GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דרור גרנית: אני רוצה לחזור ולהזכיר - אמרה נעה, בעניין המימון הכנסנו לסעיף המימון, אותו סעיף 64 שמן הסתם עוד נגיע אליו.
אמיר אוחנה: שהוא לא אומר כלום, בינינו.
אמיר אוחנה: הוא לא אומר שום דבר.
<דרור גרנית: תכף אתייחס לסעיף 64 ביתר פירוט, אני רק רוצה להגיד לעניין המסננות שהן מה שמטריד את חבר הכנסת אוחנה, להבנתי.
<דרור גרנית: אני חוזר ואומר – המסננת השלישית בעצם לא מופיעה פה, והיא המסננת אולי הכי חזקה, הכי משמעותית שמגדירה לא על דרך השלילה – מי לא, אלא על דרך החיוב– מה כן.
<דרור גרנית: בעצם, את המסננת השלישית הזו מלכתחילה חשבתי שנכון להכניס אותה בחקיקה הראשית.
<דרור גרנית: שכנעו אותי ברשות שזה באמת דבר שהוא יותר מורכב, ושצריך לשמור עליו - - - לכן הורדנו אותו לחקיקת המשנה, אבל גם את המסננת השלישית הזו צריכים המשרדים המקצועיים באותם 8 תחומים שאנחנו מגדירים – כל אחד מהם בשיג ושיח עם הרשות לייצר את רשימת הפעילויות, ואז לבוא ולהגיד – בתחום הבריאות כן או לא נטילת דמים, כן או לא מתן חיסונים, כן או לא סיוע למשפחות של מאושפזים בבתי חולים.
<דרור גרנית: ממש לפרוט את הפעילויות ברמה הרבה יותר מדוקדקת, ואז ממילא זה יהיה סינון הרבה יותר מדוקדק.
<דרור גרנית: גם בתחום החינוך, הדוגמה שאתה נותן, חבר הכנסת אוחנה – גם שם משרד החינוך בצוותא עם הרשות הגדירו את הפעילויות הראויות, הנכונות, שבאמת אנחנו חושבים שראוי ונכון לעשות בהן שירות לאומי ואזרחי ומרגע שהדבר הזה ייכנס למסננת שלישית, אזי ממילא יסתננו החוצה אותן פעילויות שאתה חושש לגביהן.
<דרור גרנית: לכן אני אומר – המבחן הוא לא מבחן המימון אלא מבחן הפעילויות, וההגדה הנכונה של הפעילויות, ולכן שלושת המסננות עובדות.
מיכל בירן: כן, אתה מסית וגזען.
אמיר אוחנה: הסתה?
אמיר אוחנה: את קשקשנית.
אמיר אוחנה: איזה פופוליזם.
מיקי לוי: אני אומר כהערת ביניים שגם עירית תל אביב, למשל, נותנת לילדי העובדים הזרים, שמקימה להם גני ילדים וייתכן, בנות שירות לאומי.
מיקי לוי: גם כשמגיעים לבית החולים בת שירות לאומי נותנת להם שירות.
מיקי לוי: לכן, ההגדרות שהתקבלו עכשיו, אמיר, הן סבירות, הן מספקות, אלא אם כן הן לא מתיישבות עם דעתך.
מיקי לוי: מה שאמר היועץ המשפטי ממשרד המשפטים - - -
אמיר אוחנה: יש לי שאלה אליך.
אמיר אוחנה: מחר יבואו לשר שלום ג'רבי אנשי "שוברים שתיקה" ויגידו - אנחנו עוסקים באספקת שירות או טיפול ישיר לאוכלוסייה בישראל בתחום החינוך - - -
אלי אלאלוף: אבל שכחת – הסמכות המרכזית באה מזה שהם מקבלים כסף מהמדינה.
אמיר אוחנה: זו ההצעה שלך, אדוני היושב-ראש, אני אוהב את ההצעה שלך, אבל היא לא כתובה פה.
אלי אלאלוף: אתה יודע למה ההצעה שלך תביא?
אמיר אוחנה: אדוני, ההצעה שלך נפלאה.
אמיר אוחנה: אני מקבל?
אמיר אוחנה: איפה היא?
אלי אלאלוף: כי זה פתיח טוב ללכת לבג"ץ ולתקוע את כל החוק הזה.
אלי אלאלוף: אז אני אומר – בואו נגיד שאנחנו רוצים שמי שיפעל בשירות הלאומי זה מי שמקבל את רוב תקציבו מהמדינה.
אמיר אוחנה: אני מקבל, אבל זה לא מה שכתוב פה.
אמיר אוחנה: מבחינתי – אפילו חלק.
שלום ג'רבי: יש עשרות עמותות שם שלא מקבלות מימון מהמדינה, אז מה - - -
שלום ג'רבי: ודאי.
שלום ג'רבי: עמותה שהיא לא מקבלת מהמדינה, אבל היא עושה דברים נהדרים.
שלום ג'רבי: מה, היא לא תקבל?
אלי אלאלוף: מאיפה הן מקבלות מימון?
שלום ג'רבי: תרומות מאנשים במדינה.
שולי מועלם-רפאלי: הנקודה הזו היא לדעתי הנקודה המרכזית שצריכה להוביל אותנו, גם אמיר בהצעת החוק שלו – וגם פה היתה על זה הסכמה, שמדובר בארגונים שרוב מימונם, מעל 50% מהמימון שלהן הוא ממדינות זרות, זה אחד, ומהצד השני מה שהעלה היושב-ראש בפעם הקודמת שעמותות שאותן אנחנו רוצים לעודד הן העמותות של פה, שאין בהן כניסה של אג'נדה מבחוץ.
<דרור גרנית: אני רוצה לחזור ולומר דברים שאמרתי בישיבה הקודמת בעניין המימון.
<דרור גרנית: אני קודם כל חוזר ואומר – המבחן הנכון בעיניי לשאלה מי ראוי שיהיה גוף מפעיל ומי לא הוא מבחן הפעילויות גופן, ולא נכון למקד את הדיון ב-proxy, שהוא המימון.
<דרור גרנית: יש סעיף על המימון, זה סעיף נפרד.
<דרור גרנית: אנחנו בשאלה על מי ראוי, והדיון צריך להיות בפעילויות.
אלי אלאלוף: אתה לא יכול לעשות את זה מהסיבה הפשוטה שיש הצעת חוק שעברה ועדת שרים.
אלי אלאלוף: יש פה הצעת חוק, אנחנו חייבים להתחשב ברוח של החוק ולא ללכת לחפש את התשובות - - -
שלום ג'רבי: אדוני, יש לי פנייה מארגון להב"ה, שאני כמובן לא נותן להם.
שלום ג'רבי: הם טוענים שאלה פעילויות חינוכיות, ואני לא מאשר להם תקן.
אמיר אוחנה: יבואו להב"ה ויגידו שהם רוצים שירות לאומי, ואז הוא לא ייתן להם וחברת הכנסת מיכל בירן תגיד לו שהוא גזען.
מיכל בירן: לא, אני רק אומרת לך שאתה גזען, לא לכולם.
אמיר אוחנה: "גזען" במילון זה מי שמנצח שמאלן בוויכוח.
אמיר אוחנה: זו ההגדרה.
אלי אלאלוף: אמיר, אני שוב מבקש שתמצא את הזמן לשבת עם היועצת המשפטית שלנו - - -
<נעה בן שבת: אני לא בטוחה שאנחנו בפורום המתאים מבחינת משפטנים לשבת בנושא הזה, כי אני חושבת שפה יש גם שאלות של מדיניות.
<נעה בן שבת: זה לא הכל שאלה משפטית.
<נעה בן שבת: לכן הייתי מציעה אם אפשר להשאיר את זה לרמה של הכרעות של חברי הכנסת, כי יש פה באמת שאלות ערכיות.
<נעה בן שבת: אנחנו מצביעים על בעיות, אבל - - -
אלי אלאלוף: אז אני מבקש לעשות שיעורי בית יחד אתכם, ולחזור לדיון, אבל נעשה את זה בהקדם, כדי שנוכל לסגור את הדברים.
אלי אלאלוף: בינתיים הישיבה נעולה.
אלי אלאלוף: אני מודה לכולכם, הישיבה נעולה.
אלי אלאלוף: אני תמיד שמח לפגוש את החברים מירוחם.
אלי אלאלוף: זו הרגשת בית שיש לי, הרבה שנים אני נמצא בירוחם, חבל שזה בדיון קשה כזה, אבל מצאתי לנכון להתכנס היום בדחיפות ואני מודה לכל מי שבא, ליושב ראש ההסתדרות במיוחד, אבי ניסנקורן, שביקשתי ממנו להיות בדיון איתנו והוא נענה במקום, ואני יכול להגיד שזה היה כבר בתכנון שלו, וחבר הכנסת מיקי לוי וחברי אביגדור יצחקי, כנציג של שר האוצר.
אלי אלאלוף: היום אנחנו ה-17.7.2016, י"א בתמוז תשע"ו, השעה 9:41 ואני מתנצל על כך שהכניסה שלכם התעכבה בגלל הביקורת הביטחונית הנדרשת אצלנו.
אלי אלאלוף: הנושא שלנו היום זה מפעל 'אמיליה קוסמטיקס' שהזמין לשימוע, אמרו לי 28, פה אומרים 21, אז כל מספר הוא, לדעתי, מיותר, היינו צריכים לא להימצא במצב כזה.
אלי אלאלוף: אני חייב לקשור את הדיון פה עם דיון או עם עבודה קודמת, או דוח קודם שלי, שזה דוח העוני.
אלי אלאלוף: שנבין, פיטורים של עובדים מעל 20 שנה במפעל, בדרך כלל ברמת שכר דומה לשכר מינימום, זו הודעה מראש שמדרדרים לעוני.
אלי אלאלוף: מדרדרים את העובדים האלה, שעבדו שנים רבות, וגרים במקום שהוא מתפתח והוא בעיניי אחד המקומות הטובים לעתיד של האזרחים שלו.
אלי אלאלוף: אני מצטער על כך שמגיעים למצב שמפטרים, למרות שאפשר היה לתכנן את זה אחרת.
אלי אלאלוף: מצד אחד, חייבים להודות למפעל ולבעלים שהוא שנים רבות מחזיק מעמד כלכלית ובשנה האחרונה, שההידרדרות הכלכלית שלו או ההפסדים הראשונים שלו והוא כבר מביא לפיטורים של עובדים.
אלי אלאלוף: אני חושב שמי שבא לירוחם צריך לדעת מראש שכללי המשחק של תל אביב אינם תואמים את הצרכים של העיר ירוחם, שכולנו רוצים שרק תתפתח ואנחנו רואים את הפיתוח האדיר שיש בה.
אלי אלאלוף: לכן חשבתי לנכון להזמין דיון דחוף בעניין הזה ולנסות לעזור בכל צורה שהיא כדי שהרוח הזאת של הפיטורים האפשריים יתבטלו.
אלי אלאלוף: תדעו שאלה כללי המשחק שלי, זאת הכוונה שלי ואני חושב שזה נכון לעשות.
אלי אלאלוף: אני גם שמח לציין את כניסתו והצטרפותו לדיון של חבר הכנסת נחמן שי, ברוך הבא.
אלי אלאלוף: תרשו לי לפתוח עם יושב ראש ההסתדרות, זה בסדר?
<אבי ניסנקורן: לא, אני דווקא הייתי רוצה לשמוע.
מיקי לוי: אני ביקשתי הצעה לסדר, אדוני.
<אבי ניסנקורן: אני הייתי רוצה לשמוע קודם את הוועד ואת נציגי ה - - -
אלי אלאלוף: אתה רוצה הצעה לסדר?
אלי אלאלוף: אבל לא נדון בה.
מיקי לוי: לא, לא נדון בה, אני רק רוצה לתת את הדאגה שלי לגבי ההיקפים.
מיקי לוי: אני נחשפתי לכל תעשיית התמרוקים מזה חודשיים וחצי-שלושה, במסגרת הזאת, וזיהיתי את מגמת הפיטורים כבר לפני שלושה חודשים.
מיקי לוי: לצערי במפעל בדרום לא יצא לי לסייר, אבל סיירתי בד"ר פישר, סיירתי במפעל פארפארם, שהבעלים שלו יושב כאן, סיירתי במפעלי פרסיל, שהבעלים שלו יושב כאן.
מיקי לוי: התעשייה בסכנת קריסה, 3,500 איש.
מיקי לוי: חלק מהצרות נובעות מהרגולציה שאנחנו גורמים לה.
מיקי לוי: אני כבר אומר ליושב ראש ההסתדרות, תתכונן, מפעל פאר - - -
אלי אלאלוף: זה הצעה לסדר?
אלי אלאלוף: זה הודעה.
מיקי לוי: דקה, אני מסיים, אדוני.
אלי אלאלוף: לא, בואו נשחק פייר.
אלי אלאלוף: אתה יודע שבינינו תמיד - - -
מיקי לוי: נכון, אבל תן לי שנייה, עוד שני משפטים.
מיקי לוי: אם אנחנו לא נדאג, הוא עומד לסגור מפעל של 80 עובדים, אתה יכול כבר לבקר אצלו, אצל פאר, והוא עומד לפטר כבר מפעל של 40, וד"ר פישר, שמביאים אנשים מכל יישובי הצפון, עומד לפטר אנשים בגלל שאנחנו לא יודעים לעשות את ההקלות.
מיקי לוי: מוצר אחד, שמשנים לו רק את הציור על המוצר והוא צריך לייצא אותו לסין, הוא צריך לעבור את כל הפרוצדורה של 10 חודשים, הייצור נעצר, הוא כבר איבד את ההזמנה והוא הולך לפטר עוד 80 עובדים מהמפעל שלו.
מיקי לוי: אני מביא אזהרה שאנחנו צריכים, אחרי שנגמור את הדיון הזה, לעשות דיון מקיף יותר בכל נושא התעשייה הזו.
אלי אלאלוף: יש תכנון לדון בחוק התמרוקים בזמן הקרוב ביותר.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה להתחייב כדי שלא יתפסו אותי על תאריך מסוים, אבל זה בדרך, זה חוק כבד וכולל.
אלי אלאלוף: אנחנו בהחלט כולנו מודאגים מהמצב שתיארת.
אלי אלאלוף: מי מנציגי העובדים רוצה לדבר?
אלי אלאלוף: תיאמתם ביניכם?
<פולה עמר: אני אדבר.
<פולה עמר: שמי פולה עמר, נציגת העובדים ב'אמיליה קוסמטיקס'.
<פולה עמר: אני עובדת 30 שנים במפעל 'אמיליה קוסמטיקס', עוד מהיותו מפעל מאוד מאוד קטן.
<פולה עמר: אני עדה לכך כמה המפעל התפתח וגדל ואנחנו גדלנו יחד איתו.
<פולה עמר: מדובר כאן בעובדים קשי יום, שנתנו את מרב שנותיהם ומרצם וכוחם בעבודה והיום הם מועמדים לפיטורים.
<פולה עמר: הם כבר קיבלו מכתבי שימוע לפני פיטורים, שזה אומר הרבה.
<פולה עמר: אנחנו כאן כדי למנוע את הפיטורים האלה, כי אנחנו יודעים, גם מצד ההנהלה, שזו רק פעימה ראשונה בטענה שזו הבראה.
<פולה עמר: לנו חשוב לציין, כמו שאתה אמרת, אנחנו בסך הכול עובדים כאן ברובנו בשכר מינימום, אף על פי שאנחנו עובדים כל כך הרבה שנים.
<פולה עמר: אם העובדים האלה יילכו היום הביתה, מאחורי כל עובד ישנה משפחה וסיפור שלם.
<פולה עמר: ישנה עובדת שחלתה פעמיים במחלת סרטן, והיום היא מועמדת, היא בגיל 57, אנחנו יודעים שהאנשים האלה, אם הם ייפלטו, אם הם יפוטרו הם לא ייקלטו למעגל העבודה.
<פולה עמר: זכויות הפנסיה שלהם ייפגעו ואנחנו יודעים מה יהיה הסוף, מצבם הכלכלי יילך ויידרדר ולכן אנחנו נעשה הכול כדי למנוע את הפיטורים שלהם.
אלי אלאלוף: עוד מישהו מנציגי העובדים רוצה להתבטא?
אלי אלאלוף: מהמפוטרים דווקא, אלה שקיבלו את המכתבים?
אלי אלאלוף: אני רואה שיש פה נציגות.
<עליזה סרוסי: יהיה לי קצת קשה, אבל תבינו אותי.
<עליזה סרוסי: שלום לכולם, אני עליזה סרוסי, בת 56, חליתי במחלת סרטן פעמיים, עובדת 26 שנה במפעל, עובדת ניקיון שנשחקת ועושה את העבודה ברצון, בכיף, באהבה, במשכורת 4,500 שקל.
<עליזה סרוסי: הסוג של הפיטורין שלי זה סוג של נקמה מצד המנהל, ככה אני חושבת.
<עליזה סרוסי: ככה אני חושבת, זה נראה לי ככה, כי פניתי לוועד העובדים בשל בעיה מסוימת ומאז המצב התחיל להידרדר אצלי, ביחס, בצעקות כל בוקר מצד המנהל וניבולי פה.
<עליזה סרוסי: זה לא מתאים.
אלי אלאלוף: כשאת אומרת מנהל זה מר שאול שלח?
<עליזה סרוסי: מנהל משק, אפשר להגיד את השם?
<עליזה סרוסי: יורם שוקרון הוא מנהל המשק שלי, שפגע בי והסתכל עליי, כל בוקר כשאני הולכת להביא חומרי ניקוי ושקיות הוא מסתכל עליי 'כמה את לוקחת חומרים?
<עליזה סרוסי: מה את עושה עם זה?
<עליזה סרוסי: ' סליחה, אני באתי לעבוד, אני לא לוקחת את זה לבית, זאת השפלה.
<עליזה סרוסי: והוא צעק עליי לפני כולם ופגע בי לפני כולם.
<עליזה סרוסי: זה אחרי שמונה ניתוחים וניתוח ראש מאוד קשה, ובאתי והמשכתי לעבוד, באתי חולה לעבודה וזה לא מה שמגיע לי אחרי 26 שנה.
<עליזה סרוסי: איפה הכבוד?
<עליזה סרוסי: איפה היחס?
<עליזה סרוסי: ניהול כושל יש שם, לא העובד הפשוט אשם.
<עליזה סרוסי: אנחנו שבנינו את המפעל, הקמנו את המפעל, זה מה שמגיע לנו היום?
<עליזה סרוסי: זה לא מה שמגיע לנו.
<עליזה סרוסי: תודה רבה.
אלי אלאלוף: תודה, גב' סרוסי.
<פולה עמר: אם אפשר להוסיף, ברשותך.
<פולה עמר: אני רוצה לציין שרוב המפוטרים הם נשים, נשים שהן נשים דעתניות, נשים שחושבות ומדברות בקול רם.
<פולה עמר: נשאלה השאלה הזאת את מנהלת משאבי אנוש, היא יושבת כאן והשאלה הזאת נשאלה והיא אמרה בפירוש, 'נשים דעתניות הן נשים ברשימה' ונשים יש להן הגבלה, מוגבלות, אמר רונן לפידות, זה הסמנכ"ל שכרגע אנחנו לא רואים אותו פה.
<פולה עמר: מה זה נשים מוגבלות?
<פולה עמר: נשים שתוך כדי עבודה נפגעו בעבודה, הן נפגעו בבריאותן בעבודה.
<פולה עמר: זאת עבודה סיזיפית וקשה.
<פולה עמר: אני אתן לך דוגמה, עוברים בקו ייצור 10,000 בקבוקים, הנשים האלה, שקוראים להן נשים מוגבלות, יום יום עם כף היד שלהן, בתנועה כזאת חודרנית, סוגרות 10,000 פקקים ויותר ביום.
<פולה עמר: אז תארו לעצמכם מה זה באמת עושה לבריאות שלנו.
<פולה עמר: אז נכון, כשהן נכנסו לעבוד, נכנסנו לעבוד, היינו יותר צעירים, זה היה לפני 30 שנה, כמו שאמרתי, כוחנו ומרצנו היו מותאמים לגיל הזה, היום, אחרי כל כך הרבה שנים שאותן נשים נפגעו, אז המקסימום שהם יכולים לתת, ה-100% שהם יכולים לתת זה 70%, אבל זה מה שהם מסוגלים לעשות והם עושים את זה באהבה וברצון ובמסירות גדולה לחברה, מתוך אכפתיות .
אלי אלאלוף: מישהו מהנהלת החברה רוצה?
<שאול שלח: כן.
<שאול שלח: אני שאול שלח, אני המנכ"ל של החברה.
<שאול שלח: קודם כל אני רוצה להתייחס ולהבטיח, בשביל זה יש שימועים, אני מתחייב, לא יפוטר - - -
אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת פרופ' מנואל טרכטנברג.
<שאול שלח: יש תהליך של שימוע שאני חושב שבשביל זה הוא נועד.
<שאול שלח: אנחנו נעשה אותו בידיים נקיות ובלב פתוח.
<שאול שלח: אני מתחייב שאני, באופן אישי, אהיה מעורב בכל שימוע שעובד יעבור ואף עובד לא יפוטר בגלל שהוא מוגבל ב-70%.
<שאול שלח: זה לא יקרה.
<שאול שלח: אני רוצה לחזור אחורה, אני חושב שאין ספק ואין ויכוח לגבי המצב של המפעל, המפעל נקלע למצב הזה בגלל שבמהלך השנים יש ירידה בהיקף הפעילות בשוק המקומי.
<שאול שלח: זה נובע מזה שהשוק הזה מפנה מקום למותגים מיובאים שבחלקם הגדול לא מיוצרים בארץ והמוצרים שהם תוצרת הארץ, הנתח שלהם הולך ויורד.
<שאול שלח: במקביל, חלק משגיאות וחלק כתוצאה מדברים טובים כמו העלייה של שכר המינימום, או הישגים שעובדים קיבלו, ואני שמח עליהם, בהסכמי עבודה, העלות של העבודה שלנו גדלה ואנחנו מתחרים על עלות של עבודה, אנחנו לא מתחרים על שום טכנולוגיה מיוחדת או דברים שיכולים לתת איזה שהוא יתרון תחרותי מנצח למפעל בתחום שלנו.
<שאול שלח: המצב של המפעל הלך והידרדר ואנחנו יודעים כבר הרבה זמן שהוא מצב לא טוב.
<שאול שלח: אנחנו מדברים פה על בעלים שמעולם לא משך שקל אחד דיבידנד ואין לו כוונה למשוך את זה - - -
<טל אוחנה: זה לא מדויק.
<טל אוחנה: תדבר על בחירת המותגים, שהם קניין רוחני מאוד מאוד משמעותי ב - - -
<שאול שלח: טל, אני מבקש שלא תפריעי לי, אני מבטיח - - -
<טל אוחנה: תדייק ב - - -
<שאול שלח: אני מדייק - - -
אלי אלאלוף: טל, ברשותך, בואו נקיים דיון - - -
<שאול שלח: אני מדייק לגמרי, הבעלים מעולם לא משך שקל - - -
אלי אלאלוף: קודם כל ההערה, כדי שזה ייכנס לפרוטוקול, היא ממלאת מקום ראש המועצה, טל אוחנה.
<שאול שלח: בי"ת, מפעל, לפני שפנינו בכלל לעובדים עם איזה שהוא נושא שפוגע בהם ואני חושב שאנחנו הנהלה מלאה רגישות לכל דבר שפוגע בעובדים, אנחנו קודם כל - - -
אלי אלאלוף: כמה שנים אתה מנהל את המפעל הזה?
<שאול שלח: אני מנהל אותו שנה וחצי.
<שאול שלח: ממאי שנה שעברה אנחנו מבינים שחייבים לנקוט בפעולות כדי להציל את המפעל הזה.
<שאול שלח: קודם כל עשינו חריש עמוק בכל דבר שלא מגיע לעובדי ייצור.
<שאול שלח: ביטלנו, לא פיטרנו רק, ביטלנו כמה משרות?
<אורטל עשור: 27.
<שאול שלח: 27 משרות ניהוליות החל משני חברי הנהלה, שזה שני סמנכ"לים, דרך כל השכבות הניהוליות האחרות.
<שאול שלח: זה 27 תפקידים שלא נמצאים יותר היום.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אתם רוצים שנקשיב לכם גם?
<שאול שלח: זה לא משפט שדה.
אלי אלאלוף: ואני מבקש גם מהצלמים לשבת.
<שאול שלח: אני גם לא מוכן - - - מאחורה ותגידו ש - - - למה?
<קריאה: היא פיטרה את - - -
אלי אלאלוף: גברת, לא שמעת שביקשתי מהצלמים לשבת?
אלי אלאלוף: תשבו, בבקשה.
<שאול שלח: חברים, אנחנו קודם כל פיטרנו מנהלים, מהנדסים, עובדי איכות, כל מי שמאכלס משרדים.
<שאול שלח: כתוצאה מזה מספר המכוניות בחברה ירד מ-47 ל-33, לא בגלל שאנחנו יכולים לקחת למישהו מכונית, אלא בגלל שפוטרו מנהלים ובעלי מכוניות.
<שאול שלח: קיצצנו כל הוצאה שהיא לא נוגעת לעובדים.
<שאול שלח: פה ושם בשוליים חברנו לקפה יותר זול, מנהלים בכירים ויתרו על שכר שלהם, אף עובד לא התבקש לעשות את זה וגם לא יתבקש לעשות את זה.
<שאול שלח: אנחנו חברה ממילא צנועה, אנחנו מנהלים צנועים עם משכורות נמוכות, בלי חשבונות הוצאות.
<שאול שלח: בכל החברה הזאת, כולל לי, אין כרטיס אשראי לאף מנהל.
<שאול שלח: כשאני צריך לטוס למפעל שלנו בחו"ל אני טס באקונומי, גם אם זה במושב האחרון של המטוס.
<שאול שלח: אני לא חושב שהמפעל הזה הוא מפעל מהסוג של בעלים שמושכים כסף ומנהלים שמשתכרים הרבה.
<שאול שלח: ואני רוצה להגיד, אני שמח שלעובדים שלנו יש תנאים טובים.
<שאול שלח: לעובדים שלנו יש תנאים טובים.
<שאול שלח: אני לא רוצה לשבת פה ולפרט אותם, הם תנאים טובים.
<שאול שלח: העובדים השיגו אותם במהלך שנים של עבודה קשה, אבל בתקופה שהמפעל הזה יכול היה להרשות לעצמו לתת את זה.
<שאול שלח: היום התפקיד שלנו זה להציל את המפעל הזה.
<שאול שלח: אף אחד מאיתנו, ואני יכול לדבר על עצמי, לא יותר קל לו ממישהו אחר לעשות את הפיטורים של עובד אחד אפילו.
<שאול שלח: לי זה קשה מאוד מאוד, אבל אני עומד מאחורי זה כי התפקיד שלי והאחריות שלי זה להציל את מקום העבודה של 90% מהעובדים.
<שאול שלח: אפשר להציל את מקום העבודה של 90% מהעובדים, והאלטרנטיבה שהיא מאוד מאוד קרובה, היא מילימטרים מאיתנו, זה שהמפעל הזה לא יתקיים יותר.
נחמן שי: מה האלטרנטיבה?
אלי אלאלוף: שהמפעל לא יהיה.
<שאול שלח: המפעל הזה הוא בדרך לסגירה, אנחנו לא ביקשנו שום סיוע, לא ביקשנו שום דבר.
<שאול שלח: אנחנו חושבים שהמפעל צריך לייצר לעצמו זכות קיום.
<שאול שלח: אנחנו פועלים ימים ולילות בצד של ההכנסות, שלא צריך לדבר עליהן פה, למפעל הזה יש סיכוי, יש לו כמה דברים בשוק האמריקאי, לא בשוק המקומי.
<שאול שלח: על השוק המקומי אנחנו לא בונים כלום, בסקירה של חבר הכנסת לוי הוא שכח להזכיר עוד כמה מפעלים שנסגרו, כמו מפעל מפואר שנקרא חלאבין שלפני שלושה חודשים פשט את הרגל ונסגר ופיטר עשרות עובדים.
<שאול שלח: אנחנו עוברים סיוטים על כל דבר שאנחנו צריכים לעשות ברגולציה ומה שמקלים עליו זה על היבוא, ואני כל הזמן שומע שהולכים להקל עוד ועוד על היבוא.
<שאול שלח: אם המדינה יכולה לעזור, היא יכולה לעזור בזה.
<שאול שלח: היא צריכה לחזק את ירוחם ולייצר שם מקומות עבודה, אנחנו לא יודעים לעשות את זה, אני חייב להציל את מקום העבודה של העובדים שלי ועשיתי את כל מה שאני יכול לפני שהגעתי לעובדים וזה לא מספיק, עובדה שזה לא מספיק, ואם מישהו חושב שאפשר להמציא איזה שהוא פטנט, שיציע אותו, אני בשמחה רבה אקבל אותו במקום לפטר עובד אחד אפילו.
<קריאה: אתה מפטר וקולט עובדים חדשים כל יום.
<שאול שלח: אנחנו לא קולטים עובדים חדשים.
אלי אלאלוף: בבקשה, סיים את דבריך, אדוני, אל תתייחס להערות ביניים.
<שאול שלח: אלה עובדים שלי, מה זה לא להתייחס אליהם?
אלי אלאלוף: זה יגרור אותנו לדיון לא מסודר, ברשותך.
<שאול שלח: אנחנו מוכנים, אנחנו מנהלים את התהליך הזה כבר הרבה הרבה זמן, עברנו אותו בשלבים עם ההסתדרות מהמרחב עד תל אביב, ראש המועצה היה מחובר לכל הדרך.
<שאול שלח: עוד דחייה ועוד דחייה ועוד דחייה, וכל פעם 'תנו לי חודש' ובינתיים המצב במפעל לא מאפשר להמשיך ולדחות את זה.
<שאול שלח: אנחנו חייבים לצאת לחלק הזה של תכנית ההבראה, מיידית.
<שאול שלח: ואני רוצה להבטיח, לעובדים שלי קודם כל, אנחנו פתוחים ורוצים כל דבר אחר שיכול להציל את המפעל, אבל אני יודע, אני ישבתי על זה ימים ולילות, על כל מספר ועל כל מילימטר של משהו שאפשר לעשות אחרת.
<שאול שלח: אנחנו לא יכולים להציל את המפעל הזה בלי שהעובדים יירתמו, בלי שהם יהיו חלק מזה, אנחנו חברה של עובדים, אנחנו לא חברה של טכנולוגיה או של פטנטים או של מותג או של משהו אחר.
<שאול שלח: אנחנו חברה של עובדים, העובדים זה החברה, החברה זה העובדים.
<שאול שלח: אם העובדים לא יהיו חלק מזה ולא יירתמו לזה אי אפשר להציל את המפעל.
אלי אלאלוף: יושב ראש ההסתדרות, בבקשה.
<אבי ניסנקורן: קודם כל אני מברך על הישיבה, אני חושב שזו ישיבה חשובה.
<אבי ניסנקורן: בואו נדבר על העקרונות.
<אבי ניסנקורן: עיקרון ראשון, המפעל צריך לעמוד בזכות עצמו ובאמת בסופו של דבר לעבור לפסים של רווחיות.
<אבי ניסנקורן: אני לא חושב שיש פה מישהו בחדר שחושב אחרת.
<אבי ניסנקורן: עיקרון שני, פיטורים זה צעד אחרון, צעד אחרון בטח במקום כמו ירוחם ולא צעד ראשון.
<אבי ניסנקורן: והעיקרון השלישי, מדינת ישראל צריכה לעזור לפריפריה ולמקומות כמו ירוחם.
<אבי ניסנקורן: אני שמח שנמצא פה אביגדור יצחקי, שידבר אחריי, אני מניח.
<אבי ניסנקורן: אלה שלושת העקרונות שאנחנו צריכים לעבוד לפיהם.
<אבי ניסנקורן: עכשיו, אני לא מקבל את מה שאתה אומר, לא מקבל.
<אבי ניסנקורן: ביום חמישי בערב היה אליי טלפון, הייתה הצעה שלי להקפיא את הפיטורים ולעשות השבוע ישיבה אצלי.
<אבי ניסנקורן: מי שסירב לזה זו הנהלת המפעל.
<אבי ניסנקורן: לא מקבל.
<אבי ניסנקורן: כשאתה מדבר פה בכזאת רגישות וכשהייתה הצעה לעצור את הפיטורים, להקפיא את השימועים, לעשות השבוע, לא עוד חודש, ישיבה אצל יו"ר ההסתדרות לחפש פתרון, אתם אמרתם לא.
<אבי ניסנקורן: אתם זה אתה, זה הבעלים, זה היועץ המקצועי - - -
<שאול שלח: זה - - -
<אבי ניסנקורן: לא, זה אתה, הבעלים והיועץ המקצועי שלך.
<אבי ניסנקורן: גם הבעלים.
<אבי ניסנקורן: אני לא מקבל את זה, לא מקבל, כי כשאנחנו מדברים על העיקרון של צעד אחרון אתה מדבר על אנשים שמחר אתה יודע, אתה שנה וחצי פה, הם 20 שנה פה - - -
<אבי ניסנקורן: 30 שנה, והם ייפלטו משוק העבודה ואין להם מקום עבודה אחר.
<אבי ניסנקורן: הם אנשים קשי יום, הם מקיימים בסופו של דבר את המשפחות שלהם, זה לא רגישות חברתית.
<אבי ניסנקורן: אני לא בטוח שאי אפשר להתייעל עדיין במקומות אחרים, אני עדיין לא בטוח שאין שומן שאפשר לייעל אותו, אפשר לעשות גם פתרונות בצד העובדים.
<אבי ניסנקורן: אני לא אומר שאי אפשר להירתם, אבל לבוא ולהגיד 'אנחנו ממשיכים עם זה בכל מחיר' ואתה מדבר איתי שבשימועים תהיה רגיש, איפה ההסתדרות?
<אבי ניסנקורן: איפה ועד העובדים?
<אבי ניסנקורן: בשביל זה בדיוק יש ועד עובדים והסתדרות, לא בשביל לסמוך על הרגישות שלך, כי אתם לא הוכחתם רגישות.
<אבי ניסנקורן: הרשימה היא לא הוכחה של רגישות, זו רשימה חסרת רגישות.
<אבי ניסנקורן: יש פה הטיה מאוד מאוד לא בריאה של נשים מול גברים פה.
<שאול שלח: אני יכול לענות באיזה שהוא שלב?
אלי אלאלוף: לא מיד.
<אבי ניסנקורן: אחר כך, אני לא הפרעתי לך.
<אבי ניסנקורן: בוא נגיד את האמת, אתה באת לפה לישיבה לפרוטוקול.
<אבי ניסנקורן: אני אומר לך, זה חמור מאוד.
<אבי ניסנקורן: חמור מאוד.
<אבי ניסנקורן: כשבא נציג משרד האוצר ביום חמישי ואומר 'אנחנו מוכנים לסייע, תקפיאו לצורך דיון מסודר' ואתם אומרים לא, זה חמור מאוד.
<אבי ניסנקורן: אני חושב שזאת גישה מאוד מאוד צרה, מאוד מאוד לא רחבה, ואני אומר בכוונה, אמרתי בעלים, כי בסופו של דבר הבעלים מעורב פה ואתה מקבל הנחיות מלמעלה.
<אבי ניסנקורן: לצערי שלחו אותך לפה כנראה כ - - - כדמות שאותה אפשר להתקיף.
<קריאה: עלה תאנה.
<אבי ניסנקורן: וחבל.
<אבי ניסנקורן: כי מה שהיה מצופה ממך היום, לבוא ולהגיד 'אני אחפש אלטרנטיבה, יש לי מצב קשה, אני צריך להבריא את המפעל, זה התפקיד שקיבלתי, זה תפקיד שמוטל על הכתפיים שלי, אבל אני אחפש אלטרנטיבה', ולחפש אלטרנטיבה זה לחפש אלטרנטיבה, זה לבוא ולהגיד שזה צעד אחרון, בואו ננסה למנוע אותו ביחד, ביחד זה גם עם המדינה, כי פה יש פריפריה ואנחנו צריכים להציל את הפריפריה וצריכים לקדם את הפריפריה, אבל ביחד נחפש אלטרנטיבה.
<אבי ניסנקורן: ולא להגיד אני ממשיך, אני רגיש, העובדים הם המפעל אבל אני ממשיך.
<אבי ניסנקורן: זה לא מקובל עליי.
<אבי ניסנקורן: זו גישה, לדעתי, לא מאוזנת.
<אבי ניסנקורן: כשהיו מצבים קשים אני ידעתי להבריא מפעלים, אני הבראתי את מגה, אבל היה לי שותף שראה איתי עין בעין, לא מישהו שאומר אפילו לא מחכים לישיבה אצל יו"ר הסתדרות וממשיכים בהליך פיטורים.
<אבי ניסנקורן: זה לא מקובל, זה הליך לא מאוזן.
<אבי ניסנקורן: לכן אתם צריכים לקבל החלטה, זה בסדר גמור שאתם תילחמו נגד כל העולם, אבל יש לזה תוצאות.
<אבי ניסנקורן: יש פה משהו לא מובן.
<אבי ניסנקורן: אם צריך לעשות הפסקה או לעשות עוד ישיבה, שהבעלים יבוא, אין בעיה, אבל אם אתה יושב פה אתה צריך להיות מסוגל לקבל החלטה, כמו החלטה פשוטה, לעכב פיטורים ולשבת ולחפש פתרון.
<אבי ניסנקורן: לא עוד חודש.
<אבי ניסנקורן: זו החלטה פשוטה, אין סיבה שהחלטה כזו לא תהיה בסמכות מנכ"ל, ביום חמישי אחרי שיחה עם יו"ר ההסתדרות ונציג האוצר.
<אבי ניסנקורן: אם לא, זה אומר דרשני לגבי הכוונה שלכם באמת ללכת לקראת ציבור העובדים פה במפעל.
אלי אלאלוף: בבקשה, אביגדור יצחקי, ואני מתנצל שהוא אמור לעזוב אותנו מיד אחרי דבריו.
אביגדור יצחקי: ירוחם היא עיר בהתפתחות מאוד גדולה, מה שקיווינו באמת הרבה מאוד שנים.
אביגדור יצחקי: רק לשם הדוגמה אנחנו מציעים היום 180 דירות שם במחיר למשתכן ויש 4,000 נרשמים.
אביגדור יצחקי: זאת אומרת שהביקוש לדירות בירוחם הוא גדול ואנחנו נמשיך ונפתח את העיר כמה שרק אפשר.
אביגדור יצחקי: יושבים על תכנית אסטרטגית, אבל קודם כל זה בעיקר בזכות האנשים שנמצאים בירוחם, בראשם ראש העיר והאנשים שעובדים איתו וממלא מקום ראש העיר ומנכ"ל העירייה שנמצאים פה, שבאמת עושים עבודת קודש ימים כלילות.
אביגדור יצחקי: ראש העירייה לא היה בכל העניין הזה.
אביגדור יצחקי: ביום חמישי בבוקר קראנו את ההסתגרות של העובדים במפעל, שר האוצר ביקש ממני, כמי שיש לו ניסיון גם מקצועי, רואה חשבון, גם הייתי מנכ"ל משרד ראש הממשלה, פתרנו, לא עם ניסנקורן, עוד עם עמיר פרץ, הרבה מפעלים הקמנו חזרה על הרגליים, מפעלי טקסטיל שבזמנו קרסו אחד אחרי השני, אבל מצאנו לעובדים פתרון בסוף ופתרון ראוי, וזה מה שחשוב בסוף, למצוא את הפתרון לעובדים.
אביגדור יצחקי: אני מוכרח לומר, קצת בשביל ההיסטוריה, המפעל הזה בירוחם הוקם לפני הרבה שנים על ידי האבא של מורי ארקין, ולימים מכרו את המפעל, למפעל יש שני מוקדים, האחד תרופות, השני קוסמטיקה, חברת פריגו קנתה את המפעל, את התרופות השאירה בידיה ואת החלק של הקוסמטיקה מכרה לבעלים הנוכחי של המפעל, הנ"ל לקח את כל המותגים של המפעל הזה ומכר אותם.
אביגדור יצחקי: אני יודע את הסכום, מבחינת צנעת הפרט אני לא רוצה להזכיר אותם, כך שהאמירה 'לא משך דיבידנד מהמפעל הזה', היא לא מדויקת בלשון המעטה.
נחמן שי: המספרים פורסמו.
אביגדור יצחקי: בסדר, אבל אני לא רשאי, חבר הכנסת.
אביגדור יצחקי: אני רוצה לומר - - -
אלי אלאלוף: אין לו את החסינות שלך.
אביגדור יצחקי: אני דואג לחסינות שלי בעצמי, זה בסדר.
אביגדור יצחקי: היום המפעל, אחרי שמכר את המותגים, מייצר פרייבט לייבל לשתי רשתות הפארמה הגדולות בישראל וגם למפעל סנו וגם לוולמרק בארצות הברית, לצורך זה הוא גם הקים מפעל בארצות הברית.
אביגדור יצחקי: המפעל לא רק במצוקה כספית גדולה, לעניות דעתי, אחרי שעיינתי בדוחות הכספיים, אני תמיד אומר שהדברים העיקריים, כשאתה מסתכל על מאזן, כרואה החשבון, זה המלאי פלוס הלקוחות החייבים אל מול ההתחייבויות לספקים ולבנקים, אז המצב הוא לא כזה גרוע באמת.
אביגדור יצחקי: זה נכון שהמפעל, על פי הדוחות המבוקרים שלו, הפסיד 5 מיליון שקל, או למעשה 7 מיליון שקל, אחרי שקיזזו את רווחי המפעל בארצות הברית, לפי דעתי גם אין כוונה של הבעלים לסגור את המפעל וזה נאמר בפה מלא.
אביגדור יצחקי: המפעל לא ייסגר, זה מפעל שיש לו הזמנות כרגע ויש לו דברים אחרים, הוא צריך להתייעל, הוא צריך להבריא את המוטיבציה ואת העבודה ואת כל מה שצריך על מנת להביא למצב שבו המפעל יעיל הרבה יותר.