום; אתם מגדירים פקיד בכיר.
<יפית מנגל: אני רוצה להגיד לכם שמי שממונה כפקיד גבייה ראשי, הוא מישהו שעובר הכשרה של חודשיים-שלושה ומקבל מכתב.
אלי אלאלוף: אז פספסת.
אלי אלאלוף: יוגדרו הכישורים הנדרשים.
<יפית מנגל: יופי.
<יפית מנגל: עכשיו, האם השם של אותו פקיד בכיר יפורסם ברשומות?
<יפית מנגל: שר הרווחה והשירותים החברתיים יהיה זה - - -
אלי אלאלוף: מה זה, מנכ"ל חדש למוסד לביטוח לאומי?
אלי אלאלוף: מנכ"ל נוסף?
<יפית מנגל: רגע, רגע.
אלי אלאלוף: "רגע" זה אני מחליט.
אלי אלאלוף: הרגעים שלי הם עליי, לא עלייך.
<יפית מנגל: אני מאוכזבת.
אלי אלאלוף: אני מאוכזב שלא הגעת בזמן.
<יפית מנגל: אדוני, זה לא קשור שלא הגעתי בזמן.
<יפית מנגל: אני מביאה לכאן מנגנון בעייתי מאוד, שהמחוקק צריך לתת עליו את הדעת.
<יפית מנגל: נותנים פה כוח - - -
אלי אלאלוף: גברת, את יכולה לסיים?
<יפית מנגל: אני עוד לא אמרתי את שלי, אבל אני אומר אותו - - -
אלי אלאלוף: עוד מעט נקרא את הסעיפים השונים ואת תוכלי להתייחס כשנגיע לסעיפים.
אלי אלאלוף: לי יש בקשה: - - - נעשה הפסקה של עשר דקות.
אלי אלאלוף: אני מבקש, תיקחו לעצמכם עשר דקות.
אלי אלאלוף: אנחנו חוזרים לדיון פה ב-10:00 ונתחיל בקריאה.
אלי אלאלוף: אני רוצה שתגדירו את הכישורים הנדרשים לפקיד ואת הכפיפות, לפחות בדרגה אחת – למי הוא כפוף.
אלי אלאלוף: תעשו את זה?
אלי אלאלוף: הישיבה נעולה זמנית.
אלי אלאלוף: טוב, אז אנחנו חוזרים.
אלי אלאלוף: הגעתם לאיזה סיכום לגבי הכישורים הנדרשים לפקיד השגה?
<כרמית נאור: אנחנו דיברנו גם עם היועצת המשפטית של הוועדה.
<כרמית נאור: אנחנו מדברים כמובן על עובד שמונה על ידי המוסד לעניין זה.
אלי אלאלוף: "על ידי המוסד" – מה זה אומר?
<כרמית נאור: המוסד זה מנהלת המוסד.
אלי אלאלוף: מנהלת המוסד.
<כרמית נאור: אנחנו כותבים בדרך כלל, אדוני, המוסד, כפי שכתבנו גם בחוקים האחרים שעמדו בפני אדוני לפני מספר ימים.
<כרמית נאור: אנחנו חשבנו על הכשירות שלו ודיברנו על רואה חשבון, בעל חמש שנות ניסיון: או בעריכת ביקורת ניכויים או בקביעת דמי ביטוח.
<כרמית נאור: קביעת שיעור דמי הביטוח; או עובד – אנחנו רוצים לאשר גם למי שהוא לא רואה חשבון, מי שהוא עם ניסיון של שבע שנים, או בקביעת שומת ניכויים או בקביעת שיעור דמי הביטוח.
אלי אלאלוף: מה, אצלכם יש עובדים שלא גמרו שש שנות לימוד?
<כרמית נאור: הם גמרו שש שנות לימוד, אדוני.
אלי אלאלוף: אז מה הכישורים של העובד?
<אילן לוי: אקדמאים.
<שירה אוחיון: ניסיון זה - - -
אלי אלאלוף: ניסיון בעבודה זה לא אומר שיש לו את הכישורים.
אלי אלאלוף: ואם הוא היה בכוח אדם, אתם מביאים אותו לזה?
<שירה אוחיון: ניסיון ספציפי - - - האלה.
<אייל מידן: ספציפי.
<אייל מידן: ספציפי לתחום.
<שירה אוחיון: הרבה פעמים הניסיון בשטח הוא - - -
אלי אלאלוף: אבל יש לו כישורים, לא? יש לו.
אלי אלאלוף: אתם מקבלים בעבודה הזאת אנשים ללא תואר?
<יגאל ברזני: אנחנו מקבלים עם תואר למוסד לביטוח לאומי, אבל יש כאלה שהם, לפני הרבה שנים הגיעו, ויש להם ניסיון רב מאוד, וחבל להפסיד דווקא את האנשים הטובים האלה.
<כרמית נאור: אדוני, זה באמת, וכפי שגם שמעת מלשכת רואי החשבון, מדובר באמת בעובדים מסורים ובעובדים עם ידע.
אלי אלאלוף: אם הוא ותיק אז יש לו יותר משבע שנות ותק.
אלי אלאלוף: אז תעלו את שנות הוותק.
<כרמית נאור: עשר שנות ותק יניחו את דעתו של אדוני?
אלי אלאלוף: זה כבר יותר - - -
<כרמית נאור: תודה רבה.
<כרמית נאור: בסדר.
<אורנה צח גלרט: רגע.
<אורנה צח גלרט: כבודו, מה התפקיד שלו?
<אורנה צח גלרט: האם הוא מנהל אגף שהוא יכול לבוא למחלקה המשפטית ולהגיד: לא נראית לי חוות הדעת שלכם?
<כרמית נאור: רואת החשבון אורנה צח גלרט, גם מי שהוא לא מנהל אגף מגיע ללשכה המשפטית.
<כרמית נאור: הוא מקבל ייעוץ משפטי חדשות לבקרים.
<כרמית נאור: אנחנו לא מדברים רק עם מנהלי האגפים.
<כרמית נאור: אנחנו מדברים עם כולם - - -
<אורנה צח גלרט: אני לא מבקשת ממך ייעוץ משפטי.
<אורנה צח גלרט: אני מבקשת ממנו לבוא ולהגיד לך שחוות הדעת שאנשים שואלים, לדעתו היא לא נכונה.
<כרמית נאור: - - - רואת החשבון אורנה צח גלרט, אי אפשר לנהל את המוסד בצורה כזאת בחוק.
<כרמית נאור: זה לא הולך ככה.
<כרמית נאור: זה גוף מנהלי, אדוני, שפועל.
<כרמית נאור: כשצריך – פונה לייעוץ המשפטי; כשלא צריך, לא פונה לייעוץ המשפטי.
<כרמית נאור: לא כותבים כאלה דברים בחוק, אדוני.
אלי אלאלוף: רואת החשבון אורנה צח גלרט לא מדברת בשמי בינתיים.
<כרמית נאור: תודה, אדוני.
אלי אלאלוף: את יכולה להעלות רעיונות, אבל יש לי.
אלי אלאלוף: אמרנו: או איש מהמערכת עם עשר שנות ותק בתחום הזה או מי שהוא רואה חשבון עם חמש שנות ותק.
אלי אלאלוף: אז עוברים לקריאת החוק, בבקשה.
אלי אלאלוף: התיקון לחוק.
<יעל סלנט: אנחנו, כאמור, בסעיפים 136(14) ו-(18), 137(ד) ו-138(ב) להצעת חוק ההתייעלות הכלכלית.
<יעל סלנט: תיקון חוק הביטוח הלאומי – 136.
<יעל סלנט: בחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה-1995‏ (בפרק זה – חוק הביטוח הלאומי) – (14) במקום סעיף 359 יבוא: "השגה על קביעת דמי ביטוח – 359.
<יעל סלנט: (א) קבע פקיד גבייה ראשי את דמי הביטוח כאמור בסעיפים 347, 357 או 358, תימסר לחייב בתשלום הודעה על כך במכתב רשום".
<יעל סלנט: אני רק אציין שסעיף 357, עניינו בקביעת דמי ביטוח בהיעדר דו"ח.
<יעל סלנט: סעיף 358, עניינו קביעת דמי ביטוח בניגוד לדו"ח.
<יעל סלנט: וסעיף 347 מדבר על סמכות של קביעה של סיווג המבוטח, כשהוא עובר מסיווג לסיווג.
<יעל סלנט: (ב) "השתמש פקיד גבייה ראשי בסמכותו לפי סעיפים 357 או 358, חייב הוא לנמק את החלטתו בהודעה לפי סעיף קטן (א)".
<יעל סלנט: פה אנחנו מביאים לתשומת לב חברי הוועדה שהנוסח מדבר, גם בנוסח שמונח בפני חברי הוועדה וגם בנוסח שיש כעת בחוק, על הנמקה לפי סעיפים 357 ו-358, ולא מדובר על הנמקה לפי סעיף 347.
<יעל סלנט: השאלה היא בעצם למה?
<כרמית נאור: אם יורשה לי, סעיף 347 מדבר על מצב שבו אדם עבר מסיווג אחד למשנהו.
<כרמית נאור: נגיד, עובד שהיה עובד עצמאי, מודיעים לנו שהוא כרגע עובד שכיר או ההיפך.
<כרמית נאור: זה לא מדבר על הסמכות של המוסד לשנות את מעמדו של אותו עובד, אלא הוא מדבר על מצב שעובד עבר מסיווג אחד לשני ושהסעיף אומר שהמוסד רשאי לקבוע את שיעור דמי הביטוח.
<כרמית נאור: כלומר, מדובר למעשה בסעיף יותר טכני.
<כרמית נאור: סעיף שבו נעשית פוליסה, יוצאת פוליסה מתוך המחשב, שמחשבת בדיוק את שיעור דמי הביטוח בהתאם לחוק.
<כרמית נאור: המעבר של הסיווג נעשה לפי סעיפים 344 ו-345.
<כרמית נאור: ולכן גם בעבר וגם עכשיו אנחנו מבקשים שההודעות האלה תצאנה ללא נימוק.
<כרמית נאור: כי בסופו של דבר, אדוני, אין לי מה לנמק.
<כרמית נאור: אני אגיד לו: אלה שיעורי דמי הביטוח שקבועים לך בחוק.
<כרמית נאור: כלומר, זה נימוק שהוא למעשה מיותר.
<כרמית נאור: ואנחנו מבקשים לאפשר לנו להוציא את ההודעות האלה בפוליסות ממוחשבות.
<כרמית נאור: ולכן אני מבקשת שלא תהיה פה הנמקה, כפי שנעשה גם היום, אדוני.
<כרמית נאור: זה אותו מצב של היום.
<רן מלמד: על סעיף 359(ב).
<רן מלמד: את מדברת על סעיף 359(ב).
<רן מלמד: את לא רוצה הנמקה.
<קריאה: סעיף 147.
<כרמית נאור: בסעיף 347.
<כרמית נאור: רק לעניין סעיף 346.
אלי אלאלוף: שום הנמקה?
אלי אלאלוף: אתם עומדים על כך ששום הנמקה?
אלי אלאלוף: מה זה, זה סודי?
<כרמית נאור: אדוני, אני אסביר.
<כרמית נאור: מדובר בבן אדם שמיוזמתו בא וביקש לשנות את מעמדו בתוך המוסד לביטוח לאומי.
<כרמית נאור: והסעיף אומר שפקיד הגבייה רשאי לקבוע את שיעור דמי הביטוח כתוצאה משינוי המעמד.
<כרמית נאור: אז יוצאת לו פוליסה שאומרת: בעקבות שינוי המעמד, הנך חייב בשיעור דמי ביטוח בסכום כך וכך וכך.
<כרמית נאור: והפוליסה, כמובן, מבטאת את שיעור דמי הביטוח.
<כרמית נאור: אין פה הנמקה.
<כרמית נאור: זה לא החלטה ששיניתי את המעמד, כשאמרתי לו: עכשיו אתה לא עובד עצמאי, אלא אתה עובד שכיר.
<כרמית נאור: זה לא המצב, אדוני, ולכן ההנמקה היא מיותרת.
<כרמית נאור: זה לא שאנחנו סתם מתעקשים, אדוני.
<כרמית נאור: היא פשוט מיותרת.
אלי אלאלוף: וזה בעקבות פנייה שלו – של המבוטח?
<כרמית נאור: כן, כן.
<כרמית נאור: זה לא מצב שהמוסד שינה את המעמד.
<כרמית נאור: זה בעקבות - - -
<אורנה צח גלרט: כן.
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, רואת החשבון אורנה צח גלרט.
<אורנה צח גלרט: יש סעיפים בחוק שהם לא קשורים לסעיפים האלה.
<אורנה צח גלרט: כמו, למשל, סעיף 73(א).
<אורנה צח גלרט: מה שאני מבקשת להוסיף שכל החלטה של פקיד גבייה בנושא דמי ביטוח, לאו דווקא לפי הסעיפים האלה; כי בעצם, אם יש עוד איזשהו סעיף עלום, פקיד ההשגות הזה לא יוכל לדון בזה, ואני נתתי דוגמה כמו סעיף 373(א) שלא - - -
אלי אלאלוף: אז מה הבקשה שלך – לנמק?
<אורנה צח גלרט: או שימצאו את כל הסעיפים בחוק שקשורים לחבות דמי ביטוח או לכלול בכל סעיף שלפיו נקבעים דמי ביטוח של מבוטח.
<אורנה צח גלרט: והדוגמה של סעיף 373(א) היא פשוט דוגמה - - -
אלי אלאלוף: אז את רוצה רפורמה כוללת למוסד לביטוח לאומי בעקבות הצעת החוק המצומצמת הזאת?
<אורנה צח גלרט: אני בכלל - - - שפקיד ההשגות יוכל לקבוע ולדון בכל נושא שקשור בדמי ביטוח.
<אורנה צח גלרט: בשביל זה הוא נולד.
<אורנה צח גלרט: לאו דווקא במה שכתוב פה, בסעיפים 357 וב-358.
אלי אלאלוף: מה התוספת שלך - - -?
<יגאל ברזני: כל מה שלא היה עד היום בחוק?
<אורנה צח גלרט: את סעיף 373 לא נמצא.
<אורנה צח גלרט: סעיף (א) לא נמצא פה.
<יגאל ברזני: וגם מה שלא היה.
<יגאל ברזני: את רוצה להוסיף לכם עוד דברים שלא היו בעבר?
<אורנה צח גלרט: אני רוצה שכל מה שקשור לדמי ביטוח, פקיד השגות יוכל.
<יגאל ברזני: אבל אני אשאל אותך:
<יגאל ברזני: האם את רוצה עכשיו לעשות רפורמה בכל החוק של המוסד לביטוח לאומי, בדברים שלא היו בעבר, כשאנחנו מדברים על ועדה - - -?
<אורנה צח גלרט: סליחה.
<אורנה צח גלרט: אם שכחו פה סעיף, אז אני חושבת שזה המקום להכניס אותו.
אלי אלאלוף: יש לכם התנגדות להוסיף את הסעיף?
<כרמית נאור: אדוני, אני חושבת שהנושאים שמנויים היום בסמכות של ועדת השומה ושל פקיד ההשגה, הם הנושאים באמת שבהם נדרשת איזושהי ערכאה של - - -
אלי אלאלוף: אבל זה לא נראה לי פה משהו בלתי אפשרי.
<כרמית נאור: לא, אדוני, כי זה יכול להיות על כל דבר.
<כרמית נאור: אנחנו פשוט לא נצליח בצורה הזאת לעבוד.
<כרמית נאור: מה שכן, אני כן יכולה להגיד, וגם רואת החשבון אורנה צח גלרט תעיד על כך: כשיש להם בעיה, כשהפקיד קיבל החלטה וחושבים שההחלטה אולי לא נכונה או מבקשים להסב את תשומת ליבו למשהו אחר – פונים לפקיד.
<כרמית נאור: הוא בוחן את זה.
<כרמית נאור: אין צורך ליצור מנגנון השגה על כל דבר.
<כרמית נאור: כפי שאין, אדוני, גם בגמלאות.
<יפית מנגל: המצב הזה, שמוצג פה, הוא מצב שהוא לא עומד עם המציאות.
<יפית מנגל: לא יכול להיות שהחוק יסמוך על נדיבותו וטוב ליבו של הפקיד.
<יפית מנגל: כי יש הרבה מאוד פעמים שיש התנגשות, יש מחלוקת, והפקיד מחליט החלטה, שהוא מקבל עליה גיבוי מלמעלה, והיא מאוד נוקבת ושרירותית וצריך להיות פתרון.
<יפית מנגל: לא יכול להיות שהמוסד לביטוח לאומי יוציא חיובים בלי שום הנמקה.
<יפית מנגל: אני לא מבינה.
<יפית מנגל: זה להיכנס לכיס של אזרח ולא לנמק למה.
אלי אלאלוף: בבקשה, מר רן מלמד.
<רן מלמד: רן מלמד, סמנכ"ל עמותת ידיד.
<רן מלמד: אני רוצה להתייחס לבקשה לא לעשות הנמקה על סעיף 347.
<רן מלמד: אני רוצה להגיד שבמקרה הזה ההנמקה יכולה להיות גם הסבר.
<רן מלמד: הסבר שמסביר בצורה פשוטה, בצורה ברורה, למה פקיד מאשר או לא מאשר.
<רן מלמד: אם הוא לא מאשר את הבקשה, הוא צריך הרי ממילא להסביר שהוא לא קיבל את הבקשה.
<רן מלמד: יכול להיות שזה לא יקרה בכלל, אבל צריך לחשוב שאולי זה יכול לקרות.
<רן מלמד: ואם הוא מקבל והוא אומר: קבעתי לך כך וכך וכך, אז לא רק שיגיד: קבעתי כך וכך לפי סעיף 347, אלא שיכתוב מהם המדדים שלפיהם הוא קובע.
<רן מלמד: אני חושב שההסבר הזה, שבהחלט צריך ואפשר לראות אותו כהצלחה, מתחייב.
<רן מלמד: אני חושב שזו זכותו של המבוטח לקבל את ההסבר הזה, ואני לא חושב שזה מעלה או מוריד מאותו פקיד או מאותו פקיד גבייה ראשי מלעשות את זה.
<רן מלמד: אני חושב שזה חלק מהחובה של ההסברה של מידע למבוטחים, ואני מבקש להכליל את הסעיף הזה גם כן.
<כרמית נאור: אדוני, אני חושבת שזה סתם יכביד, גם על ההודעות - - -
אלי אלאלוף: מה זה "יכביד"?
אלי אלאלוף: את לא נכנסת לחנות, קונה משהו והוא אומר ככה: זה עולה x.
אלי אלאלוף: את לא רוצה לדעת - - -?
אלי אלאלוף: פה את באה למערכת שקובעת לך איזה סכום מסוים, ואת לא רוצה לפרט להם למה מגיעים לסכום זה ולא לסכום אחר?
<כרמית נאור: אדוני, ההודעה לא אומרת: עליך לשלם מיליון שקלים באמצעות שובר וזהו.
<כרמית נאור: אדוני, זה הודעות כבר היום.
<כרמית נאור: ההודעה כן מפרטת.
<כרמית נאור: היא כן מסבירה לו שעליו לשלם דמי ביטוח לחודשים האלה והאלה ומה השיעור ומה הוא צריך לשלם.
<כרמית נאור: ולכן, במובן הזה יש הנמקה.
<כרמית נאור: וזה לא הנמקה, אדוני, זה הסבר.
<כרמית נאור: עכשיו, הסבר לגבי איך חישבו את דמי הביטוח, איך מחשבים לעצמאי ולשכיר, מצוי באתר המוסד, בצורה מאוד ברורה.
<כרמית נאור: אם נתחיל לכתוב את זה בכל פוליסה, יגיעו פוליסות פשוט של חוברות למבוטחים, וזה עוד יותר יוצר בלבול, אדוני.
<כרמית נאור: אני יכולה להגיד לאדוני:
<כרמית נאור: גם הכבדה - - -
אלי אלאלוף: אז אני רוצה להבין: לפעמים ההסברים שלכם מסבכים אותי.
אלי אלאלוף: - - - אני רוצה מאוד פשוט:
אלי אלאלוף: ברגע שפקיד ההשגה קבע שעליו, על המבוטח לשלם x – הוא חייב להסביר למה.
<כרמית נאור: זה לא רע, אדוני, ואנחנו לא מתנגדים לזה.
<כרמית נאור: אני רק רציתי להסביר שבסעיף 347, ההנמקה שיש - - -
אלי אלאלוף: זה לא מעניין, המספר הזה בכלל.
אלי אלאלוף: אתם תגידו 17 פעמים, אני לא יודע על מה אתם מדברים.
אלי אלאלוף: אני מבקש: אני אזרח פשוט.
אלי אלאלוף: אני מקבל נייר.
אלי אלאלוף: אומרים לי: תשלם כך.
אלי אלאלוף: אבל למה?
<רן מלמד: עכשיו, זה לא משנה אם בן האדם ביקש או לא ביקש.
<כרמית נאור: אדוני, לדעתי, אין לי שום בעיה שזה ייכנס.
<כרמית נאור: זה קיים ברמה הזאת.
<רן מלמד: תסבירו רק.
אלי אלאלוף: אז תסבירו למה הגיעו ל-x.
אלי אלאלוף: לי היה מנהל חשבונות מדהים בסוכנות היהודית, בשם דוד פישמן, זכרונו לברכה.
אלי אלאלוף: היה אומר לי: אלי, למה רצית מיליון שקל?
אלי אלאלוף: אולי אתה רוצה גם שני מיליון שקל?
אלי אלאלוף: אמרתי לו: ככה אני מרגיש.
אלי אלאלוף: הוא אמר: לך תעשה שיעורי בית.
אלי אלאלוף: תעשו שיעורי בית לפני שאתם מודיעים.
<יפית מנגל: גם הנוסח של הסעיף הוא לא רק במקרה שהמבוטח פונה מיוזמתו.
<יפית מנגל: זה בכל מקרה שיש מעבר ממעמד אחד למעמד שני.
אלי אלאלוף: טוב, זה לא החוק.
<יפית מנגל: הנה.
אלי אלאלוף: לא - - -
<יפית מנגל: סעיף 347.
<כרמית נאור: אדוני, אבל - - -
<רן מלמד: אבל לא משנה סעיף 347.
<כרמית נאור: - - - אדוני.
<רן מלמד: תמיד אתם מוסיפים את סעיף 347 - - - אחלה.
אלי אלאלוף: גברת, אני מתנצל שכאילו את מרגישה שאני לא נותן לך את תשומת הלב.
אלי אלאלוף: אני בנושא הזה של ההשגה.
אלי אלאלוף: אני מבקש שכל דבר יוסבר.
אלי אלאלוף: מה שקשור בסעיף 347 – זה לא ענייני לטפל בו היום, ברשותך.
<אורנה צח גלרט: כבודו, בקשה: את הנושא הזה של סעיפי חוק אחרים שקשורים בדמי ביטוח – לא יהיה מי שיטפל בהשגה שלהם.
<אורנה צח גלרט: ישר לשלוח אותם - - -
אלי אלאלוף: מה אתם רוצים, שאני היום אתקן את כל החוקים של המוסד לביטוח לאומי?
<אורנה צח גלרט: אז בבקשה, אני מבקשת להוסיף - --
<יפית מנגל: אבל זה היה תפקידה של ועדת - - -
<יגאל ברזני: זה לא הצעת חוק.
<יגאל ברזני: זה לא הצעת חוק אחרת.
<אורנה צח גלרט: אבל צריך לתקן את ההצעה - - -
<יגאל ברזני: זו לא הצעת - - -?
<רן מלמד: לא, - - - שהיא תגיש הצעת - - -
<אורנה צח גלרט: אבל בסך הכול צריך להוסיף עוד סעיף - - -.
<אורנה צח גלרט: מה הסיפור?
<יגאל ברזני: לא, זה לא - - -
אלי אלאלוף: למישהו יש הסתייגות כזאת מטורפת שאי אפשר לתת את פירוט החשבון - - -?
<כרמית נאור: לא, לא, לא פירוט החשבון.
<כרמית נאור: אדוני, זה לא מה שהיא מבקשת.
<רן מלמד: זה לא מה שהיא ביקשה.
<כרמית נאור: הם מבקשים למעשה הליך של השגה על כל החלטה שתינתן על ידי פקיד הגבייה.
<כרמית נאור: יש גם מנגנונים לכל מיני החלטות שכבר קבועים היום.
<כרמית נאור: גם בגמלאות, אדוני, אין כזה דבר שאפשר על כל החלטה לפנות.
אלי אלאלוף: אז בואו נמשיך.
<יפית מנגל: סעיף 372, שמתוכו הוקמה ועדת השומה, קובע במפורש שהוועדה מוסמכת לדון בכל חיוב, לאו דווקא - - -
אלי אלאלוף: אם תשימי לב, אנחנו בכיוון שאין יותר ועדה.
<רן מלמד: של אין יותר ועדה.
<יפית מנגל: אני יודעת, אבל אם מחליפים אותה ונוצר - - -
אלי אלאלוף: מי אמר שנשמור את כל זה?
אלי אלאלוף: אז נשאיר אותה, עם כל הסמכויות וכל - - -
<יפית מנגל: לא - - -.
<יפית מנגל: נוצרת פה לקונה.
<שירה אוחיון: אבל - - - סעיף 359, ושם כתוב במפורש על איזה סעיפים אפשר להגיש את - - -
<יפית מנגל: נוצרת לקונה.
<שירה אוחיון: לא, זו לא לקונה.
<שירה אוחיון: לא.
<יפית מנגל: לא, לא, לא, יש שני סעיפים.
<יפית מנגל: סעיף 359 מדבר על ועדת שומה לעניין ביקורת ניכויים.
<שירה אוחיון: לא, אבל - - - סעיף 359 - - -
<יפית מנגל: כל - - - של דמי ביטוח היה עד עכשיו בסמכותה של ועדת השומה.
<שירה אוחיון: לא, זה לא נכון.
<שירה אוחיון: כי סעיף 359 – תקראי את סעיף 359 - - -
<יפית מנגל: אז בואו - - -.
<יפית מנגל: אנחנו לא מדברים על סעיף 359.
<שירה אוחיון: אבל סעיף 359 הוא - - -, כי זה זה.
<כרמית נאור: אי אפשר לקרוא את זה לחוד.
<שירה אוחיון: נכון.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לך, גברת: זה סוג הדיונים שלא מקדמים אף אחד.
אלי אלאלוף: אז אל"ף, אל תדברי כשאין לך רשות דיבור.
<יפית מנגל: אוקיי.
אלי אלאלוף: בי"ת, עכשיו אני רוצה שיהיה ברור: לא בהזדמנות הזאת בונים את רומא מחדש.
<יפית מנגל: אבל מבטלים משהו.
אלי אלאלוף: מבטלים אז מבטלים.
<יפית מנגל: ונוצרת לקונה, שאנחנו יודעים אותה היום.
אלי אלאלוף: אז לקונה.
אלי אלאלוף: נחיה עם לקונה.
אלי אלאלוף: זאת הראשונה, היחידה, שתחיי איתה?
<רן מלמד: יש לי עוד הערה על סעיף 359(א), אם אפשר?
<רן מלמד: לגבי "מכתב רשום" – אני יודע שזה מופיע בנוסח המקורי, אבל היום יש כבר הרבה יותר הגדרות חדשות כדי לוודא מסירה כמו שצריך.
<רן מלמד: אני לא בטוח, אדוני, שלא שווה לעדכן במכתב רשום לנוסח קצת יותר מסודר של נושא מסירה, כמו שיש היום ברשות המיסים, כמו שיש היום ברשות האכיפה והגבייה, בהוצאה לפועל, כדי שאפשר יהיה לוודא שאכן בן האדם קיבל את המכתב והוא - - -
אלי אלאלוף: אז תנסחו את זה.
אלי אלאלוף: מכתב רשום או כל דרך - - -
<יגאל ברזני: - - -
<כרמית נאור: - - - זו הייתה דרישה שהגיעה בכל המקרים על ידי לשכת רואי החשבון שיהיה בדואר רשום.
<רן מלמד: אני חולק עלייך.
<רן מלמד: אני חושב שדואר רשום היום הוא בעייתי מאוד.
<יעל סלנט: מה אתה מציע?
<רן מלמד: שמסירה תבצע בכל דרך שבה מקושר העוסק למוסד לביטוח לאומי.
<רן מלמד: שזה יכול להיות באמצעות מייל, אס.
<רן מלמד: אמ.
<רן מלמד: אס, דואר רשום או כל דבר אחר.
<רן מלמד: אחרת, אני אומר לכם מהניסיון שלנו - - -
אלי אלאלוף: אבל אנחנו יודעים שאס.
אלי אלאלוף: אס באמת זה לא - - -
<יפית מנגל: זה גם לא קביל.
<רן מלמד: לא, לא נכון שזה לא קביל.
<רן מלמד: אם זה מייצג, שיהיה בדואר רשום למייצג.
<רן מלמד: אם זה לא מייצג, אני אומר לך עוד פעם, אדוני:
<רן מלמד: אני חושש שהמכתבים לא יגיעו ליעדם ולא - - -
<יעל סלנט: אז אולי - - - בדואר רשום, ובנוסף, אם הם רוצים, שישלחו גם במייל.
<יעל סלנט: אתם יכולים?
<כרמית נאור: אנחנו לא - - -.
<כרמית נאור: הם כבר משתמשים בכלי הזה היום.
<יעל סלנט: אז בסדר.
<יעל סלנט: אז דואר רשום יהיה ברירת המחדל, ואם הם ירצו למסור גם בדרך אחרת – בנוסף.
אלי אלאלוף: יאללה.
אלי אלאלוף: תנסחו את זה טוב.
אלי אלאלוף: בעברית פשוטה.
<יעל סלנט: אז אנחנו בעצם מסכמים על מסירה בדואר רשום.
<רן מלמד: גם אנשי המוסד לביטוח לאומי פה אומרים שהם חושבים שצריך - - -
אלי אלאלוף: חבר'ה, היו כבר שלושה דיונים השבוע על דואר רשום.
אלי אלאלוף: דואר רשום או כל דרך שמאפשרת להוכיח שהמבוטח קיבל את - - -.
<יעל סלנט: אבל אנחנו צריכים להגדיר את זה, אם זה באמצעות דרך אחרת.
<יעל סלנט: כי אחרת, אחרי זה יש משמעות לדברים.
אלי אלאלוף: אבל אני מציע שנרשום דואר רשום.
<יעל סלנט: להשאיר את הדואר הרשום?
<יעל סלנט: אז בסעיף 359(א) אני מסכמת: אנחנו משאירים "דואר רשום".
<יעל סלנט: בסעיף 359(ב) ההנמקות יהיו לפי סעיפים 357 ו-358.
<רן מלמד: סעיף 347.
<קריאה: וסעיף 347.
<קריאה: וגם סעיף 347.
<יעל סלנט: גם סעיף 347.
<רן מלמד: וגם סעיף 347.
<יעל סלנט: (ג) "החייב בתשלום רשאי להגיש השגה בכתב על קביעת דמי הביטוח כאמור בסעיף קטן (א) לפני פקיד גבייה ראשי, שהוא עובד בכיר שהמוסד מינה לשם כך (בסעיף זה – פקיד השגות) - - -".
<יעל סלנט: תיכף נדבר על הכישורים שלו.
<יעל סלנט: "- - - בתוך 30 ימים מהיום שבו נמסרה לו ההודעה לפי אותו סעיף קטן, תוך פירוט הנימוקים להשגה".
<יעל סלנט: בעצם, הסעיף הזה עוסק במינוי פקיד ההשגה.
<יעל סלנט: ועכשיו גם יש לנו תנאי כשירות, שדיברנו עליהם מקודם, על מי שהוא רואה חשבון או שהוא עובד המוסד.
<יעל סלנט: כמובן, כולם יהיו עובדי המוסד.
<יעל סלנט: ככל שמדובר ברואה חשבון, אנחנו מדברים על בעל ניסיון של חמש שנים לפחות וביקורת שומת ניכויים או בקביעת שיעורי דמי ביטוח, לפי העניין.
<יעל סלנט: ואם הוא אינו רואה חשבון, אז זה עובד המוסד שהוא בעל ניסיון של עשר שנים לפחות בביקורת שומת ניכויים או בקביעת דמי ביטוח.
<יעל סלנט: אנחנו נשלב את זה פה בתוך הנוסח.
אלי אלאלוף: בבקשה, מה הייתה ההערה הכללית הראשונה שאומרת: מתוך עובדי המוסד, יהיו עובדי המוסד?
אלי אלאלוף: זה לא אומר שלמשל רואה החשבון יכול לבוא מבחוץ.
<יעל סלנט: לא, לא.
<יעל סלנט: הוא יהיה עובד המוסד.
<יגאל ברזני: יהיה עובד המוסד.
אלי אלאלוף: הוא יהיה כבר עובד המוסד.
<כרמית נאור: עובד המוסד.
<יעל סלנט: זה גם כתוב היום.
אלי אלאלוף: אני שמח בשביל עובדי המוסד.
<יעל סלנט: עובד המוסד שהמוסד מינה לעניין זה.
אלי אלאלוף: זה מקדם אותם – טוב מאוד, לדעתי.
<אורנה צח גלרט: כבודו, זה יהיה רשום בתוך החוק?
<אורנה צח גלרט: הבנתי.
<אורנה צח גלרט: והעובדה שהוא יהיה בלתי תלוי – אפשר להוסיף את זה לתוך - - -?
<יעל סלנט: אנחנו מגיעים אחרי זה - - -
<כרמית נאור: - - -
<יעל סלנט: בואו נחכה לסעיף 359(ה).
<יעל סלנט: ואם זה לא יספיק, אז נדבר על זה אז.
<אורנה צח גלרט: כלומר, זה מה שהוא יעשה כל היום.
<אורנה צח גלרט: הוא לא ישב בתיקים וייתן.
<אורנה צח גלרט: זה לא שמישהו - - -
<כרמית נאור: רואת החשבון אורנה צח גלרט, נו.
<יגאל ברזני: את רוצה לקבוע לנו את סדר היום שלו?
<כרמית נאור: רואת החשבון אורנה צח גלרט, אולי תנהלו לנו ותכתבו לנו כמה סדר היום שלו.
<אורנה צח גלרט: אני פשוט רוצה להבין - - -
<יגאל ברזני: ואם יש לו חצי יום עבודה - - -?
<יגאל ברזני: יהיה כתוב בחוק - - -?
<כרמית נאור: נו, באמת.
אלי אלאלוף: רואת החשבון אורנה צח גלרט, עם כל הכבוד.