GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נתי ביאליסטוק-כהן: לך יש מגבלת מקורות ולי יש מגבלת ראייה, ואנחנו צריכים פעם אחת אולי לשבת ולראות איך מגשרים בין הדברים האלה, ולא שמכתיבים לנו: זה התקציב - - -
אילן גילאון: נתי, הוא שואל אותך מה אתה רוצה – צהוב, שמראש זה צבע לא טוב, אני כבר אומר לך.
<עופר לוי: לא, סליחה, אני מתנצל.
<עופר לוי: את סדר הדברים אני קבעתי.
<עופר לוי: מאחר שהתחייבתי בישיבה הקודמת שנגיש תוכנית להנגשת התחנות לוועדה הנכבדה הזו, ומאחר שלהגיש תוכנית שהיא לא ברת יישום - - -
<נתי ביאליסטוק-כהן: גם ברת זה לא מילה בעברית.
אילן גילאון: עזוב, נו, די.
אילן גילאון: ברת זה בסדר.
<עופר לוי: ברת זה בסדר גמור.
<נתי ביאליסטוק-כהן: לא, זה לא.
<עופר לוי: זה כן.
<עופר לוי: נתערב?
<קריאה: זה בארמית.
<עופר לוי: מאחר שזה לא היה ראוי להגיש תוכנית שאינה ישימה לוועדה הנכבדה הזו, אז ביקשתי את הצוות, שעל רקע הצפי לשימוש ב-step here"", להגיש תוכנית מקבילה.
<עופר לוי: זאת אומרת, שאנחנו נוכל להתחיל ליישם את התוכנית החל ממחר.
<עופר לוי: החל ממחר נוכל לצאת ולנסות להתקשר עם האנשים שיתקינו את השילוט הצהוב.
<עופר לוי: זו התוכנית למעשה.
<עופר לוי: במקביל, לקדם גם את הנושא של "step here", או השימושים הטכנולוגיים היעילים יותר.
<עופר לוי: זאת הייתה ההנחיה שלי, שלא נגיש לכאן תוכנית שלא תוכל להיות מבוצעת החל מהיום שהוועדה מחליטה לקבל אותה.
<עופר לוי: יחד עם זאת, אנחנו יושבים כאן, גם מתוך מטרה, כפי שהראל אמר, לנסות לקבוע סדרי עדיפויות.
<עופר לוי: אנחנו כשלעצמנו, משרד התחבורה, מוכנים להתחיל ליישם כבר ברגע שהוועדה מחליטה, כבר ממחר את התוכנית בקשר לשלטים הצהובים.
<עופר לוי: ובמקביל, אנחנו גם מוכנים ורוצים להמשיך לקדם גם את הנושא הטכנולוגי.
<מיכל שיק הר-טוב: ובעוד שלושה חודשים תוכל לבוא עם תוכנית?
<עופר לוי: זה כבר גבי.
<עופר לוי: אנחנו רוצים להמשיך ולבחון.
<עופר לוי: בוצע פיילוט קטן בהרצליה בשתי תחנות.
<עופר לוי: זה לא מספיק, זה לא נותן מענה.
<עופר לוי: אנחנו צריכים לעשות פיילוט בהיקף יותר נרחב, כדי לראות איך אפשר ליישם את זה, מה העלויות של זה, איך עובד הקשר נהג-לקוח, ואיך הלקוח מצליח להסתגל ליישומון הזה.
<שמואל חיימוביץ: טוב ציפור אחת מאשר שתיים על העץ.
<שמואל חיימוביץ: לא מובן?
אילן גילאון: תבאר.
<שמואל חיימוביץ: מה שמציע עופר הרבה יותר הגיוני ומעשי, ולא להיתלות במשהו שהוא בפיתוח, ובינתיים לעכב.
<שמואל חיימוביץ: שיתחילו לשלט בצהוב.
<שמואל חיימוביץ: יהיה להם פיתוח שיכול להיות יותר טוב מהשילוט הזה – יציגו אותו, אם זה יהיה רלוונטי, אז אפשר להמשיך.
<מיכל שיק הר-טוב: אבל לא יהיה להם כסף.
<שמואל חיימוביץ: סליחה, שיחפשו שני מקורות תקציב, אחד למו"פ והשני להתקנת שילוט.
<שמואל חיימוביץ: זה לא צריך להיות על אותו בסיס.
<קריאה: - - - וקיבל הצעה של 49 שקלים.
אילן גילאון: תראה, אני לא יודע, אנחנו חייבים לקבל פה החלטה, ברור לגמרי.
אילן גילאון: אני גם אומר לכם תמיד: יש תהליכים ויש תאריכים, גם תאריכים הם חשובים בעניין הזה.
אילן גילאון: נלך לכיוון הזה שאתה מדבר עליו.
<עופר לוי: על המערכת בתוך האוטובוס כבר דיברנו קודם.
<נתי ביאליסטוק-כהן: המערכת הזאת יודעת, לפחות בתיאוריה, גם לעקוף את ההחלטות של הנהג לגבי עוצמת הכריזה - - -
<לירית שפיר שמש: אה, אוקיי.
<נתי ביאליסטוק-כהן: זאת אומרת, אם אדם עם מוגבלות יושב באוטו, הוא יכול לנהל את הכריזה.
אילן גילאון: עכשיו, עופר, אני מקבל את התוכנית שלכם, אני רוצה רוויזיה אבל לתקנות.
<אבי רמות: אילן, רק ברשותך, התקן היום מאפשר - - -
<קריאה: התקנות מ-2003?
<עופר לוי: כל האחריות לך שהתקנות מ-2003, הרוויזיה לא מקודמת על כתפי.
<עופר לוי: צר לי.
אילן גילאון: זה אתה?
<קריאה: כל כתפיו.
<קריאה: הוא אשם.
<עופר לוי: אני אשם.
<עופר לוי: התקנות האלה יושבות לי על השולחן מול עיני, לצד מסך המחשב שלי כל היום.
<עופר לוי: כך גם אמרתי לערן אתמול בשיחת הטלפון.
<עופר לוי: צר לי, צר לי באמת, לא הצלחתי לנהל את הזמן שלי כראוי כדי לקדם אותן.
<עופר לוי: הן היו חלק מהיעדים שלי, מהביקורת שאני עובר אצל המנהלים שלי בשנה שעברה, ולא עמדתי ביעד הזה.
<עופר לוי: הן תהיינה גם היעד שלי לשנה הזו, ותקוותי שהשנה הזו אוכל לעמוד בזה.
<עופר לוי: לא, יש הרבה.
<עופר לוי: יש מקום לבצע את הרוויזיה הזו.
אילן גילאון: אמרתי לך, אנחנו מדברים בזמן – בימים, בשבועות.
אילן גילאון: נבקר אצלו במשרד.
<עופר לוי: אתה מוזמן.
אילן גילאון: שלושה חודשים?
<עופר לוי: תקוותי שבשלושה חודשים הקרובים נפעל - - -
אילן גילאון: תקוותי?
<עופר לוי: תקוותי.
<עופר לוי: אני יכול רק להביע את תקוותי.
<לירית שפיר שמש: יש לך עדים, תיזהר.
<נתי ביאליסטוק-כהן: התקווה בת שנות אלפיים.
<עופר לוי: רגע, תתקן אותי אם אני טועה – כן או כנה?
<קריאה: אלחיץ אותו, שיעשה את זה בשלושה חודשים.
אילן גילאון: עופר, קיבלת 120 ימים.
אילן גילאון: אנחנו נוקבים בימים, כדי לתת לזה ממד של דחיפות יותר.
<קריאה: אתי תשב ליד הטלפון.
<לירית שפיר שמש: איך 120?
<לירית שפיר שמש: שלושה חודשים זה 90 יום, יש בעיה בחשבון.
אילן גילאון: אז נתתי לו עוד חודש, ככה ספייר.
<אבי רמות: אילן, אני רוצה הערה אחת, ברשותך.
<אבי רמות: אם מסתכלים על תקן 1918 חלק 4, הוא מאפשר להחליף שילוט סטטי בקולי.
<קריאה: אבל זה לא כתוב - - -
<אבי רמות: זה ברוח החוק, לא?
<אבי רמות: אז הם אומרים את זה כל הזמן.
אילן גילאון: אבל אני רוצה – זה מסוכם העניין הזה, כדי שנוכל להתקדם?
<אריה זדה: אריה זדה, מנהל אגף תקציבים ברשות לתחבורה ציבורית.
<אריה זדה: מכיוון שהתקציב בסופו של יום יגיע על חשבון דברים אחרים, וזה תקציב שהקצו לנו מהאוצר, מה שאני מדבר, על השילוט הצהוב, ואנחנו באמת מבינים את המצוקה של מי שלא יכול לדעת בתחנה מחד.
<אריה זדה: ומאידך, אני גם חשוף לקידום הטכנולוגיה שאנחנו רוצים בתחבורה הציבורית.
<אריה זדה: אז מה שאני מבקש להדגיש, שוב, את מה שאמר עופר, נתחיל עם הפתרון של השלטים הצהובים, אבל אנחנו מעוניינים בכנות לעשות את הפיילוט של ה-"step here".
<אריה זדה: אנחנו מעוניינים לעשות את זה.
<אריה זדה: כלומר, אנחנו לא רוצים לשים 30 מיליון שקלים על שלטים צהובים - - -
אילן גילאון: אריה, אבל קיבלנו את ההמלצה שלכם.
<אריה זדה: אז לכן אנחנו צריכים אולי לוחות זמנים קצת יותר מרווחים, בכדי שיהיה לנו זמן לעשות את הפיילוט ל-"step here".
אילן גילאון: אני בסך הכול רוצה את מה שמתבצע, שיהיה לי רשום, כי אתה לא תהיה פה מחר, עופר לא יהיה פה, אני לא אהיה פה.
אילן גילאון: אני לא יכול לסמוך על זה.
אילן גילאון: נתי לא יהיה פה.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אילן, אני לחלוטין מאמין בכנות בדבריהם, אבל אני אומר לך - - -
אילן גילאון: אתה לא מבין לאיזה מעמד הגעתי.
אילן גילאון: עוד לא שמעתי אותו אומר דבר כזה לאף אחד.
<קריאה: יכול להיות שהוא חולה היום.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אני מאמין בכנות דבריהם, אני אומר לך רק, כי נער אוצר הייתי וגם זקנתי, בעוד שישה חודשים הם יהיו פה, ולא יהיו לכם לוחות זמנים, ולא יהיה להם צפי.
<קריאה: אבל יש פה לוחות זמנים.
<נתי ביאליסטוק-כהן: לא, לטכנולוגיה.
<אריה זדה: לא, אנחנו יכולים לעשות ככל שביכולתנו - - -
אילן גילאון: נתי, אתה לא רוצה - - - מה הייתי וגם זקנתי.
<אריה זדה: אז המצב הזה יכול להיות - - -
<קריאה: לא, צריך מכרז - - - לא, הבירוקרטיות נמצאות בכל מקום.
אילן גילאון: יותר מדי רצון טוב.
<לירית שפיר שמש: רגע, אל תדברו כולם יחד.
אילן גילאון: רק שמוליק.
<שמואל חיימוביץ: יש לנו טכנולוגיה לואו-טק, שהיא טובה לכל האוכלוסייה.
<שמואל חיימוביץ: כולם משתמשים בשילוט המוגדל הזה, לא רק אנשים עם לקות ראייה, רק שכולם יבינו את זה.
<שמואל חיימוביץ: ולכן לא לעבור לטכנולוגיות שכרגע לא קיימות, רק בשביל לפתח אותן וכו'.
<שמואל חיימוביץ: שילכו למדען הראשי לבקש עוד תקציב בשביל פיתוח.
<קריאה: הטכנולוגיות כבר מפותחות - - -
<אריה זדה: אבל מכיוון ש"בתוך עמי אנוכי יושבת", ולא יהיה תקציב נוסף.
<אריה זדה: ולצערי אני אומר את זה, אני לא יודע שיהיה לנו תקציב מעבר ל-30 מיליון, אז בוא ננצל את זה בצורה הכי מיטבית שאפשר.
<אריה זדה: העולם היום הוא טכנולוגי, אין מה לעשות, הכול טכנולוגי.
אילן גילאון: אני תומך בתוכנית שלכם.
<קריאה: אז בוא ניתן פתרון - - - רלוונטי.
אילן גילאון: מה התוכנית של האוצר – התוכנית של עופר?
אילן גילאון: עופר, לך יש תוכנית עצמאית מול האוצר?
<עופר לוי: לא, ממש לא.
אילן גילאון: אבל אנחנו בהחלט רוצים להיכנס ללוח זמנים.
אילן גילאון: אנחנו רוצים שהדברים יהיו מסודרים.
אילן גילאון: הצרפתים אומרים (אומר דברים בשפה הצרפתית) – החשבונות הטובים עושים חברים טובים ואזרחים טובים.
אילן גילאון: והדברים צריכים להיות רשומים וברורים, כי אנחנו עוסקים בדברים שהם לא נקודתיים, אלא על-זמניים.
אילן גילאון: אז אני רוצה 120 ימים, שזה מהווה ארבעה חודשים, לירית.
<קריאה: 120 ימים למה?
<קריאה: לפיילוט?
אילן גילאון: שכל הדברים האלה שאנחנו מדברים כאן - - -
<קריאה: לוחות זמנים ליישום טכנולוגיות.
<קריאה: אה, לפיילוט.
<קריאה: 120 יום לפיילוט?
אילן גילאון: כל הדבר הזה שיש פה, הופך להיות תקנות.
<קריאה: תוך 120 ימים.
<עופר לוי: לא, התוכנית הזו לא תהיה חלק מהתקנות, אדוני.
אילן גילאון: אה.
אילן גילאון: זה בעיה.
אילן גילאון: אז על מה אתה רוצה שאסמוך?
<עופר לוי: על התוכנית.
אילן גילאון: יש לי חדר מלא תוכניות.
<עופר לוי: טוב.
<עופר לוי: תראה, אדוני, אנחנו בישיבה - - -
אילן גילאון: - - - לי אדוני, למה זה - - -
<קריאה: בעיקר כשיש לו חום.
אילן גילאון: אני גם עם חום.
<עופר לוי: אקרא לך בעל חום.
<עופר לוי: תראה, חבר הכנסת גילאון, הייתי כאן בישיבה הקודמת.
<עופר לוי: בישיבה הקודמת אמרתי שאני לא מתכוון להיכנס כאן בוועדה הזאת לניואנסים המשפטיים שקשורים לדעתנו בקשר להסמכה של חוק השוויון לתקנות האלה.
<עופר לוי: התקנו את התקנות האלה במסגרת ההסמכה, וכל מה שמעבר לתקנות האלה חורג מהסמכת המחוקק, מהסמכת החוק המסמיך.
<עופר לוי: זו דעתנו.
<קריאה: זה לפי הפרשנות שלך.
אילן גילאון: המחוקק קובע לעצמו מה בהסמכת המחוקק ועל-פי חוק.
<עופר לוי: אז יש חוק, שהחוק הורה לשר התחבורה להתקין תקנות, ושר התחבורה התקין תקנות, או מציע נוסח של תקנות על-פי המסגרת, לפרשנותי, של החוק המסמיך.
<עופר לוי: ואלה התקנות שהונחו בפני הוועדה הזאת, תקנות של הנגשה של אוטובוסים בין-עירוניים.
<עופר לוי: בישיבה הקודמת אמרתי שאני מודע, במשרד התחבורה אנחנו מודעים לחשיבות ולצורך של הנגשת התחנות במקביל.
<עופר לוי: ולכן אנחנו באופן וולונטרי, מיוזמתנו, הצענו שנגיש תוכנית, שנגייס מימון, שנגייס תקציבים מהראל – שעכשיו הוא עסוק בטלפון שלו.
<קריאה: הוא משיג תקציבים.
<עופר לוי: אבל כדי שנגיע עד הלום, מספיק מים חמים ורותחים עברו בינינו כדי שנגייס את כל התקציבים האלה לתוכנית הזו.
<עופר לוי: אבל כך עשינו.
<עופר לוי: עמדנו בהתחייבויות שלנו, הגשנו לוועדה את התוכנית, הראינו לוועדה שהכוונה שלנו היא כוונה אמיתית וכנה, ושבכוונתנו ליישם את זה.
<עופר לוי: עשינו את זה באופן וולונטרי - - - לא כפתה עלינו.
אילן גילאון: מה עופר, אני עוסק פה בתקנות או בחוקים או בהסדרים ולא בגמ"ח.
<עופר לוי: אנחנו לא עושים גמ"ח, סליחה.
אילן גילאון: הדבר האחרון שאני עוסק בו זה ברצון וולונטרי של מישהו, אתה מבין?
אילן גילאון: לכן התקציב הוא תקציב ממלכתי, והוא נלקח לטובת אותו הסדר שאנחנו רוצים לקיים כאן.
אילן גילאון: ולכן שום דבר שאיננו כתוב, בסופו של דבר מבחינתי הוא איננו קיים.
<עופר לוי: אז מבחינתי אפשר לצרף את הפרוטוקול הזה - - -
אילן גילאון: ואם תגיד לי שאני נאלץ ללכת ולעשות שינויי חקיקה, גם אעשה את זה, בוא נגיד ככה.
<עופר לוי: סבבה.
אילן גילאון: לכן אין פה טובות, שיהיה ברור.
אילן גילאון: אני לא התוכנית ליזמים צעירים.
<עופר לוי: סליחה, אדוני, רגע, אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם.
<עופר לוי: דבר ראשון, אנחנו לא עושים גמילות חסדים, משרד התחבורה עושה הרבה דברים למען התחבורה הציבורית ולמען הנגשת התחבורה הציבורית, גם מעבר לדרישות - - -
אילן גילאון: תגיד מה החששות שלכם, זה יעזור.
<עופר לוי: לי אין חששות.
<עופר לוי: יש לי חוק מסמיך.
<ערן טמיר: הוא טוען שיש בעיה עם ההסמכה.
<עופר לוי: יש לי חוק מסמיך, פעלתי בהתאם לחוק המסמיך.
<אייל לב ארי: יש כאן אי הבנה.
<אייל לב ארי: כשהיושב-ראש דיבר על הכנסת ההתאמה של ההכנות, ההנגשה של התחנות הבין-עירוניות לרוויזיה, הוא התכוון לרוויזיה של התקנות של 2003, שלגביה, לפי מה שאתמול דיברנו, אין בעיית הסמכה.
<קריאה: אה.
<אייל לב ארי: לזאת הייתה הכוונה.
<עופר לוי: סליחה, הרוויזיה, בכל הכבוד, אני צריך לבחון את שאלת ההסמכה.
<עופר לוי: ככל שאני, מבחינת ההסמכה, מהבחינה התקציבית - - - לכלול את נושא הנגשת התחנות הבין-עירונית ברוויזיה – ייעשה.
<עופר לוי: אני אומר שוב: ככל שהנושא של הנגשת התחנות הבין-עירוניות נכלל בחוק - - -
אילן גילאון: אבל עד עכשיו אמרת שלא?
<עופר לוי: אני אומר שלתקנות האלה שמונחות כרגע לפני הוועדה - - -
<מיכל שיק הר-טוב: אבל אם תעשה את זה - - - לא משנה.
אילן גילאון: לא הבנתי על מה התעקשותך.
<עופר לוי: אני לא מתעקש בכלל, נהפוך הוא.
<עופר לוי: באתי בנפש חפצה, עוד בישיבה הקודמת.
<עופר לוי: אנחנו עוסקים כרגע בתקנות הנגשה חושית באוטובוסים בין-עירוניים.
<עופר לוי: זה הדיון כאן.
<עופר לוי: בדיון הקודם הוספתם נדבך נוסף לתקנות האלה ואמרתם - - -
אילן גילאון: אמרנו לך שאין אוטובוסים בלי - - -
<עופר לוי: יפה.
אילן גילאון: בלי התחנה זה כמו חוף בלי סוכת מציל.
<עופר לוי: אמרתי נכון וכך עשיתי.
<עופר לוי: אני אומר שבמסגרת של התקנות האלה – אלה התקנות.
אילן גילאון: אתה יודע מה, עופר?
אילן גילאון: אולי היועץ המשפטי - - - ערן, יש לך הצעה - - - משפטית?
<ערן טמיר: לא יודע אם הצעה, אבל - - -
אילן גילאון: הבנת מה אני רוצה, הבנת מה הוא אומר.
אילן גילאון: תנסה - - -
<ערן טמיר: אם הבנתי נכון מה שעופר אומר, זה שידיו כבולות, כי לפי איך שהוא מבין את החוק המסמיך, הוא לא יכול להכניס בתקנות את הנושא של התחנות.
<אייל לב ארי: בתקנות האלה.
<ערן טמיר: בתקנות האלה.
<ערן טמיר: אני רוצה שזה יהיה ברור גם לפרוטוקול, דעתנו, כנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, שונה בתכלית.
<ערן טמיר: אנחנו חושבים שיש מקום, ואפילו יש צורך, כי לא הגיוני - - -
אילן גילאון: תן לי פרשנות משפטית, לא דעתנו.
<ערן טמיר: דעתנו המשפטית של נציגי הנציבות, אבל יש מחלוקות משפטיות, לגיטימי.
<ערן טמיר: באופן אישי מאוד חשוב לי כן להבהיר לנו כנציבות, להביא את התקנות שכן אושרו או שכן נקראו פה.
<ערן טמיר: אני חושב שאנחנו יכולים מול משרד התחבורה, לעשות את התהליך של הבירור, ולשכנע אותם בהסמכה, ואם צריך גם לערב את היועץ המשפטי לממשלה כדי לסגור את זה.
<עופר לוי: אמרתי כאן קבל עם ועדה, שאני מוכן שהתוכנית הזאת תהפוך לחלק בלתי נפרד מפרוטוקול הוועדה, ועדה של הכנסת.
<עופר לוי: יותר מזה?
<ערן טמיר: לא, זה לא מספיק.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אתה יודע כמה פעמים כיוונתי בפרוטוקולים של ועדות?
<עופר לוי: שמע, אין לי את הניסיון שלך, אני יכול רק לומר איך שאני מנסה לעבוד.
<ערן טמיר: נשמח לקבל מהמנכ"ל או מהשר אמירה מפורשת שהתוכנית הזאת מבחינתם נכנסת כבר עכשיו ב-2017 ליישום.
<ערן טמיר: זה עניין ראשון.
<ערן טמיר: ועניין שני, מאוד מאוד נשמח לקדם את הנושא של בירור נושא הסמכות בד בבד עם זה שכבר נקדם את הרוויזיה כמה שיותר - - -
<עופר לוי: הבנו.
<עופר לוי: בוא נאשר את התקנות האלה - - -
<ערן טמיר: עופר, עם זה התחלתי.
אילן גילאון: ערן, תודה.
<קריאה: לא צריך - - -
<ערן טמיר: מה לא צריך, את הרוויזיה?
<קריאה: הוא לא צריך לאשר את התקנות.
<ערן טמיר: מה זה קשור?
<ערן טמיר: אתה לא רוצה לאשר, אז אתה לא מאשר.
אילן גילאון: עופר, אל תתעצבן.
<עופר לוי: אגיד לכם למה אני כועס.
אילן גילאון: זה טוב שאתה כועס - - -
<עופר לוי: אני נמצא כאן כמשרת ציבור, אני נמצא בשירות המדינה כמשרת ציבור.
<עופר לוי: והתקנות האלה, יש להן ייעוד לשרת ציבור מסוים.
<עופר לוי: יופי.
<עופר לוי: עכשיו, מה שאנחנו עושים, קיימנו דיון ביוני שנה שעברה.
<עופר לוי: עכשיו אנחנו מקיימים שוב דיון בינואר השנה, חצי שנה חלפה.
<עופר לוי: והתקנות האלה, שיש להן תפקיד לסייע לציבור מסוים, לציבור שיושב פה, לציבור שיושבים פה נציגים - - -
<קריאה: סיימת?
אילן גילאון: תעשה לי טובה.
אילן גילאון: בוא, בוא, בוא - - -
<לירית שפיר שמש: גם אני הציבור הזה.
אילן גילאון: בציונות אל תביא לנו - - - אנחנו גם מבינים איזה דבר או שתיים.
<ערן טמיר: הקשבת?
אילן גילאון: ערן.
<ערן טמיר: הוא לא הקשיב.
אילן גילאון: אל תבוא לחנך אותנו, תעשה לי טובה.
<עופר לוי: אני לא מחנך אף אחד.
אילן גילאון: כבר אנחנו לא ברי תקנה, כמו שאתה אומר.
אילן גילאון: תעשה לי טובה, תגדיר לו בדיוק מה אנחנו רוצים עכשיו באופן משפטי, כדי שתבין.
אילן גילאון: אני אומר לך רוויזיה, אתה אומר לי: אין לך הסמכה לעניין הזה.
אילן גילאון: אז אשים את התקנות במה שנקרא cloud, בענן?
אילן גילאון: זה מה שאתה רוצה?
אילן גילאון: אייל, תגדיר את זה - - -
<ערן טמיר: בוא נבדוק, ואם עדיין אנחנו במחלוקת, נביא את זה להכרעה.
אילן גילאון: אני כבר נדרש ליותר מדי עורכי-דין, ואני ממש לא אוהב את המציאות הזאת.
<אייל לב ארי: תבדקו, תחזרו עם תשובה לוועדה, ולפי זה נאשר.
אילן גילאון: תחזרו, תדברו עם – עם השר?
<מיכל שיק הר-טוב: והכי חשוב, תבדקו את התוכנית הזאת, שהיא ישימה.
<קריאה: לא, התוכנית ישימה.
<קריאה: עופר, למה אתה מתנגד?
<קריאה: לזה - - - בתוך הממשלה אם יש סמכות או אין סמכות?
<עופר לוי: רגע, לא ברור לי המצב.
<עופר לוי: ערן, אם השאלה האם הסעיף (ג1(2) מפנה גם לתחנות, לתקנות האלה?
<עופר לוי: או שהשאלה היא האם ברוויזיה אפשר לכלול את התחנות הבין-עירוניות?
<ערן טמיר: אנחנו רוצים בסופו של דברים שלושה דברים למעשה.
<ערן טמיר: אנחנו רוצים שקודם כול, תקדמו את הרוויזיה כמה שיותר מהר.
<ערן טמיר: דבר אחד.
<ערן טמיר: שתיים, אנחנו חושבים שהרוויזיה צריכה להיות גם על תחנות.
<ערן טמיר: אם אתה חושב שלא צריך, אז בוא נקיים את הדיון כמו שעושים בתוך הממשלה.
<עופר לוי: על הרוויזיה?
<עופר לוי: בבקשה.
<ערן טמיר: לקראת הרוויזיה - - - ועכשיו, שזה לא יקרה עוד 20 שנה.
אילן גילאון: חבר'ה, זה לא דיון בין שניכם.
אילן גילאון: סלח לי, ערן.
אילן גילאון: ככל שאתם מסבירים יותר, אני פחות מבין.
<עופר לוי: גם אני לא הבנתי, זה כל העניין.
אילן גילאון: זה יותר מסובך.
אילן גילאון: ערן, אתה מוכן להגדיר את עצמך בדיוק בשלושה משפטים, כפי שאמרת, מה אתה רוצה?
<ערן טמיר: כן, אני רוצה שההתחייבות על התוכנית הזאת תהיה התחייבות ברורה, לא רק לפרוטוקול, אלא גם נניח מכתב של המנכ"ל או של השר.
<עופר לוי: - - - תוכנית שלנו, זה תוכנית של משרד התחבורה.
<ערן טמיר: יש בעיה שהמנכ"ל יכתוב שזאת התוכנית?
<ערן טמיר: אם אתם מתחייבים, אז אתם מתחייבים.
אילן גילאון: שמע, עופר, גש למנכ"ל שלך או לשר שלך.
אילן גילאון: אם אתה רוצה עזרה - - -
<קריאה: לא, אנחנו לא כל דבר הולכים - - -
<עופר לוי: זו דרישה מופרכת ומיותרת לחלוטין.
<עופר לוי: משרד התחבורה הגיע לוועדה בכנסת והגיש תוכנית.
<עופר לוי: אז עכשיו מבקשים להוסיף - - -
אילן גילאון: מה היא מופרכת, שאני רוצה לתת תוקף חוקי לתוכנית הזאת?
אילן גילאון: מה היא מופרכת?
<עופר לוי: לא, הוא לא רוצה לתת תוקף חוקי.
<עופר לוי: הוא רוצה לקבל מכתב, צעטלה מהמנכ"ל - - -
אילן גילאון: אני לא צריך צעטלה.
<עופר לוי: אז זהו, אז אנחנו לא עובדים בצעטלאך.
אילן גילאון: יש פה פרוטוקול.
<ערן טמיר: אז לא צריך.
<ערן טמיר: אז תוותר על זה.
<ערן טמיר: אם הוועדה לא רוצה, אז אני בטח לא יכול לדרוש את זה.
אילן גילאון: אני רוצה את הדבר הזה, זאת אומרת את עיקרון הרצף הזה של התחנה כחלק בלתי נפרד מהאוטובוס.
אילן גילאון: אני רוצה אותו באופן רשמי במסלול הראשי וכתוב, לכולי עלמא.
אילן גילאון: זה מה שאני רוצה.
אילן גילאון: אז תשאל איך אנחנו עושים את זה.
<עופר לוי: בוא נאשר את התקנות האלה, זה מה שאני אומר.
<עופר לוי: בוא נאשר את התקנות האלה, ונבדוק איך אנחנו כוללים את נושא התחנות הבין-עירוניות ברוויזיה.
<ערן טמיר: אני מסכים.
<ערן טמיר: אז זה מה שאמרנו.
<עופר לוי: אז סבבה.
<קריאה: אתם מסכימים.
<קריאה: סוף-סוף.
<קריאה: אז תבינו שאתם מסכימים.
אילן גילאון: מה צריך לעשות עכשיו?
<קריאה: אני לא מבין למה היושב-ראש הושיב אותי בין שניים כאלה שלא מבינים אחד את השני.
<לירית שפיר שמש: רגע, אבל זה לא בגלל חלילה - - -
אילן גילאון: אתה מרחם על עצמך – אתה יודע בין כמה כאלה אני יושב?
<אייל לב ארי: יש ביניכם הסכמה, ערן?
<ערן טמיר: מבחינתי שההתחייבות הזאת תהיה - - - ושנברר.
<ערן טמיר: וגם שהרוויזיה, בעזרת השם, שנגיש אותה עוד השנה.
<עופר לוי: אז בסדר, בואו נאשר את התקנות האלה, יש בינינו הסכמה.
<ערן טמיר: אם היית מקשיב, לא שיניתי משהו - - -
<עופר לוי: לא, לא הבנתי איפה רוצים לכלול - - -
<עופר לוי: אז בואו נאשר את התקנות ונתקדם.
<אייל לב ארי: עופר, למה אתם מוכנים?
<עופר לוי: אנחנו מוכנים שנאשר את התקנות.
<עופר לוי: אני בנפש חפצה מוכן שתיערך בדיקה, איך אנחנו כוללים את נושא הנגשה של התחנות הבין-עירוניות גם במסגרת התיקון של תקנות 2003, מה שנקרא בעגה הרוויזיה.
<קריאה: שנעשה את זה עכשיו.
אילן גילאון: כבוד השופט, כן.
אילן גילאון: איתן מדבר.
<איתן עמרם: הייתי פה לפני חצי שנה, והם ביקשו דחייה כדי לבוא ולחשוב איך מחברים את שני הדברים האלה ביחד.
<איתן עמרם: עכשיו בדקה ה-90 פתאום אומרים שלא.
<ערן טמיר: לא, דווקא הם אמרו כל הזמן.
<ערן טמיר: הם מאוד עקביים - - -
<איתן עמרם: אני שומע.
<איתן עמרם: אל תגידו לי, שמעתי בדיוק מה - - -
<איתן עמרם: הם מחברים את הכול ביחד קדימה.
אילן גילאון: אייל, אתה הפוסק האחרון.
<ערן טמיר: אני מציע שנאשר את התקנות.
<מיכל שיק הר-טוב: אם תאשר את התקנות, ערן, לא יהיו תחנות נגישות.
<ערן טמיר: ואם כבר הם מתחייבים כל כך יפה, שיחייבו את הרוויזיה, כולל את סיום הבירור, ואם צריך גם להכניס את התקנות לתוך הרוויזיה.
אילן גילאון: הוא מוכן לבדוק את זה, איך הוא כולל.
<ערן טמיר: עד 2017.
<ערן טמיר: אפשר לעשות דבר כזה?
<קריאה: אשתדל.
אילן גילאון: מיכל, יש לך משהו להגיד על זה?
<איתן עמרם: אילן, עזוב, נבוא עוד שנה.
<מיכל שיק הר-טוב: אם התקנות יעברו - - -
<מיכל שיק הר-טוב: אילן, אתה היום סוג של בג"ץ, כמו מפקח.
<מיכל שיק הר-טוב: אותו בג"ץ של משרדי הממשלה.
אילן גילאון: אני היום כמו השופט קרקש.
אילן גילאון: את מכירה את השופט קרקש?
<מיכל שיק הר-טוב: לא, אם נאשר את התקנות ככה, אז אנחנו יכולים להגיד שלום - - -
<לירית שפיר שמש: גם אני מתנגדת בלי התחנות.
<אייל לב ארי: עופר, זה ייכנס לתקנות של 2003?
<עופר לוי: תקוותי שכן.
<מיכל שיק הר-טוב: תקוותי.
אילן גילאון: התקווה בת שנות אלפיים.
<עופר לוי: ככל שתהיה לי הסמכה – כן.
<אייל לב ארי: זהו, זה עדיין שאלת ההסמכה.
<מיכל שיק הר-טוב: זה לא יהיה.
<ערן טמיר: אז זאת שאלת הסמכה שתהיה, לא משנה אם לא נעביר את התקנות, עדיין תהיה שאלת הסמכה.
אילן גילאון: אז תבוא שבוע הבא, תגיד לנו מה קורה.
<עופר לוי: אנחנו לא יכולים תוך שבוע לסגור שאלת הסמכה, אילן.
<קריאה: - - - אומרים שמוטב ציפור אחת ביד.
<שמואל חיימוביץ: אני חושב שהדברים בסופו של דבר ברורים כאן.
אילן גילאון: לא ברורים לי.
אילן גילאון: נשבע לך, כשנכנסתי לדיון הזה, היה לי יותר ברור מאשר כשאני יוצא ממנו, אגב נגישות.
<שמואל חיימוביץ: אז אנסה רגע לסכם מה שמסוכם גם על דעת הנציבות, גם על דעת משרד התחבורה.
<שמואל חיימוביץ: ואני מקווה שזה ישכנע גם את הוועדה.
<שמואל חיימוביץ: אל"ף, לאשר את התקנות שעברנו עליהן כפי שעברנו.
אילן גילאון: אבל אומרת לך מיכל, ובצדק היא אומרת, אם אתה מאשר באופן חלקי, זה מה שאישרת.
אילן גילאון: אני רוצה לדעת שיש לי תשובה מהם – הסמכה, מה שאתה רוצה, שאני יכול את המכלול להביא.
<שמואל חיימוביץ: בי"ת.
<שמואל חיימוביץ: אילן, רגע, לא סיימתי.
<עופר לוי: אבל אני עדיין צריך להגיש לך את התקנות על הרוויזיה.
<עופר לוי: תתקע אותי - - -
<ערן טמיר: אבל באמת, על שאלת הסמכות, גם אם אתה לא מאשר עכשיו את התקנות, הוא עדיין אומר שעמדתו מבחינה משפטית שאין לו סמכות.
<ערן טמיר: אז מה עשינו בזה?
<ערן טמיר: עדיין נישאר תקועים, ועדיין צריך לעשות את אותו תהליך שהוא אומר שהוא מוכן לעשות אותו כבר עכשיו.
<ערן טמיר: אז בוא נאשר.
<ערן טמיר: זה משנה לו אם אתה לא מאשר?
<מיכל שיק הר-טוב: אתה יודע מה ההבדל?
<מיכל שיק הר-טוב: שאם נאשר את זה, לא ניפגש פה עוד שלושה חודשים לראות אם הם עשו את הפיילוט של "step here" - - -
<ערן טמיר: אם הוא יזמן אותם - - -
<ערן טמיר: לא, הוא לא הולך לבדוק, הוא התחייב - - -
אילן גילאון: - - - רוצה לאשר לו אחרי שהוא בדק.
<ערן טמיר: הוא התחייב שהוא ישתדל להכניס את זה לתוך הרוויזיה, ואת הרוויזיה הוא יביא ב-2017.
<אייל לב ארי: כן, אבל הוא עדיין לא מתחייב לך - - -
<ערן טמיר: אבל מה הרווחת בזה?
<מיכל שיק הר-טוב: לראות את התוכנית - - -
<ערן טמיר: גם עם תקנות.
<מיכל שיק הר-טוב: בוא נראה את התוכנית לביצוע - - -
<קריאה: אגיד לך למה, כי בעוד שלושה חודשים הוא יצטרך לבוא עם תשובות.
<ערן טמיר: יבוא עם תשובות של מה?
<ערן טמיר: הוא יגיד שיש לנו מחלוקת בנושא - - -
<קריאה: יש לך יועצים משפטיים.
<קריאה: יש לו יועץ משפטי, שידבר עם אייל וגמרנו.
<ערן טמיר: אבל היועץ המשפטי קצת עסוק עכשיו.
<קריאה: מה זה עסוק?
אילן גילאון: סליחה רגע, ערן.
אילן גילאון: עופר ודן אורן, אני מבקש, וערן ואייל, צאו החוצה, תגידו לנו מה לעשות.
<ערן טמיר: אם הוא מתעקש, אנחנו לא יכולים לכפות עליו.
<דן אורן: אין פה מה לעבד, אילן.
<דן אורן: אין פה מה לעבד בעי"ן, אולי יש פה משהו לאבד - -
<מיכל שיק הר-טוב: עם אל"ף.
<דן אורן: - - מבחינת התקנות.
<דן אורן: אין שום דבר שאנחנו יכולים - - -
אילן גילאון: אתה משרד המשפטים, אני מבין, אתה מבטא את עמדת הנציבות במקרה הזה, נכון?
<דן אורן: לא, לא בהכרח.
<דן אורן: אני מייצג את היועץ המשפטי לממשלה.
<דן אורן: נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות זה משרד ממשלתי אחד, לצורך העניין, יחידה ממשלתית לצורך העניין, ומשרד התחבורה זה משרד ממשלתי אחר.
<דן אורן: כששני משרדי ממשלה או שתי יחידות ממשלתיות – יש להן מחלוקת משפטית, במקרה הזה בקשר למה החוק מסמיך או מחייב ומה - - -
אילן גילאון: מה היועץ המשפטי לממשלה אומר?
<דן אורן: זה לא הובא - - -
אילן גילאון: כלומר, צריך להביא את זה לפתחך.
<דן אורן: עכשיו, מבחינה מעשית אפשר לאשר את התקנות, אין שום מניעה שהוועדה תמשיך לעקוב, ואפילו ללחוץ על משרדי ממשלה להגיע להכרעה בעניין.
<דן אורן: כמובן שהכנסת גם יכולה ליזום תיקוני חקיקה, היא סוברנית לעשות את זה.
<דן אורן: ולכן אני לא רואה את היתרון בעיכוב נוסף של התקנות עכשיו.
אילן גילאון: אתה מכיר את הסיפור עם האסיר שהיה צריך להיות מוצא להורג והוא שקל 60 קילו.
אילן גילאון: אז אמרו לו: עד שתעלה למשקל של 80 קילו, נוציא אותך להורג.
אילן גילאון: הוא התחיל לצום ולא לאכול.
אילן גילאון: אמרו לו: למה אתה לא אוכל?
אילן גילאון: הביאו לו את מיטב האוכל.
אילן גילאון: הוא אמר: אין לי מוטיבציה.
<ערן טמיר: אבל זה גם הפוך.
אילן גילאון: ולכן תיגשו - - -
<ערן טמיר: אבל איזה מוטיבציה תהיה לו אם לא תאשר את התקנות?
אילן גילאון: לא, מה זה איזה מוטיבציה תהיה לו?
אילן גילאון: אני לא מאשר עכשיו כרגע שום דבר.
<ערן טמיר: אז מה הרווחת?
אילן גילאון: אני רוצה מכלול של הדברים.
אילן גילאון: נבוא ליועץ המשפטי לממשלה, הוא יגיד לנו מה לעשות.
אילן גילאון: אני לא רוצה את זה בנפרד.
אילן גילאון: אני מקבל את התוכנית.
אילן גילאון: זאת אומרת, ברמה המהותית אני מקבל אותה.
אילן גילאון: אני רוצה לראות אותה חוקית.
אילן גילאון: אז, עופר, תבוא תגיד לנו מה התשובה שלך, ואחרי זה נמשיך.
<עופר לוי: התשובה שלי היא, אדוני - - -
אילן גילאון: לא, לא עכשיו, תשאל.
<עופר לוי: התשובה שלי לא תשתנה, אדוני.
<עופר לוי: התשובה שלי לא תשתנה.
<עופר לוי: התשובה שלי היא כזו: לדעתי, התקנות האלה לא כוללות הנגשה של תחנות.
<עופר לוי: לכן, בין אם התקנות תאושרנה ובין אם לאו, דעתי לא תשתנה.
<עופר לוי: מה שאני כן אומר, שצריך לבדוק את המסלול, כיצד לכלול את הנושא בתקנות של תוכנית הנגשה של תחנות בין-עירוניות במסגרת הרוויזיה, או באמת במסגרת של תיקון חקיקתי.
<עופר לוי: אבל לכל הדעות, גם אם כרגע יוחלט שלא לאשר את התקנות, זה לא ישנה את דעתי בקשר לחוק המסמיך.
<עופר לוי: לדעתי, אי-אפשר לכלול במסגרת התקנות האלה את נושא התחנות.
<מיכל שיק הר-טוב: לדעתך.
<מיכל שיק הר-טוב: בדגש על לדעתך.
<ערן טמיר: אבל מה זה משנה?
<ערן טמיר: את הבירור אפשר לעשות גם - - -