GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם וורצמן: זה לא מקום רגיל, זה לא שאתה בונה מתנ"ס, זה עם הרבה דברים מסביב.
אלי אלאלוף: כמה בלתי צפוי מראש יש לך?
אברהם וורצמן: יש שם 10%, אני חושב.
אברהם וורצמן: כן, אתה אומר לא הגיוני, יעלה?
אברהם וורצמן: בוא נראה.
אלי אלאלוף: מי מאפשטיין שעובד איתכם, זה אלכס?
<דורון אלמוג: לא, שלומי פריינטה.
<דורון אלמוג: אתה מכיר אותו.
אברהם וורצמן: הוא עבד אצלו.
שולי מועלם-רפאלי: לא היה איזה ניצב במשטרה בשם הזה?
אלי אלאלוף: לא, הוא עבד אצלנו ברש"י.
<דורון אלמוג: הוא עבר בית ספר טוב.
<דורון אלמוג: אפרופו הניצבים במשטרה - - -
אברהם וורצמן: אבל אני לא מבסוט מההיסוסים של אלי.
אברהם וורצמן: הוא לא משתולל, כשאלי לא משתולל אני נבהל.
אלי אלאלוף: שלומי הוא בסדר גמור.
אלי אלאלוף: הוא יהיה מאוד זהיר בנושא הוצאות.
אברהם וורצמן: רק אני אגיד עוד משפט אחד ואני מעביר את רשות הדיבור לנעמה.
אברהם וורצמן: אלי, אנחנו אמורים לפתוח בעוד חודש מחלקה ראשונה לאשפוז.
אברהם וורצמן: היום יש לנו שיקום יום, שהולכים הביתה, ב-1 במרץ אנחנו אמורים לפתוח פה מחלקה לשיקום, שאנשים מאושפזים פה, פה בעצם התחלה של בית החולים ואחר כך זה בית החולים.
אברהם וורצמן: יש לנו ויכוח מאוד גדול עם קופת חולים כללית על התעריף.
אברהם וורצמן: הם רוצים לתת 800 שקל למטופל ליום, שבזה אי אפשר לתת שירות נורמלי במקום הזה.
אלי אלאלוף: כמה המשרד הבריאות - - -
אברהם וורצמן: בתל השומר נותנים בין 1,600 ל-2,600.
אלי אלאלוף: ומשרד הבריאות כמה?
אברהם וורצמן: לא, זה דרך קופת החולים.
אברהם וורצמן: זה מאוד מורכב, הסיפור שם.
אברהם וורצמן: בקיצור, בשורה התחתונה, יש לנו ויכוח גדול איתם, ברסימנטוב, בלגן וזה.
<נעמה דודביץ: חמש דקות, נעלה ארבעה נושאים שהם בעיה מתמשכת לאורך שנים מול משרד הרווחה.
<נעמה דודביץ: האגף שאחראי על השירותים שלנו נקרא האגף לטיפול באדם עם מוגבלות שכלית, עומד בראשו גדעון שלום ויש כמה עיוותים שאנחנו מנסים לתקן במשך שנים.
<נעמה דודביץ: הראשון והכי גדול זה שעל כל שמונה דיירים שגרים אצלנו בפנימייה שלנו, בכל הרשת של עלה ומוסדות דומים בכל רחבי ישראל, התקן הוא מטפל אחד על שמונה אנשים.
<נעמה דודביץ: ראיתם היום את ברה ושכמותה, על כל שמונה כאלה יש בן אדם אחד שצריך להחליף טיטולים, לנגב את הרוק, לסדר את התנוחה, לראות אם הילד צמא, להחליף בגדים, להאכיל, לרחוץ.
<נעמה דודביץ: זה לא הגיוני, אנחנו מנהלים משא ומתן עם האגף כבר כמה שנים, עוד בתקופה של המנכ"ל הקודם, יוסי סילמן, והשר הקודם, ויש לנו תיעוד על זה.
<נעמה דודביץ: הובטח לנו שהמדינה תצמצם, בגלל מחסור במשאבים, לאחד לשש וחצי.
<נעמה דודביץ: בהתחלה דובר על אחד לשישה, אחר כך שישה וחצי.
<דורון אלמוג: דובר על אחד לארבעה.
<דורון אלמוג: אנחנו כרגע בנתיב של - - -
<נעמה דודביץ: הובטח שבינואר 2015 ייכנס אחד לשישה.
<נעמה דודביץ: על בסיס זה גם עמותת עלה וגם כל הארגונים שכמותנו בנו תקציבים לאורך השנה.
<נעמה דודביץ: עכשיו ינואר 2016 קיבלנו הודעה שהתקן יהיה אחד לשבעה.
<נעמה דודביץ: אין בזה שום היגיון.
<דורון אלמוג: תמשיכי, כבר דיברנו על זה קודם.
<נעמה דודביץ: זה נושא אחד.
<נעמה דודביץ: הנושא השני שהעלינו, ושמעת את אילה, האחות שלנו, יש בעיה מאוד קשה עם אחיות, יש מחסור אדיר בכל המדינה, בכל המרכזים.
<נעמה דודביץ: לבוא לפה להיות אחות צריך להיות עם אג'נדה אנושית ורגישות מאוד מאוד מאוד גבוהה.
<נעמה דודביץ: הסיבה שקשה לבוא להיות פה אחות זה שהתקן שמשרד הרווחה משלם לנו הוא לא דומה לתקנים שמשלמים בבתי חולים.
<נעמה דודביץ: אין את כל התנאים הסוציאליים - - -
שולי מועלם-רפאלי: למה האחיות שמועסקות פה הן אחיות שלא מטעם משרד הבריאות?
<נעמה דודביץ: הן אחיות מטעם משרד הבריאות, אבל משרד הרווחה מתקנן אותם בשכר אחר, בלי כל התנאים הסוציאליים ובמערכת שעות - - -
<קריאה: הן לא של משרד הבריאות, הן של עלה.
שולי מועלם-רפאלי: לא משנה, אבל גם אחות שעובדת בתחנה לבריאות המשפחה שהיא עובדת עמותה היא אחות במדינת ישראל.
<נעמה דודביץ: אני אסביר את זה.
<נעמה דודביץ: בתנאי בתי חולים אחות עובדת משרה מלאה 36 שעות, במשרד הרווחה זה 40 שעות או 43 שעות, תלוי.
<נעמה דודביץ: אין להן את כל התוספות הנלוות, המשרד לא משלם לנו את כל הדברים הנלווים שמגיעים לאחות בהסכמים קיבוציים שאחיות השיגו לאורך השנים.
<נעמה דודביץ: אנחנו מקבלים תעריף לשעה שהוא נמוך והוא לא כולל את כל התנאים הסוציאליים.
<נעמה דודביץ: אז יש פה פעמיים עיוות, פעם אחת - - -
<דורון אלמוג: שולי, את אחות, אני מציע שתיכנסו לזה.
שולי מועלם-רפאלי: אני אכנס לזה בשמחה.
שולי מועלם-רפאלי: גם ישבתי לא מזמן עם ליצמן ועם האחות הראשית של משרד הבריאות.
שולי מועלם-רפאלי: כל האחיות אמורות להיות תחת האחות הראשית של משרד הבריאות, לא משנה איפה הן עובדות.
<נעמה דודביץ: הן תחת האחות הראשית, היא נותנת איזה שהוא פיקוח על מאוד מאוד גדול, היא בודקת את הרישיון אם הוא בתוקף ובזה נגמר הסיפור, אני מדברת על התקינה, על תנאי השכר שלהן.
<נעמה דודביץ: אז אחות שצריכה עכשיו לבחור אם לעבוד במחלקה אפילו פנימית בסורוקה ולקבל איקס כסף לשעה או איקס מינוס 10 לשעה.
<נעמה דודביץ: אז פעמיים קשה, פעם אחת כי האוכלוסייה מאוד מאוד קשה וזה מאוד קשה לעבוד פה, פעם שנייה, השכר הוא יותר נמוך, כשבאופן נורמלי השכר צריך להיות הרבה יותר גבוה.
<נעמה דודביץ: צריך תמריץ כדי לבוא ולטפל באוכלוסייה הזאת.
<נעמה דודביץ: וגם מספר השעות.
<נעמה דודביץ: משרה של אחות בבתי חולים 36, אצלנו היא 40.
<נעמה דודביץ: זאת אומרת היא צריכה לעבוד 110% כדי להגיע לאותו שכר.
<נעמה דודביץ: אותו דבר במטפלים, דרך אגב.
<נעמה דודביץ: יש פער מובנה שילד שלומד בגן מגיל 3 עד גיל 21 במשרד החינוך, הוא מקבל סייעת בכיתה על כל ארבעה ילדים, זה מה שמשרד החינוך משלם כבר שנים, משרד הרווחה נותן סייעת על שמונה ילדים.
<נעמה דודביץ: זה אותו ילד, זו אותה מדינה, זה פשוט שני משרדים שונים.
<נעמה דודביץ: עד גיל 21 בבית ספר ילד יקבל סייעת על ארבעה ילדים ויום אחד הוא הופך להיות בן 21, וזה שרירותי, אפשר היה לקבוע את זה ב-19 או ב-25 או ב-38, פתאום הוא הופך להיות אדם אחר, הוא כבר לא צריך שיחליפו לו טיטול כל שלוש שעות?
<נעמה דודביץ: הוא לא צריך שינגבו לו את הרוק, הוא לא צריך שיקלחו אותו בצורה אנושית רבע שעה ושיהיה לסייעת זמן?
<נעמה דודביץ: יש פה גם מצבים מאוד מאוד קשים.
<נעמה דודביץ: למה אנחנו עושים את כל הפעילות?
<נעמה דודביץ: למה דורון מוביל אותנו לנושא של ההתנדבות?
<נעמה דודביץ: לשירות הלאומי?
<נעמה דודביץ: אין לנו ברירה, אלה מצבים של סיכון חיים.
<נעמה דודביץ: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לשים אדם אחד על שמונה ילדים, או שמונה אנשים או שמונה מתבגרים.
<נעמה דודביץ: אז אנחנו מעבים את זה עם מתנדבים, אבל בראייה שלנו המתנדבים צריכים לתת את המעבר, את השמנת.
<נעמה דודביץ: את הנושא הטיפולי המדינה צריכה לממן באופן שוויוני לאורך כל שנות החיים של האדם.
<נעמה דודביץ: הנושא השלישי הוא נושא של תעסוקה.
<נעמה דודביץ: אנחנו מאמינים בהיגיון שלנו, שכמו שאני קמה בבוקר והולכת לעבודה, ולא משנה מה הגיל ומה היכולת, גם האנשים המוגבלים ביותר צריכים להיות עסוקים במשך היום.
<נעמה דודביץ: זו אג'נדה שאנחנו מובילים אותה לאורך שנים.
<נעמה דודביץ: צריכים לצאת מהבית, להיות לבושים עם התיק וללכת לעבודה.
אלי אלאלוף: ומי היום מממן את זה?
אלי אלאלוף: זה הרווחה?
<נעמה דודביץ: היום הרווחה בעצם לא מממנת את זה, היא מממנת עבורם רק סייעים, רק מטפלים.
<נעמה דודביץ: אין שום תקצוב - - -
אברהם וורצמן: אלי מכיר טוב את מע"ש, ספרי מה קורה באפשרויות אחרות.
<נעמה דודביץ: אין שום מימון לנושא של תעסוקה.
<נעמה דודביץ: באופן אבסורדי אדם עם מוגבלות שכלית שגר בקהילה, בבית של ההורים שלו, וצריך לצאת למע"ש, המדינה מתקצבת את המע"ש, היא נותנת שם מדריך ופרא רפואי.
אלי אלאלוף: למה אתם לא?
<נעמה דודביץ: זה איזה שהוא עיוות שנוצר לאורך השנים.
<נעמה דודביץ: של משרד הרווחה.
אלי אלאלוף: מי זה האיש שקבע את זה?
אברהם וורצמן: לפני אלף שנה, אלי.
<נעמה דודביץ: זו מדיניות שלאורך השנים.
<נעמה דודביץ: אם אדם גר בפנימייה אתה מקבל עבורו סל תקצוב שהוא ל-24 שעות.
אלי אלאלוף: כאילו זה כפילות.
<נעמה דודביץ: בדיוק, כאילו יש איזה שהוא כפל.
<נעמה דודביץ: היום מוציאים לקהילה, אנחנו שותפים בתהליך הזה, דורון סיפר לך, מוציאים לקהילה, אדם גר בדירה עם עוד חמישה אחרים, דירה שמשרד הרווחה מממן, הוא זכאי לצאת למע"ש, למסגרת חיצונית.
<נעמה דודביץ: אדם שגר במעון פנימייה לא זכאי, המעון צריך לתת לו את כל השירות ובתוך השירות - - -
אלי אלאלוף: צריך להשוות את ה - - -
אברהם וורצמן: וזה לא מתוקצב.
אברהם וורצמן: בשיטת החישוב לא מחושב שיש שם מע"ש בתוך המעון.
<נעמה דודביץ: אני אסביר בכסף.
<נעמה דודביץ: אם מפעיל מקבל על דירה 8,500 שקל בחודש לאדם, הוא מקבל עוד 4,200 על תעסוקה, על מע"ש, ביחד זה 13,000 שקל.
<נעמה דודביץ: אנחנו במעון פנימייה, עם כל המורכבות הרפואית שראיתם, מקבלים בין 10,500 ל-11,000.
<נעמה דודביץ: אנחנו צריכים להוכיח, להביא חשבוניות על הסעות, על טיפולים מיוחדים, על רופאים ולקבל 11,000.
<נעמה דודביץ: אותו אדם, אותה אבחנה, אותה מדינה, אותו שירות.
<נעמה דודביץ: הנושא הרביעי הוא מה שנקרא מעון יום שיקומי, ילדים מגיל לידה עד גיל 3.
<נעמה דודביץ: יש פערים מאוד מאוד גדולים בתקצוב מול, התקינה של משרד החינוך מגיל 3.
<נעמה דודביץ: בין 0 ל-3 התקינה נמוכה, עובר 3 עד 21 - - -
אלי אלאלוף: החינוך מתקן.
אברהם וורצמן: ראית, תוך כדי הסיור.
<נעמה דודביץ: אמרתי 0, כי רציתי להקפיד.
<נעמה דודביץ: אבל זה נכון, הטרמינולוגיה מאוד מאוד חשובה.
<דורון אלמוג: מיום לאחר הלידה.
<נעמה דודביץ: מגיל לידה ועד 3.
<נעמה דודביץ: אבל עוד פעם, יש שם חסרים מאוד מאוד גדולים, גם ברמת הסייעות, גם ברמת הגננות.
<נעמה דודביץ: בשביל לסבר את האוזן, גננת - - -
אלי אלאלוף: זה עוד מעט יתוקן.
<נעמה דודביץ: זה יתוקן?
<נעמה דודביץ: אוקיי.
אלי אלאלוף: יש המלצה של משרד ראש הממשלה שהמעונות יעברו למשרד החינוך.
אברהם וורצמן: לידה עד 3.
אברהם וורצמן: אתה זוכר שדיברנו על זה?
אברהם וורצמן: ומי היה השר שלא רצה?
שולי מועלם-רפאלי: עכשיו הוא השר שמאוד רוצה.
שולי מועלם-רפאלי: תראה מה שינוי במשרד עושה לבן אדם.
אלי אלאלוף: זה אותה כיפה.
<נעמה דודביץ: כמו שאבי אמר קודם אלה מהלכים רוחביים שלא משפיעים רק על עלה, אלא על כלל האנשים במדינת ישראל שיש להם מוגבלות שכלית.
<דורון אלמוג: והדבר האחרון, אלי, מה שדיברנו קודם, אני אשמח להגיע לוועדה בירושלים להציג את המודל של מרכז קהילתי משלב.
<דורון אלמוג: זו באמת פריצת דרך.
<דורון אלמוג: שולי, בשתי מילים, בשבילך.
<דורון אלמוג: אנחנו מדברים על לקחת את המודל שעשינו כאן וליישם ב-60 מוסדות במדינת ישראל, בכל רחבי הערים, כדי לתת מזור לאוכלוסייה רבה שעומדת היום בתור שעות ארוכות לבתי חולים ואפשר לבזר את השירות השיקומי, פיזיותרפיה, ייעוץ פסיכולוגי וכו'.
<דורון אלמוג: לקחת מוסדות למפגרים, קצת חיזוק שלהם והוא הופך למרכז קהילתי משלב, הוא נותן שירותי שיקום, זאת אומרת רפואה, חינוך, גני ילדים, תעסוקה, באותו מרכז.
<דורון אלמוג: במודל דומה למה שעשינו כאן בגדול, לעשות בקטן בהרבה מאוד מוסדות ואתה גם נותן להם בסיס כלכלי יותר טוב וגם בסיס מוסרי, עם שילוב של תלמידים ומתנדבים וכו'.
<דורון אלמוג: את זה הייתי מבקש להציג בפניכם.
אברהם וורצמן: מה שאמרתם על מעון היום זה משרד הכלכלה, היום זה משרד הרווחה.
אברהם וורצמן: אני לא יודע, גם משרד הרווחה אמור לעבור למשרד החינוך או רק משרד הכלכלה?
אלי אלאלוף: לא, מספיק, אחד אחד.
אברהם וורצמן: לא, אז מה שרציתי להגיד שכל מה שאמרתם, זה לא קשור לנושא, כי זה משרד הכלכלה.
אברהם וורצמן: המעונות שלנו הם במשרד הרווחה.
אלי אלאלוף: זה קצת יותר מורכב.
אלי אלאלוף: אל"ף, אני אשמח ש - - - אני חשבתי, לאור זה שעכשיו אני מגלה שגם לך יש כמה אצבעות במערכת הזאת, שזה שווה שהדוגמה הזאת תובא להכרה או להיכרות של הוועדה שלנו.
אלי אלאלוף: לא הצלחנו להביא אותם, אני מתנצל, זה מה שאנחנו יכולים, אבל בוועדה יבואו יותר ויידעו יותר.
אלי אלאלוף: דבר שני, אני שוב חוזר, לדעתי שתי המטרות המרכזיות, כל השאר זה משרת, זה העזרה שניתנת למטופלים פה, זו המטרה.
אלי אלאלוף: המטרה שיקבלו את האופטימלי ורואים את זה, מי שרוצה לבוא, שיראה, אבל זו נקודה מאוד חשובה, הדגש צריך להיות על השירותים שניתנים פה והצורך בשילוב השירותים.
אלי אלאלוף: זה מה שאני חושב שזה נפלא, לראות את זה גם בעוגן קהילתי.
אלי אלאלוף: החלום היה שילד לא יטורטר - - -
שולי מועלם-רפאלי: לא צריכים לרוץ ל-13 מקומות.
<נעמה דודביץ: נכון, זה וון סטופ סנטר, זה המודל.
אלי אלאלוף: ואז לוועדה שלנו יש יתרון שהיא בריאות, תעסוקה וגם רווחה.
<נעמה דודביץ: וגם החיסכון הכלכלי.
אלי אלאלוף: אני אעבור לנקודה האחרונה שלי, שזה באמת מוכיח שכלכלית זה כדאי לשלב מערכות.
אלי אלאלוף: זה חוסך הרבה כסף.
אלי אלאלוף: כמו במרכזים לגיל הרך, הוכחנו שזה חוסך כסף וזה יותר על מתן השירות.
אלי אלאלוף: זה הכי חשוב, אלה אנשים שמקבלים את השירות.
אלי אלאלוף: עוד קצת גרושים פה ושם זה שטויות בעיניי, הכי חשוב שהאיש, הילד או המטופל יקבל את האופטימלי בכלכלה, כי אנשי האוצר יבואו ויגידו, 'עוד פעם אתה מקים לנו איזה מונסטר שיעלה יותר כסף'.
אלי אלאלוף: לא, לטווח ארוך הוא לא יעלה, כולל הדיור.
אלי אלאלוף: המרכיב של הדיור פה בקהילה, כאפשרות לשלב אותה, זה לטווח ארוך וזה יותר זול עמידר דפוק, סליחה על הביטוי, בשכונה כזו או אחרת.
אלי אלאלוף: אני באמת מודה לכם.
אלי אלאלוף: כחברים, מותר לי להיות קצת פורמליסטי, אני באמת מודה, כי אני מכיר את זה מאפס - - -
אברהם וורצמן: מלידה.
אלי אלאלוף: מינוס משהו אפילו ועד לפה וזה פשוט מדהים.
אלי אלאלוף: זה פשוט מדהים לראות את ההגשמה הזאת, את הרעיון הנפלא.
אלי אלאלוף: חבל שהבן שלך חייב את החשיבה החדשה הזאת, את הגישה החדשה הזאת, כנראה זה היה ייעודו, לבוא להראות לנו, לכביכול נורמליים, שהנורמה היא אחרת, היא מתאפשרת במקום וגישה אחרת.
אלי אלאלוף: - - - כמוך.
אלי אלאלוף: תמיד התגאיתי להיות חבר שלך, שתדע לך, אני לא אסתיר.
אלי אלאלוף: הכרנו בשטח, במערכת הענפה הזאת והגישה המדהימה של דידי ושלך לנושא הזה לא תסולא בפז.
אלי אלאלוף: זה מעל לכל ציפייה אפשרית.
אלי אלאלוף: אני אומר את זה ומי אני?
אלי אלאלוף: אני סתם - - - חבר שלך, אבל פה נעשתה היסטוריה מדהימה.
אלי אלאלוף: אני גם אוסיף נקודה.
אלי אלאלוף: בדרך כלל כשמקימים מוסדות למוגבלים וזה, לוקחים אותם, זורקים אותם, כשהלכתי לחפש שטח לפוסט אשפוזי של בית קמה, בבאר שבע, זרקו אותי.
אלי אלאלוף: הגענו בלית ברירה ל - - - עכשיו הם - - - אפשר להביא לפריפריה שיתופים מדהימים.
אלי אלאלוף: זה גם טוב לפיתוח הכלכלי והאנושי והמקצועי של הפריפריה.
אלי אלאלוף: מי שרוצה לראות, אולי אני לא אהיה, בעוד 20 ו-30 שנה אתם תראו דברים שאף דינמיקה, אף מחשבה, לא הייתה חולמת לתכנן.
אלי אלאלוף: פה הקמתם את הראשי - - -
אברהם וורצמן: זה 700-800 עובדים.
אלי אלאלוף: זה לא יזוז, זה רק יתפתח.
אלי אלאלוף: לא במקרה גם יש לכם תחרות בשדרות.
אלי אלאלוף: אבל זה לטובה, כי זה אמור לשרת אוכלוסיות שבדרך כלל אף אחד לא רוצה לשרת.
אלי אלאלוף: אז אני מודה ואני מתנצל - - -
<דורון אלמוג: רגע, קודם כל אני רוצה לתת לך את זה, זה אתה בשם כל הוועדה.
אברהם וורצמן: אנחנו רוצים גם להעניק משהו לשולי.
<דורון אלמוג: כן, זה לשולי.
<דורון אלמוג: שולי, תמסרי לבית היהודי.
<דורון אלמוג: אחת המתנות הטובות שהבית היהודי נתן ל - - -
שולי מועלם-רפאלי: לעלה הנגב זה אבי.
שולי מועלם-רפאלי: תקשיבו, חברים, בזמן שאלי כותב אני אומרת חמישה משפטים וגם זה יותר מדי.
שולי מועלם-רפאלי: אחת, אני לגמרי תומכת בהחלטה להביא לוועדה, קצת לפתוח את הראש של האנשים.
שולי מועלם-רפאלי: אמרתי לך קודם בשקט, הכנסת הזאת היא קצת יותר מדי צעקנית ופופוליסטית וחבל לי שלא כולם באו, כי לבוא לפה זה קצת לקבל איזה בוסט של חזון, איזה ראייה טיפה יותר רחוקה של קיום של חזון והפער בין הדיבורים לביצוע מתקטן פה לאפס.
שולי מועלם-רפאלי: שתיים, אני ממש לוקחת על עצמי את הסיפור של האחיות פה.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא נראה לי סביר, ובעזרת ה' להמשיך את הסיפור של הדרך השיקומית.
<דורון אלמוג: אז אני מבקש להוסיף עוד משהו קטן.
<דורון אלמוג: דיברנו תוך כדי, לפני שהצטרפת.
<דורון אלמוג: אני חושב שהצורך באחות מעשית הוא מאוד חזק.
שולי מועלם-רפאלי: ודווקא במשרד הבריאות.
<דורון אלמוג: יש כאן בית ספר תיכון מרחבים, אין סיבה שלא תהיה מגמה לאחות מעשית.
<דורון אלמוג: שלוש שנים יעשו, פרקטיקה יעשו כאן ואחר כך יילכו לאוניברסיטה ויקבלו את ההסמכה.
<דורון אלמוג: זה תוספת לכל המדינה.
אברהם וורצמן: אלי, תודה רבה.
אברהם וורצמן: הנקודות האלה הן נקודות שיכולות להשפיע על כל הנושא.
<נעמה דודביץ: מול גדעון שלום, מול המנכ"ל.
שולי מועלם-רפאלי: אני כבר הולכת, אני הפתעתי אתכם ואני נפרדת מכם.
<דורון אלמוג: אבל לפחות באת.
<דורון אלמוג: חבל שלא ה - - -
<נעמה דודביץ: דורון, אחרי הדיון בוועדה הם יבואו.
<דורון אלמוג: אילן גילאון היה פה לפני שבועיים.
<נעמה דודביץ: הוא גם מאוד מעורב בנושא של אנשים עם מוגבלויות, אבל יש אנשים שלא - - -
<נעמה דודביץ: אחרי הדיון בוועדה - - - נכון, שולי?
<דורון אלמוג: שולי, המון תודה על כל העזרה שלך.
שולי מועלם-רפאלי: על לא דבר.
<דורון אלמוג: אני לא צריך להגיד כמה זה היה לא פשוט להעביר את ההחלטה על בית החולים.
שולי מועלם-רפאלי: לגמרי, אבל צריך להתקדם עם זה.
<דורון אלמוג: נכון, וכמה חומות עזרת לנו לעבור.
אלי אלאלוף: זה מפגש חברים, אז זה מתחיל בהרבה מאד שיחות לא פורמאליות.
אלי אלאלוף: אנחנו נפתח ברשותכם.
אלי אלאלוף: היום ה-1 במרס 2016, כ"א באדר א' תשע"ו, השעה 09:09.
אלי אלאלוף: האיחור נובע משיחות קטנות בין החברים, שקשורות לכל מיני דברים של הכנסת כמובן.
אלי אלאלוף: את האמת שזה דיון ראשון ואולי לא מספיק התכוננו, אבל זו פעם ראשונה שמתקיים דיון כזה שהביטוח הלאומי בא ומציג בפני הוועדה, ועדת הרווחה, הבריאות והתעסוקה, שכל הנושאים האלה מאד קשורים לביטוח הלאומי.
אלי אלאלוף: הביטוח הלאומי משרת אותנו בצורה מאסיבית, ובכלל הוועדה עובדת אצל הביטוח הלאומי.
אלי אלאלוף: אין שבוע שאנחנו לא - - -
<קריאה: ולא להיפך.
אלי אלאלוף: לא להיפך.
אלי אלאלוף: אמרתי את זה בכיוון שרציתי להגיד, אתה צודק.
אלי אלאלוף: אני חושב ואני בטוח שיהיה דיון פורה ומעניין, אבל אולי בעתיד אנחנו נדע יותר טוב להפיץ את זה כדי שתהיה נוכחות גדולה יותר.
אלי אלאלוף: אבל רצינו שלביטוח הלאומי תהיה לו פלטפורמה מכובדת בוועדה, שיוכל להציג בצורה אופטימאלית כמה שיותר את מדיניותו ופעילויותיו, גם אם זה ילווה - ואני בטוח שזה ילווה - גם בביקורת, הביקורת תהיה אני בטוח לעניין וקונסטרוקטיבית.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שהביטוח הלאומי זה הגוף אולי היחיד במדינה, היחיד באמת שמשרת את כל אזרחי המדינה בצורה זו או אחרת.
אלי אלאלוף: יש לכם נוסחה שאומרת מהלידה עד ואני לא אוהב את העד, כי זה נגמר במשהו.
<קריאה: עד הנצח.
אלי אלאלוף: כן, אמרו לי שכדאי שתהיה לנו תמיד שפה נקייה ולא נוכל להגיד עד.
אלי אלאלוף: עד לנצח.
אלי אלאלוף: עכשיו עד המאה השנייה, כמו בסרט של נשיא המדינה לשעבר.
אלי אלאלוף: והוא משרת את כל האוכלוסייה, ובוודאי שהוא לא יכול להיות ללא ביקורת של הציבור, במיוחד כשהוא משרת את הציבור רוב הזמן ברגעים קשים שלו, אם זה גם בקצבאות של נכות וגם בדברים אחרים, וודאי כשהוא מפעיל מערכת אדירה.
אלי אלאלוף: אני עברתי על המספרים של הוועדות הרפואיות והוועדות הערר וזה, אני לא מקנא במחשב שאמור לתכנן את כל הדברים המדהימים האלה.
אלי אלאלוף: הכמות של הקצבאות שיוצאות וזה יוצא ואמור להגיע כל פעם ביום וכמעט הייתי אומר, ואני רואה את התורים, לפחות בשכונה הקטנה שלי בבאר שבע, כשאני רואה את האנשים עומדים ב-15 או ב-28 אם במקרה בטעות אני נמצא באזור.
אלי אלאלוף: וכמות האנשים שתלויה בביטוח הלאומי, באמת, אני מקווה רק לטוב.
אלי אלאלוף: הצורך לתת את השירות האופטימאלי לכל אחד באותו יום, באותו רגע, האיש הוא מלך.
אלי אלאלוף: הוא רוצה לקבל את השירות, הוא דורש את השירות, הוא דורש את היחס ההולם ללא טעויות וכמה שהביטוח הלאומי, הצוות שהוא מסור, כמה שהוא יכול להיות מסור ו - - - לא מרשים לו טעויות.
אלי אלאלוף: אז אנחנו חייבים להגיד שההצגה שתתנו לנו, של הדברים שהביטוח הלאומי אחראי עליהם, היא תאפשר לנו במידת האפשר, שלא ייגמר היום והוועדה, אני שוב אומר, אנחנו מרגישים את הביטוח הלאומי כל פעם מסביב לחוק זה או אחר לתיקון או השלמה של חוקים קיימים ואני חייב לציין את המקצועיות של אנשי הביטוח הלאומי שמופיעים, אם זה מהלשכה המשפטית, אם זה מהענפים השונים, שהם תמיד באים מוכנים.
אלי אלאלוף: לא תמיד אנחנו מסכימים איתם, אבל זה תפקידנו כחברי כנסת לשמור על הערנות הנדרשת כדי לבקר לטובת האזרחים, שכולנו, כל אחד במקומו, משרתים אותו.
אלי אלאלוף: זו המטרה שלנו.
אלי אלאלוף: לכן אני באמת שמח על ההיענות שלך, אדוני המנכ"ל, פרופסור מור יוסף ומכל הצוות שלך, שהכין את הישיבה הזאת.
אלי אלאלוף: אני מתנצל שזה סיבוב שני על אותה ישיבה, אבל לראשונה מסיבות אישיות אני לא יכולתי להיות.
<שלמה מור יוסף: אלף באמת תודה רבה ליושב ראש הוועדה, חבר הכנסת אלי אלאלוף על הרעיון ועל הבמה, לתת לנו פעם אחת להציג בלי שיש נושא ספציפי על השולחן.
<שלמה מור יוסף: כמובן שהנושא יצוץ, - - - על מה אנחנו מדברים, הביטוח הלאומי נמצא בוועדה הזאת והוא בן בית, כפי שאמר יושב ראש הוועדה, אבל בהזדמנות הזאת קיבלנו את האפשרות להציג מספר נושאים לפי הנחיית יושב ראש הוועדה.
<שלמה מור יוסף: נמצאים פה איתנו יושב ראש ועדת הכספים וההשקעות של המועצה, חיזקי ישראל, נמצאים פה חברי המנהלה, סמנכ"לים, אילנה שרייבמן, המשנה למנכ"ל שתציג בהמשך; ובאמת באנו גם בכדי להציג ובעיקר לשמוע ולענות על שאלות ולהתייחס להערות חברי הכנסת.
<שלמה מור יוסף: אנחנו נציג משהו כללי על המוסד לביטוח לאומי, נתייחס לתפיסת השירות שבתוכה יש את כל מיצוי הזכויות והפעילויות למיצוי זכויות שאנחנו עושים.
<שלמה מור יוסף: באופן ספציפי ננסה להציג את הנושא של האיתנות הפיננסית, נתייחס לוועדות הרפואיות ונתייחס להנגשת השירות לציבור הערבי במדינת ישראל.
<שלמה מור יוסף: אז אלה הנושאים שאנחנו נציג הבוקר.
<שלמה מור יוסף: אז כשאנחנו מסתכלים על המוסד לביטוח לאומי, זה חזון המוסד לביטוח לאומי, שיש בו שלושה אלמנטים.
<שלמה מור יוסף: אלמנט אחד זה האלמנט של המדיניות, זה הנוכחות שלנו בכנסת, בממשלה, בוועדות, להשפיע על החקיקה, להשפיע על כיווני המדיניות שאנחנו חושבים שהם נכונים.
<שלמה מור יוסף: חברים - - - שונות ומגוונות ואנחנו רוצים להיות גורם שמתייחסים אליו ואני שמח שיושב הראש התרשם מהמקצועיות של האנשים, מהנכונות לספק את הנתונים, לבוא עם רעיונות ולתת לחברי הכנסת את האפשרות להחליט.
<שלמה מור יוסף: הנושא של השירות, שהוא בלב ליבו של המבחן של המוסד לביטוח לאומי ביום יום מול האזרחים.
<שלמה מור יוסף: והנושא השלישי, כמובן העובדים ואיכות העבודה ואיכות העובדים.
<שלמה מור יוסף: רק ככה תמונה כללית.
<שלמה מור יוסף: אנחנו מדברים על 32 תכניות סוציאליות עם 130 סוגי תשלומים.
<שלמה מור יוסף: אנחנו מדברים על הכנסות של 80 מיליארד שקלים - - -
מיקי רוזנטל: סליחה, אפשר יהיה אחר כך לקבל את המצגת?
<שלמה מור יוסף: כן, כן.
<שלמה מור יוסף: את כל המצגת אנחנו ניתן לכל חברי הכנסת.
<שלמה מור יוסף: אנחנו מדברים על 80 מיליארד שקלים גבייה מהציבור והקצבות מהמדינה ו-8 מיליארד שקלים מריבית.
<שלמה מור יוסף: אנחנו נשלם בשנה הבאה 79 מיליארד שקלים לחשבונות הבנק של האזרחים ב-34 מיליון תשלומים.
<שלמה מור יוסף: יש לנו 20 מיליון אינטראקציות עם הציבור.
<שלמה מור יוסף: 20 מיליון.
<שלמה מור יוסף: המשמעות שאם אנחנו ב-5% לא בסדר – 5% מ-20% זה מיליון.
<שלמה מור יוסף: זאת אומרת אם אנחנו 95% בסדר – מיליון אנשים לא מרוצים.
מיקי רוזנטל: כשאתה אומר אינטראקציות זה כולל מייל, זה כולל כל דבר?
<שלמה מור יוסף: זה כולל את כל האינטראקציות - - -
מיקי רוזנטל: או פגישה אישית, אנושית?
<שלמה מור יוסף: מתוך זה יש 4 מיליון אינטראקציות פיזיות, יש 6 מיליון שיחות טלפון והשאר זה התנהלות באינטרנט.
<שלמה מור יוסף: לא שנכנסים לאתר שלנו לראות מה נשמע, אלא דברים אקטיביים.
<שלמה מור יוסף: או תשלומים, או שאלות שבהן האזרח מדבר איתנו באמצעים הטכנולוגים השונים.
עבדאללה אבו מערוף: סליחה על ההערה.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב ש-20 מיליון זה הרבה וזה מעיד על משהו שצריך לתקן.
עבדאללה אבו מערוף: זה הרבה מאד 20 מיליון.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שכאן יש משהו.
עבדאללה אבו מערוף: הנתון הזה, כך אני מבין.
<שלמה מור יוסף: אוקיי, אז אנחנו תיכף נראה איך הוא מתפתח לאורך השנים.
<שלמה מור יוסף: אנחנו פרושים בכל הארץ ביותר מ-75 מרכזי שירות בחלוקות שונות.
<שלמה מור יוסף: אנחנו נמצאים באילת ובקריית שמונה ופרושים בצורה מאד מאד אינטנסיבית בצד הפיזי, אבל מעבר לזה יש לנו מוקד טלפוני, אתר אינטרנט, אתר שירות אישי, נגישות מהסמארטפונים.
<שלמה מור יוסף: היכולת להתחבר אלינו עולה וככל שהיא עולה יש יותר אינטראקציות.
<שלמה מור יוסף: אתם יודעים, אם צריך רק לבוא לסניף, באים פחות.
<שלמה מור יוסף: אם אתה מאפשר גם להרים טלפון, מתקשרים יותר.
<שלמה מור יוסף: אם אתה מאפשר לשלוח מייל, מתקשרים עוד יותר.
<שלמה מור יוסף: אם אתה מאפשר לשלוח מהסמארטפון כשאתה על חוף הים, את המסמך מהמילואים שקיבלת, אז מתקשרים עוד יותר.
<שלמה מור יוסף: ככל שאתה מגביר את הערוצים, אתה מייצר שיח יותר רחב עם הציבור.
<שלמה מור יוסף: זה הוצג כבעיה, אפשר לראות בה גם איזה שהוא יתרון.
<שלמה מור יוסף: בגדול מטרות הביטוח הלאומי, התמודדות עם העוני.
<שלמה מור יוסף: בצד של המניעה, וכתבנו את המניעה קודם.
<שלמה מור יוסף: כל הקצבאות האוניברסאליות הרעיון שלהן הוא במניעה.
<שלמה מור יוסף: הנושא של צמצום העוני וההתמודדות עם העניים הוא נושא נוסף.
<שלמה מור יוסף: אז יש פה מניעה ויש פה הקלה ויש פה התמודדות עם פערים ואי שוויון.
<שלמה מור יוסף: יש פה חלוקה מחדש של ההכנסות בין השכבות של האוכלוסייה.
<שלמה מור יוסף: כל הנושא של הערבות ההדדית יש בו ביטוח למצבים זמניים כמו לידה, מילואים, אבטלה וכמובן ניסיון לעודד אנשים לחזור לשוק העבודה ובתקופה שהם לא בשוק העבודה לעזור להם להתקיים.
ישראל אייכלר: סליחה, חסר לי.
ישראל אייכלר: 80 מיליארד שקלים הכנסות זה כולל מה שהמדינה נותנת?
ישראל אייכלר: הייתי רוצה את החלוקה.
<שלמה מור יוסף: אני תיכף אתן את החלוקה.
<שלמה מור יוסף: עכשיו, מי האוכלוסייה שלנו?
<שלמה מור יוסף: האוכלוסייה שלנו היא כל מדינת ישראל.
<שלמה מור יוסף: להבדיל מגופים ממשלתיים אחרים, שגם הם מטפלים בכל האוכלוסייה, האינטראקציה איתם היא יותר נקודתית, אם זה במשרד הפנים ואפילו אם זה מס הכנסה.
<שלמה מור יוסף: רוב השכירים לא מכירים את מס הכנסה כי מורידים מהם שורה בתלוש, אבל כולם מכירים את ביטוח לאומי.
<שלמה מור יוסף: כי יש לידה ויש קצבת ילדים ויש אמא או אבא שצריכים סיעוד ויש ילד שנמצא בחוץ לארץ וצריך לשלם לו דמי ביטוח ויש אינטראקציות שונות, אז האזרחים, תושבי המדינה – כשאני כותב כל תושבי המדינה – זה ממש כל תושבי המדינה, יש להם איזו שהיא אינטראקציה עם הביטוח הלאומי, יותר מאשר רק שורה בתלוש.
<שלמה מור יוסף: אבל כמובן האוכלוסייה היותר ספציפית שאיתה אנחנו מתרכזים ובה אנחנו משקיעים את עיקר המאמצים שלנו, השירותיים, לא הכלכליים - הכסף באופן כללי עיקרו הולך לקצבאות אוניברסאליות.
<שלמה מור יוסף: אני תיכף אראה את זה.
<שלמה מור יוסף: ככה התפתחה החקיקה.
<שלמה מור יוסף: לא צריך לקרוא את זה, אבל אם מסתכלים מצד ימין, משנת 1954, מה שהיה בשנת 1954 זה זקנה, שארים, אמהות ונפגעי עבודה שכירים.
<שלמה מור יוסף: זה מה שכתוב בכחול מצד ימין למעלה, ואתם רואים שהכנסת לדורותיה והממשלה לדורותיה, לאורך השנים פיתחה את החקיקה עד שהיא הביאה אותנו למצב שאנחנו נמצאים היום ואני אגיד בהערת שוליים, לפחות בתפיסה שלי, הסל הוא רחב ומלא.
<שלמה מור יוסף: רמת הקצבאות דורשת התייחסות.
<שלמה מור יוסף: אני לא חושב שחסרה קצבה, אבל ברמת הקצבאות שלנו היום אני חושב שיש מה לעשות.
<שלמה מור יוסף: אבל אם אתם חושבים שבזה נגמרה החקיקה, אז זאת החקיקה של שנת 2014.
<שלמה מור יוסף: אני לא אכנס.
<שלמה מור יוסף: כל אחד זה חוק.
טלי פלוסקוב: יש לך עוד הפתעות בדרך.
<שלמה מור יוסף: לא, זה לא הפתעות.
<שלמה מור יוסף: אנחנו חלק מהתהליך.
<שלמה מור יוסף: רק כשאומרים שהוועדה "עובדת אצלנו", אנחנו בלי החלטות של הוועדה לא מסוגלים לעשות שום שינוי.