GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: לחוק החדש של שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות?
<קריאה: לכחול.
קארין אלהרר: עבר רציפות.
<חיים אמיגה: האלמנט הבעייתי הראשון, ברגע שחונים בחניה שמיועדת לפריקה וטעינה זה יכול ליצור במקרה הטוב יותר הפרעה לתנועה, במקרה הפחות טוב אפילו עד כדי סיכון כי בעצם כמו שנאמר כאן, אותה משאית שמגיעה לפרוק נתקלת - - -
מירב בן ארי: חיים, אבל בוא נתייחס בהנחה שהפריקה והטעינה מוגבלת עד שעה מסוימת והרכב נכה או רכב רגיל כמו שיש גם היום, חונה אחרי השעות.
מירב בן ארי: תסביר לי מה מסכן פה.
<חיים אמיגה: אני אומר, אם חונים בפריקה וטעינה לא בשעות הפריקה - -
מירב בן ארי: לא בשעות.
<חיים אמיגה: - - אין לנו בעיה עם זה.
מירב בן ארי: נו, אז מה הבעיה.
<חיים אמיגה: הבעיה יכולה להיווצר - - -
מירב בן ארי: חיים, אני לא שם.
מירב בן ארי: גם חברת הכנסת אלהרר.
מירב בן ארי: מה שאנחנו הולכים לומר כאן זה שאנחנו מדברות על השעות שמראש הפריקה והטעינה – היא תגיד עכשיו שבאזור של דרום תל-אביב היא רוצה להגדיר עד שתים-עשרה באזור הזה, היא רוצה להגדיר את שעות הלילה – זו החלטה.
מירב בן ארי: בגלל זה לא הצלחתי להבין מה מסוכן כשאתה בא אחרי.
<חיים אמיגה: אם יתאפשר לקבוע שעות של פריקה וטעינה ומדובר, כל הצעת החוק הזאת מדברת על אותן שעות שאין פריקה וטעינה בהן - -
<חיים אמיגה: - - אז מבחינת המשרד לביטחון פנים אין בעיה.
מירב בן ארי: משרד הפנים.
<שחר פרלמוטר: שחר מהלשכה המשפטית.
<שחר פרלמוטר: לגבי ההצעה הראשונה של חברת הכנסת ושעות שבהן לא ניתן לפרוק ולטעון, ככלל, אנחנו לא מתנגדים.
<שחר פרלמוטר: ההצעה עברה קריאה ראשונה.
<שחר פרלמוטר: אנחנו כן חושבים שצריך לשייף ולהתאים את השעות.
<שחר פרלמוטר: כולנו מבינים שפריקה וטעינה היא לא רק עד השעה 10:00.
<שחר פרלמוטר: אני חושב שצריך ואפשר, אני חושב שאפשר לגשר בין מה שאת מציעה – לכאורה עשר עד שש בבוקר, כשאת אומרת שגם את מבינה - - -
<שחר פרלמוטר: לבין מה שמרכז השלטון המקומי אומר, שניתן להקצות גם בתוך הפריקה וטעינה ביחס לציבור הרחב.
<שחר פרלמוטר: אני חושב שאפשר לעבוד על זה.
<שחר פרלמוטר: אפשר לקחת את ההצעה מהשטח ולעבוד עליה.
<שחר פרלמוטר: ואני לא ארחיב על כך.
<שחר פרלמוטר: זה מצריך תיאום.
<שחר פרלמוטר: לגבי ההצעה השנייה - - -
<שחר פרלמוטר: לגבי חוק שוויון זכויות - - -
קארין אלהרר: אני לא הצלחתי.
קארין אלהרר: אתה יכול לעזור?
קארין אלהרר: כי אנחנו לא הצלחנו.
מירב בן ארי: אנחנו נעזור.
<שחר פרלמוטר: יש צד שנדרש תיאום אתו.
<שחר פרלמוטר: אני באתי באופן אישי לכל פגישה שזומנתי.
<שחר פרלמוטר: המון פגישות שזומנתי, משרד הפנים הגיע ונכח וחיווה דעתו וניסה לסייע, בין בנוסח ובין בדרך אחרת.
<שחר פרלמוטר: אנחנו חושבים שההצעה של מרכז השלטון המקומי היא ראויה.
<שחר פרלמוטר: אפשר לעבוד עליה.
<שחר פרלמוטר: אני לא אומר שלי כשלעצמי, אין לי השגות מקצועיות, אבל אפשר לעבוד על זה.
<יעל סלנט: ההצעה של מרכז השלטון המקומי, בעצם אחת הטענות ששמענו בדיונים המקדימים זה שקשה שהשלטון המרכזי יקבע לשלטון המקומי כי השלטון המקומי בעצם יודע הכי טוב מה מתאים לכל רשות ורשות.
<יעל סלנט: גם מרכז השלטון המקומי כתב את זה בנייר העמדה שלו.
<יעל סלנט: הכלל שאתם מציעים, חוץ מזה שאנחנו לא מבינים מה הוא אומר במספרים ואם הוא בכלל מוסיף חניות לנכים, כמה חניות הוא מוסיף, באיזה אזורים הוא מוסיף.
מירב בן ארי: בסדר, היא תכין לנו גם שיעורי-בית.
<יעל סלנט: אנחנו גם רוצים לציין שמדובר באמת בכלל שאתם רוצים לשים אותו בחקיקה ראשית, הוא כלל קשיח, ייתכן שהוא לא מתאים לכל הרשויות, אנחנו לא יודעים.
<יעל סלנט: ואתם טוענים מצד אחד שהרשות המקומית צריכה את הגמישות שלה אבל מצד שני באים ואומרים באותה נשימה שרוצים לקבוע את הכלל הקשיח הזה בחקיקה, והדואליות הזאת מעלה תמיהה, כלומר קצת קשה לנו להתנהל מול ההיגיון הפנימי הזה.
מירב בן ארי: בבקשה, אני רוצה לשמוע אתכם.
<שמואל חימוביץ: אנחנו חושבים שככל שזה יהיה משהו שהוא יהיה חלק מחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות זה ייתן לנו את הכלים גם בסופו של דבר לעמוד על כך שהדבר הזה יתממש.
<שמואל חימוביץ: הקביעה שדרך תקנות הנגישות, פרק דרכים, יקבעו פרמטרים ודרכים כדי לייצר את החניות האלה, אני חושב היא האכסניה הראויה לקדם את הדברים האלה.
<שמואל חימוביץ: ככל שזה לא יתקדם ולא ילך לכיוון הזה, כמובן שכל תוספת של חניות לנכים במרחב הציבורי - - -
מירב בן ארי: מתי הייתה תוספת של חניות?
מירב בן ארי: זה מה שאמרת מ-2006?
<שמואל חימוביץ: עד 2006 היו אמורות להיות תקנות נגישות דרכים.
<שמואל חימוביץ: הן עדיין לא פורסמו.
מירב בן ארי: אין תקנות.
<שמואל חימוביץ: ואין תקנות.
<שמואל חימוביץ: בתוך זה יש טיוטה שמדברת על פרמטרים מסוימים לגבי חניות נכים.
<שמואל חימוביץ: עכשיו אני גם שומע שהולכת להיות התנגדות האם בכלל להחיל את הדברים האלה בתוך תקנות נגישות דרכים.
<שמואל חימוביץ: לכן, אדרבה, שיהיה ברור שזה חלק מהעניין.
<שמואל חימוביץ: חייבים להכניס לתוך חוק השוויון אמירה שמסמיכה ודורשת התייחסות גם לנושא חניות הנכים במרחב הציבורי.
<ערן טמיר: אני מבקש להשלים את מה ששמואל אמר.
מירב בן ארי: אתם כולכם מאותו ארגון?
<שמואל חימוביץ: זה לא ארגון.
<דן אורן: אנחנו שלושתנו ממשרד המשפטים.
<דן אורן: אני מייעוץ וחקיקה והם מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
מירב בן ארי: טעות שלי.
<ערן טמיר: אנחנו נציבות שנמצאת במשרד המשפטים.
<ערן טמיר: אני רוצה להוסיף למה ששמואל אמר.
<ערן טמיר: קודם כול מבחינתנו ברור שהחוק היום, החוק שלנו בפרק שעוסק בדרכים, חייב להתעסק גם בנושא של חניות.
<ערן טמיר: שתי האופציות שמונחות פה על השולחן הן טובות, אבל רק דבר אחד אני צריך להגיד לגבי האופציה הראשונה שעוסקת במקומות שמיועדים לפריקה וטעינה, ועוד בהתייחס להצעה.
<ערן טמיר: חייבים להבטיח שזה באמת מוסיף חניות.
<ערן טמיר: אם אנחנו מדברים על מצב שבו, כמו שהם אומרים, ב-60 מטר רדיוס צריכה להיות חניה, יכול מאוד להיות שיש שם שתי חניות כבר עכשיו.
<ערן טמיר: ולכן, כל חקיקה שתעשה את זה ושתתייחס לפריקה וטעינה צריכה להבהיר שמדובר על איזושהי תוספת.
<ערן טמיר: לכן, הנוסח שהוצע על-ידי הייעוץ של הוועדה הוא נוסח טוב כי הוא באמת אומר – בואו תסתכלו על המכלול, תראו את הדברים בצורה מלאה, את כל הפרטים, איפה יש מרפאות - - -
מירב בן ארי: כן, מספר התושבים.
<ערן טמיר: איפה יש מרפאות, כמה תושבים.
<ערן טמיר: תעשו את החשבון.
מירב בן ארי: את הצורך במקומות חניה נגישים.
<ערן טמיר: אם זה לא יקרה, והולכים על הסיפור של פריקה וטעינה, אז צריך לחשוב על ניסוח.
<ערן טמיר: אפשר לחשוב על כמה רעיונות, זה כרגע לא המקום, שבאמת יהיה ברור שזה תוספת.
קארין אלהרר: זה המקום.
<ערן טמיר: אם זה המקום, ודאי - - -
קארין אלהרר: לא, ערן.
קארין אלהרר: צריך לגמור עם זה.
<ערן טמיר: אז אני אומר, בוודאי אי-אפשר ללכת על מהלך של 60 מטר אלא כשיש מקומות של פריקה וטעינה, ובהנחה של בשעות שלא מיועדות לפריקה וטעינה, וגם שלא יהפכו לנו את כל המקומות מיועדים לפריקה וטעינה למקומות שהם 24 שעות, אז המקומות האלה ייועדו לאנשים עם מוגבלות ולא לחניות אחרות.
<ערן טמיר: לא לחניות אחרות, אלא אם כן מדובר בחניה רחבה ואז אני מוכן שאם יש שם חמישה מקומות, אז שלושה יהיו לחניית נכים.
<ערן טמיר: אני רוצה להזכיר עוד שני דברים.
<ערן טמיר: אחד, אנשים עם מוגבלות לא יכולים להשתמש בתחבורה ציבורית באותה מידה שאנשים בלי מוגבלות יכולים להשתמש בתחבורה ציבורית.
<ערן טמיר: לכן כל הגישה בתחום של חניות שנעשית היום, שאומרת בואו נצמצם את החניות כדי שאנשים ישתמשו בתחבורה ציבורית נכונה - -
<ערן טמיר: - - אבל הרבה פחות רלוונטית לאנשים עם מוגבלות.
<ערן טמיר: אני רוצה להזכיר למשל שאוטובוסים, תחבורה בין-עירונית היום, לא חייבת להיות נגישה.
<ערן טמיר: היא לא נגישה.
<ערן טמיר: לא רק שהיא לא חייבת, היא לא נגישה.
<קריאה: גם העירונית.
<ערן טמיר: זאת אומרת, אנשים מחויבים להשתמש ברכבים שלהם.
<ערן טמיר: והערה אחרונה כי בכל זאת נאמר פה לפרוטוקול.
<ערן טמיר: הרשויות המקומיות אכן הגישו לא בג"ץ אחד.
<ערן טמיר: שניים.
<ערן טמיר: שני הבג"צים נדחו כנגד אכיפה שלנו.
<ערן טמיר: האכיפה שלנו הייתה מידתית, נכונה, ראויה.
<ערן טמיר: גם כשזימנו לחקירה פלילית, בדרך כלל זה על דברים שבכלל לא עולים כסף או דברים שקיבלו מאה אחוז תקצוב ממשרד התחבורה, אבל זה שאלות של סדרי עדיפויות.
<ערן טמיר: אנחנו עושים את הדברים בזהירות, נמשיך לעשות את זה.
<ערן טמיר: ראו את המשך דרככם בנושא הזה, זה הכול.
<דן אורן: שמי דן אורן, אני מייעוץ וחקיקה, ראש אשכול חברתי בייעוץ וחקיקה ומקדם זכויות של אנשים עם מוגבלות מאז שאני במשרד, מ-93'.
<דן אורן: נראה לי שההצעה שיש לה יותר סיכוי להתקדם היא ההצעה הראשונה, זו שעברה בקריאה ראשונה כי זו בעצם הצעה שהממשלה בוועדת שרים תמכה בה.
<דן אורן: אומנם היא התנתה את זה בתנאי מסוים של 25 דקות.
קארין אלהרר: אבל הנה - - -
<דן אורן: מה שמאוד מקובל זה שאם במהלך הליכי החקיקה משרדי הממשלה הנוגעים בדבר, והנה באו חברי גם מהמשרד לביטחון פנים וגם ממשרד הפנים ואמרו שלתוך ההצעה הזאת – עם שיח מסוים, צריך לשבת על זה, צריך לעבד את זה – אבל הם יוכלו להתכנס סביב ההצעה הזאת - -
<שחר פרלמוטר: של פריקה וטעינה.
<דן אורן: - - ואנחנו כמובן נשמח כדרכנו לשתף פעולה בעבודה הזאת.
<דן אורן: כמובן שזה סותר את כל המגמה הכללית של חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ואנחנו כעיקרון בעד שכל ההסדרה בתחום זכויות של אנשים עם מוגבלות תהיה בחוק הזה אבל יש מקום להסדרים נוספים.
קארין אלהרר: בסדר, אבל זה אחרי.
<דן אורן: זה לא אומר כלום בעצם לגבי התקנות מכוח פרק דרכים נגישות.
<דן אורן: כשהתקנות האלה יגיעו – רק מילה אחת לגבי התקנות - זה נכון שאי-אפשר להתעלם מזה והוגש בג"ץ בנושא; התקנות לוקחות הרבה זמן.
מירב בן ארי: הנקודה ברורה, אני רוצה להתמקד.
מירב בן ארי: הנקודה של משרד המשפטים ברורה לי.
מירב בן ארי: ישראל אבן זהב מפורום ארגונים.
<דן אורן: מה שהייתי מציע מבחינה מעשית - -
מירב בן ארי: אני כבר הבנתי.
מירב בן ארי: תאמין לי, כבר הבנתי מה הבעיה פה.
<דן אורן: - - שאנחנו נעבוד עם הייעוץ המשפטי של הוועדה על ההצעה שעברה בקריאה ראשונה - -
מירב בן ארי: אין כבר מה לעבוד.
<דן אורן: - - והוחל עליה דין רציפות, כדי להגיע לנוסח מוסכם - -
מירב בן ארי: זה יגיע.
<דן אורן: - - שיוחזר לדיון קרוב בוועדה.
מירב בן ארי: ישראל אבן זהב, פורום ארגונים לתקנות הנגישות.
מירב בן ארי: יש פה מישהו ממשרד התחבורה?
<חן כהן: כן.
מירב בן ארי: את אחרי ישראל.
<ישראל אבן זהב: רציתי להגיד שאנחנו יושבים כבר הרבה שנים על תקנות דרכים ועדיין לא הגענו לשום סיכום.
<ישראל אבן זהב: במסגרת הדיונים האלה הצענו חניות למשל ליד בתי דואר, בתי מרקחת, מרפאות, בנקים, מכונים אורתופדיים וכו', ואני בטוח שאם היו מקיימים את זה, אז הייתה בעיה הרבה יותר קטנה שלא היינו צריכים גם מקומות של פריקה וטעינה.
<ישראל אבן זהב: יחד עם זאת, אני חושב שה-24 מטר אורך לא נראה לי מעשי.
<ישראל אבן זהב: אני מסתובב הרבה בעיר, אני מכיר את תל-אביב כמו את כף ידי, אני לא מכיר הרבה מקומות שיש חניה של 24 מטר אורך, מה שאומר שאם זה פחות, לא תהיה חניה.
מירב בן ארי: 60 מטר אתה מכיר?
<ישראל אבן זהב: 60 מטר אני מכיר, כיסא ממונע זה קל אבל מי שצריך ללכת זה הרבה, אז צריך לקחת גם את זה בחשבון וגם באיזה אזור בתל-אביב.
<ישראל אבן זהב: אם זה במישור זה עוד איכשהו, אבל אם זה בעיר כמו ירושלים או חיפה או נצרת או צפת, למעשה זה בלתי אפשרי כל הדברים האלה, אז גם את זה צריך לקחת בחשבון.
<ישראל אבן זהב: מה שאנחנו הצענו בזמנו, לעשות גם את כל מקומות החניה ואני חושב שאפשר גם לעשות את זה בלי חוק, ליד מעברי חציה ואז גם חוסכים את כל הנמכות המדרכה, כמובן בתנאי שהן מונמכות ואז אפשר להשתמש גם בנושא הזה.
מירב בן ארי: תודה רבה, ישראל.
מירב בן ארי: בבקשה, משרד התחבורה.
<חן כהן: שמי חן כהן, משרד התחבורה.
<חן כהן: לגבי ההצעה על פריקה וטעינה, קודם כול אין לנו התנגדות לגבי השעות שהן לא פריקה וטעינה אבל יש לנו הסתייגות אחת, שלמעשה פריקה וטעינה לפעמים נעשית על הנתיב ולא בתוך מפרץ חניה, ואנחנו מאפשרים בשעות השפל או דברים כאלה שיש פחות תנועה, אנחנו מאפשרים את הפריקה והטעינה על הנתיב.
<חן כהן: במקומות כאלה לא ניתן יהיה בשעות שאין פריקה וטעינה לעשות.
מירב בן ארי: לא רלוונטי מבחינתנו.
מירב בן ארי: רק מקומות חניה מוגדרים לפריקה וטעינה.
<חן כהן: לא, הם מוגדרים לפריקה וטעינה, אבל לא במפרץ.
קארין אלהרר: רק במפרץ.
<חן כהן: אנחנו מגדירים שרק באזור של מפרץ זה יתאפשר.
<חן כהן: זו הכוונה שלי.
מירב בן ארי: הבן אדם לא יחנה באמצע הכביש.
<חן כהן: זה לא כל כך ברור.
<ערן טמיר: יש לכם הגדרה כזאת למפרץ שאת מדברת עליו?
<ישראל אבן זהב: כשאין מפרץ.
<חן כהן: כשאין מפרץ.
<חן כהן: לפעמים על נתיב הנסיעה - - -
<ערן טמיר: יש הגדרה בחקיקה שלכם לדבר כזה?
<חן כהן: לא.
<חן כהן: יש לנו לפעמים תמרור.
<חן כהן: אנחנו מציבים תמרור לפריקה וטעינה על הנתיב.
<חן כהן: למרות שזה נתיב נסיעה אנחנו מאפשרים פריקה וטעינה בשעות השפל.
<חן כהן: מעבר לזה, השאלה אם המקומות שיוספו בפריקה וטעינה הם באמת המקומות הרלוונטיים.
<חן כהן: יש בזה משהו כי לפעמים מסיימים את זה ליד האזור של הפריקה וטעינה של הסוחרים, שזה בחלק האחורי של הקניון.
<חן כהן: השאלה אם זה באמת המקום.
מירב בן ארי: זה אין בעיה, אבל אני דווקא חשבתי נגיד במקומות של פריקה וטעינה, אבל בדרך כלל אין את זה בהרבה אזורי מגורים אז זה פחות קריטי.
מירב בן ארי: אדוני.
<נמרוד הגלילי: שלום רב.
<נמרוד הגלילי: נמרוד הגלילי, איגוד לשכות המסחר.
<נמרוד הגלילי: ראשית, ברור לי שצריך לבוא ולהסדיר מקומות נוספים לחניה לאותם אנשים עם מוגבלות.
<נמרוד הגלילי: אבל לעניין הצעת החוק שגם עברה בקריאה ראשונה, של חניה באזור המיועד לפריקה וטעינה, אם ההצעה שכרגע מונחת על השולחן, שהיא מהשעה עשר ועד שש בבוקר - - -
מירב בן ארי: לא רלוונטי, אדוני.
מירב בן ארי: אנחנו משנים את זה.
מירב בן ארי: פריקה וטעינה משתים-עשרה בלילה עד שש בבוקר.
<נמרוד הגלילי: יפה.
<נמרוד הגלילי: צריך לעשות מיפוי כי יש עסקים שיש להם פריקה בבוקר ויש עסקים שיש פריקה בשעות הצהרים או בשעות הערב, ואז שבכל מקום שמיועד לפריקה וטעינה יהיה מיפוי ויהיה כתוב באיזה שעות מותרת שם החניה, אבל חשוב לא לחסום את האפשרות לפריקה וטעינה כדי להבין שבמקרה כזה המשאית תבוא ותעשה double parking, וזה מקור החמצן של העסקים.
מירב בן ארי: ודאי, ודאי.
מירב בן ארי: אני רוצה להבהיר שוב פעם.
מירב בן ארי: שני החוקים פה הם לא כמו שהם, זה לא as is, הם צריכים תיקון.
מירב בן ארי: בכלל, הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות כרגע לא רלוונטי.
מירב בן ארי: מה שרלוונטי בעיני זה לקחת את הצעת החוק המקורית ומראש לתת את מקומות החניה לנכים במפרץ רק בשעות שהן לא של פריקה וטעינה.
מירב בן ארי: לכן אני לא אלך על הנוסח של שש עד עשר כי יהיו גם שעות של שתים-עשרה בלילה עד שש בבוקר.
<אבנר עורקבי: תעשו את זה 24 שעות בסוף.
<אבנר עורקבי: מה הקטע פה?
<אבנר עורקבי: תעשו את זה 24 שעות.
מירב בן ארי: אבנר, אתה עוד פעם צועק סתם.
מירב בן ארי: בינתיים זה הדבר שהכי מקרב אותנו פה לחקיקה, אז אני מבקשת לא להפריע.
מירב בן ארי: ואבנר, אם אתה רוצה לדבר, אני נותנת לך את רשות הדיבור.
<אבנר עורקבי: את לא שמה לב, הם לא רוצים לתת לנו מקומות חניה נוספים - - -
מירב בן ארי: אבל מה אתה רוצה שאני אעשה, שאני אגיד להם - - -
<אבנר עורקבי: לא נותנים לנו, סוגרים לנו את המדרכות, סותמים לנו את הכול.
<אבנר עורקבי: אנחנו יכולים לחנות?
<אבנר עורקבי: מה הקטע פה.
מירב בן ארי: אבנר, אני מבינה שאתה נסער אבל אנחנו מנסים למצוא פתרון, לא לחשוב שכל העולם נגדנו.
<עמוס בר: שלום.
<עמוס בר: שמי עמוס בר, נהג טריילר לשעבר 30 שנה.
<עמוס בר: אני אישית הייתי שם את האוטו שלי בחניה באמצע היום - בא בבוקר מוקדם, שם אותו, ומוציא אותו רק בשתים-עשרה בלילה.
<עמוס בר: כי אי-אפשר לצאת עם טריילר בתל-אביב באמצע היום.
<עמוס בר: אז הייתי בא בבוקר מוקדם, בארבע בבוקר, שם את הטריילר, לוקח מונית, הולך הביתה, בא בשתים-עשרה בלילה להוציא את האוטו משם, ויש הרבה מקרים כאלה.
מירב בן ארי: כן, אבל אתה יודע, אני לא יכולה לשלוט על כל משאית.
קארין אלהרר: זה עבירה.
מירב בן ארי: אבל אם יש שעות שמגבילים אותך על הטריילר?
<עמוס בר: אני לא אוכל לצאת משם.
<עמוס בר: אם אני לא יכול לצאת ממקום באמצע היום, לא יעזור שום שלט, גם אם אני אקבל דוח.
<עדי מרלה: עורכת-דין עדי מרלה, עמותת נגישות ישראל.
<עדי מרלה: אני מחזקת את הדברים שהנציבות התחילה ואמרה לגבי הנוסח השני שהוגש לוועדה.
<עדי מרלה: הנוסח הוא הרבה יותר כללי ומרחיב הרבה יותר.
קארין אלהרר: עדי, זה היה אמור להיות ב-2006.
קארין אלהרר: את רוצה להמשיך לחכות?
<עדי מרלה: אני לא רוצה להמשיך לחכות.
<עדי מרלה: הבנתי שאנחנו יוצאים היום מכאן עם איזשהו נוסח.
קארין אלהרר: איזה נוסח?
מירב בן ארי: היא רוצה להגיד שהנוסח הזה - - -
<עדי מרלה: מאחר שיש דברים נוספים שצריך להכניס מעבר לפריקה וטעינה.
<עדי מרלה: צריך להכניס גם את ההתייחסות – אם כבר השלטון המקומי נמצא כאן, צריך להכניס גם את העניין הזה של הקצאת מקומות חניה בסמוך למקום מגורים וזה יכול להיכנס לתוך החוק הזה.
<שחר פרלמוטר: יש הצעת חוק כזו שוועדת שרים אישרה לפני כמעט שבועיים, בתיאום.
מירב בן ארי: יש הצעת חוק, בסדר גמור.
<רפ"ק אסנת ברוקנטל: אסנת ברוקנטל, מאגף התנועה.
<רפ"ק אסנת ברוקנטל: אני רק רוצה להדגיש שוב, למען הסר ספק כי הזכירו פה את ההצעה המקורית שדיברה על 25 דקות אפשרות חניה.
מירב בן ארי: זה בכלל לא רלוונטי.
<רפ"ק אסנת ברוקנטל: זה יורד מעל הפרק, זה בלתי ניתן לאכיפה.
מירב בן ארי: לא רלוונטי, אסנת.
<רפ"ק אסנת ברוקנטל: רציתי רק להדגיש את זה.
<רפ"ק אסנת ברוקנטל: וכמובן שחניה במקביל לפריקה וטעינה, אנחנו מתנגדים.
מירב בן ארי: בבקשה, שלטון מקומי, אני חוזרת אלייך.
<מירה סלומון: אנחנו רצינו לומר שני דברים חשובים.
<מירה סלומון: האחד, למקרה שהסוגיה לא הובהרה כמו שצריך.
<מירה סלומון: ההתנגדות שלנו להקצות את כלל מקומות החניה שנמצאים בתוך תחומי פריקה וטעינה למקומות חניה לנכים בלבד לאחר שעות פריקה וטעינה, היא מהסיבה שאנחנו סבורים שצריך לייצר גם מקומות חניה לתושבים.
<מירה סלומון: אין לנו שום עניין להפוך את כל תחומי הפריקה והטעינה ברשויות המקומיות לתחומי פריקה וטעינה 24 שעות ביממה כי אז מן הסתם אנחנו מקפחים צרכים של אוכלוסיות שאנחנו כרגע נלחמים את מלחמתן.
<אבנר עורקבי: אז תקצו לנו חניות - - -
<מירה סלומון: זו נקודה שחשוב היה לנו להבהיר.
<מירה סלומון: הנקודה השנייה שחשוב לנו להבהיר.
מירב בן ארי: אבל מה הבעיה שלך בתוך ארבע החניות האלה?
מירב בן ארי: פריקה וטעינה, נגיד יש שם אזור לארבע מכוניות.
מירב בן ארי: למה את לא יכולה לעשות לנכים שתיים לפחות?
<מירה סלומון: ההצעה שאנחנו הנחנו - - -
מירב בן ארי: עם ה-60 מטר?
<מירה סלומון: ההצעה שאנחנו הנחנו, שבתוך 60 מטר היא לוקחת בחשבון - - -
מירב בן ארי: תקשיבי.
<מירה סלומון: אני רק מבקשת להסביר.
מירב בן ארי: אבל אני כבר הבנתי אותך.
מירב בן ארי: חשבתי שאת רוצה להגיד לי משהו חדש.
<מירה סלומון: היא לוקחת בחשבון מקום חניה גם בתוך תחום הפריקה והטעינה.
<מירה סלומון: היא לא לוקחת בחשבון – הרדיוס של 60 מטרים, הוא לא אומר שאי-אפשר לייצר את מקום החניה הנוסף בתוך תחום הפריקה והטעינה שקיים.
<ערן טמיר: למה צריך אותו?
<מירה סלומון: להיפך.
<מירה סלומון: להיפך, אנחנו פשוט מבקשים לאפשר שיקול דעת, לייצר בכל זאת לרשות המקומית כלי ולומר – בתוך טווח של 60 מטרים יהיה מקום חניה אחד.
<מירה סלומון: אם הוא יהיה בתוך תחום הפריקה והטעינה - - -
מירב בן ארי: מה את נותנת לי בתוך ה-60 מטר?
מירב בן ארי: מקום חניה אחד?
<מירה סלומון: מקום חניה אחד - - -
<ערן טמיר: אבל למה צריך את זה בתוך 60 מטר?
<קריאןת: - - -
<ערן טמיר: אם זה יהיה מחוץ לשטח של הפריקה והטעינה זה כאילו לא מוסיף.
<חן כהן: מי אמר לך שהפריקה והטעינה זה המקום הטוב?
<חן כהן: אולי דווקא המקום שהיא תקצה הוא מקום טוב יותר לנכה?
<חן כהן: אז תן להם את שיקול הדעת.
<ערן טמיר: זה אני לא בטוח, אני לא יודע.
<ערן טמיר: אני מקווה שבתקנות נסדיר את זה.
<חן כהן: חוץ מזה, אם זה לא בפריקה וטעינה יהיה לך לכל אורך היום, לא רק בשעות שהן לא פריקה וטעינה.
<ערן טמיר: או שכן, או שלא, לא יודע.
<ערן טמיר: את זה צריך להסדיר בתקנות כמו שצריך.
מירב בן ארי: כמו שאת רואה, את די במיעוט, ואני באמת מנסה לעשות כאן דיון הוגן.
מירב בן ארי: את גם מכירה אותי, אני בדרך כלל מנהלת את הדיון בצורה כזאת, אבל כל מי שנמצא כאן, האמת – לא רוב – מבין שיש כאן בעיה, א.
מירב בן ארי: של מצוקה, מצוקה אמיתית של חניות נכים במדינת ישראל, ודבר שני, הצעת חוק שחל עליה דין רציפות ואנחנו, כמובן עם ההערות, אנחנו מחויבים גם להמשיך אותה.
קארין אלהרר: ואני רוצה לומר.
קארין אלהרר: הרגולטור הוא משרד הפנים.
קארין אלהרר: אני מחויבת למשרד הפנים, לא לשלטון המקומי.
מירב בן ארי: כן, ויש לי פה גם את ביטחון פנים, גם משרד התחבורה, כל הרגולטורים הרלוונטיים כאן.
מירב בן ארי: כולם כאן, אני רוצה להגיד לך ככה.
מירב בן ארי: אנחנו יכולים להגיע אתך לאיזושהי פשרה שזה אומר – לא ה-60 מטר, אלא שמתוך המקום שיועד לפריקה וטעינה, מראש תמיד תמיד יהיה שם מקום חניה לנכים.
מירב בן ארי: לפחות אחד.
קארין אלהרר: אחד.
מירב בן ארי: זה מה שאנחנו אומרים.
מירב בן ארי: ותאמיני לי שזה סידור טוב כי במקום אחר, את יודעת, אני הייתי אומרת לך, אבל אני מכירה את שתי המצוקות – גם את העניין של חניית נכים.
מירב בן ארי: גם כשאת באה היום לקניון והנכה צריך לחנות על המדרכה כי מישהי עמדה שם חמש דקות - - -
<אבנר עורקבי: אין מקום על המדרכה.
<אבנר עורקבי: שמו ברזלים, לא נוכל לעמוד שם.
מירב בן ארי: תתפלא, אבנר, אני יודעת.
מירב בן ארי: ודבר שני, אני גם אומרת לך, יכולתי לבוא ופשוט להגיד שהכול יהיה של נכים, שלא תתבלבלי, אבל אני מכירה גם את המצוקה של התושבים.
מירב בן ארי: אני יודעת מה זה שיש הרבה תושבים שגרים באזורים בארץ שיש להם רק פריקה וטעינה והם חונים שם ומזיזים את האוטו, מזיזים בשמונה בבוקר, אז אני מבינה, אבל את צריכה לבוא כאן עם איזושהי הסכמה על מה את מתפשרת כי אנחנו לא יכולים להמשיך כך, זה לא יהיה רק אצלך.
מירב בן ארי: זה לא בכיוון שלך.
מירב בן ארי: תגידי לי על מה את מוכנה להתפשר, תשמע חברת הכנסת המציעה ותחליט.
מירב בן ארי: מה את מוכנה להתפשר בסיפור הזה?
<מירה סלומון: גברתי, אני חייבת לומר.
<מירה סלומון: ברור שאתם המחוקקים וברור שאתם אלה שתקבלו את ההחלטות בסופו של דבר, אין פה בכלל שאלה ומחלוקת.
<מירה סלומון: לגבי האנשים שנמצאים כאן, אני סבורה שהנוכחים בישיבה בוועדה הזו מבין הקהל, מבין הציבור, הם לא מייצגים את כלל הציבורים.
<מירה סלומון: אנחנו בעניין הזה נאבקים מאבק של ציבור גדול.
מירב בן ארי: ואת מייצגת את כל הציבור במדינת ישראל?
מירב בן ארי: יושבות כאן גם חברות כנסת, גם משרדי ממשלה, גם ארגונים חברתיים.
מירב בן ארי: מי חסר לך פה?
<מירה סלומון: כאשר אנחנו ברשויות המקומיות מייצרים מקומות חניה אנחנו שוקלים את השיקולים של התושבים.
מירב בן ארי: מה את מציעה לי פשרה, כי תשמעי, או שאת תציעי פשרה או שאנחנו נלך לכם על הראש.
מירב בן ארי: אל תתבלבלי.
<מירה סלומון: זה ברור לנו.
<מירה סלומון: זה ברור לנו שהמחוקק בסופו של דבר יכריע.
מירב בן ארי: מה זה לא מייצגים את הציבור.
מירב בן ארי: יש אנשים שיותר מייצגים את הציבור מהם?
מירב בן ארי: עזבי אותנו, עזבי אותי ואת קארין.
<מירה סלומון: אמרתי מבין הציבור, לא מבין חברי הוועדה.
<מירה סלומון: חברי הוועדה בוודאי נבחרי ציבור.
<מירה סלומון: מבחינת האנשים שיושבים מסביב לשולחן מנציגי הציבור כאן, הם לא מייצגים את כל האוכלוסיות.
מירב בן ארי: מה ההצעה שלך?
<מירה סלומון: אנחנו הנחנו בפניכם את ההצעה שלנו.
<מירה סלומון: מעבר לזה, זה לא בסמכותי.
מירב בן ארי: אז את מאלצת אותי את יודעת לאן ללכת.
<מירה סלומון: זה לא בסמכותי.
<מירה סלומון: אני רק מבקשת להזכיר אבל, גברתי, כאשר אתם מקבלים את ההחלטות שלכם, בבקשה תזכרו שציבור הנכים - - -
מירב בן ארי: איילת, את רוצה להוסיף משהו?
<איילת וינר: אני רק רוצה לומר, את ההצעה שאנחנו הצענו אנחנו לא הצענו ב"שלוף".
<איילת וינר: אנחנו עשינו עבודה, בדקנו מה יכולה להיות גזירה שהציבור יכול לעמוד בה.
<איילת וינר: אני חושבת שלשלוף לגבי כל פריקה וטעינה, באשר היא, לא משנה מה גודלה ואיפה היא נמצאת, זה עלול לייצר בעיה של ישימות.
קארין אלהרר: כל פריקה וטעינה?
מירב בן ארי: לא ביקשנו כל פריקה וטעינה.
<איילת וינר: אני אומרת שאם הוועדה מכוונת – כמובן שזה לא בשעות הפריקה והטעינה אבל לקחת את כל מקומות החניה - - -
מירב בן ארי: לא, איילת, אני לא רוצה לקחת את הכול.
מירב בן ארי: זאת לא המטרה שלי.
<שחר פרלמוטר: יש איזשהו פער בהבנה.
מירב בן ארי: אני לא רוצה לקחת את כל הפריקה והטעינה במדינת ישראל.
מירב בן ארי: אני רוצה להגדיר שם בצורה מושכלת, בצורה כזו שאותו אדם עם רכב נכה יוכל.
מירב בן ארי: עכשיו אני מבקשת שתקשיבו ליועצת המשפטית, שהיא תגיד לכם מה אנחנו מוכנות פה להגיע, ואם יהיו לכם תגובות, בבקשה גברתי.
<יעל סלנט: אחרי ששקללנו באמת את כל ההערות שעלו פה, לרבות זה שמעבר לשעות הפריקה והטעינה בעצם בחניות הפתוחות יש צורך להקצות לעוד קהלים חוץ מלציבור הנכים, חשבנו ללכת על ההצעה הזאת.
קארין אלהרר: זו ההצעה שלי, דרך אגב.
<יעל סלנט: באזור שמיועד לפריקה וטעינה, מעבר לשעות הפריקה והטעינה – בשעות שהן מעבר לשעות הפריקה והטעינה – תוקצה חניה אחת לפחות לנכים או חצי ממספר החניות, לפי הגבוה, כלומר אם יש שש חניות יוקצו שלוש חניות; אם יש מקום חניה אחד, יוקצה מקום חניה אחד, כמובן לפי הגבוה, והכול באזורים שמיועדים לפריקה וטעינה מעבר לשעות הפריקה והטעינה.
מירב בן ארי: מעבר לשעות.
<דן אורן: שלא בשעות האלה.
<עדי מרלה: דיברת על חניה אחת או מספר חניות, בהתאם.
<יעל סלנט: או חצי מהחניות, לפי הגבוה, בשעות שאינן מיועדות לפריקה ולטעינה.
מירב בן ארי: לדעתי זאת פשרה מצוינת.
<מירה סלומון: זה לא בסמכותי בכלל.
מירב בן ארי: אבל זה בסמכותי, זה בדיוק ההבדל.
קארין אלהרר: אני מציעה להעלות את זה להצבעה.
<שחר פרלמוטר: שני דברים.
<שחר פרלמוטר: אחד, האם לצד זאת יש כוונה לתקן את סעיף 3 לחוק ולהוסיף לרשימת המקומות האסורים את הפריקה והטעינה?
<שחר פרלמוטר: כלומר, בשעות שבהן זה כן משמש פריקה וטעינה, יהיה אסור.
<קריאה: לא, זה לא קיים.
<שחר פרלמוטר: לא, זה לא קיים כי יש את ההלכה.
<מירה סלומון: זו הבעיה עם 25 דקות שכולנו כל הזמן מדברים עליה.
<שחר פרלמוטר: יש את ההלכה של בית-המשפט העליון, לפיה כיום, על-פי המצב המשפטי היום לפי הבנתי, נכה יכול לחנות באזור פריקה וטעינה למשך 25 דקות.
<שחר פרלמוטר: אנחנו מייצרים פה משהו חלופי.
מירב בן ארי: לא, זה היה הצעת מחליטים.
<שחר פרלמוטר: לא, אבל היא ביקשה לעגן את ההלכה.
<דן אורן: זו החלטה של ועדת השרים אבל היא מעגנת את הפסיקה.
<שחר פרלמוטר: זה היה הרקע גם לפסק הדין.
<איילת וינר: זו הצעת החוק המקורית.
<קריאה: היא לא המקורית.
קארין אלהרר: אדוני, הצעת החוק התבססה על החלטת בית-משפט.
קארין אלהרר: אני אומרת לך, וגם אתה יודע, ויגיד כל אדם ששייך לאוכלוסייה של ציבור הנכים – זה לא ישים.
קארין אלהרר: ה-25 דקות האלה לא ישימות.
<יעל סלנט: אבל לקבוע שאסור לחנות באזור שמיועד לפריקה וטעינה - - -
<שחר פרלמוטר: הרי אנחנו מייצרים פה הסדר חלופי, שנותן את המענה.
<ערן טמיר: למה זה קשור?
מירב בן ארי: למה זה קשור?
מירב בן ארי: כי הוא אומר שאם אתה כבר מחכה - -
<יעל סלנט: להסדיר מקומות חניה.
מירב בן ארי: - - אז תסדיר.
קארין אלהרר: זה יפיס את דעתכם?
מירב בן ארי: אבל אם אנחנו מראש נותנים לנכה לחנות רק בשעות שהן לא של פריקה וטעינה - -
<דן אורן: אז נסדיר את כל הנושא של פריקה וטעינה בכללותו.
מירב בן ארי: - - זה אומר שזה אסור בשעות - - -
<חן כהן: לא, זה לא אומר כי היום לפי החוק מותר.
<ערן טמיר: אבל יש עוד תיקונים לחוק חניה לנכים שצריך לתקן.
<ערן טמיר: יש לי עוד כמה דברים.
<חן כהן: הוא מבקש.
<שחר פרלמוטר: אני אומר בשיא הכנות שאנחנו חייבים לבדוק את זה.
<שחר פרלמוטר: אנחנו חייבים לבדוק גם את הנוסח הזה, אנחנו מבקשים לבדוק את זה, הוועדה תחליט מה שהיא תחליט האם היא רוצה להצביע.
<שחר פרלמוטר: אני אומר בשיא הכנות.
<שחר פרלמוטר: אני מרגיש שצריך לבדוק את זה ולהמתין עם ההצבעה עד שאני אדע מה עמדת המשרד בהקשר הזה.
<שחר פרלמוטר: לדעתי זה עדיין לא לובן.
קארין אלהרר: אני מציעה את הדבר הבא – נצביע ותגישי רביזיה.
קארין אלהרר: תגישי רביזיה.