GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גבי נבון: באוטובוסים החדשים העתידיים כבר יש כאלה.
<גבי נבון: חלק מהם כבר נמצאים, אפשר לראות בבאר-שבע לדוגמה, יש מסך מלבני ארוך בתוך האוטובוס, שאנחנו גם בעתיד הולכים להכניס את זה.
<גבי נבון: זה לא אומר שזה יהיה מקדמת הנהג, לא יודע בדיוק איפה זה יהיה, אבל היום אפשר לראות שחלק מהאוטובוסים החדשים ביותר, שכבר באים עם מסכים כאלה, והם נמצאים ליד - - -
אילן גילאון: שמה זה?
אילן גילאון: זה כמו הצג במטוס?
<גבי נבון: כזה גדול.
<לירית שפיר שמש: אתה מתכוון מול הדלת האחורית?
<גבי נבון: מול הדלת האחורית.
<לירית שפיר שמש: אז ראיתי ב"מטרופולין" כמה כאלה.
<קריאה: מה יש במסכים?
<גבי נבון: אנחנו מתכוננים בעתיד - - - כרגע אנחנו ממש בוחנים את זה, כדי להכניס גם את זה.
<גבי נבון: זה תלוי בג'י.
<גבי נבון: פי.
<גבי נבון: אסים, תלוי בכל הדברים האחרים שיש לנו.
אילן גילאון: כשאתה מעל איטליה זה מעניין אותך.
אילן גילאון: כשאתה מעל פסגת-זאב, מה זה מעניין אותך?
<קריאה: אבי, מה שיש במטוסים, לזה הכוונה?
<אבי רמות: בעיקרון.
<גבי נבון: יש מסך מלבני.
<גבי נבון: תסתכלי באוטובוסים החדשים ביותר, הגברת דיברה על "מטרופולין", אפשר לראות בבאר-שבע עכשיו יש.
<לירית שפיר שמש: "מטרופולין" זה באר-שבע וגם השרון.
<גבי נבון: בסדר.
<גבי נבון: גם באר-שבע הכניסו מצבים כאלה.
<גבי נבון: אנחנו עובדים כדי לעשות את זה.
<גבי נבון: זה ייקח קצת זמן, אבל קצת יותר עתידי זה כבר יהיה - - -
אילן גילאון: תפקידנו להגיד, אתה יודע, שיהיה יותר מהר.
<מיכל שיק הר-טוב: רגע, אבל יש אפשרות להתחייב?
אילן גילאון: אני לא רוצה לחייב - - -
<גבי נבון: אני לא מתחייב לשום דבר, רק אני אומר שאנחנו הולכים לעשות - - -
אילן גילאון: תראה, עם כל ההערכה שיש לי לעניין של המיפוי והמפות, זה לא בנפשנו, בוא נגיד ככה.
אילן גילאון: המפה במיוחד שהיא פרובלמטית, אלא אם כן מפה ברורה ובהירה, שכל אחד יכול לקבל במושב שלו, והוא יודע - - -
<גבי נבון: זה בסך הכול נותן קו, הוא מראה לך - - - איפה האוטובוס נמצא.
<מיכל שיק הר-טוב: לא, זה פשוט יפתור לך את הבעיה של הציבור - - -
אילן גילאון: מיכל, להגיד לך משהו?
אילן גילאון: אני למשל, במוגבלויות שלי, אותי זה מבלבל.
אילן גילאון: אז אני יכול להתנגד לזה.
אילן גילאון: אותי המפה מבלבלת, דוגרי.
<מיכל שיק הר-טוב: לא, אבל יש דרכים – לא משנה.
<אבי רמות: בואו נמשיך.
<מיכל שיק הר-טוב: סמלולים.
<מיכל שיק הר-טוב: לא, זה גם עונה - - - קוגניטיביות.
אילן גילאון: לא, אם הם מתנגדים לזה ממילא, אז מה אנחנו צריכים עכשיו.
אילן גילאון: אה, משרד התחבורה, אמרתי לכם, אני חולה היום, הולך ככה אתכם.
אילן גילאון: אבל אל תבנו על זה.
<שמואל חיימוביץ: לגבי הסעיף הזה, לכאורה אפשר היה להגיד את זה בצורה ניטרלית, שלא יהיה כתוב: האמצעי בו יוצג המידע, אלא שם התחנה הבאה תוצג לנושאים באמצעי אלקטרוני, נקודה.
<שמואל חיימוביץ: בלי לכתוב באיזה דרך.
אילן גילאון: לא, אבל צג זה צג, ואמצעי אלקטרוני זה יכול להיות strip ויכול להיות כל דבר.
<שמואל חיימוביץ: לא, פה לא כתוב צג, פה כתוב שלט.
אילן גילאון: שלט.
<קריאה: מה ההבדל בין שלט לצג?
<קריאה: אני לא יודע מה ההבדל ביניהם, אני לא יכול להתחייב.
<עופר לוי: לא ראיתי הגדרה במילון, אני לא מכיר הגדרה לצג.
<אבי רמות: אני לוקח את זה לעצמי לבדיקה.
אילן גילאון: תבדוק לך את זה.
אילן גילאון: צג לדעתי זה מסך.
<אבי רמות: אבדוק את זה.
אילן גילאון: אולי זה גם שלט, זה תצוגה?
<גבי נבון: תראו, אני רק רוצה להגיד על זה משהו.
<גבי נבון: היום נכנסים לאוטובוס, רואים שמה עשרות מדבקות.
<גבי נבון: בדקנו פעם באוטובוסים של איזה חברה מסוימת – איזה 70-60 מדבקות בתוך האוטובוס, כל אחד מדביק איפה שהוא רוצה ומה הוא רוצה.
<קריאה: על החלון?
<גבי נבון: איפה שבא להם.
אילן גילאון: לא הבנתי - - - זה לא מדבקות שהאוטובוס מדביק.
<גבי נבון: כל מיני מדבקות.
אילן גילאון: אה, בסדר.
אילן גילאון: זה – עם שלם דורש סטירה?
<גבי נבון: היום אנחנו עושים את זה אחיד בכל החברות, איזה סוגי מדבקות ייכנסו לשם ומה לא.
<גבי נבון: גם אלה, נכניס אותם בתוכם.
<נתי ביאליסטוק-כהן: לא אכפת לי איזה מדבקות יהיו מחוץ לאוטובוס או בתוך האוטובוס, ובלבד שמהחלון אפשר להסתכל החוצה.
<קריאה: - - - לוקחים את זה בכלל.
<קריאה: לא, מדברים דווקא מבחינת לקות קוגניטיבית - - -
<נתי ביאליסטוק-כהן: אם אפשר שאלה אחת מסעיף קודם, כי הוא רץ מהר מדי, לא הספקתי.
<נתי ביאליסטוק-כהן: ההתייעצות עם מורשי נגישות – איזה מורשי נגישות?
<נתי ביאליסטוק-כהן: של מי?
<קריאה: מורשי נגישות שירות.
<נתי ביאליסטוק-כהן: לא, אבל מי מפעיל אותו?
<נתי ביאליסטוק-כהן: החברה, המשרד?
<נתי ביאליסטוק-כהן: למה לא התייעצות עם הנציבות?
אילן גילאון: שאלה נכונה לגבי כל הפעלה של כל - - -
<אייל לב ארי: המפקח על התעבורה מתייעץ עם מורשי נגישות.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אני מדבר מאיפה שכואב לי, אילן.
<נתי ביאליסטוק-כהן: ראינו גם התייעצויות שנעשו עם מורשי נגישות למיניהם - -
<איתן עמרם: שהם צריכים מורשי נגישות.
<נתי ביאליסטוק-כהן: - - שהיו צריכים לעשות reverse engineering על הדבר הזה.
אילן גילאון: שנחזור לעורכי-הדין ונראה מה המצב בעניין הזה?
אילן גילאון: כל אחד מביא את הזה שלו.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אין בעיה, על כולם אפשר להעביר ביקורת.
<אבי רמות: נתי, אם אתה אומר שיש מורשי נגישות לא מוצלחים, זה יכול - - -
אילן גילאון: לא, הוא אומר שיש מורשי נגישות שייתנו את העצה שהמזמין רוצה.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אז צריך לפנות לגורם שהוא ניטרלי, ולא גורם שגם, אתה יודע, מי שמשלם לו את המשכורת מקבל ממנו את חוות הדעת.
<אייל לב ארי: המפקח על התעבורה הוא זה שמתייעץ עם מורשי נגישות השירות, לא בעל קו השירות.
<לירית שפיר שמש: אבל מורשי הנגישות בין כה וכה הולכים לתקנים ולתקנות.
<לירית שפיר שמש: אז למה לא להגדיר על איזה תקן הם נמצאים מראש?
אילן גילאון: הם צריכים להגדיר את הכול, בסדר.
<נתי ביאליסטוק-כהן: למה לא עם הנציבות?
<נתי ביאליסטוק-כהן: יש גוף - - -
<קריאה: באיזה סעיף אתה, אייל?
אילן גילאון: תמשיך, תמשיך.
<קריאה: 15' או 16'?
<אייל לב ארי: 15'.
<אייל לב ארי: אתם רוצים לשנות ל-16', כי אנחנו כבר ב-17' – תגידו.
<אייל לב ארי: לא סטיתי מהנוסח.
<קריאה: לא, 2011.
<לירית שפיר שמש: סליחה, אפשר להעיר משהו?
<נתי ביאליסטוק-כהן: אפשר להגיד שאת כל ההערות שבתקנה 4 - - -
אילן גילאון: גם לך לא מותר להעיר.
אילן גילאון: כן, מה רצית להעיר?
<לירית שפיר שמש: קראתי בעיון את כל סעיף 4, מול סעיף 5 כולו.
<לירית שפיר שמש: רק בגלל קוצר הזמן לא אפרט את כל הסתירות, חסרים, אי הבנות.
<לירית שפיר שמש: אתן רק דוגמה אחת בלבד, שלמשל ההגדרה שפס אזהרה בכל רוחב הסף, בלי להגדיר ניגוד חזותי באוטובוסים החדישים, אבל בניגוד חזותי בלי להגדיר רוחב פס באוטובוסים הישנים.
<לירית שפיר שמש: אז זו דוגמה של בלבול לדברים האלה.
<לירית שפיר שמש: אז אני לא מבינה אם ההבדלים הם הבדלים כאלה ואחרים שהם לא מהותיים – למה לא לעשות בעצם את כל התקנות שוות, גם לישנים, גם לחדשים?
<לירית שפיר שמש: אני פשוט תוהה.
<לירית שפיר שמש: מעבר לזה שיש פה בלבולים.
<לירית שפיר שמש: אקצר, אשלח את הפירוטים בכתב.
אילן גילאון: אתה רוצה לענות?
<אבי רמות: גברתי, אני רוצה לענות לך באופן עקרוני.
<אבי רמות: כשיש לך אוטובוס חדש, אתה יכול בזמן הייצור שלו, ההרכבה שלו, להשפיע על רוחב פס, על הרבה דברים יחסית.
<אבי רמות: כשיש לך אוטובוס קיים, כל האפשרות לעשות את זה היא אחרת.
<אבי רמות: ולכן אני חושב שלאדם לקוי ראייה למשל, שצריך לראות את הפס, גם אם הוא יהיה 3 ס"מ או 2.5 ס"מ, זה לא יהיה הבדל מהותי בשבילו.
<אבי רמות: ולכן אין פה מידה.
<אבי רמות: אם את חושבת שזה כל כך חשוב, תכתבי - - -
<לירית שפיר שמש: אבל למה לא לעשות את זה שווה, ברור?
<לירית שפיר שמש: שיהיה שווה וברור בשני הסוגים.
<לירית שפיר שמש: מה עוד, שאגב, פסי האזהרה האלה, לאף אחד מהם, לא בישנים, לא בחדשים, אין את המישושים.
<אבי רמות: לא צריך להיות מישושים.
אילן גילאון: לירית, האבחנה בין חדש לישן קיים גם במבנה, גם במטוס, לא רק כאן.
אילן גילאון: מאותן סיבות שכאן אנחנו מדברים.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אילן, אני מסכים אתך שצריך לעשות דיל אחר לישנים, אבל להגיד - - -
אילן גילאון: נתי, שנייה.
<לירית שפיר שמש: זה נכון, אבל ההבדלים לא נורא - - -
אילן גילאון: - - - אני אומר שיהיה - - - אבל צריך - - - את הדברים באופן מציאותי.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אילן, אתה צודק.
<נתי ביאליסטוק-כהן: ואני מקבל גם את זה שיש הבדל, ולא הערתי הערה בהקשר הזה.
<נתי ביאליסטוק-כהן: ההערה שלי זה כשאתה אומר שההבדל בין 2.5 ס"מ ל-3 ס"מ, אין לה שום משמעות לאדם עם לקות ראייה – זו אמירה לא - - -
<נתי ביאליסטוק-כהן: לא אתה אמרת את זה.
<אבי רמות: אני אמרתי.
<לירית שפיר שמש: אבי, אוכל לקבל את המייל שלך אחר כך ואשלח לך ישירות?
<אבי רמות: התשובה חיובית.
<ערן טמיר: אני רוצה רק להגיד ללירית משהו, אם מותר.
<אייל לב ארי: עכשיו הזמן להערות.
אילן גילאון: מי שיש לו מה להגיד – יגיד עכשיו.
אילן גילאון: אחרי זה זהו.
<ערן טמיר: לירית, אני רוצה להגיד לך משהו, ואחר כך אולי נדבר גם לא לפרוטוקול.
<ערן טמיר: אני רוצה להגיד לך משהו: זה עכשיו הזמן, את לא יכולה לשלוח מכתבים אחר כך.
<ערן טמיר: ואת לא יכולה להגיד: יש לי עשרות זה, תגידי עכשיו מה יש לך להגיד.
<לירית שפיר שמש: אני פשוט יודעת שהדיון צריך לזרום, ולכן אני - - -
<ערן טמיר: הדיון צריך להסתיים, לירית.
<לירית שפיר שמש: אבל אני מכבדת גם את זמנם של אחרים.
<ערן טמיר: אבל תשלחי מכתב אחרי שהוא יסתיים, זה לא יעזור לאף אחד.
<קריאה: למה לא שלחת קודם?
<לירית שפיר שמש: אוקיי.
<ערן טמיר: זו נקודה אחרת.
<ערן טמיר: למה לא שלחת קודם, זאת גם שאלה.
<ערן טמיר: אבל אם יש לך משהו להגיד, זה הזמן.
<לירית שפיר שמש: זה אני מסכימה שטעות בידי, אני מקבלת אחריות.
<ערן טמיר: אבל את צריכה להבין שזה לא דיון תיאורטי כזה, זה דיון של חקיקה.
<ערן טמיר: אם היא תסתיים, אז – מבינה?
<לירית שפיר שמש: ערן, ההערה – אני מקבלת אותה בכבוד.
אילן גילאון: סיימנו לפרוטוקול?
יעקב גיל: רק הערה קצרה.
יעקב גיל: גיל יעקב, "15 דקות" – ארגון צרכני תחבורה ציבורית.
יעקב גיל: אם אפשר בבקשה, שב-5 יוגדר שהאוטובוסים משנת ייצור עד 2016, ולא עד 2015.
<קריאה: שיהיה, אין בעיה עם זה.
יעקב גיל: כדי למנוע - - -
אילן גילאון: לא, קיבלת, זהו, לא צריך.
<אייל לב ארי: שזה ירחיב את זה עד 16', כי אנחנו כבר ב-17'.
אילן גילאון: לא "15 דקות", בחצי דקה הגעת ליעד.
<אבי רמות: שואלים למה אתה רוצה את זה.
אילן גילאון: מה אכפת לך?
אילן גילאון: הוא הסכים לזה, אפילו לא שאלתי.
<קריאה: אתה מבין שזה מוריד את הדרישות?
אילן גילאון: למה זה מוריד את הדרישות?
<ערן טמיר: כי תקנה 4 היא התקנה מחדש, והיא יותר מרחיבה ויותר פורשת ותובענית.
<ערן טמיר: ותקנה 5 היא התקנה שמדברת על הקיים, והן מופחתות.
<ערן טמיר: עד עכשיו זה היה עד 2015, כש-2016 זה כמו חדש.
אילן גילאון: אז אולי שנינו לא הבנו משהו – אה, "15 דקות"?
<ערן טמיר: ב-15 דקות קשה להבין דברים כאלה.
<קריאה: ממילא אתה לא יכול להעלות אוטובוסים על הכביש.
<נתי ביאליסטוק-כהן: - - - כשמישהו מתנדב למקסימום.
אילן גילאון: אתה שומע?
אילן גילאון: הוא אומר שזה בדיוק ההיפך ממה שאתה באמת רוצה.
אילן גילאון: זה נותן לך את התוצאה ההפוכה.
יעקב גיל: יש מפעילים שלא מצטיידים - - -
<ערן טמיר: אבל השארתם אותם לפי הטיוטה - - -
אילן גילאון: ערן, זהו.
אילן גילאון: אני מאמין לך.
אילן גילאון: בוא נעשה דברים קצרים.
אילן גילאון: אני יודע מה אתם רוצים, "15 דקות", זה מתאים לנו יותר ואני רוצה כמוך, וזה מתאים לנו יותר ממה שהם אומרים כאן.
אילן גילאון: סבבה?
יעקב גיל: אוקיי.
אילן גילאון: יאללה, הבנו אחד את השני.
אילן גילאון: תן גז.
<אייל לב ארי: אז נשאר בעצם 16', התיקון.
אילן גילאון: התיקון – הרוויזיה?
<אייל לב ארי: לא, מ-2011 עד 2016.
<קריאה: למה 16'?
אילן גילאון: לא, לא צריך, גמרנו, הוא ויתר על זה.
אילן גילאון: וואלה, אתם, עם קיטבג, בלי קיטבג, הבן-אדם - - -
<אייל לב ארי: מה הסכמתם?
אילן גילאון: 15'.
<אייל לב ארי: הנוסח המקורי.
<קריאה: שיהיה 15'.
<אייל לב ארי: נשאר הנוסח במקור.
<אייל לב ארי: עכשיו נותרו בעצם - - -
אילן גילאון: עכשיו מדברים על תחנות?
אילן גילאון: רגע, אבל אתה לא רוצה שנאשר את זה קודם?
אילן גילאון: כן, עכשיו אנחנו מדברים על הנושא לשמו למעשה התכנסנו, וזה התחנות.
אילן גילאון: בעיקרון הרצף, התחנות הן חלק בלתי נפרד מהאוטובוס בעיקרון הזה.
אילן גילאון: בפעם הקודמת משרד התחבורה נתבקש להכין לנו הצעה, אני מבין שגם הכנתם מצגת, נרצה לראות אותה – איזה פריסה, כמה מדובר, כמה קווים בכל מקום יכולים להיכנס.
אילן גילאון: בואו, תנו לנו איזה brief ככה.
<קריאה: גבי, תן brief.
אילן גילאון: אפשר לשאול אם זה על דעת שר התחבורה ושר האוצר – אני מבין שכן.
אילן גילאון: אני שואל תמיד את השאלה הזאת.
<קריאה: כן, משרד האוצר – זה שלו.
<גבי נבון: דיברנו בפעם הקודמת - - - מידע בתחנות הבין-עירוניות.
<גבי נבון: כי בעירוניות המידע קיים היום, אנחנו מדברים על התחנות הבין-עירוניות.
<גבי נבון: מה שקיים היום בכלל באופן כללי לגבי המידע בתחנה, יש כמה סוגי מידע שיש בתחנה – אני מדבר על העירוני כרגע – יש את השילוט הנגיש, השילוט הצהוב נקרא לזה, שזה הנגיש עם ברייל ומספר הקו; יש את השילוט הסטטי בתוך התחנה של מידע, שנמצאים שמה מספר קווים העוברים בתחנה.
<גבי נבון: זאת אומרת, יכולה להיות תחנה שעוברים בה 20 קווים.
<גבי נבון: בשילוט הסטטי על-פי חוק אנחנו יכולים להכיל מידע מסוים, אז זה רק 9 קווים נבחרים מתוך ה-20 שיש במידע.
אילן גילאון: זה יוצר - - -
<גבי נבון: הרבה מקום.
<גבי נבון: הרבה מקום ולא רואים את זה בעיניים.
אילן גילאון: כי ראיתי תחנות שיש בהן 50 קווים אפילו.
<גבי נבון: נכון, אבל בשילוט הסטטי זה רק 9 קווים נבחרים.
<לירית שפיר שמש: אה, זה השילוטים האלה עם המפות - - -
<גבי נבון: הנה, אפשר לראות את זה כאן.
<גבי נבון: מה שכאן.
<גבי נבון: זה השילוט הסטטי שיש בתחנות.
<גבי נבון: ומצד ימין אפשר לראות את השילוט הנגיש, איפה שכתוב 63 - - -
אילן גילאון: מה ההבדל בין התשעה לאחרים מבחינת החזות?
<גבי נבון: התשעה קווים האלה?
<גבי נבון: זה לוקח 1 מ' על 1.20 מ', המקום שלהם.
אילן גילאון: אבל כאן, בתמונה הזאת, אני רואה פה הרבה מאוד קווים, יותר מתשעה, נכון?
<גבי נבון: לא, לא.
<גבי נבון: פה יש תשע בדיוק.
<שמואל חיימוביץ: רגע, לא, פה מבלבלים אותנו.
<שמואל חיימוביץ: סליחה, אני רוצה להבין.
<גבי נבון: זה על-פי חוק.
<שמואל חיימוביץ: כן, אבל אתה ואבי מדברים אחרת, אז זה מבלבל אותי.
<גבי נבון: אני רק אומר מה יש מידע כרגע, עוד לא אמרתי כלום.
<שמואל חיימוביץ: כרגע דיברת על שילוט סטטי על התחנה בפנים?
<גבי נבון: אז עוד פעם אני חוזר.
<גבי נבון: מה יש בתחנה היום, במצב קיים.
<גבי נבון: יש שלושה סוגים.
<גבי נבון: האחד, אם תסתכלו מצד שמאל, איפה שכתוב 62 ו-23, זה שלט המידע לכבדי ראייה, שאדם כבד ראייה בא, ממשש את זה.
<גבי נבון: זה דבר ראשון.
<גבי נבון: דבר שני זה השילוט הסטטי, מה שהסברנו עכשיו עם התשעה קווים.
<גבי נבון: דבר נוסף שיש, אם תסתכלו בצד שמאל, אנחנו קוראים לזה שילוט בזמן אמת, מידע בזמן אמת, קוראים לזה "next bus", שמה כל רגע אפשר לראות מתי האוטובוס נכנס לתחנה – עוד דקה, עוד שתיים, עוד שלוש דקות.
<גבי נבון: אלה שלושה דברים שיש בתוך התחנה, זה חוץ מהתמרור 505.
<גבי נבון: בחלק מהתחנות, לא כל התחנות, יש את המידע בזמן אמת, כי היום יש בארץ כ-5,000 תחנות כאלה, מתוך 20 וכמה אלף של מידע בזמן אמת.
<גבי נבון: השנה, עד סוף השנה, אנחנו הולכים לשים שם קרוב לעוד איזה 1,600 שילוטים כאלה של מידע בזמן אמת בכל הארץ.
<גבי נבון: עכשיו, בבין-עירוני יש את הכול, פרט למידע הצהוב הזה מצד ימין, איפה שכתוב 63, 23, השילוט הנגיש.
<גבי נבון: וזה על מה שדיברנו בפעם הקודמת, שאנחנו רוצים להנגיש את הבין-עירוני, להחליף את המידע הנוסף הזה לתחנות הבין-עירוניות.
<גבי נבון: עכשיו, היום השלטים האלה, ה"מידעים" האלה - - -
אילן גילאון: מידע.
אילן גילאון: "מידעים" – אין מילה כזאת, זה סתם.
אילן גילאון: השדרים בטלוויזיה פשוט לא יודעים עברית, בגלל זה הם אומרים "מידעים".
<גבי נבון: המידע הזה היום אנחנו שמים אותו כל איפה שיש סככה, על דופן הסככה בגובה מסוים לפי התקן, בגובה מסוים שאדם יכול להרים את היד שלו ולמשש את זה או לראות את זה.
<גבי נבון: ועכשיו, זה בדיוק כמו השילוט הזה, שדיברנו על הסטטי.
<גבי נבון: היום לשים שלטים כאלה בתחנות שעוברות גם עירוני וגם בין-עירוני, פשוט נראה תחנה ממש כמו טפט.
<גבי נבון: האדם שילך וירצה למצוא את הקו שלו שמה, יהיה לו מאוד מאוד קשה למצוא את זה.
<גבי נבון: אז אנחנו מציעים לקחת, כמו שאמרנו, מה שיש, המידע הסטטי שדיברנו עליו קודם, אותו להנגיש.
<גבי נבון: גם בבין-עירוני, גם להם נשים את השילוט הזה.
<גבי נבון: זאת אומרת, מה שיש בסטטי, נעשה את זה כמו הצהובים האלה.
<גבי נבון: זה מה שאנחנו מציעים.
<לירית שפיר שמש: לא הבנתי.
<לירית שפיר שמש: איפה אתה רוצה לשים את הצהובים האלה?
אילן גילאון: שנייה, חבר'ה.
אילן גילאון: שמוליק, בבקשה.
<שמואל חיימוביץ: התכלית של התקנות זה להביא מידע לאנשים עם מוגבלות בתחנות.
<שמואל חיימוביץ: ואיך אתה מציע לפתור את הסוגיה לגבי מה שמעבר לתשע?
<גבי נבון: תראה, אז חשבנו, בגלל מה שאתה אומר, השיטה הזאת מאוד מאוד מיושנת, לדעתי, ואנחנו רוצים לקדם בכלל משהו טכנולוגי אחר.
אילן גילאון: כאילו, הוא אומר כזה דבר – אני מפרשן אותו, כדי להבין שגם אני הבנתי – אתה מבליט תשע קווים, מן הסתם את הקווים הכי רווחים.
<גבי נבון: שימושיים, כן.
אילן גילאון: איפה שאר הקווים?
<גבי נבון: אומר.
<גבי נבון: השאלה הזאת נשאלת גם במה שאנחנו עושים במידע הזה.
<שמואל חיימוביץ: מספר הקו כתוב על - - - כולם רואים חוץ מאנשים עם מוגבלות ראייה.
<גבי נבון: רגע, דקה.
<גבי נבון: בשילוט הסטטי היום יש גם ברקוד.
<גבי נבון: כל אחד יכול לשים את הסמרטפון שלו על הברקוד, והוא כבר מודיע לו את כל הקווים שעוברים בתחנה, גם מה שאין - - -
אילן גילאון: אה, אז יש לך איזשהו - - -
<גבי נבון: יש לך איזה ברקוד, ואתה יכול לשים את זה.
אילן גילאון: ואם אני רוצה להגיע למושב זרנוגה, והוא לא מופיע לי כי זה - - -
<שמואל חיימוביץ: איפה הברקוד?
<גבי נבון: הנה, למעלה מצד שמאל.
<גבי נבון: אפשר גם להגדיל אותו ולשים אותו במקום אחר, אין לי בעיה עם זה.
<שמואל חיימוביץ: לא, לקויי הראייה צריכים לדעת את המקום - - -
<גבי נבון: רגע, אני רק רוצה לומר עוד מילה אחת, שמואל.
<גבי נבון: היום יש לנו יישומון, אפליקציה, של משרד התחבורה, זה נקרא "רב-קו".
<גבי נבון: האפליקציה הזאת מונגשת.
<גבי נבון: וכולם יכולים להיכנס, והיא גם קולית, יכולים לשמוע online איזה קו נמצא בתחנה ומתי הוא מגיע.
<לירית שפיר שמש: איך אני מפעילה את השמיעה שם?
<לירית שפיר שמש: אני רואה רק - - -
אילן גילאון: חבר'ה, תנו לו.
<גבי נבון: אפשר גם לראות.
<גבי נבון: מי שלא שומע, הוא רואה.
<גבי נבון: הוא יכול לראות את זה באפליקציה.
<גבי נבון: אפשר להוריד את האפליקציה, online יכולים לדעת איזה קו נכנס לתחנה, מתי, בעוד כמה דקות הוא מגיע לתחנה.
<לירית שפיר שמש: לא, אבל לא הבנתי איך אני מפעילה את השמע שלה.
<לירית שפיר שמש: את הראייה אני יודעת.
<גבי נבון: תיכנסי לאפליקציה, את יכולה לשמוע את השמע.
<לירית שפיר שמש: אסתכל אחר כך.
<לירית שפיר שמש: אתה יודע מה, תעזור לי אחר כך?
<גבי נבון: - - - "רב-קו", יש סמל של משרד התחבורה, אפשר להיכנס ולראות את הדברים.
<גבי נבון: בנוסף לכך, שמואל, גם דיברנו יחד אתכם, אנחנו רוצים לקדם בכלל משהו מהפכני לגמרי.
<גבי נבון: אנחנו רוצים לקדם מה שאנחנו קוראים לזה "step here".
<גבי נבון: "step here" זה אומר, עשינו ניסוי כזה בהרצליה, עשיתי למעשה את הניסוי הזה באיזה שתי תחנות – אדם עם מוגבלויות או כל אדם אחר שנמצא בתחנה, יש לו משילוט ה-"next bus" שיש, משדר לו לתוך הסמרטפון איזה קווים יש לו כרגע בתחנה.
<גבי נבון: הבן-אדם שנמצא בתחנה, יש לו אפליקציה מיוחדת שכבר פותחה, הוא לוחץ על המספר שהוא רוצה לראות, הוא יודע איזה קווים שמגיעים, הוא לוחץ על הקו שהוא רוצה, הוא משדר לנהג עצמו, על הצג של הנהג, שאדם עם מוגבלות נמצא בתחנה, אל תשכח אותו, ואתה צריך לאסוף אותו.
<גבי נבון: ואנחנו מנסים עכשיו לקדם את זה ולעשות פיילוט כזה עכשיו.
אילן גילאון: הצלחתי להפעיל Waze, יש דבר כזה.
אילן גילאון: אני אף פעם לא מאמין שזה דבר אמיתי, עכשיו אתה אומר לי דברים עוד יותר מורכבים.
<גבי נבון: אילן, זה קיים, זה נעשה - - -
<נתי ביאליסטוק-כהן: אילן, אגיד משהו על הטכנולוגיה הזאת, למרות שאני עובד על זה, אבל עוד לא קיבלתי שמה מניות.
<נתי ביאליסטוק-כהן: יש לה אלטרנטיבה גם במקום סמרטפון להשתמש בשלט.
<גבי נבון: כן, גם זה או זה, זה לא משנה.
<נתי ביאליסטוק-כהן: זה סוג של שלט כזה.
אילן גילאון: אתה מדבר אלי, אני מרגיש כמו ילד בחנות של "Toys R Us" עכשיו, שהוא מתחרפן.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אילן, כשתבוא לביקור במרכז לעיוור, אראה לך כמה צעצועים יפים.
<נתי ביאליסטוק-כהן: גם יותר מטכנולוגיה אחת יש לדבר הזה.
אילן גילאון: אני בתור טכנופוב, באמת, אני אומר לכם ה-Waze, בסוף היא אומרת לי: הגעת אל היעד.
אילן גילאון: ואז קרה לי בלוויה מסוימת, שמישהו לא סגר את זה, ובאמצע ההספד הוא אמר: הגעת אל היעד.
<לירית שפיר שמש: בקיצור, אז אני לא הטכנופובית היחידה.
אילן גילאון: לא, תרגישי נוח.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אבל אנחנו מדברים על טכנולוגיה, שאחרי שהם יאמצו אותה, אתה יודע, אחרי שהם יעשו פיילוט בהרצליה, ויכשירו אותה ויקדמו אותה, ואני מאמין בטכנולוגיה הזאת בעתיד, אנחנו צ'יק צ'ק תוך חמש שנים, כמה תחנות ייפרסו ברחבי הארץ.
<נתי ביאליסטוק-כהן: וגם יש לזה מחיר, כי על התקציב הם עוד לא דיברו.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אבל כל יחידה כזאת בתחנה, עוד לפני המערכת, תעלה כמה מאות שקלים.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אז אני לא רואה את זה כל כך מהר, למרות שאני נורא רוצה את זה מחר.
<נתי ביאליסטוק-כהן: עד אז, איך אדם עם לקות ראייה מוצא את הקו שהוא מחפש כשהוא מגיע לתחנה?
אילן גילאון: כן, שאלה טובה.
אילן גילאון: עד העתיד מה קורה בהווה?
<נתי ביאליסטוק-כהן: כשאתה אומר רק את התשע הראשונים - - -
<עופר לוי: יש תחנות הורדה והסעה שעוברים בהן עשרות קווים.
אילן גילאון: זה לא אני, זה שמוליק אמר.
<עופר לוי: קודם כול, פיזית אין מקום.
<עופר לוי: ואחר כך, בישיבה הבאה שנשב פה - - -
<נתי ביאליסטוק-כהן: למה אתה כועס עלי?
<עופר לוי: אני חס וחלילה לא כועס.
<גבי נבון: ככה זה הטון דיבור שלו.
<עופר לוי: אמא שלי כבדת שמיעה, אז אני רגיל לדבר בקול רם.
<קריאה: אתם, עורכי-הדין, לא מסתדרים אחד עם השני.
<עופר לוי: אז אני מנסה לומר, שנשב בישיבה הבאה, ותבואנה תלונות על שמרוב עצים לא רואים את היער.
אילן גילאון: לא, יש שלט.
אילן גילאון: שמע, נתי, יש פה היגיון.
<עופר לוי: אם אתה מקים 50 שלטים צהובים כאלה, יבוא האוטובוס, עד שימצא האיש שנזקק, הצרכן, עד שימצא את השלט של האוטובוס ויבין שזה האוטובוס שלו, האוטובוס כבר ייסע.
<נתי ביאליסטוק-כהן: לא, בדרך כלל הצרכן מחכה לאוטובוס ולא להיפך.
<נתי ביאליסטוק-כהן: לא זה צריך להיות - - - אבל בסופו של דבר, זאת ההערה הבאה לצורך העניין, שקווים בין-עירוניים, יש להם גם תחנות בתוך העיר.
<קריאה: וזה עוד יותר טפטים.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אבל סליחה, הבן-אדם לא יודע שבכלל עובר שמה קו 480.
אילן גילאון: תקשיבו מה אומרים כאן.
אילן גילאון: קודם כול, זה נכון - - -
<נתי ביאליסטוק-כהן: בחלק מהתחנות בכלל לא מסומנת העובדה שעובר שם קו בין-עירוני.
אילן גילאון: כל המרבה פה בעניין הזה, גורע זה ברור לגמרי.
אילן גילאון: עכשיו, רציתי להיות בטוח שהמידע הזה נמצא במקום אחר, שאני יכול לפנות אליו, כשאני רוצה משהו שהוא לא בין התשעה והוא נמצא - - -
<עופר לוי: אפליקציה, לדעתי, היא הדבר הכי טוב.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אני מסכים, זה הדבר המצוין.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אבל מה לעשות ש-60% מבעלי תעודת העיוור בישראל הם מעל גיל 60.
אילן גילאון: אני חושב שיש בזה סבירות.
<לירית שפיר שמש: אוכלוסייה גדולה אין לה בכלל סמרטפונים.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אה, כן, האוכלוסייה החרדית, בכלל - - -
אילן גילאון: לאוכלוסייה החרדית זה בעיה עם האפליקציה.
<קריאה: אנשים עם מוגבלות שכלית - - -
אילן גילאון: בבקשה, מיכל.
<מיכל שיק הר-טוב: אנחנו, עמותת "נגישות ישראל", בהחלט חושבים שהפתרון הזה של השלט הצהוב הוא פחות טוב.
<מיכל שיק הר-טוב: ואין ספק שכמו שעופר אמר, מרוב דובים לא יראו יער, וזה בהחלט יכול להטעות יותר מאשר לעזור.
<מיכל שיק הר-טוב: אנחנו בעד פתרון טכנולוגי, וגם אמרתי לך את זה.
<מיכל שיק הר-טוב: אנחנו הכי בעד פתרון טכנולוגי.
<מיכל שיק הר-טוב: אבל כשאני מסתכלת על התוכנית לביצוע שלכם פה במצגת, אני לא רואה שום תוכנית לביצוע לגבי אותו פתרון טכנולוגי.
<מיכל שיק הר-טוב: מה שהם אומרים, הוקצו לנו 30 מיליון, אנחנו יכולים לעשות את זה באמצעות אותו שלט צהוב, ואנחנו מעדיפים, אם אני מבינה נכון, את הכסף הזה, ויש בזה המון מן ההיגיון, להשקיע בפתרון טכנולוגי ולא במשהו שהוא פחות טוב.
<מיכל שיק הר-טוב: אני פשוט רוצה, שכרגע הם מדברים בעלמא, זאת אומרת הם מדברים באוויר.
<מיכל שיק הר-טוב: נעשה פיילוט, נצא בפיילוט, נצא במכרזים – מתי זה יהיה, בעוד עשר שנים?
<קריאה: לא, יש לך - - -
אילן גילאון: מאיפה את - - - הם מוכנים?
<מיכל שיק הר-טוב: זה מה שנאמר לי.
אילן גילאון: זה מידע שעוד לא הגיע לשולחן.
אילן גילאון: אני לא יודע כלום היום.
<מיכל שיק הר-טוב: כרגע בתקנות זה לא כתוב, אז אני מבינה שזהו.
<מיכל שיק הר-טוב: זה אתה אומר.
אילן גילאון: סליחה רגע, אתם רוצים date?
<הראל שליסל: הראל ממשרד האוצר מאגף תקציבים.
<הראל שליסל: אז אגיד רק את נקודת המבט שלנו.
<הראל שליסל: הקצינו לתוכנית של ההנגשה של התחנות סכום מסוים.
<הראל שליסל: עכשיו, בסוף זו החלטה גם של המשרד, אבל גם לוועדה פה יש איזשהו אינפוט, מה לעשות עם התקציב הזה.
<הראל שליסל: עכשיו, אם רוב התקציב הזה ילך לשילוט צהוב, ברור שזה ישאיר פחות תקציב לפתרונות טכנולוגיים.
<מיכל שיק הר-טוב: כשאנחנו קיבלנו הצעה של 49 שקלים.
<הראל שליסל: לא, אבל זה לא כולל התקנה.
<הראל שליסל: זה לא נכון.
אילן גילאון: זאת אומרת, ההערכה שלהם היא רבע מההערכה שלכם?
<קריאה: חצי, חצי.
<נתי ביאליסטוק-כהן: לא, הוא כולל התקנה, היא לא.
<לירית שפיר שמש: אני לא יודעת להגיד לך כמה, אני יכולה להגיד לך שאני ככבדת ראייה מאוד נהנית מהשילוט הצהוב הזה.
<הראל שליסל: מעולה.
<לירית שפיר שמש: ואני רואה גם מהאוטובוס, אני יכולה לראות.
<הראל שליסל: אז קודם כול, אני שמח לשמוע.
<קריאה: אנחנו יכולים ללכת?
<הראל שליסל: אפשר בבקשה רגע לסיים?
<הראל שליסל: וזה 90 שקל, אני מתנצל, אבל זה גם כולל את האחזקה, וגם יש המון המון תלישות, מורידים כל הזמן שלטים, וכל שלט אתה לוקח בחשבון שצריך להתקין עוד אחד ועוד אחד.
<הראל שליסל: לכן גם בסוף צריך לעשות פה איזושהי חשיבה, מה נכון יותר לעשות, האם להשקיע בשילוט הסטטי, שהתועלת שלו יחסית יותר נוחה?
<הראל שליסל: עלא כיפאק, שנייה.
<הראל שליסל: או שאנחנו רוצים לצאת לפיילוט לאמצעים טכנולוגיים קצת יותר מתקדמים, שנותנים גם פתרון הוליסטי, ולא רק לתשעה קווים האלה, כי את האמת, אני לא רואה איזה עכשיו מישהו שהוא כבד ראייה ממשש תחנה שלמה, זה נראה לי משהו קצת פחות - - -
אילן גילאון: אולי הפתרון בזה שתגרדו יותר מאשר הסכום שגירדתם?
<הראל שליסל: שנייה, אפשר לגרד עוד ולהדביק עוד שלטים, אבל אני מציע משהו אחר.
<הראל שליסל: בואו נצא לאיזשהו - - -
אילן גילאון: אבוא אתך ואציע לך את המקורות, תראה שיש לך כסף.
אילן גילאון: ואם תרצה אחרי כל זה לקנות עוד 5-4 צוללות, תאמין לי אני גם מביא לך ומונגש, צוללות מונגשות.
<הראל שליסל: עלא כיפאק.
<הראל שליסל: צוללות זה לא אצלנו.
<אייל לב ארי: אבל גם את השילוט הסטטי – זה פשוט יותר זול.
<הראל שליסל: בסדר, נשים שילוט סטטי גם על הצוללות.
אילן גילאון: בכל דלת.
<נתי ביאליסטוק-כהן: לא, אבל לא על החלונות.
<הראל שליסל: אני מציע לצאת אולי באיזשהו סקר, שיבחן באמת את השימוש של הדבר הזה, וכמה הוא באמת נותן תועלת, כי בסוף המטרה שלנו היא לתקצב משהו שייתן תועלת אנשים, אין לנו סתם רצון לתקצב משהו, לשים מעין וי ולהגיד: הנה, אנחנו נגישים.
<מיכל שיק הר-טוב: יש פה את המרכז לעיוור, הם יכולים להגיד הכי טוב.
<מיכל שיק הר-טוב: נתי.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אנחנו עושים שימוש - - -
<הראל שליסל: שוב, אבל צריך להבין שיש לנו מגבלת מקורות, וצריך לחשוב עכשיו מה נכון לעשות.