GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלי גורדון: הוועדה כאן בשנה שעברה אישרה עדכון אחרון שנעשה ולמעשה העדכון הזה כלל את - - -
עבדאללה אבו מערוף: כן, בפברואר 2016, שנה שעברה.
עבדאללה אבו מערוף: לפני שנה.
<אלי גורדון: זה לא משנה, זה עובדות.
<אלי גורדון: זה פשוט המנגנון, שתבינו איך זה עובד בשגרה.
<אלי גורדון: ועדה אישרה.
<אלי גורדון: הוצאנו לא מעט חומרים שהם זרחנים אורגנים בכלל והעבודה ממשיכה.
<אלי גורדון: זה לשגרה בעניין התורה, מה שנקרא, עם פלניטציה בדרכי השיווק והפיקוח.
<אלי גורדון: זה נעשה בצורה כזו.
<אלי גורדון: כפי שעבד ציין, משרד החקלאות מבצע סקר ברמה של המגדל.
<אלי גורדון: אנחנו, במעגל שני בפיקוח על תוצרת חקלאית טרייה, מבצעים ניטור שנתי מדי שנה ודרך אגב, אני מאמין ששרית, שהציגה את התוצאות, בין היתר נשענה גם על תוצאות בדיקה של משרד הבריאות.
<אלי גורדון: שירות המזון מפרסם באתר אינטרנט של הארגון שלנו.
<אלי גורדון: הניטור הזה כולל 1,000 – סדרי גודל, תלוי בשנה ובאילוצי תקציב – בין 800 ל-1,100 צמחים – פירות וירקות ומוצרים נוספים, נדגמים ומתבצעת בדיקה.
<אלי גורדון: מדי שנה אנחנו עושים ניתוח של תוצאות בדיקה במטרה לזהות את קבוצות האוכלוסייה במוצרי מזון, החלשות ביותר, שבהן אנחנו רוצים להתמקד.
<אלי גורדון: ולכן גם סטטיסטיקת החריגות היא גבוהה, כי למה?
<אלי גורדון: אנחנו מחפשים חריגות.
<אלי גורדון: לא נלך לעשות דיגום מסך כל הבדיקות, של תפוח, אם אנחנו יודעים שלא הייתה בעיה לאורך שנים בתפוח עץ, אלא בצמחי עלה לצורך הדוגמא.
<אלי גורדון: זה אומר שהניטור שלנו הוא ממוקד קבוצות שהן בסיכון גבוה.
<אלי גורדון: בהמשך מתקבלות תוצאות בדיקה.
<אלי גורדון: סליחה, עוד נקודה מאד חשובה.
<אלי גורדון: דיגום נעשה בדרכי השיווק.
<אלי גורדון: ברגע שאנחנו מזהים חריגה, לפי הנוהל הקיים אנחנו מדווחים על החריגה למשרד החקלאות – שירותים להגנת הצומח – והוא מתחיל לנקוט בצעדי מנע נוספים.
יעל גרמן: כמה דיגומים נעשים?
מיכל רוזין: לא, הם אמרו.
מיכל רוזין: 800 עד 1,100.
<אלי גורדון: בין 800 ל-1,100 מדי שנה.
<אלי גורדון: את מכירה את המספרים.
יעל גרמן: לא, אני לא זוכרת.
מיכל רוזין: כמה בודקים?
<אלי גורדון: סליחה, כמה בודקים?
מיכל רוזין: כמה אנשים בודקים, כן.
<אלי גורדון: נכון להיום שירות המזון ברמה ארצית, סך הכל מטה ולשכות, אנחנו מדברים על סדרי גודל של 120 איש וזה חלק מתכנית עבודה שגרתית.
<אלי גורדון: אנחנו מורידים את זה לרמה מחוזית.
<אלי גורדון: כל מחוז מבצע במסגרת תכנית ניטור ארצית את חובותיו, נגדיר את זה בצורה כזאת.
<אלי גורדון: המנגנון הזה עובד.
<אלי גורדון: המידע שקוף.
<אלי גורדון: ניתוחים קיימים וכך הלאה.
<אלי גורדון: כתכנית חשובה ביותר של שיפור הרתעת המנגנון, משרד החקלאות כרגע מקדם תקנות של עקיבות, שאמורות להיות במסגרת חוק הסטנדרטים, מקדם את התקנות שבהן תהיה חובת סימון מצד אחד, שתיתן מענה למעשה לכל הצרכים של עקיבות שדובר יותר מפעם אחת היום במסגרת הדיון.
<אלי גורדון: אני רוצה להזכיר לכולנו ששנה שעברה, כשאושר פה חוק המזון, כן התלבטנו עם הסוגיה הזו, האם להכניס את הדרישה בתוך חוק הגנה על בריאות הציבור מזון 2015 או לא.
<אלי גורדון: בסופו של דבר, בכדי שלא ליצור מה שנקרא אות מתה מבחינת הדרישה - - -
יעל גרמן: כדי לא לעכב את החוק.
עבדאללה אבו מערוף: אם אפשר, אתה או משרד החקלאות, בעבודת הפיקוח שלכם היו מקרים של אכיפה, קנסות של חקלאים?
<אלי גורדון: כן, כן, ודאי.
עבדאללה אבו מערוף: והאם הורדו מוצרים מהמדפים.
<אלי גורדון: אני אתייחס גם לסוגיה הזו.
<אלי גורדון: ברוב המקרים יש לציין עובדה חשובה.
<אלי גורדון: חריגה יכולה להיות בשני מישורים.
<אלי גורדון: חריגה שהיא חורגת מדרישה ברמת התקנות, רמה כזו או אחרת שהיא חורגת מדרישות החוק.
<אלי גורדון: ומצד שני, חריגה יכולה להיות חריגה כזו שהיא יכולה או עלולה לסכן באופן משמעותי ומיידי ברמה אקוטית, יכולה לגרום לנזק לבריאות הציבור.
<אלי גורדון: במקרים שבהם נשקפת או יש חשש לפגיעה בבריאות הציבור, על אף שאין עקיבות וזה מאד קשה ברמה של פרי וירק ותוצרת חקלאית - - -
עבדאללה אבו מערוף: היו מקרים.
<אלי גורדון: היו מקרים ומשרד הבריאות יצא בהודעת אזהרה לא לפרסם.
<אלי גורדון: משרד הבריאות, קרי שירות המזון.
<אלי גורדון: לעניין המשווק, עוד דקה וסיימתי.
מיכל רוזין: אבל לפני זה, לא דיברת על רמת אחוזי הריסוס שהם שונים כל כך בין ארצות הברית, אירופה לישראל.
מיכל רוזין: למה אתם מאשרים רמה שונה?
<אלי גורדון: רק שנייה, אני אתייחס גם לסוגיה הזאת.
<אלי גורדון: משווק ש - - -
מיכל רוזין: הם הביאו את התקנות לוועדה.
מיכל רוזין: למה מאשרים משהו שהוא שונה?
<אלי גורדון: משווק שזוהתה חריגה, מקבל קנס מנהלי - כלים שעמדו לרשותנו מתוקף הפקודה הקודמת.
<אלי גורדון: עכשיו אנחנו עוברים למנגנון של הטלת עיצומים כספיים ונתחיל לעבוד אחרת.
<אלי גורדון: וברמת המגדל, ישנה פעילות של משרד החקלאות.
<אלי גורדון: לעניין דרישות החקיקה, צריך להבין שמנגנונים של אישור בארצות הברית ובאירופה, הם ברמה פילוסופית בנייה, מבנה תחיקתי – הם שונים לגמרי בעולם התוכן של המבוא.
<אלי גורדון: לכן - - -
מיכל רוזין: סליחה, זה היה משפט סתום ואני מבקש הסבר עליו.
<אלי גורדון: אני מתנצל, אבל זאת ה - - -
מיכל רוזין: אז תרחיב.
מיכל רוזין: אנחנו מספיק אינטליגנטיים בשביל שתרחיב ותסביר לנו מדוע אחוזי הריסוס המותרים, ההדברה המותרת בישראל גבוהים יותר מאשר באירופה ובארצות הברית.
עבדאללה אבו מערוף: הוא אמר, בגלל ששם יש יותר פילוסופיה.
מיכל רוזין: אז אני רוצה להבין את הפילוסופיה.
מיכל רוזין: אם אתה רוצה שנקבל תשובה ונבין, אז תסבירו לנו.
עבדאללה אבו מערוף: כמובן בדיון הזה אנחנו לא - - -
מיכל רוזין: זה לא שצריך ללמוד תואר שלישי בביולוגיה בשביל להבין, באמת, חברים.
יעל גרמן: לא צריך ללמוד תואר שלישי ואין תשובה.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו בדיון, לא רק בגלל מגבלות הזמן, גם בגלל עצם הדיון אנחנו לא נענה על כל השאלות.
מיכל רוזין: על זה אנחנו מבקשים תשובה.
עבדאללה אבו מערוף: כן, כמובן.
מיכל רוזין: מדוע הפער כל כך גדול.
מיכל רוזין: חריגות – מי שעובר על החוק צריך לקנוס אותו והבנו שאין לכם כלים.
<קריאה: יש קנסות.
עבדאללה אבו מערוף: כמובן שיש המשך.
מיכל רוזין: לא יודעת.
מיכל רוזין: הייתה פה סתירה בדברים שנאמרו.
מיכל רוזין: אבל בוודאי, מדוע יש מלכתחילה הבדל.
עבדאללה אבו מערוף: בואו ניתן לדיון למצות את עצמו.
עבדאללה אבו מערוף: עוד שני דוברים ואחר כך - - -
מיכל רוזין: לא, אבל מלכתחילה הם מאפשרים משהו שלא - הוא אומר בפילוסופיה שונה, לא מאפשרים בארצות הברית ובאירופה, אז אני שואלת מה - - -
עבדאללה אבו מערוף: כן, את המילה הזאת שמענו ובגלל זה אני חזרתי על זה עוד פעם.
יעל גרמן: אז בואו נסכם שלא קיבלנו תשובה.
מאיר כהן: אלי, זה אחד הדיונים שאני יוצא ממנו ואני לא מבין כלום.
מיכל רוזין: עם יותר שאלות מאשר תשובות.
יעל גרמן: אתה לא מבין כלום, כי אין כלום.
עבדאללה אבו מערוף: טוב, אנחנו - - -
מיכל רוזין: זו שיטה לאמץ את כלי האדון, אבל רק ככה כנראה, לפי הפילוסופיה הקומוניסטית, אנחנו נמכור את בית האדון.
עבדאללה אבו מערוף: ברשותכם, נציג החקלאים והאיכרים.
יעל גרמן: לא ייאמן.
<אלי גורדון: אדוני יושב הראש, ביקשו ממני להבהיר משפט סתום, אז אני אסביר.
מאיר כהן: אלי, אתה בלבלת אותי, נשבע לך.
עבדאללה אבו מערוף: בחצי דקה.
מאיר כהן: בדרך כלל אני מקשיב לדברים שלך ברוב קשב ואתה מסביר.
עבדאללה אבו מערוף: הזמן נגמר.
עבדאללה אבו מערוף: יש אולי עוד חמש דקות לרשותנו.
מאיר כהן: לא יודע.
מאיר כהן: אם בסוף אתה אומר שבארצות הברית זה עניין פילוסופי, הרסת לי את הכל.
עבדאללה אבו מערוף: רק רגע - - -
<רינה ורסנו: לא, מבנה התקנה - - - הקריטריונים - - -
מיכל רוזין: תנו לנו סיבה.
<רינה ורסנו: מבנה.
<רינה ורסנו: אני אסביר לך נורא פשוט.
מיכל רוזין: מבנה.
מיכל רוזין: מה זה מבנה?
מיכל רוזין: מבנה השלטון בין ישראל לארצות הברית שונה.
<רינה ורסנו: אז תני לי להסביר.
עבדאללה אבו מערוף: סליחה, תציגי את עצמך.
<רינה ורסנו: ד"ר רינה ורסנו, מנהלת היחידה לניהול סיכונים.
<רינה ורסנו: מבנה התקנה בארצות הברית הוא שמה שאסור לא כותבים בתקנה.
<רינה ורסנו: זה אפס.
<רינה ורסנו: באירופה, כל דבר, כל חומר שנרשם ואושר או לא אושר, נותנים לו רמת זיהוי.
יעל גרמן: רינה, מדוע באירופה מותר שארית חומר הדברה מסוים, שארית הרבה יותר נמוכה מאותו חומר, באותו פרי בארץ.
עבדאללה אבו מערוף: חברת הכנסת יעל גרמן, אין להם מענה ולכן אנחנו - - -
מיכל רוזין: היא טוענת שיש מענה.
מיכל רוזין: בואו נשמע.
<רינה ורסנו: בוודאי שיש מענה.
<רינה ורסנו: השארית בארץ נקבעת כך, אנחנו לא קובעים שארית על מה שנעשה בחו"ל אלא בתנאי הארץ וקודם כל כדי לקבוע שארית צריכה להיות חקלאות נאותה.
<רינה ורסנו: זאת אומרת שבודקים את היעילות, בודקים את המינון הנדרש.
<רינה ורסנו: לא מינון גבוה יותר, לא מינון נמוך יותר; והקריטריון השני זה עניין הטוקסיקולוגי, העניין של הצריכה.
עבדאללה אבו מערוף: טוב, מובן.
<רינה ורסנו: עכשיו, שני הדברים - - -
יעל גרמן: מובן?
מיכל רוזין: הטוקסיקולוגיה?
עבדאללה אבו מערוף: הרעילות.
<רינה ורסנו: זו תורה שלמה ואני מוכנה להסביר ולשלוח.
<רינה ורסנו: ADI זה ערך עליון לצריכה כוללת של אותו חומר הדברה מכלל השאריות שנמצאות, שמותרות לאותו חומר מכלל הדיאטה הישראלית.
<רינה ורסנו: עכשיו שארית אחת, שאלת לגבי אבוקדו – 0.5 - - -
יעל גרמן: רגע, לא.
יעל גרמן: אני מוכרחה להפסיק אותך.
עבדאללה אבו מערוף: לא, לא, ניתן לה.
עבדאללה אבו מערוף: חברת הכנסת, בואי ניתן לה לסיים את הדברים.
יעל גרמן: כי את יודעת, אנחנו מרגישים קצת מטומטמים.
יעל גרמן: אני חייבת להתערב.
עבדאללה אבו מערוף: מובן, מובן שאין תשובות.
יעל גרמן: הגידולים מגודלים כאן
יעל גרמן: בארץ באותם תנאים ובכל זאת, כאשר משווקים אותם – ואני לא מדברת על מה שגדל באירופה – אותו גידןל גדל כאן בארץ, באותם תנאים שאת אומרת ובכל זאת רמת רעילות, רמת שארית של חומרי הדברה מסוימת מאד מאד נמוכה מיוצאת ורמת שארית הדברה הרבה יותר גבוהה, נמצאת פה בארץ.
יעל גרמן: איזה היגיון?
<לילא שיני חג' יחיא: ענינו על זה שאין כפל סטנדרטים.
<רינה ורסנו: אני רוצה רגע לענות.
<רינה ורסנו: אני רק רוצה - - -
יעל גרמן: אבל אתם לא עונים.
יעל גרמן: את אומרת לי ששם - - -
עבדאללה אבו מערוף: אוקיי, אנחנו לא נצא - - -
<לילא שיני חג' יחיא: ענינו על זה שאין כפל.
<רינה ורסנו: חומר הדברה רעיל, שהיה בטלוויזיה, שדובר על רימון, שבארץ זה שבעה ימים ובאירופה 30 יום, את יודעת מה - - -
יעל גרמן: צריך לרסס לפני שקוטפים מהעץ.
<רינה ורסנו: את יודעת מה רמת השארית באירופה לרימון?
<רינה ורסנו: 0.6.
<רינה ורסנו: את יודעת מה השארית בארץ?
<רינה ורסנו: 0.3.
עבדאללה אבו מערוף: טוב, זה דוגמאות.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מדברים על הכלל.
<לילא שיני חג' יחיא: לא, על דוגמאות בנו כאן תיאוריות.
עבדאללה אבו מערוף: נמצא כאן נציג החקלאים?
<נדב הררי-שטילמן: כן, תודה.
עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, תציג את עצמך.
<נדב הררי-שטילמן: נדבר שטילמן, נעים מאד, אני מהתאחדות האיכרים.
<נדב הררי-שטילמן: תראו, לפני שמתחילים להחיל - - -
עבדאללה אבו מערוף: שתי דקות וחצי, אם אפשר.
<נדב הררי-שטילמן: בסדר, תודה רבה.
מיכל רוזין: המסקנה היא שצריך לקנות חלקה חקלאית ולהתחיל לגדל לבד.
עבדאללה אבו מערוף: משרד המשפטים נמצא כאן?
<נדב הררי-שטילמן: לא, זה לא נכון.
<נדב הררי-שטילמן: הגידולים - - -
מיכל רוזין: צריך להפסיק ללחוץ על הילדים כל היום לאכול ירקות ופירות.
עבדאללה אבו מערוף: בואי ניתן לו לדבר, חברת הכנסת מיכל רוזין.
מיכל רוזין: אני יוצאת מבוהלת מהדיון.
<נדב הררי-שטילמן: את לא צריכה.
<נדב הררי-שטילמן: הגידולים בארץ הם בסטנדרטים הכי גבוהים שיש.
<נדב הררי-שטילמן: הם גם בסטנדרטים התואמים את הסטנדרט האירופאי, הם תואמים את כל הסטנדרטים הכי גבוהים.
<נדב הררי-שטילמן: למה?
<נדב הררי-שטילמן: אלף כי החקלאים עצמם גם אוכלים את התוצרת.
<נדב הררי-שטילמן: אני לא יודע איזה חקלאים, תמיד יש את העשבים השוטים שמגדלים לא יודע, בתנאים לא ברורים, כמו שתמיד יהיו האנשים שיסעו באדום.
<נדב הררי-שטילמן: אבל החקלאים ככלל שומרים על סטנדרטים מאד מאד גבוהים.
<נדב הררי-שטילמן: החקלאים שאני מכיר ואני גם חקלאי ואני גם בן למשפחת חקלאים ואני בטוח שכולם פה מכירים חקלאים, הם מהסוג שחוזר הביתה עם שקיות ומחלק למשפחה ולשכנים.
מיכל רוזין: השאלה אם הוא מביא מהחלק שהוא מייצא לאירופה או מהחלק שהוא מייצא לרשתות השיווק בישראל.
<נדב הררי-שטילמן: אין.
<נדב הררי-שטילמן: כפי שאמר פרופסור עבד גרה, אין סטנדרט כפול.
<נדב הררי-שטילמן: המיון נעשה בבית האריזה והוא נעשה בעיקר לפי נראות ויזואלית.
<נדב הררי-שטילמן: והסיבה היחידה לזה היא הסיבה שהחקלאי המייצא והיצואן לוקחים על עצמם סיכום, שהסחורה שמגיעה תידחה.
<נדב הררי-שטילמן: בראש השנה המשלוחים הראשונים של הרימונים הגיעו לאירופה והאירופאים דחו אותם וכולנו הזדעקנו ושאלנו למה?
<נדב הררי-שטילמן: למה לא? והם אמרו מה זאת אומרת, יש לכם ריכוז גבוה מדי של פוסטיל אלומיניום.
<נדב הררי-שטילמן: אז בדקנו את עצמו מעבר לשרשרת של התקנות שהובילה למצב הלא נעים הזה, שנדחתה התוצרת ונאלצה להיזרק והחקלאים נפגעו בגללה, החומר עצמו, גם האירופאים עצמם מודים, הוא לא רעיל.
<נדב הררי-שטילמן: אז למה הסטנדרטים האירופאים הם כאלה מחמירים לעומת הסטנדרטים הישראלים?
<נדב הררי-שטילמן: הם לא יודעים בעצמם להגיד למה.
<נדב הררי-שטילמן: לאיחוד האירופאי יש היום, ואנחנו בדקנו את זה באמצעות הנספחות הכלכלית - - -
יעל גרמן: אוי, זה ממש למכור לוקשים למטומטמים.
יעל גרמן: ככה אני מרגישה.
<נדב הררי-שטילמן: סליחה, סליחה, חברת הכנסת גרמן - - -
עבדאללה אבו מערוף: לא, לא, אתה לא עונה לחברת הכנסת.
עבדאללה אבו מערוף: הם מדברים אליך ואתה לא עונה.
מיכל רוזין: להגיד שהאירופאים לא יודעים מה הם עושים?
יעל גרמן: האירופאים לא יודעים למה מבקשים את זה?
יעל גרמן: אני בטוחה שהם - - -
עבדאללה אבו מערוף: זכותם לדבר ולהעיר מה שהם רואים לנכון.
יעל גרמן: איך אתה יכול לבוא ולומר דבר כזה?
<נדב הררי-שטילמן: אני יכול לבוא ולומר - - -
עבדאללה אבו מערוף: תדבר מה שאתה רוצה, אבל לא להעיר.
<נדב הררי-שטילמן: בסדר.
<נדב הררי-שטילמן: אנחנו קראנו את המחירים, אנחנו הפעלנו את הקשרים באמצעות משרד החקלאות, של הנספחים הכלכליים בניסיון לברר מה זה הדברים האלה ולמה וקראנו את המחקרים שמאחוריהם ואת הערעורים של האמריקאים לאותם סטנדרטים.
<נדב הררי-שטילמן: אם תשימי לב, נשאלה פה שאלה איך אין קוהרנטיות בשיעורים גם בתוך הארץ.
<נדב הררי-שטילמן: חלק מותר שיעור נמוך, חלק מותר שיעור גבוה.
<נדב הררי-שטילמן: גם לאירופאים זה ככה והם לא יודעים להצדיק את עצמם.
<נדב הררי-שטילמן: השיעורים חלקם נקבעים באופן אקראי והיום קיים מנגנון באיחוד האירופאי, מנגנון טייס אוטומטי, בגלל הפילוסופיה וזו התשובה.
<נדב הררי-שטילמן: הם אוטומטית מחמירים בהדרגה את כל הכללים, גם לחומרים ש - - -
עבדאללה אבו מערוף: טוב, הוועדה - --
<נדב הררי-שטילמן: - - - רעילים, חברת הכנסת גרמן.
<נדב הררי-שטילמן: לא ראינו גם - - -
יעל גרמן: אתה יודע, לפחות הם גילו את הפוסטיל.
יעל גרמן: אנחנו אפילו לא מחפשים אותו.
<נדב הררי-שטילמן: כי הוא לא רעיל.
יעל גרמן: אתה החלטת.
<נדב הררי-שטילמן: לא, המחקרים שלהם החליטו.
יעל גרמן: יכול להיות שהוא לא רעיל ויכול להיות שיש - - -
עבדאללה אבו מערוף: נדב, אני ציפיתי מנציג האיכרים לשמוע דברים - - - חברת הכנסת יעל גרמן, אני קיוויתי לשמוע בכיוון אחר.
עבדאללה אבו מערוף: זה מה שיש לך להגיד, תודה רבה, בסדר גמור, מובן.
עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, רשות הדיבור עכשיו עוד פעם לחברת הכנסת יעל גרמן.
עבדאללה אבו מערוף: את רוצה להעיר כמה הערות, ממש דקה ואנחנו נסכם.
יעל גרמן: אני יוצאת מפה מזועזעת.
יעל גרמן: אני יוצאת מפה מזועזעת גם בגלל התשובות וגם בגלל הזלזול שכרגע אני שמעתי כלפי התקנים האירופאים.
יעל גרמן: אני ציפיתי מכל השורה הזאת שיושבת כאן, שתבוא ותאמר, זאת אומרת גם משרד החקלאות וגם משרד הבריאות, שתבוא ותאמר אכן זו מטרתנו, להשוות את הסטנדרטים הקיימים כאן לסטנדרטים הקיימים באירופה.
יעל גרמן: לא לבוא ולומר אנחנו מזלזלים באירופאים ואנחנו לא יודעים מה פתאום יש להם סטנדרטים כאלה ואנחנו יותר חכמים, אז אנחנו עושים סטנדרטים שונים.
יעל גרמן: זאת לא תשובה.
יעל גרמן: לא אינטליגנטית ולא ישרה ציבורית.
יעל גרמן: ומכיוון שלא שמענו את התשובה הזאת, אז אני מבקשת מיושב הראש לדרוש שיהיו לנו-.
יעל גרמן: אני רק חייבת להעיר, אני יצאתי מפה, אבל מיכל חברתי אמרה לי שהתשובה שלך, אלי, הייתה שאנחנו אישרנו פה בפברואר את התקנות.
יעל גרמן: בוודאי שאישרנו.
יעל גרמן: אישרנו את התקנות כי הן באמת הורידו בצורה דרמטית - - -
<אלי גורדון: זה מה שציינתי.
יעל גרמן: אבל זה עדיין לא טוב וגם ציינו.
יעל גרמן: ואני אישית באתי ואמרתי שכאשר ביקשו ממני לחתום אני התלבטתי בין לחתום או לא לחתום, אבל היה לי ברור שחייבים לחתום על משהו, כי זה יותר טוב ממה שהיה, אבל זה עדיין לא טוב וצריך לשפר את זה, במיוחד בנושא הירוקים.
<אלי גורדון: אין חולק.
<אלי גורדון: אפילו ציינתי את זה.
<נדב הררי-שטילמן: אמרת חברת הכנסת - - -
<נדב הררי-שטילמן: אמרה שרת הבריאות לשעבר דבר חכם, שצריך להתאים את הסטנדרטים לידע הנצבר ואנחנו מסכימים.
עבדאללה אבו מערוף: לא, לא, נדב, לא.
<נדב הררי-שטילמן: אני - - - בתחילת דבריה.
עבדאללה אבו מערוף: נדב, אני לא נתתי לך רשות דיבור.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו נסכם, לא אתה מסכם.
יעל גרמן: לא, לא, אני לא אמרתי, אז מה שאני מבקשת - - -
<נדב הררי-שטילמן: טוב שיש הקלטה.
יעל גרמן: שאנחנו נתאים את הסטנדרטים לסטנדרטים האירופאים.
יעל גרמן: אני סומכת עליהם.
יעל גרמן: אני לא רוצה שעל השולחן פה ילד ישראלי יאכל משהו עם רמת טוקסיקולוגיה וכמובן עם חומרי הדברה ברמה יותר גבוהה מהילד באירופה.
עבדאללה אבו מערוף: תודה רבה חברת הכנסת יעל גרמן.
עבדאללה אבו מערוף: היות וחברת הכנסת היא אחת המציעות והיא המציעה הראשונה, אני גם נתתי לה להיות חלק מהסיכום ודבריה יהיו חלק מהסיכום.
עבדאללה אבו מערוף: בקיצור, אני מבקש ואני פונה והוועדה לא רק פונה, דורשת ממשרדי החקלאות והבריאות, אכן לראות אם יש מעקב על התקנות או אם אין מעקב.
עבדאללה אבו מערוף: מה אפשר לשפר, מה אי אפשר לשפר.
עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, תעשו שיעורי בית והדיון מובן.
עבדאללה אבו מערוף: אמנם אנחנו יצאנו קצת, ואני לא מבולבל, אני מבין בעניין, כמו שאר חברי הכנסת, אבל יש דברים לא ברורים.
עבדאללה אבו מערוף: לכן תהיה ישיבת מעקב.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו נדרוש משני המשרדים וגם מהוועדה המשרדית להביא את התקנות החדשות למעקב וכל הביקורת שהיה לגביה ויכוח, להביא לנו למעקב לעוד שלושה-ארבעה חודשים, יושב ראש הוועדה יקבע.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שלא יותר משלושה חודשים אנחנו דורשים את תקנות ומעקב מה התכנית שלכם לא רק לשפר לעומת הסטנדרטים האירופאים.
עבדאללה אבו מערוף: המצב הקיים – אסור שהוא ימשיך.
עבדאללה אבו מערוף: בעונה הבאה חייבים להיות עם נתונים חדשים.
<אלי גורדון: יש לי הצעה, אם יורשה לי.
<אלי גורדון: אם אפשר באותו דיון - - -
עבדאללה אבו מערוף: אם יש לכם תקנות – מעקב על התקנות.
<אלי גורדון: לא רק מעקב.
<אלי גורדון: אם יורשה לנו להציג מצגת, כמו שהציגו פה - - -
<אלי גורדון: להקדיש לזה רבע שעה, עשרים דקות, בכדי שנוכל - - -
עבדאללה אבו מערוף: כמובן שהיום לא.
עבדאללה אבו מערוף: אז בישיבת המעקב, בדיון המעקב בבקשה, תביאו את המצגת.
מאיר כהן: אם אתה צריך להציג מצגת של 20 דקות, מצבך לא טוב.
מאיר כהן: אלה שאלות חשובות - - -
עבדאללה אבו מערוף: וגם משרדי החקלאות והבריאות, הרי דובר פה על חוק, חקיקה חדשה, אז בבקשה.
עבדאללה אבו מערוף: גם את זה תיקחו בחשבון.
עבדאללה אבו מערוף: הישיבה נעולה.
אלי אלאלוף: היום ה-30 בינואר 2017, ג' בשבט התשע"ז, השעה 13:37 ואנחנו פותחים את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: אנחנו קודם כל מברכים את שר הבריאות על כך שטרח ובא אלינו ומאחלים לך בריאות טובה ומהירה.
אלי אלאלוף: הייתה הצעת חוק שהפכה להצעה לסדר של חברת הכנסת רויטל סויד יחד עם חבר הכנסת חיליק בר.
אלי אלאלוף: הנושא הוא כאוב.
אלי אלאלוף: אני יודע שהוא כואב לך, אדוני השר.
אלי אלאלוף: ההסעה של חולים כרוניים, במיוחד בנושא של דיאליזות, אונקולוגיה וסיבות אחרות.
אלי אלאלוף: קופות החולים היום מאשרות את הנסיעות המיוחדות האלה רק בכיוון אחד, חוץ מזה הם ייסעו בתחבורה ציבורית עת מצבם הבריאותי מאפשר זאת.
אלי אלאלוף: הנושא הזה עולה במיוחד ברשויות מקומיות חלשות שגם הקופה המיוחדת שלהן מתרוקנת מהר מדי והן אינן יכולות יותר לעזור במקרים הכי קשים גם בריאותית וגם כלכלית.
אלי אלאלוף: לכן הצעת החוק הזאת של רויטל סויד אמורה לנסות לתקן.
אלי אלאלוף: לפי הבשורות שלך נדע אם להמשיך בחוק או אם הבשורות יהיו טובות, הבעיה הזו תיפתר או לפחות בחלקה.
רויטל סויד: צהרים טובים ותודה לשר שהגיע לדיון החשוב הזה.
רויטל סויד: כאשר חברי פיני קבלו פנה אלי והפנה את תשומת לבי לתופעה, שהיא לא רק כואבת אלא לדעתי היא אפילו מעוותת בה, בה אנשים שהם חולי אונקולוגיה ואנשים שנאלצים לקבל טיפולי דיאליזה, זוכים למימון של נסיעה בתחבורה ציבורית או נסיעה בכיוון אחד.
רויטל סויד: האמת, בהתחלה לא האמנתי אדוני השר שזה המצב.
רויטל סויד: לא האמנתי שזאת באמת הסיטואציה בה לוקחים אנשים שעוברים טיפולים קשים מאוד, חולי אונקולוגיה ממילא נמצאים במצב מאוד קשה, חולי דיאליזה, יש כאלה שמקבלים שלוש פעמים בשבוע טיפול דיאליזה, אנשים שלא יכולים בכלל לעלות על אוטובוסים או לנסוע בתחבורה ציבורית בגלל המחלה שלהם, בטח ובטח גם לא מבחינת המצב הפיזי והנפשי הירוד שלהם, מה גם שתמיד יש בן משפחה נלווה שגם כך לא יכול לעבוד באותו הזמן והרבה פעמים גם מפסיק לעבוד כי אנחנו מדברים כאן על תקופות ארוכות, והמצב הכספי קשה.
רויטל סויד: האנשים האלה, אנחנו מצפים מהם שיעלו על תחבורה ציבורית וייסעו הלוך ושוב כדי לקבל את הטיפול הרפואי.
רויטל סויד: בדיון הקודם הייתה כאן אם לבן בן 17, חולה סרטן, שסיפרה איך היא צריכה לקחת שלושה אוטובוסים כדי להגיע לבית החולים כשהרופא אסר עליה לעלות עם הבן לאוטובוס מכיוון שהמערכת החיסונית שלו היא רעועה.
רויטל סויד: עזוב את זה שהוא לא מסוגל, לא יכול ושהוא חולה אלא נדבר על איסור הרופא שאסר עליו לעלות לאוטובוס בגלל חשש שיידבק במשהו.
רויטל סויד: או נסיעה בשני אוטובוסים ורכבת.
רויטל סויד: זה קורה כשהיא משאירה עוד שלושה או ארבעה ילדים קטנים בבית וזה הבן הבכור שלה.
רויטל סויד: אנחנו מדברים על משפחות שנמצאות בתקופה הכי קשה של חייהן, מאבק על החיים שלהן, נמצאות בשפל כספי, כלכלי, פיזי ונפשי ולא מסוגלות לעלות לתחבורה הציבורית.
רויטל סויד: המעט שאנחנו יכולים לעשות כדי להקל עליהן זה להשתתף בנסיעה באופן מלא הלוך ושוב, בנסיעה בתחבורה ציבורית אבל מוניות וכיוצא בזה, ושקופות החולים יישאו בעלות של זה.
רויטל סויד: לכן אדוני השר הגשנו את הצעת החוק, גם אני וגם חברי חבר הכנסת חיליק בר שלא נמצא כאן.
רויטל סויד: אני יודעת שהלב של השר נמצא אתנו.
רויטל סויד: כולנו יודעים זאת.
רויטל סויד: גם השר היה רוצה לפתור את הבעיה הזו אחת ולתמיד.
רויטל סויד: אכן כאשר העלינו את הדיון להצעת החוק במליאה, השר אמר: עצרו, בואו ננסה למצוא פתרון ולו חלקי.
רויטל סויד: לכן אנחנו נמצאים כאן עכשיו וזה הדיון.
רויטל סויד: אנחנו נשמח לשמוע את דבריו של השר.
אלי אלאלוף: אני רוצה לברך על כניסתה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.
רויטל סויד: אולי גם פיני קבלו יוכל לומר מספר מלים.
<פיני קבלו: סמנכ"ל רווחה בשלטון המקומי.
<פיני קבלו: אני הייתי ראש עיריית בית שאן וזכיתי לראות את אותן תלאות של חולים שנאלצו לנסוע לרמב"ם או לעפולה.
<פיני קבלו: אני מברך את כבוד השר שלפני שהגענו להצבעה בקריאה הטרומית ביקש להעביר את הנושא לוועדה כדי ללמוד את הנושא.
<פיני קבלו: אני שמח שהדיון הגיע לכאן.
<פיני קבלו: בישיבה הקודמת הגיעו חולים ממעלות והגיעו חולים מקיבוץ עין גדי, מאשקלון וממקומות אחרים, ובאמת הוועדה הספיקה לשמוע חלק מהדברים.
<פיני קבלו: לכן אני רק רוצה לומר לאותה אם שרצתה להגיע היום ממעלות אבל שאלה מי ישלם לה עבור הנסיעות בתחבורה הציבורית - תראו עד לאיזו מצוקה היא מגיעה – כאשר היא מעדיפה לשמור את הכסף לאותן נסיעות בהן היא לוקחת את הילדה שלה לטיפולים.
אלי אלאלוף: אני מזכיר שלוועדה יש אפשרות לממן נסיעות למי שרוצה.
<פיני קבלו: בדקנו את העניין.
<פיני קבלו: לא יודע.
<פיני קבלו: זה לא הסתדר.
<פיני קבלו: לא שילמו לה בפעם הקודמת.
<פיני קבלו: אני לא יודע היכן זה עומד.
אלי אלאלוף: צריך לשלוח לנו קבלה.
<פיני קבלו: כבוד השר והיושב ראש, הבעיה היא במקומות בהם אין בתי חולים.
<פיני קבלו: במקומות בהם יש בתי חולים, בכל בית חולים יש את המחלקות שמטפלות.
<פיני קבלו: הבעיה היא בישובים שאין להם בית חולים ונאלצים לנסוע.
<פיני קבלו: אם הם נופלים למחלות של דיאליזה שלוש פעמים בשבוע וטיפולי אונקולוגיה של חולי סרטן שצריכים לנסוע, בעבר אני כראש העיר בית שאן נאלצתי להעמיד את הרכב שלי לנסיעות לרמב"ם כי בעבר טיפולי הדיאליזה ניתנו ברמב"ם והיום הם התקרבו קצת יותר לעפולה.
<פיני קבלו: ראש העיר שבא אחרי קיבל או גייס את הרב יחיאל אקשטיין והעמיד לטובת הישוב רכב שמסיע את החולים אבל לא כולם מצליחים לעשות את אותם סידורים.
<פיני קבלו: לכן הבעיה היא בעיקר לאותם חולים בפריפריה שנאלצים לנסוע למרחקים.
<פיני קבלו: אני אתן דוגמה של חולה מעין גדי שכתבה לי שהיא נאלצת לנסוע עד לבאר שבע לטיפולים והיא עושה זאת בשלושה-ארבעה אוטובוסים.
יעקב ליצמן: בעוד כמה חודשים היא תוכל לנסוע לערד, שם פותחים עכשיו 16 מיטות דיאליזה.
רויטל סויד: עד עכשיו הם היו צריכים לנסוע לבאר שבע?
<פיני קבלו: כבוד השר, אני יודע על ניסיון שעשה מאיר כהן עת היה ראש עיריית דימונה.
<פיני קבלו: היו לו מעל 12 חולי דיאליזה והוא הצליח להביא לשם מכון שעושה להם את הטיפול ואפילו מרוויח.
<פיני קבלו: יכולה להיות הדוגמה הזאת של מאיר כהן אבל לא כולם יכולים ליזום את היוזמה הזאת.
<פיני קבלו: יכול להיות שמשרד הבריאות ייזום יוזמות כאלה במקומות בהם יש מעל 12 חולי דיאליזה, שם יכולים להקים מכון פרטי שנותן את השירותים וכמובן העיריות בדרך כלל מעמידות את המקום על מנת שאותם חולים יוכלו לקבל את הטיפול במקום.
<פיני קבלו: אדוני כבוד השר, האנשים האלה קורסים ונופלים.
<פיני קבלו: לא די שהחולה ממוטט משפחה שלמה אלא שהם צריכים לחשוב מבחינה כלכלית מי יסיע אותו ומי יחזיר אותו.
<פיני קבלו: אנחנו יודעים שאנשים שעושים דיאליזה חוזרים מדממים בידיים בגלל אותן הזרקות וחולי הסרטן עוד יותר מטושטשים ואסור להם אפילו לבוא במגע עם הציבור פן יידבקו במחלות כי מנגנוני הגוף שלהם מאוד חלשים.
<פיני קבלו: מרכז המחקר והמידע של הכנסת עשה בדיקה.
<פיני קבלו: יש איזה שהן עלויות במקומות בהם אין בתי חולים וזה מה שכולם זועקים היום, ללכת לרפואה עם הפריפריה.
<פיני קבלו: זה נושא שהוא באמת כאוב של אנשי קריית שמונה, של אנשי בית שאן, של אנשי מעלות ואחרים, של אנשים רחוקים שנאלצים לנסוע לבתי חולים למרחקים ואין מי שייקח את החולים האלה והמשפחות פשוט קורסות ומאבדות ימי עבודה.
אלי אלאלוף: אני רוצה להזכיר לחברים שבדוח העוני כללנו את זה בין ההמלצות.
אלי אלאלוף: כפי שיודע אדוני השר, יש החלטת ממשלה ליישם את הדוח.
אלי אלאלוף: אנחנו בוועדה הערכנו את זה בעלות של בין תשעים ל-120 מיליון שקלים.
יעקב ליצמן: הסכום השתנה בהרבה.
יעקב ליצמן: נדבר על זה.
אלי אלאלוף: כאן דובר על אוכלוסיות עניות.
אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך אדוני היושב ראש על עצם קיום הדיון.
אורלי לוי אבקסיס: תודה לאדוני השר על כך שהוא מכבד פעם אחר פעם את הוועדה בהתייחסות וכמובן תודה למציעה, חברת הכנסת רויטל סויד.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזה דבר שאנחנו יכולים לבוא ולדון בו, אבל שוב אנחנו מגלים שהאוכלוסיות החלשות ביותר נאלצות לשלם בפגיעה בריאותית.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא עניין של מה בכך כאשר בן אדם נאלץ לנסוע מרחקים גדולים ופרט לזמן הנסיעה לבלות גם בטיפול שאורכו מספר שעות.
אורלי לוי אבקסיס: אין ספק שהזמן הזה הוא זמן שהולך לאיבוד אבל יש לו עלות כלכלית מטורפת.
אורלי לוי אבקסיס: היום חלק מהאמבולנסים אפילו עושים את זה כשיטה להשלמת הכנסה כי בסופו של דבר הם נהנים גם מתשלום ישיר של אותו לקוח שאין לו הרבה ברירות אבל באיזשהו אופן אולי אפשר למצוא כמה נתיבים לטפל בנושא הזה, ראשית, התחשבנות בין הקופות לבין חברות האמבולנסים, אותם מסיעים וכדומה.