GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רועי פולקמן: אף אחד לא רוצה לשלם יותר מסים גם אם אלה מאתיים שקלים בחודש.
רועי פולקמן: אף אחד לא רוצה לשלם.
רועי פולקמן: באו העצמאים ואמרו שהם מוכנים בשביל תיקון העיוות הזה, כמו שעשו בעבר בין השכירים, שגם השכיר שמרוויח יותר, מס פרוגרסיבי.
רועי פולקמן: לכן יש כאן הרבה דברים שעוד אפשר לדבר עליהם, על התיקונים שצריך לעשות לעצמאים במדינת ישראל, אבל אנחנו מתקדמים צעד אחרי צעד וכאן יש שלושה דברים היסטוריים: תיקון עיוות בדמי הביטוח הלאומי, זה תיקון היסטורי.
רועי פולקמן: יש כאן את הפנסיה שדיבר עליה חברי חבר הכנסת אלי כהן שהוביל את המהלך הזה גם עם החקיקה הפרטית שלו בנושא, ומענק לעצמאי בסגירת עסק, דבר שלא היה ונמצא בתוך עשר מדינות בלבד ב-OECD וכל המדינות שם במודלים שרובם פחות טובים מהמודל שאנחנו מציעים כאן היום.
סתיו שפיר: אפשר לקבל את החישובים?
רועי פולקמן: אפשר לשלוח אותם.
סתיו שפיר: תחשיבים, כל סכום שמקבל שכיר לעומת עצמאי, כמה זה עולה למדינה ואיפה החישובים שלכם החליטו בסוף על סכום של 300 מיליון שקלים ולא על יותר.
אלי אלאלוף: תרשמו בבקשה את השאלה של חברת הכנסת סתיו שפיר.
עודד פורר: אני רוצה לומר משהו לרועי ואני אתחיל דווקא מהברכות.
עודד פורר: כמו שאמרתי גם קודם, החוק הזה הוא מבורך.
עודד פורר: ישבתי גם עם אלי בעניין הזה.
עודד פורר: אני תומך בו.
עודד פורר: אני חושב שהוא נכון והוא ראוי וגם לי היה ויכוח עם הרבה מאוד עצמאים שאמרו שלא יתערבו להם איך הם חוסכים לפנסיה.
עודד פורר: חשוב להתערב, ואגב, בעיקר ברמות הנמוכות היכן שלא צופים פני עתיד.
עודד פורר: אבל יש גם משמעות לסמנטיקה ויש גם משמעות לאמירה.
עודד פורר: כשאתה אומר לי ליצור את השוויון עולה הרבה כסף, את זה אני לא מקבל.
רועי פולקמן: אמרתי שהם גם לא רוצים את זה.
עודד פורר: אף אחד באוצר בשנה האחרונה, אף אחד מהחברים שיושבים כאן, לא בקואליציה ולא באופוזיציה, לא התנגד להרבה מאוד חוקים שעברו בשנה האחרונה שהמשמעות שלהם היא להכניס את היד לכיס רק של העצמאים ולא של המדינה.
עודד פורר: רק של העצמאים כדי שהם ישלמו את זה.
עודד פורר: אם אני לוקח את תוספת שני ימי חופשה, אם אני לוקח עוד שישה ימי חופשה בימי א', אם אני לוקח את תוספת ההפרשה לפנסיה לעובדים – עסק קטן של חמישה עובדים, מדברים על תוספת עלויות של 35 אלף שקלים בשנה.
עודד פורר: זה הרבה מאוד כסף.
עודד פורר: אתם אומרים הוא מעסיק עובדים, הוא עצמאי, אבל חבר'ה, יש עסקים עם חמישה עובדים שבעל העסק לא לוקח משכורת הביתה.
עודד פורר: הוא לא לוקח משכורת הביתה.
עודד פורר: גם עם עשרה עובדים הוא לפעמים לא לוקח משכורת הביתה והוא רק מגלגל את העסק.
עודד פורר: לכן אני מבקש מכל חבריי שכאשר באים כל החוקים האלה, תחשבו גם על זה.
עודד פורר: כשאנחנו מייצרים מסלול של חופשת לידה לאבות, מייצרים אותו רק לשכירים ולא לעצמאים.
עודד פורר: ומי העצמאי שמעסיק עובד ואשתו יולדת ואשתו של העובד יולדת, הוא ישחרר את העובד לחופשת לידה על חשבונו, אבל המעסיק לא יצא לאותה חופשה.
עודד פורר: זה על חשבונו ולא על חשבון ביטוח לאומי, הוא יהיה חייב לתת לו ימי חופש, ביטוח לאומי כמעט לא יכניס את היד לכיס בעניין הזה של חופשת הלידה ועל זה אני כועס.
עודד פורר: אם לא רוצים לתת, שלא יתנו.
עודד פורר: כשבאים ומדברים על מה ביטוח לאומי נותן, בואו נסתכל גם על דמי מחלה ובואו נסתכל על פגיעה בעבודה ונראה היכן אנחנו נמצאים באיזון הזה.
עודד פורר: בתוך כל הברכות צריך גם לזכור שהדרך עוד רחוקה כרחוק מזרח ממערב כדי ליצור את השוויון הזה ועדיין אני מברך על המהלך.
עודד פורר: עשה כאן שר האוצר משהו שאף אחד לפניו לא עשה ועשו כאן לה"ב וארגוני העצמאים משהו שאף אחד לפניהם לא עשה.
עודד פורר: מייצרים את השוויון כולל ההפחתה מלמעלה כלפי מטה.
עודד פורר: אני כן רוצה לומר מה ההסתייגויות שלי לחוק.
עודד פורר: אדוני היושב ראש, אני אומר אותם בקצרה ואני אשלח לך אותן בכתוב.
עודד פורר: מבחינתי המילה אבטלה צריכה להימחק.
עודד פורר: במקום מצב אבטלה, נקרא לו מצב צורך חיוני.
עודד פורר: להוסיף בהגדרה של צורך חיוני לא רק מצב שהוא חדל לעסוק במשלח ידו, סגר את עסקו, אלא אם הוא ספג ירידה של חמישים אחוזים בהכנסות שלו בששת החודשים האחרונים.
עודד פורר: יכול להיות שאותו עצמאי עכשיו נמצא בדיוק בירושלים בשיא תקופת הפיגועים או נמצא עכשיו באזור שנפגע מפעולות איבה או חס וחלילה אסון טבע.
עודד פורר: יש לו ירידה חדה.
עודד פורר: אני לא רוצה שהוא יסגור את העסק אלא אני רוצה לעזור לו לצלוח את התקופה הזאת.
עודד פורר: לכן צריך לקרוא למצב הזה מצב צורך חיוני.
עודד פורר: בסוף הכסף הזה שמאפשרים לו למשוך, הוא כסף שלו.
עודד פורר: זה כסף שהוא הפריש אותו.
עודד פורר: אף אחד לא עושה לו טובה בזה שהוא מאפשר לו למשוך את הכסף שהוא הפריש אלא עושים כאן צדק.
עודד פורר: בהמשך, גם בנושא הקנסות, יכול להיות שיישארו קנסות אבל אם לא קנסות, אני מעדיף דווקא אולי הורדה בהטבות.
עודד פורר: זאת אומרת, קשה לי עם המונח של קנס כי לפעמים אנחנו יכולים לדחוף עצמאי שמרוויח 5,500 שקלים ללכת לקחת הלוואה.
אלי אלאלוף: הקנסות מאוד נמוכים.
עודד פורר: אבל עדיין יכול להיות שהוא כדי להפריש לפנסיה ילך לקחת הלוואה בבנק וישלם שמונה אחוזים ריבית, אם לא נעביר מספיק מהר את החוק של הפרדת כרטיסי האשראי מהבנקים, אז אולי יהיה לו אשראי יותר זול.
עודד פורר: אני מסכם ואומר שעדיין אני חושב שהחוק הזה הוא חוק טוב, הוא צריך לעבור, נכון שהוא יעבור אבל צריך לתת לו את התיקונים הנכונים.
אלי אלאלוף: מיכל בירן ואחריה אילן גילאון.
מיכל בירן: באמת שבאתי לפרגן.
אלי אלאלוף: תיזהרי, בזמן האחרון מי שמדבר בציניות - - -
מיכל בירן: באמת באתי לפרגן אבל זה היה מביך ברמה של קרובי משפחה שמפרגנים לעצמם וזה ממש לא עושה חשק להשתתף בדבר הזה.
מיכל בירן: זה כל כך היה מביך שתהיתי אם יש איזה קשר ליניארי בכמות החנופה לכחלון לבין מקומכם ברשימה בפעם הבאה.
אלי כהן: קרובי משפחה, זה בדיונים אחרים שאת משתתפת בהם.
אלי כהן: אני מדבר על ניגוד עניינים מובהק שקיים והייתי שוקל האם לקחת חלק בדיונים אם הייתי במקומך.
מיכל בירן: אני ממש מודה לך על עצתך.
מיכל בירן: אם אנחנו כבר נכנסים לעניין, יש כאן עוד דבר שמפריע לי וזה שהצעות חוק פרטיות שלכם – שאני מאוד מזדהה עם כוונתך, עם של פולקמן פחות – שלא הצלחתם העביר אותם בנוהל הרגיל, הבאתם אותם בחוק ההסדרים בתמורה לזה שאתם משלמים כל מיני מחירים קואליציוניים כמו עמונה וכמו התאגיד ומוכרים את חופש הביטוי שלנו כדי שהצעות חוק חיוביות כמו אלה יעברו.
מיכל בירן: הרי היינו יכולים לשבת כאן, וישבנו כאן.
מיכל בירן: אני ממש בעד הקונספט של הצעת החוק הזאת ואני לא משלה את עצמי לרגע.
מיכל בירן: הצעת החוק החיובית הזאת, שבגלל שלא הייתם מספיק חזקים בתוך הפרלמנט כדי להעביר אותה בדרכים הרגילות, שילמתם עליה מחירים שאני מאוד מתבאסת שאנחנו משלמים ושהדמוקרטיה הישראלית משלמת.
מיכל בירן: דבר ראשון, עניין עובדתי.
מיכל בירן: אין פנסיה חובה במדינת ישראל.
מיכל בירן: זה צו הרחבה וזה לא חוק.
מיכל בירן: העצמאים היו חלק מהדיונים וברגע האחרון, בגלל המורכבות שהעלו כאן
מיכל בירן: החברים שזה לא היה מספיק גמיש – מה שעודד העלה – והשאלה מה אתה עושה בתקופות קשות, האם בסופו של דבר תממן את זה מהמינוס, שלא הייתה מספיק גמישות ותשומת לב למאפיינים הייחודיים של העצמאים, הוחלט לא להיכנס למהלך המשותף הזה ומאז יש מהלכים וניסיונות לפתור את זה.
מיכל בירן: לגופו של עניין אני מסכימה עם הנאמר שאלה לא דמי אבטלה אבל אני כן חושבת שנוכח המורכבות של הסיטואציה הבאתם הצעה די סבירה בעיני.
מיכל בירן: אגב, לעניין של הקנסות, אני לא מסכימה.
מיכל בירן: כולנו גם עצלנים.
מיכל בירן: אני חושבת שה-500 שקלים האלה מוודאים שלא מעצלנות לא משלמים והם מהווים איזשהו תמריץ לטפל זה.
מיכל בירן: לא שמעתי עדיין, ואולי תגידו את זה בהמשך, מה קורה בתקופות קשות.
מיכל בירן: אני יודעת שבגרסאות קודמות של הצעת החוק כן הייתה כוונה לאפשר דחייה לתקופה מסוימת והשלמה אחר כך, משהו שכן ייתן מענה לעליות והמורדות שמאפיינים את חייו של עצמאי.
מיכל בירן: אני חושבת שבסופו של דבר מה שמטריד את רובנו זה שיש חוסר הגינות בסיסי בכמה עצמאים שלמים לביטוח הלאומי וממה הם נהנים.
מיכל בירן: אני חושבת שבסופו של דבר זה הדבר שמטריד את רובנו.
מיכל בירן: יש כאן צעד בכיוון שאני כן מברכת עליו, כשאתם לא עסוקים להחמיא לעצמכם, אבל מקווה שלא נעשה את זה בחופזה כי עדיין יש כאן הרבה דברים שרוצים לתקן.
מיכל בירן: אגב, דיברת אלי על פנסיית ברירת מחדל.
מיכל בירן: באמת יפה שאתם מזהים רעיונות טובים של אנשים אחרים, זה חשוב, הבעיה היא שלפעמים ביצוע רשלני גורם לזה אחר כך שצריך לתקן את זה שוב ושוב.
מיכל בירן: אני אומרת שכבר התיישנו כאן וכולם מסכימים על הקונספט.
אלי אלאלוף: אילן גילאון ואחריו מר גינדי.
אילן גילאון: אדוני, אני אשנה קצת את הטון כי אני לא פרטי פופר, אני אף פעם לא מקלקל שמחות, מה עוד שכאן בהחלט יש לי גם שמחה פרטית גם חלק מהאנשים מהמעגל ההולך ומצטמצם אני אוהב בתוך הכנסת.
אילן גילאון: אני אומר את האמת.
אילן גילאון: אני חושב שזה כיוון נכון.
אילן גילאון: אגב, הבעיה היא לא בעצלנים אלא הבעיה היא באלה שהם גם רעים, גם מטומטמים וגם חרוצים בעת ובעונה אחת ואתם יש את הבעיה המרכזית אבל לא מדובר בהם כאן.
אילן גילאון: גילוי נאות.
אילן גילאון: הייתי חלק מחיי בעצמי עצמאי.
אילן גילאון: הייתי מתקין אנטנות טלוויזיה.
אילן גילאון: הייתי היחידי בענף שלא היה עיראקי והייתה לו רק רגל אחת.
אילן גילאון: זה היה הייחוד שלי במשך תקופה ארוכה.
אילן גילאון: אני לגמרי מסכים עם רועי שמה שעשיתי כל הזמן זה לא לתכנן את מפלטי המס משום ש-270 אלף עצמאים מעסיקים את עצמם.
אילן גילאון: אף פעם לא קיבלתי את החלוקה הארגונית הבירוקרטית הזאת אלא אם היא אוניברסלית על פי הכנסתו של בן אדם ולכן ההגינות בדרך כלל מייצרת מצב שאתה לא כל הזמן צריך להיאבק.
אילן גילאון: בגדול, כמובן מדובר כאן בלא מעט מן הצדק.
אילן גילאון: אין לי בעיה עם זה שאתם מחמיאים לעצמכם.
אילן גילאון: אגב, גם שעון עומד פעמיים ביום מראה את השעה הנכונה.
אילן גילאון: זאת אחת הפעמים הזאת.
אילן גילאון: פעם הקודמת הייתה בסלולרי.
אילן גילאון: אני מוכרח לציין את הפעם הזאת משום שברפורמה הסלולרית ששר התקשורת היה משה כחלון ומפלתו ליכוד, והיום שר האוצר הוא משה כחלון ומפלגתו היא כולנו.
אילן גילאון: יכול להיות שבפעימה הבאה ישתנה משהו.
אילן גילאון: כמו שאתם יודעים, אותה רשימה – מרצ – זה מה שצריך לשים בקלפיות.
אילן גילאון: יש הבדל גדול משום שמהפעם הקודמת עד הפעם הזאת, שבאמת אנשים יכלו לספר לחבריהם הרבה יותר בזול בטלון על כמה העולם לא טוב והחיים מחורבנים.
אילן גילאון: היום יש בהחלט בשורה ואני רואה בכך את הבשורה ואני לא רוצה ל חסוך לאף אחד שום דבר.
אילן גילאון: יש כמובן כמה שאלות.
אילן גילאון: הם הולכים לעשות מהפכה ויש כבר מצב של תיקון, ואני לא נכנס למחירים, זה לא צריך לעניין את העצמאים.
אילן גילאון: אנחנו כרגע דנים קונקרטית בעצמאים.
אילן גילאון: הנושא של ההגדרה אם אלה דמי אבטלה או לא, אולי הוא פחות מעניין אבל הנושא של הפעימות, כמה פעמים אפשר להשתמש באופציה הזאת, ואצל העצמאים העדיפות תהיה הרבה יותר גדולה, היא הדבר החשוב.
<רועי כהן: הם אמרו שהם יביאו תקנות.
אילן גילאון: הדבר השני שהוא מאוד חשוב.
אילן גילאון: אם קרנות הפנסיה יהיו קרנות ייעודיות או בשוק החופשי, כי אז אין את כוח הקנייה והתנאים מורעים.
אילן גילאון: בסופו של דבר חייבים להתייחס אל האדם העצמאי, אני מתייחס אליו, בפריזמה של מעמד הפועלים.
אילן גילאון: משם זה מתחיל.
אילן גילאון: אנשים שמעסיקים את עצמם וצריך לעשות אתם את ההגינות באוניברסליות של ההשוואה בינם לבין האחרים.
אילן גילאון: לי אין אף פעם טענות לפקידות.
אילן גילאון: תגידו מה שאתם רוצים.
אילן גילאון: מותר לכם להתחנף לשר.
אילן גילאון: יש לי טענות רק לפוליטיקאים וזה מסיבה פשוטה.
אילן גילאון: מעולם לא ראיתי שאתם הפקידים תפסתם את שר האוצר במרתף של משרד האוצר, כבלתם אותו בחבלים, הרבצתם לו מכות ואמרתם לו שיקבל מה שאתם אומרים לו.
אילן גילאון: לכן אין לי טענות אל הפקידות בכלל.
אילן גילאון: אני רק אומר שזה בסדר, יש כאן חברי כנסת ושרים שהופכים את המליאה לבר מצווה הפרטית שלהם בשבח והלל לעצמם, כדאי להבין שזה חלק מהתפקיד שלנו וזה לא צריך להיות דבר יוצא דופן כאשר אנחנו נשלחים לציבור.
אילן גילאון: לגבי ההערה שלך, להזכיר לך מתי הייתה החקיקה האחרונה שלי.
אילן גילאון: זה היה מזמן מזמן, עת הייתי חבר בממשלה.
אילן גילאון: החוק הזה נדמה לי, אם הייתה קצת צניעות, הייתם יכולים להגיד שמקורותיו בחוק שאני הגשתי קודם לכן, הדברים הטובים שבו, אבל אני לא באתי לקחת קרדיטים.
אילן גילאון: אני חוקקתי חוק קטן שנקרא חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות שהוא פחות או יותר האנציקלופדיה של כל המוגבלויות בכל תחומי החיים.
אילן גילאון: חוק קטן וחשוב.
אילן גילאון: ב-2003 הפסקתי להיות חבר כנסת וב-2009 חזרתי ואני עוסק באותו חוק.
אילן גילאון: הוא בהסכמתו של יושב ראש הוועדה.
אילן גילאון: בזה אני עוסק.
אילן גילאון: גם את החוק הזה ניסיתי להעביר ואני מחמיא לך שאתה הצלחת ואני לא.
אילן גילאון: התפקיד שלנו הוא לא שהעצמאים יצביעו בעדנו אלא שאנחנו נצביע בעדם וזה הרעיון המרכזי.
אילן גילאון: התפקיד של הנכים הוא לא שהם יצביעו בעדי אלא שאני אצביע בעדם.
אילן גילאון: זה התפקיד שלנו.
אילן גילאון: לכן, קצת צניעות אף פעם לא מזיקה.
אילן גילאון: הקרדיט מגיע לכם ותקבלו אותו, והנה באתי רק לברך.
אלי אלאלוף: אני רוצה לתקן אותך.
אלי אלאלוף: אני אכן הודעתי שאני כאן לקדנציה אחת - - -
אילן גילאון: אל תודיע את זה יותר.
אלי אלאלוף: אבל אני מודיע לך שאני לא אצא מכאן כל עוד החוק שלך לא עבר.
אילן גילאון: רק שתדע שהפעם היחידה שהייתי בממשלה שנה, אצל אהוד ברק, הצבעתי נגד תקציב המדינה.
אלי אלאלוף: ירון גינדי, בבקשה.
<ירון גינדי: נשיא לשכת יועצי המס.
<ירון גינדי: אני מצטרף לברכות אבל אני חייב להגיד שאם אנחנו לא נבצע את התיקונים הנדרשים בחוק, החוק במתכונתו הנוכחית – ואני אגע מקצועית בלבד בנתונים – אינו טוב למגזר העצמאים.
<ירון גינדי: אנחנו באנו לעשות כאן חוק שיהיה טוב לעצמאים.
<ירון גינדי: אמנם כתבו אותו שכירים, אבל בואו נעשה לו את ההתאמות שהציבור שלנו נזקק להן.
<ירון גינדי: כל מה שאנחנו יודעים לעשות זה לייצג עצמאים 25 שנים.
<ירון גינדי: בואו נתחיל ולאו דווקא לפי סדר החשיבות.
<ירון גינדי: בחוק של אלי כהן, חוק פנסיה חובה לעצמאים, נושא האכיפה קיבל ביטוי בכך שההפקדות היו צריכות להיות – הקנסות וכיוצא בזה על ההפקדות שהיו צריכות להיות – לפי השנה הקודמת ולא לפי השנה הנוכחית, ואני אסביר.
<ירון גינדי: עצמאי, לקראת סוף השנה שלו, לא יודע באמת כמה הוא ירוויח.
<ירון גינדי: יש לו הפרשים במלאי, יש לו פחת, הוא לא יודע בסופו של דבר אם הוא בסוף השנה ירוויח שמונים אלף או תשעים אלף או שבעים אלף שקלים.
<ירון גינדי: מתי הוא יודע את זה?
<ירון גינדי: כשיועץ המס או רואה החשבון מגיש לו את הדוח השנתי כי הוא בעצמו לא יודע לחשב את הפחת שלו ואת הפרשי המלאי שלו, איך הם משפיעים.
<ירון גינדי: אלי כהן השכיל, בעקבות הערה שלנו, לתקן את זה בחוק שלו והייתי מאוד רוצה שזה יתוקן גם בחוק הזה כדי שלא נכשיל את הציבור שלנו.
<שירה גרינברג: הקנס הוא על אותה שנה.
אלי אלאלוף: אני חושב שהנקודה הוצגה באופן ברור.
אלי אלאלוף: תהיה התייחסות מצד אנשי האוצר.
<ירון גינדי: הנושא הנוסף, ונמצאים כאן החברים מביטוח לאומי, תשימו לב מה קורה כאן.
<ירון גינדי: העצמאים החלשים לא נהנים מהטבות שהחוק נותן להם מבחינת הזיכויים במס כי הם לא מגיעים לסף המס.
<ירון גינדי: אבל מה יקרה להם כשהם יקבלו קצבת זקנה?
<ירון גינדי: ברגע שהם מקבלים פנסיה, הם יאבדו את השלמת ההכנסה שלהם בקצבת הזקנה ולכן אליה וקוץ בה.
<ירון גינדי: מה עשינו?
<ירון גינדי: נתנו לעצמאים החלשים את החוק הזה, הם לא קיבלו זיכויים במס עליו אבל כשהם יבואו לקצבת זקנה, הם יאבדו את השלמת ההכנסה.
<ירון גינדי: הוא יכול בגלל אותם 700 שקלים שהוא יקבל פנסיה, לאבד את השלמת ההכנסה שלו.
<ירון גינדי: אנחנו צריכים לוודא – ויושבים כאן החברים מביטוח לאומי אתם אנחנו יושבים במועצה שלנו – שאותו עצמאי חלש לא ייפגע.
<ירון גינדי: להחריג את נושא הפנסיה ממבחן ההכנסה שלו לצורך השלמת הכנסה בקצבת הזקנה.
<ירון גינדי: אם אתם מסדרים את זה, וזה מעוגן בחוק, תודה רבה לכם.
<ירון גינדי: נמשיך הלאה.
<ירון גינדי: אחת הסיבות שאנחנו הסכמנו לחקיקה הזאת – ואני אומר הסכמנו, ויושב כאן נשיא לשכת סוכני הביטוח, גם נשיא לשכת רואי חשבון שלא יושב כאן והיה יחד אתנו, עם לה"ב – זה נושא הרטרו.
<ירון גינדי: תראו מה קרה.
<ירון גינדי: לאורך השנים שכירים במדינת ישראל יכלו למשוך שמונה ושליש מתוך 18 ושליש, שזאת ההפקדה שהייתה נהוגה עד לחוק הפנסיה, יכלו למשוך כ-45 אחוזים מהסכומים שהם הפרישו לפנסיה כסכום הוני, חלקו פטור ממס וחלקו שאינו פטור ממס.
<ירון גינדי: לכן כל מה שביקשנו בחוק הזה, אמרנו שאין בעיה, אתם מעלים לנו את דמי הביטוח הלאומי לעצמאים החזקים ב-1.8 אחוז, אנחנו אתכם.
<ירון גינדי: לא רק זה אלא קחו עצמאי לא חזק שמרוויח 6,700 שקלים נטו ובעקבות החוק הזה, למרות שהוא הפקיד לפנסיה, יש לו חסר כיס של 453 שקלים בהכנסה נטו שהוא יביא הביתה למשפחה שלו, מי שמרוויח 6,781 שקלים נטו – דרך אגב, אנחנו מתואמים עם המחקר של הכנסת שעשינו אתו את העבודה – יהיה לו מחר, יכול היה להרוויח ולהביא הביתה עוד 453 שקלים, אם לא היה את החוק הזה, אבל אנחנו בעד החוק הזה ובעד כל הדברים שנאמרו כאן על השולחן, אבל מה שאנחנו אומרים זה שאנחנו חייבים לא להנציח את האפליה שהייתה בין שכירים לעצמאים בעניין הזה אלא לפתור אותה.
<ירון גינדי: זה לא עולה למדינה כסף.
<ירון גינדי: גם חבר הכנסת אלי כהן שהיה אתנו במשא ומתן עם האוצר, גם שי באבד אמר לנו את זה באופן מפורש, לתת לנו את הרטרו כי אנחנו רוצים מחר שאם עצמאי שהוא כבר 15 שנים עצמאי ובעוד שנה מהיום הוא סוגר את העסק שלו, שהוא יוכל למשוך.
<ירון גינדי: לא נתנו לנו 45 אחוזים כמו לשכירים אלא נתנו לנו רק שליש.
<ירון גינדי: בשנה הבאה הוא יוכל למשוך שליש מהכספים שהוא הפקיד לעצמו, לפנסיה שלו.
<ירון גינדי: הוא יוכל למשוך אותם כפיצויי פיטורים כמו שהחוק הזה מדבר גם רטרו וניתן לו רשת ביטחון, גם לעצמאים שהיו עד היום עצמאים כדי שהוא באמת יוכל להביא פרנסה לילדיו.
<ירון גינדי: הנושא הזה של רטרו מבחינתנו, אם אין כאן רטרו – החוק הזה לא עושה לנו טוב בכלל.
<ירון גינדי: אני אמשיך הלאה.
<ירון גינדי: הנושא הבא הוא נושא ההפקדה.
<ירון גינדי: שימו לב מה קורה כאן.
<ירון גינדי: שימו לב ללקונה המובנית בחוק.
<ירון גינדי: באים ואומרים לנו שאתם זכאים להפקיד שליש ממה שאתם מפקידים ועד תקרה של 12,330.
<ירון גינדי: אבל אתם יודעים מה הלקונה בחוק?
<ירון גינדי: שאנחנו אפילו לא יכולים להגיע לתקרה הזאת כי מה מגיע לנו?
<ירון גינדי: מגיע לנו להפקיד, ההכנסה המזכה שלנו לצורך הפקדה מקסימלית היא 208,800 וזה אומר 17,400 לחודש.
<ירון גינדי: אם נכפיל את זה ב-11 אחוזים, שזה שיעור הניכוי שמותר לנו ונכפיל את זה בשליש שזה שיעור שמותר לנו להפקיד למצב אבטלה, למצב חסכון, לאיזה מצב שאתם רוצים, אנחנו מובנה בחוק מגיעים רק ל-11,300 לשנה ולא ל-12,300 שהחוק מאפשר לנו.
<ירון גינדי: זאת אומרת, כל עוד אנחנו לא מעלים את התקרה שממנה מותר לנו להפקיד, לעולם לא נגיע ל-12,330 שכתובים כאן בחוק שהם פטורים.
<ירון גינדי: מה קורה אצל שכירים?
<ירון גינדי: רק ניתן לכם את תמונת המצב.
<ירון גינדי: אנחנו יכולים להפקיד עד הכנסה מקסימלית של 17,400, 11 אחוזים מזה, שכירים יכולים להפקיד עד פעמיים וחצי השכר הממוצע במשק, שזה אומר 7.5 אחוזים עד 23,654 ואת חלק הפיצויים שלהם, את אותו שליש שנותנים לנו להפקיד להפקדה לפיצויים, הם זכאים להפקיד עד סוף השכר שלהם.
<ירון גינדי: עכשיו בחוק ההסדרים רוצים להגביל אותם בשלושים אלף שקלים.
<ירון גינדי: זאת אומרת שאני מעודד שכירים להפקיד לפנסיה כי הם יכולים להפקיד סכומים משמעותיים לפנסיה ואת העצמאים אני מגביל בהפקדה שלהם ואני אפילו לא אתן להם להגיע ל-12,330 שזה הפטור שמביא אותי לכאן.
<ירון גינדי: כל עוד אנחנו לא מעלים את גובה ההפקדה שלנו, אנחנו עדיין מגבילים את העצמאים בהפקדות שלהם, במיוחד את העצמאים החזקים שפגענו בהם בעוד 400 שקלים לחודש דמי ביטוח לאומי.
<ירון גינדי: הרי שכיר שעובד ומרוויח 18 אלף שקלים ברוטו או עשרים אלף שקלים ברוטו, הוא לא מוגבל בהפקדה שלו לפיצויים, את אותו שליש.
<ירון גינדי: זה בנושא ההפקדה.
<ירון גינדי: עכשיו בואו ניגע בנושא המשיכה.
<ירון גינדי: את ההערה הזאת על ההפקדה, נא לרשום.
<ירון גינדי: תראו מה קורה בנושא המשיכה.
<ירון גינדי: מה הלקונה שמובנית כאן בתוך החוק.
<ירון גינדי: אני יכול להיות עצמאי עשרים שנים והרווחתי עשרים אלף שקלים.
<ירון גינדי: רק שתדעו, עצמאי לפי החוק הזה שמרוויח עשרים אלף שקלים, מביא הביתה לביתו 12 אלף שקלים נטו והוא עם ארבעה ילדים, נניח.
<ירון גינדי: אני עצמאי שהרוויח עשרים שנים עשרים אלף שקלים.
<ירון גינדי: בחמש השנים האחרונות שלי, בגלל שהעסק שלי נקלע לקשיים, אני מרוויח 5,000 שקלים.
<ירון גינדי: מה הצעת החוק הזאת אומרת?
<ירון גינדי: שאני אוכל למשוך כספי אותו שליש פטור ממס רק לפי ה-5,000 שקלים.
<ירון גינדי: אבל רבותיי, אני עבדתי עשרים שנים לפי עשרים אלף שקלים.
<ירון גינדי: מה הדין לגבי שכירים שהצעת החוק הזאת מפלה אותנו באופן בוטה מהשכירים?
<ירון גינדי: שכיר יקבל פיצויים לפי עשרים שנים כפול עשרים אלף שקלים וחמש השנים האחרונות שהוא הרוויח 5,000 שקלים, חמש שנים לפי 5,000 שקלים.
<ירון גינדי: זה בדיוק הדין שאנחנו רוצים להחיל על עצמנו.
<ירון גינדי: לא יכול להיות מצב שעצמאי בשנים האחרונות שלו לסגירת העסק שלו, שהוא נמצא במצוקה והוא מרוויח מעט, פתאום ייחשבו לו את כל הפיצויים שהוא הרוויח כל ימי חייו לפי התקופה הקשה שלו.
<ירון גינדי: אנחנו רוצים להביא חוק טוב לעצמאים ואנחנו צריכים לתקן את זה.
<ירון גינדי: אנחנו לא מבקשים שום דבר שאין לשכירים.
<ירון גינדי: אנחנו מבקשים בדיוק אותו דבר.
<ירון גינדי: דרך אגב, אנחנו מבקשים פחות.
<ירון גינדי: בעניין הזה אני מציע – כדי לא לעשות עניין עם קרנות הביטוח וכדי לא להכביד ברגולציה גם על קרנות הביטוח וכדי לא להכביד ברגולציה גם על רשות המסים – הרי אני הפקדתי לאורך השנים כסף.
<ירון גינדי: הפקדתי תמיד לפי ההכנסה שלי.
<ירון גינדי: לכן כשאני סוגר את העסק שלו או כשאני מגיע לגיל פרישה, אנא תנו לי שליש ממה שהפקדתי.
<ירון גינדי: הרי בעשרים השנים הפקדתי לפי עשרים אלף, אז תנו לי שליש.
<ירון גינדי: בחמש השנים האחרונות הפקדתי לפי 5,000 אלפים, תנו לי שליש.
<ירון גינדי: כבוד חבר הכנסת אלי כהן, גם החמש שנים שהצעת – דיברנו על זה – יכולות בסופו של דבר לפקוע.
<ירון גינדי: פשוט מאוד, כמו שקבעתם בחוק, כמו שקבעת במצגת לשר האוצר, תנו לי שליש מההפקדות שלי ובזה גמרנו עניין.
<ירון גינדי: אז אני יודע שקיבלתי שליש ממה שהפקדתי לאורך השנים ובשליש הזה אני יכול להתמודד.
אלי אלאלוף: כל הכבוד על ההצגה המאוד ברורה ומסודרת אבל בוא נלך קדימה.
<ירון גינדי: נושא נוסף ואחרון.
<ירון גינדי: אני רוצה שנסבר את האוזן.
<ירון גינדי: לשכיר מותר ניכוי מקסימלי של 4,234 שקלים.
<ירון גינדי: לעצמאי הניכוי המקסימלי הוא 1,700 שקלים, ניכוי לצורכי מס, זאת אומרת הוצאה מוכרת.
<ירון גינדי: עכשיו, מה קרה כאן?
<ירון גינדי: אנחנו דיברנו עם האוצר ובאמת רועי עשה לחץ מהותי והצלחנו לקבל עוד תוספת של 0.5 אחוז, אבל מה עשה כאן האוצר?
<ירון גינדי: הוא הכניס את ה-0.5 אחוז לזיכוי, אמר יהיה לכם במקום חמישה אחוזים זיכוי, 5.5 אחוזים, אבל הוא הגביל את זה - מה שלא מוגבל אצל השכירים כי אצל השכירים יש להם שבע זיכוי, 7.5 ניכוי ושמונה ושליש, אבל אותנו הוא הגבל.
<ירון גינדי: הוא אמר, אתה תקבל את החצי אחוז הזה - ואני לא מבין למה ההגבלה הזאת לא הייתה בהסכם - בתנאי שאתה לא ביקשת אובדן כושר עבודה.
<ירון גינדי: מה הקשר?
<ירון גינדי: אתם רוצים שעצמאים לא יפקידו לאובדן כושר עבודה?
<ירון גינדי: איפה השכירים מוגבלים בזה?
<ירון גינדי: מה האפליה הזאת בינינו לבינם?
<ירון גינדי: למה להגביל אותנו בחצי אחוז הזה?
<ירון גינדי: זאת היד הקמוצה עליה דיבר רועי, חבר'ה, החלטתם להוסיף לנו עוד חצי אחוז, ראשית, דיברנו על חצי אחוז בניכוי, הוספתם את זה בזיכוי, זה לא בסדר כי צריך לשים את זה בניכוי וגם אם הוספתם את זה, לא צריך להגביל את זה בנושא הזה של אובןד כושר עבודה.
<ירון גינדי: אלה ההערות המקצועיות שלי.
<ירון גינדי: תודה רבה לכם.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שהרבה דברים כאן
טלי פלוסקוב: נאמרו ובכל אופן אני רוצה להצטרף לברכות לאנשי האוצר.
טלי פלוסקוב: יש כאן אנשים שלא סתם מבצעים את עבודתם אלא באמת רוצים לפתור את הבעיה, מהמקום שבאמת שנים לא טיפלו בנושא הזה אלא דיברו ואנחנו עדים לכך.
טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, אתה בהתחלה שאלת איפה הכסף שהמדינה משקיעה.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לתת כאן הסבר קטן גם לך וגם לכל מי ששואל.
טלי פלוסקוב: אנחנו בעצם מכניסים את הכסף לקופה של העצמאים על חשבון המדינה.
טלי פלוסקוב: במקום שהכסף הזה ייכנס לקופת המדינה, דמי ביטוח לאומי כמו שאנחנו קוראים, או מסים אחרים, אנחנו בעצם מפחיתים את הסכום הזה ובטבלה ובמצגת שהציג לנו האוצר רואים את זה בצורה מאוד ברורה.
טלי פלוסקוב: מה שאהבתי כאן זאת גם הגישה הדיפרנציאלית.
טלי פלוסקוב: אתם לקחתם בחשבון שמי שרמת ההכנסה שלו היא עד 5,000 שקלים, הם מוציאים מקופת המזומנים שלהם רק חמישים שקלים בחודש ו-183 שקלים נכנסים לקופה שלהם על חשבון המדינה, על חשבון אותם דמי ביטוח לאומי שהוא ישלם היום פחות.
טלי פלוסקוב: מי שמעל 10,000 שקלים, יש פה גישה אחרת והיא קצת שונה.
טלי פלוסקוב: לכן אני מאוד מברכת על הגישה עצמה כי באמת אנחנו לא יכולים להתייחס בצורה אחידה לכל בעלי העסקים וכאן הברכה, אדוני היושב ראש.
טלי פלוסקוב: אני בטוחה שכמו שאמר חבר הכנסת רועי פולקמן המטרה הייתה באמת לעזור לעסקים בתקופה הקשה, ברגע שהעסק נסגר.
טלי פלוסקוב: איך אנחנו עוזרים לאותו בעל עסק לעומת אותו שכיר שכאשר הוא מפוטר, הוא מקבל דמי אבטלה.
טלי פלוסקוב: אין לי שום בעיה להסכים עם שינוי מינוח.
טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים כאן על מענק וזה יהיה כפי שהוועדה תחליט.
טלי פלוסקוב: באמת מה שנשאר לי לומר לסיכום אחרי כל הדוברים זה שאני בטוחה שעוד לא פתרנו את כל הבעיות של העצמאים.
טלי פלוסקוב: אני רוצה כאן לברך את לה"ב על הנחישות והעבודה השוטפת שאתם מבצעים מול חברי הכנסת.
טלי פלוסקוב: אנחנו נמשיך בצורה כזאת.
טלי פלוסקוב: תרשו לי לברך את חברי מפלגת כולנו כי באמת אנחנו עושים את זה בצורה שיטתית.
טלי פלוסקוב: ברכות לאלי כהן ולכל מי שעוסק בעבודה הזאת לטובת העצמאים במדינת ישראל.
מיכל בירן: שמענו את אנשי קדימה אומרים בדיוק אותו הדבר.
אלי אלאלוף: אנחנו רוצים להצביע על המיזוג של ההצעות הפרטיות עם הצעת הממשלה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, היועצת המשפטית שלנו תקרא את הסעיף הרלוונטי ונעבור להצעה.
אלי אלאלוף: לאחר מכן נמשישך בדיון.
<ענת מימון: אני אסביר שיש שתי קבוצות של הצעת חוק.
<ענת מימון: יש הצעת חוק של חבר הכנסת אלי כהן שעוסקת באמת בחיסכון ומאוד דומה להצעה הממשלתית שנמצאת כאן, ויש הצעות חוק שביקשו לקבוע דמי אבטלה לעצמאים בתיקון לחוק הביטוח הלאומי.
<ענת מימון: התקנון דורש שזה יהיה באותו נושא ואנחנו מבחינתנו המטרה היא אותה מטרה, לתת איזשהו סיוע לעצמאים ולכן אנחנו מאפשרים את המיזוג הזה.
מאיר כהן: זה משהו שונה לגמרי.
מאיר כהן: אני לא יודע אם אתם יכולים לעשות את זה.
<ענת מימון: יש שלוש הצעות.
<ענת מימון: יש את הצעת פ/1986 שהיא של חבר הכנסת אלי כהן.
<ענת מימון: יש את הצעת פ/666 של חבר הכנסת אלי כהן ורועי פולקמן שזה הביטוח הלאומי.
<ענת מימון: יש הצעה נוספת של חבר הכנסת אילן גילאון, פ/1221.
<ענת מימון: הסעיף שאנחנו ממזגים לפיו הוא סעיף 84(ד) שהוא ממזג בין הצעות חוק טרומיות להצעת חוק שעברה קריאה ראשונה.
<ענת מימון: אנחנו עושים את המיזוג יחד עם הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות הכספים 2017 ו-2018).
<ענת מימון: אני אעיר שלמיזוג הזה גם אישור של ועדת הכנסת וזה יגיע בהמשך לוועדת הכנסת לצורך קבלת האישור.
<ענת מימון: אדוני, אפשר להצביע על המיזוג.
אלי אלאלוף: יש מישהו מבין חברי הכנסת שרוצה להתייחס.
מאיר כהן: הצעה של דמי אבטלה לעצמאים היא שונה לגמרי.
מאיר כהן: אבל אם אומר לי חבר הכנסת גילאון - - -
אלי אלאלוף: זה מה שהוא רוצה.
אלי אלאלוף: אנחנו שאלנו אותו.
אילן גילאון: זה לא מצמצם את בסיס החלוקה.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת מרב מיכאלי, ברוכה הבאה.
אלי אלאלוף: ברוך הבא גם חבר הכנסת איציק שמולי.