GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ג'ורג' שריקי:
אני לא רוצה להיכנס לדבר הזה משום שזה קשור לשיטת עבודה ולעניין הכספי.
יעקב ליצמן:
זה סוד.
ג'ורג' שריקי:
יכול מאוד להיות שקופת חולים כללית למרות היבוא המקביל שלה קונה יותר יקר ממני, אני לא יכול לומר לך.
ג'ורג' שריקי:
אני מסכים עם בתיה לחלוטין, למרות שיש לנו הרבה פעמים התנגשויות חזקות, שהבעיה היא כוח אדם.
ג'ורג' שריקי:
אנחנו פה נראה אסון טבע אם לא יהיו מספיק אנשים כדי לבדוק בתחנות דלק, במכולות.
ג'ורג' שריקי:
תבינו דבר אחד, למרות שעם ישראל הוא עם חכם, זה יביא לאסונות אדירים, כי כל בעל מכולת יחשוב שיש לו זכות למכור את התרופה והוא לא יבדיל בין אקמול לבין תרופה אחרת.
דוד טל:
למה זה לא קורה באנגליה?
דוד טל:
שר הבריאות היה שם לפני שלושה או ארבעה חודשים והוא התרשם לטובה.
דוד טל:
הוא התרשם שזה מוזיל מאוד את התרופות, כמדומני ב-30%.
ג'ורג' שריקי:
לפני עשר שנים בארצות הברית היה בערך 37% OTC שנמכר.
ג'ורג' שריקי:
היום אתה מתחת ל-22%.
ג'ורג' שריקי:
הם הורידו מהמדפים הרבה מאוד מוצרים.
ג'ורג' שריקי:
רוב הדברים שאתה רואה היום הם דברים בנליים לחלוטין כמו: טיפות עיניים, טיפות אוזניים, שכמעט ואין בהם סכנה.
גל הרשקוביץ:
אני רוצה להזכיר לך שאנחנו ב-10%.
גל הרשקוביץ:
אתה יודע מה שזה אומר.
גל הרשקוביץ:
אנחנו כמעט חצי מהם.
ג'ורג' שריקי:
עם כל הכבוד לאינטליגנציה של הישראלים, אני מקווה שאני אתבדה בכל עניין שחרור התרופות.
ג'ורג' שריקי:
תבינו דבר אחד, אקמול יכול להיות רעל.
יעקב ליצמן:
אדוני יודע שעל בקבוק קוקה-קולה דיאט כתוב שאסור לשתות כמות גדולה מזה כי זה רעל.
גל הרשקוביץ:
האם אני לא מחזיק מדליק פחמים או מוצרים כימיים אחרים בבית?
גל הרשקוביץ:
יש לי אותם בבית.
ג'ורג' שריקי:
יש להם בסך הכל ששה רוקחים מחוזיים ואני שואל מי יבדוק את תאריך התפוגה של התרופה?
ג'ורג' שריקי:
הם צריכים עוד כוח אדם.
גל הרשקוביץ:
הם יצטרכו כוח אדם.
גל הרשקוביץ:
נתתי כוח אדם.
גל הרשקוביץ:
גם ביבוא מקביל נתתי ואפילו לא התווכחתי, וזה נשאר.
גל הרשקוביץ:
נתנו ולא קיצצנו.
בתיה הרן:
אמת ויציב, אני מאשרת.
ג'ורג' שריקי:
תרופת הפלקווניל היא אותו מוצר שנמכר בצרפת.
ג'ורג' שריקי:
אני נוסע לבדוק את האמינות של הניירת.
ג'ורג' שריקי:
אני מכניס את הסחורה שלי למכולה לפני שאני מביא אותה.
ג'ורג' שריקי:
אני אוסר עליהם לפתוח את החבילה.
ג'ורג' שריקי:
אני אחראי על התרופות של החברים שלי, אין לי ברירה אחרת.
ג'ורג' שריקי:
אוי ואבוי לי אם משהו יקרה לאחד הרוקחים.
ג'ורג' שריקי:
אני מדייק כל כך משום שאני מפחד שירמו אותי ושאני ארמה אותם ובכך למעשה אפגע בקליינט שלהם.
דוד טל:
חבר הכנסת מודי זנדברג, בבקשה.
אליעזר זנדברג:
אני רוצה להתייחס לוועדות השונות באגף הרוקחות.
אליעזר זנדברג:
אני רוצה לדעת מי חבר, איך יודעים מי חבר?
בתיה הרן:
כולם יודעים מי חבר.
בתיה הרן:
רשימת החברים מתפרסמת, היא גלויה לעין.
בתיה הרן:
זה לא מפורסם באתר שלנו.
בתיה הרן:
אבל, מי שפונה מקבל.
אליעזר זנדברג:
זאת אומרת, כל אזרח יכול לצלצל אלייך ולבקש?
בתיה הרן:
כן, כל אחד.
אליעזר זנדברג:
שנית, מה קורה עם פרוטוקולים של הישיבות האלו?
בתיה הרן:
יש לנו בעיה לכתוב פרוטוקולים.
בתיה הרן:
בארצות הברית למשל, הדיון שמתקיים בנושא תרופות הוא דיון פתוח.
בתיה הרן:
אדם מהרחוב אפילו יכול להצטרף.
בתיה הרן:
זה נערך ב"היכל התרבות" שלהם, במקום גדול.
בתיה הרן:
ישנן הקלטות, ישנו חבר מתרגמים שמתרגם וכו' וכו'.
בתיה הרן:
לנו לא יכולים להמליץ על מערכת כזו ואנחנו גם לא חושבים שזה כל כך חשוב, אלא אם כן מישהו באמת יראה לנו אחרת .
אליעזר זנדברג:
מה זאת אומרת?
בתיה הרן:
יש לנו דיון שהוא פתוח ויש לנו סיכום ברור ופרוטוקול שהוא נכתב על דעת כל חברי הוועדה.
אליעזר זנדברג:
האם עיתונאי ואזרח יכולים לשבת בדיון פתוח?
בתיה הרן:
לא חשבתי על זה, יכול להיות שכן.
אליעזר זנדברג:
איך זה עובד?
אליעזר זנדברג:
האם ישנו רופא אחד שהוא מוזמן יותר פעמים ורופא אחר שהוא מוזמן פחות פעמים?
בתיה הרן:
חברי הוועדה מוזמנים כולם.
אליעזר זנדברג:
מי מינה אותם?
בתיה הרן:
מנכ"ל משרד הבריאות.
דוד טל:
אני לא רוצה להטיל שום דופי באף אחד מחברי הוועדה המתנדבים.
דוד טל:
אבל, את מבינה שלכל חבר ועדה שכזה יש כושר ויכולת בלתי רגילה לעצור תרופה אחת ולהריץ תרופה אחרת.
דוד טל:
הוא לא צריך לקבל משכורת, די לו שיעכב תרופה אחת והמניות של התרופה האחרת יעלו עד השמיים.
דוד טל:
הוא באמת לא צריך יותר מכך.
בתיה הרן:
אמת.
דוד טל:
אני שוב מדגיש, אני לא מתכוון להטיל דופי באף אחד מהם.
דוד טל:
יש לי דעה טובה על חלק מהרופאים.
דוד טל:
אני חושב שהם עושים את עבודתם נאמנה.
דוד טל:
אני רק רוצה לספר לכם כי הגיע אליי נציג של תרופה על בסיס טבעי לטיפול במחלת הסרטן, והוא ביקש ממני לעכב תרופה גנרית שאמורה להיכנס.
דוד טל:
אני אמרתי לו שאני לא מוסמך לזה ושזה לא התפקיד שלי.
דוד טל:
עם זאת, אמרתי לו שאם הוא יאמר לי שהתרופה הגנרית יכולה לפגוע בבריאות העם ושיש לה השלכות ותופעות לוואי חמורות אז אני מוכרח להתערב ולבדוק את הנושא הזה.
דוד טל:
אבל, כל הנושא הכלכלי הוא עניין של התחרות שלו עם התרופה האחרת.
דוד טל:
הוא אמר לי שהוא יכול לתת לי רשימה של רופאים מהשורה הראשונה שיאמרו לך שהתרופה הגנרית הזו היא מסוכנת, עם תרופות לוואי חמורות, בעוד שהתרופה שלי היא תרופה טובה שאין לה השלכות כאלו ואחרות.
דוד טל:
הוא אמר שהוא אפילו מוכן להוריד את המחיר, הוא היה מוכן שאנחנו ננקוב את המחיר.
דוד טל:
ביקשתי ממנו את רשימת הרופאים והוא באמת נתן לי רשימה של רופאים מהשורה הראשונה בארץ שמטפלים בסרטן.
דוד טל:
אני הזמנתי את כולם או את רובם ביחידות לפגישה איתי.
דוד טל:
לזכותם ייאמר שהם אמרו שהם מוזמנים לקונגרסים ולכנסים, ושהקונגרס הזה הוא יותר שבוע כיף שבו יש חופשת סקי.
דוד טל:
אבל, כל הרופאים בלי יוצא מהכלל אמרו:
דוד טל:
אנחנו מודיעים לך שאין שום בעיה בתרופה הגנרית.
דוד טל:
זאת אומרת, בניגוד למה שהוא חשב, ברור שאין שום בעיה עם התרופה הגנרית.
דוד טל:
הוא חשב שהם יצדדו יותר בתרופה שהיא על בסיס טבעי.
דוד טל:
ברור שמעבר לכך לא עשיתי שום דבר.
דוד טל:
הם באו עם ידיים נקיות, משום שבעמדה כזו או אחרת הם היו אמורים להיות מושפעים מהקונגרסים ומהכנסים.
דוד טל:
אבל, אני חושב שהם בכל אופן נהגו באחריות רבה.
דוד טל:
אני מציג את המקרה הזה כדוגמא לאיך רופאים צריכים להתנהג.
דוד טל:
בסך הכל, יש כאן אינטרסים כלכליים עצומים.
דוד טל:
חשוב לדעת שאותם מתנדבים לא יוזנו או לא יהיו מונעים משיקולים זרים וצרים אחרים.
ד"ר בועז לב:
ברשותך, אדוני היושב ראש, אני רוצה לענות לחבר הכנסת זנדברג לגבי החלפת החברים בוועדות השונות.
אליעזר זנדברג:
בוא תענה לי על כל השאלות שהעלאתי.
אליעזר זנדברג:
ראשית, שקיפות.
אליעזר זנדברג:
שנית, השתתפות.
אליעזר זנדברג:
שלישית, פרוטוקול.
אליעזר זנדברג:
רביעית, יכולת לערער.
אליעזר זנדברג:
חמישית, פרקי זמן בערעור.
אליעזר זנדברג:
ששית, ועדות מיוחדות.
ד"ר בועז לב:
נתחיל קודם כל בזה שהעיסוק בוועדות האלו הוא עיסוק מאוד מקצועי שדורש קבוצה לא מאוד גדולה של אנשי מקצוע במדינת ישראל.
ד"ר בועז לב:
אין אינסוף של אנשים שיכולים לשבת בוועדות האלו, לקרוא את החומר הזה, להבין אותו ואחר כך גם לחוות דעה על רישומה של התרופה.
ד"ר בועז לב:
לכן, אין סירקולציה אדירה.
ד"ר בועז לב:
אבל, מעת לעת אנשים, גם בגלל העובדה שאין תגמול משמעותי בצד הפעילות הזו, כי אותם תגמולים לכאורה הם יכולים גם כן לקבל בכל צורה, אם יש קשר לכאורה בינם לבין חברות התרופות.
ד"ר בועז לב:
הם ועדות מייעצות למנכ"ל.
ד"ר בועז לב:
זאת אומרת, זכות רישום היא שלי.
ד"ר בועז לב:
כאשר עולה בפניי תלונה של יבואן או יצרן, אני מנסה לראות במה הבעיה ואז או שזה חוזר לוועדה או שזה חוזר לערכאת ערעור.
ד"ר בועז לב:
לעיתים, אני עושה את הערעור באופן עצמאי למרות שהמיומנות שלי בתחום הזה היא מוגבלת.
ד"ר בועז לב:
אני יושב בוועדות האלה, אני שומע את אנשי מקצוע, עובר על החומר.
ד"ר בועז לב:
זה לא קורה לעיתים קרובות, כי מספר הבעיות האלו נער יספרם.
ד"ר בועז לב:
אין הרבה בעיות מהסוג הזה.
ד"ר בועז לב:
מעת לעת יש, כי יש כאן המון אינטרסים והמון כסף.
ד"ר בועז לב:
נושא השקיפות – אני אישית לא חושב שצריכה להיות איזשהי בעיה עם השקיפות.
ד"ר בועז לב:
הנימוקים העקרוניים לקבלתה או לאי קבלתה של תרופה צריכים להיות ברורים ובהירים.
ד"ר בועז לב:
דרך אגב, הם גם מובהרים ליבואנים וליצרנים.
ד"ר בועז לב:
הם רוצים להבין למה הם קיבלו את התרופה.
ד"ר בועז לב:
דרך אגב, אם זה לא עבר אחר כך מגישים את זה שוב.
ד"ר בועז לב:
בסיכומו של דבר, אם אין סיבה טובה שלא לרשום, התרופה נרשמת.
ד"ר בועז לב:
כלומר, אין כאן אינטרס שלא לרשום.
ד"ר בועז לב:
האינטרס שלנו כמשרד הוא שי כמה שיותר שמחיר התרופות יהיה נמוך יותר.
ד"ר בועז לב:
זה האינטרס המובנה שלנו בתוך המערכת.
ד"ר בועז לב:
כמובן שפועלים כאן מטעם היצרנים אינטרסים שונים כדי למנוע מגוף מתחרה להכניס את התרופה שלו.
ד"ר בועז לב:
נשאלה השאלה כמה זמן הערעור לוקח.
ד"ר בועז לב:
זה תלוי בחומר הבסיסי שהוגש ועל בסיס מה הייתה הפסילה הראשונית.
ד"ר בועז לב:
זאת אומרת, אם לא הוגש תיק אז צריך לחכות עד שיוגש תיק.
ד"ר בועז לב:
אם לא מוגש תיק ולא מוגש תיק ולא מוגש תיק, אז זה יכול לקחת גם שנתיים שלוש.
אליעזר זנדברג:
זה לא נקרא ערעור.
אליעזר זנדברג:
אני משפטן על פי השכלתי לכן זה קצת נראה לי דבר תמוה.
אליעזר זנדברג:
אתה בעצמך מודע לרגישות הכלכלית של העניין וגם לרגישות הציבורית שלו.
אליעזר זנדברג:
באיזשהי צורה מבחוץ זה נראה כאילו זה נעשה חצי בחשכה חצי בהסתר.
ד"ר בועז לב:
זה פשוט לא נכון.
אליעזר זנדברג:
יכול להיות.
אליעזר זנדברג:
היום חידשו לי שזה אפשרי שכל אחד יכול לבוא ולראות.
בתיה הרן:
סליחה, לא כל אחד.
בתיה הרן:
במציאות זה בעייתי.
אליעזר זנדברג:
זה בעייתי מאוד פעמיים, גם ברמה העקרונית וגם ברמה המעשית.
אליעזר זנדברג:
אני חושב שדברים כאלו צריכים להיות גלויים עד כמה שאפשר.
אליעזר זנדברג:
אני לא מדבר על חשיפת סוד מסחרי שקשור בזה.
אליעזר זנדברג:
אבל, אני בפירוש מדבר על כך שכל אחד יוכל לבוא ולשמוע מה קורה, כולל מה הליקויים.
ד"ר בועז לב:
ממש לא.
אליעזר זנדברג:
אני מתאר את הרושם ששמעתי עכשיו.
אליעזר זנדברג:
הלוואי ואני טועה.
אליעזר זנדברג:
נראה לי כי הדברים צריכים להיות בצורה מסודרת.
אליעזר זנדברג:
מסודרת במובנים האלה שיש איזשהו פרוטוקול ושהפרוטוקול חשוף לכל אחד באופן מיידי ושאפשר לראות מה בדיוק קרה.
אליעזר זנדברג:
יש הבדל בין לערער לבין להחזיר תיק לאותה ועדה כי חסר פרט, לעומת מצב שבו ועדה אומרת:
אליעזר זנדברג:
אני לא מקבלת כי התגלו לי פרטים אלו ואלו או כי אני סבורה שכך קורה.
אליעזר זנדברג:
צריכים להיות מועדים לדברים האלו, כי לפעמים המועדים יכולים להיות מאוד קריטיים, כפי שיושב ראש הוועדה ציין.
אליעזר זנדברג:
אני לא רוצה שלמישהו תהיה איזשהי תחושה שדברים פעם הולכים יותר מהר או יותר לאט.
אליעזר זנדברג:
צריכה להיות גם איזשהי סבירות במספר הפעמים שאתה מגיע ואתה יכול לערער.
אליעזר זנדברג:
בכל מערכת אחרת שאני מכיר במדינה, כולל ערעורים בפני רשויות מינהליות יש לך מקסימום שני שלבים ובזה זה נגמר.
אליעזר זנדברג:
אתה לא יכול להחזיק משהו לנצח או להאריך אותו לנצח.
בתיה הרן:
יש נהלים לזה.
אליעזר זנדברג:
אני הייתי שמח לראות את הנהלים.
אליעזר זנדברג:
השאלה האחרונה שרציתי לשאול היא, מה קורה ברגע שהעניין הסתיים?
אליעזר זנדברג:
הוועדה אישרה, תוך כמה זמן התרופה בפועל נרשמת ואתה מקבל את תעודת הרישום ליד ומה יכול להיות גורם לעיכוב של זה, חודשיים או שלושה, אם זה קורה?
בתיה הרן:
יש לנו נהלים ברורים לגבי אופן פעילות הוועדה.
אליעזר זנדברג:
האם אפשר לקבל עותק מזה?
בתיה הרן:
כן, בהחלט.
בתיה הרן:
לגבי דיונים הפתוחים לכולם, אני חושבת בכל זאת שיש איזשהי בעיה.
בתיה הרן:
אנחנו לא מספרים על הבקשות שמוגשות לנו.
בתיה הרן:
אנחנו מספרים רק שהתרופה נרשמת.
בתיה הרן:
יש לנו באתר האינטרנט את כל התרופות שנרשמות.
בתיה הרן:
אנחנו לא מפרסמים באתר האינטרנט את כל התרופות שהגישו אותם לרישום.
בתיה הרן:
אנחנו לא חושבים שזה נכון לעשות.
אליעזר זנדברג:
למה?
בתיה הרן:
משום שזה מזמין לחצים ממתחרים.
בתיה הרן:
למה שחברת "טבע" תדע שחברה אחרת הגישה את אותה תרופה השבוע?
אליעזר זנדברג:
למה לא?
אליעזר זנדברג:
מה הבעיה?
בתיה הרן:
גם בארצות הברית לא מגלים את זה.
אליעזר זנדברג:
מה קורה בארצות הברית בדיון הפתוח?
בתיה הרן:
בדיון בארצות הברית יש נושא אחד שעולה לדיון.
בתיה הרן:
זאת אומרת, לא עולות כל הבקשות בבת אחת.
בתיה הרן:
אני לא מספיק בקיאה בנהלי הדיונים שם.
בתיה הרן:
אני יכולה לנסות לברר.
בתיה הרן:
יש לנו בעיה של כוח אדם והזמן מהרישום עד האישור יכול לקחת גם חודש, וזאת מכיוון שצריכים לבדוק את העלון.
בתיה הרן:
חייבים להתאים את העלון לרופא וזה לוקח זמן.
בתיה הרן:
לרוב, אם זה FDA אז זה הולך מהר.
בתיה הרן:
זה כמעט אותו עלון.
בתיה הרן:
צריך לבדוק גם את התאמת העלון לצרכן.
אליעזר זנדברג:
למה לא מגישים לך את העלון יחד עם הבקשה לרישום?
בתיה הרן:
מגישים לי, אבל אנחנו לא מספיקים.
בתיה הרן:
אנחנו תמיד בפער.
בתיה הרן:
אני לא יכולה לפני כן לבדוק עלון, כי אולי תהיה הטוויה אחרת.
דוד טל:
גל, האם משרד האוצר בדק את הכדאיות של הקמת רשות כזו שתהיה משהו מקביל ל-FDA במקום האגף לרוקחות?
דוד טל:
האם מבחינה כלכלית ומבחינות אחרות זה טוב יותר או טוב פחות?
גל הרשקוביץ:
אני שמעתי את הרעיון הזה.
גל הרשקוביץ:
אני חושב שיכולים להיות פה יתרונות מסוימים ואולי גם חסרונות מסוימים.
גל הרשקוביץ:
אני באתי לפה בראש פתוח.
גל הרשקוביץ:
אין לי כרגע עמדה כזו או אחרת.
גל הרשקוביץ:
הייתי רוצה בראש פתוח לבוא ולשמוע את הנימוקים.
דוד טל:
נציג קופת חולים כללית, בוא ותציג לנו את עמדתך.
דוד טל:
נאמר לי שלא נערך אף דיון יסודי ומעמיק בנושא הזה.
ד"ר שמואל קלנג:
אני אומר כמה משפטים בתור אקס עובד אגף הרוקחות.
ד"ר שמואל קלנג:
אני מסכים לכל מה שבתיה אומרת בנושא של כוח אדם.
ד"ר שמואל קלנג:
המצגת הייתה מאוד ברורה והדברים נאמרו בפני עצמם.
ד"ר שמואל קלנג:
באמת יש מקום לשיפורים.
ד"ר שמואל קלנג:
אני חושב שבנושא היבוא המקביל אפשר היה להקל עלינו בכמה דברים.
ד"ר שמואל קלנג:
הדוגמא שג'ורג' הביא מראה בפירוש עד כמה כסף אפשר לחסוך.
ד"ר שמואל קלנג:
ניתן לחסוך הרבה מאוד כסף.
ד"ר שמואל קלנג:
אני אישית חושב שאם זה שנתיים או חמש שנים אז זו בעיה רוקחית של שנתיים, ואז תיתן את זה כל שנתיים.
ד"ר שמואל קלנג:
הרוקח לפני שהוא מנפיק תרופה צריך לבדוק את תאריך התפוגה.
ד"ר שמואל קלנג:
לא צריך לעשות מזה ראשונים ואחרונים.
ד"ר שמואל קלנג:
נושא הרשות.
ד"ר שמואל קלנג:
אני קראתי את ההצעה והיא פשוט לא מספיק ברורה לנו כקופה, ולכן לא רצינו להתייחס.
ד"ר שמואל קלנג:
למשל, לא ברור לנו האם הרשות הלאומית מתייחסת רק לתרופות או גם לרוקחים ובתי מרקחת.
ד"ר שמואל קלנג:
לא ברור האם אנחנו מפרידים את העסק.
ד"ר שמואל קלנג:
ישנן ששה רוקחים מחוזיים ונושא הפיקוח הוא מאוד מהותי לנו כקופה.
ד"ר שמואל קלנג:
יש לנו רשת ענקית של בתי מרקחת, ולא ברור לנו האם מעכשיו אנחנו נעבוד מול רשות לעניין התרופות ומול אגף הרוקחות שיפקח לנו על בתי מרקחת.
ד"ר שמואל קלנג:
עבודה מול רשויות רגולטוריות היא עבודה שהיא גם ככה מסובכת.
ד"ר שמואל קלנג:
אנחנו רוצים לדעת לפני מה אנחנו עומדים, ולכן בשלב הראשון אנחנו היינו רוצים לקבל הצעה מאוד מאוד ברורה לגבי מה הסמכויות של הרשות.
ד"ר שמואל קלנג:
כלומר, במה היא תתעסק?
ד"ר שמואל קלנג:
האם היא תתעסק בתרופות, בפרסומות, בבתי מרקחת, ברוקחים, בתקנון כוח אדם?
ד"ר שמואל קלנג:
לנו כקופה יש משמעויות מאוד גדולות, ולכן אנחנו מאוד מבקשים ממי שהציע את הצעת החוק שיאמרו לנו מהן באמת הסמכויות, ואז נוכל לדעת במה מדובר.
דוד טל:
נציג קופת חולים מכבי, בבקשה.
יוסי לומניצקי:
משרד הבריאות מהווה חומת המגן של מדינת ישראל בתחום התרופות.
יוסי לומניצקי:
כל אחד מנסה להכניס כל מיני דברים למדינת ישראל, והחומה הזו צריכה להיות חומת מגן כמה שיותר בצורה.
יוסי לומניצקי:
למרות שהכל עניין סטטיסטי כמו שאומר מפכ"ל המשטרה: אנחנו משתדלים לעצור את הפיגועים, אבל יהיו עוד פיגועים ואותו הדבר גם בתחום התרופות.
יוסי לומניצקי:
הבעיה היא שבתחום התרופות לא רואים את הפיגועים.
יוסי לומניצקי:
מבחינה סטטיסטית משרד הבריאות עושה כל מאמץ וככל שהוא יעשה יותר מאמץ והוא יצליח לבלום יותר, יהיה טוב יותר.
יוסי לומניצקי:
אבל , אין מאה אחוזים.
יוסי לומניצקי:
לכן, חשוב שמשרד הבריאות שעושה את תפקידו היום בצורה מקצועית ובצורה טובה, יקבל את החיזוק המתאים.
יוסי לומניצקי:
אני לא יודע האם צריך להקים רשות או להפוך אותה לרשות.
יוסי לומניצקי:
אבל, בראש ובראשונה השיקולים צריכים להיות שיקולים של בריאות הציבור.
יוסי לומניצקי:
אני לא בטוח שמינהל שחי ממקורות אחרים מאשר תקציב מרכזי - - -
גל הרשקוביץ:
בתיה מחויבת לתקשי"ר ולכל מיני כללים שכובלים את ידיה ברמה של שכר, למשל.
גל הרשקוביץ:
אם אתה הולך לרשות מהסוג הזה אז עניין השכר הוא יתרון שאפשר להשיג אותו ואי אפשר להשיג אותו במצב הקיים.
גל הרשקוביץ:
יכול להיות מצב שלרשות יהיו כללי ההעסקה יותר גמישים ואז היא תוכל להעסיק אנשים בצורה יותר יעילה ועל ידי כך למשוך כוח אדם יותר איכותי.
יוסי לומינצקי:
חשוב מאוד מבחינתנו שהנאמנות והאחריות של אותו גוף שיהיה אחראי לרישוי תרופות, תהיה קודם כל לבריאות הציבור.
יוסי לומינצקי:
בריאות הציבור זה לא סיסמא.
יוסי לומינצקי:
זה דבר רציני מאוד בבריאות הציבור.
יוסי לומינצקי:
זה לא כמו קוקה-קולה או דברים אחרים.
יוסי לומינצקי:
אני סמוך שייעודו של משרד הבריאות הוא להגן על בריאות הציבור.
יוסי לומינצקי:
אנחנו כקופת החולים נוכל ליהנות אם יחזקו ויתחזקו את הגוף הזה.
יוסי לומינצקי:
אם זמן הרישוי יתקצר נוכל כמובן לקבל מגוון יותר מהיר של תרופות, וכל תרופה שנכנסת תוך זמן קצר יותר לתוך מעגל התרופות מאפשרת לנו להוריד מחירים.
יוסי לומינצקי:
לכן, זה חשוב מאוד.
יוסי לומינצקי:
איכות כוח האדם שם היא טובה.
יוסי לומינצקי:
צריך לחזק אותה.
יוסי לומינצקי:
לאחר שהשתחררתי מהצבא אחרי הרבה שנים שאלתי את בתיה האם אפשר להצטרף.
יוסי לומינצקי:
לאחר שראיתי כמה מקבלים, אמרתי שאם אני אשב בבית אני אקבל יותר.
יוסי לומינצקי:
אין ספק שאנשים טובים יש וצריך להוסיף ולחזק.
דוד טל:
מר שגב שני, בבקשה.
שגב שני:
נכון להיום אני במכבי, אבל אני מייצג את דעתי באופן אישי.
שגב שני:
אני לשעבר עובד של אגף הרוקחות.
שגב שני:
הייתי סגן מנהל אגף הרוקחות.
שגב שני:
הדעה האישית שלי היא כזו.
שגב שני:
עקרונות הרישום כמו שהם הוצגו פה הם נכונים.
שגב שני:
זאת אומרת, המטרה העיקרית שמשרד הבריאות ואגף הרוקחות אמון עליה היא לשמור על בריאות הציבור.
שגב שני:
אני חושב שבהקשר הזה הרישום הוא אוטומטי יותר לפי ה-FDA כאשר מה שחשוב מבחינתנו הוא לשמור על איכות המוצרים.
שגב שני:
זהו דבר שאנחנו חייבים לעשות במדינת ישראל, כי אנחנו לא יכולים להסתמך על אישורים של גופים אחרים.
שגב שני:
הם לא בודקים בשבילנו.
שגב שני:
אגף הרוקחות הוא גוף מאוד גדול שיש לו חשיבות אדירה גם מבחינת משמעות של בריאות הציבור וגם מבחינת השוק כשלעצמו.
שגב שני:
שוק התרופות היום במדינת ישראל הוא סדר גודל של 3 מיליארד שקל, אולי אפילו יותר.
שגב שני:
זהו שוק גדול עם המון משמעויות כלכליות.
שגב שני:
לפי דעתי ומהניסיון שלי, משרד הבריאות רק בשנים האחרונות התחיל להסתכל על השוק הזה כשוק שיש לו משמעות כלכלית.
שגב שני:
לדעתי, לפני זה ההתייחסות שלו הייתה בירוקרטית לחלוטין, רק באספקט של בריאות של הציבור.
שגב שני:
יש הרבה אנשים טובים באגף הרוקחות.
שגב שני:
אני חושב שצריכים להיות שם אנשים יותר טובים.
שגב שני:
אני חושב שיש הרבה חוסר יעילות באגף הרוקחות ואלו דברים שאפשר לשפר אותם.
שגב שני:
אפשר לעשות את זה גם במסגרת המשרד.
שגב שני:
רשות היא פתרון אלטרנטיבי שיש בו יתרונות אחרים.
שגב שני:
צריך לראות גם מהו מציע ומכיל בתוכו, כי יכולים להיות פה גם חסרונות.
שגב שני:
לדעתי, מעבר לרמה הבסיסית שכולנו מסכימים שהאגף ממלא תפקידו ועושה דברים חשובים, הוא יכול לעשות אותם יותר טוב, הוא יכול לעשות אותם בצורה יותר יעילה.
שגב שני:
הוא יכול להיכנס לתחומים חדשים שכרגע מוצגים כיעדים ואני לא חושב שיש ממש ביצוע בפועל.
שגב שני:
שוב, ניתן לעשות את זה, בין אם ברמה בתוך המשרד ובין אם זה כאלטרנטיבה ברשות חיצונית.
דוד טל:
אני מוטרד, כי אני שומע יותר ויותר על בעיית כוח האדם.
דוד טל:
אולי מדהים שאיכות כוח האדם של אנשים שאמונים על בריאות העם היא ירודה.
דוד טל:
אני מוטרד מזה שאנשים לא איכותיים מטפלים בבריאות העם.
יוסי שניר:
אני לא רוצה להיכנס לצד המקצועי כי אני לא בעל מקצוע בתחום הרוקחות.
יוסי שניר:
אני רק רוצה להעיר שתי הערות.
יוסי שניר:
ראשית, מניסיוני בתחומים אחרים למשל בצבא, הייתה מדיניות לפיה כל מוצר מדף שהוא לא מוצר מסוכן, אז לא צריך לבדוק אותו.
יוסי שניר:
אבל, לגבי מוצר כמו תחמושת, למרות שיש אישורים של הצבא האמריקאי או של צבאות אחרים, עושים בדיקה נוספת.
יוסי שניר:
אני מחזק את ידיהם, אני חושב שזה צריך להיות כך.
יוסי שניר:
זה שמישהו החליט לאחרונה שחומרים מסוימים שנמצאים ב-OTC הם לא רעילים וחומרים אחרים שנמצאים בתרופות אחרות הם כן יעילים אז זהו עניין פוליטי, זה לא עניין מעשי.
יוסי שניר:
לכן, צריך לבדוק ואני מחזק את ידיהם.
יוסי שניר:
שנית, אגף הרוקחות פועל בין היתר לפי אמות המידה שפקודת הרוקחות.
יוסי שניר:
עד כמה שאני יודע, פקודת הרוקחות היא דבר שנבנה לראשונה ב-1921 ושינויים רבים אין שם.
יוסי שניר:
יש כל מיני התאמות, אבל שינויים רבים אין שם.
יוסי שניר:
לפני זמן מה הייתה ועדה מכובדת שדנה בנושא תפיסת הרוקחות ישראל.
יוסי שניר:
דבר אחד היה ברור והוא שצריך לעשות סדר בכל נושא פקודת הרוקחים ולהתאים אותה.
יוסי שניר:
זה גם חלק מההתאמה של אגף הרוקחות לעידן החדש.
יוסי שניר:
אני שמח שהמנכ"ל אישר את מרבית ההמלצות שם.
יוסי שניר:
אני חושב שעל זה צריך לתת את הדעת.
יוסי שניר:
מן הראוי שגם אתם חברי הוועדה תיכנסו ותראו את הדברים המיושנים שקיימים שם.
יוסי שניר:
הם לא מתאימים לעידן החדש.
דוד טל:
תודה, אדוני.
דוד טל:
גבירתי, בבקשה.
דבורה ערד:
אני מסכימה עם חבריי שצריך לקבל קצת יותר פרטים לגבי מה תפקיד הרשות הזו.
דבורה ערד:
האם היא גם תכלול רישוי הרוקחים והעוסקים בתחום הרוקחות?
דבורה ערד:
זהו נושא שיותר נוגע לנו.
דוד טל:
כאיגוד מקצועי זה דבר חשוב לכם.
דוד טל:
זה ברור.
דבורה ערד:
נכון להיום הרישוי הוא בידי המשרד.
דוד טל:
האם אתם חיים טוב עם המשרד?
דבורה ערד:
כן.
דבורה ערד:
הם מקשים עלינו מאוד.
בתיה הרן:
אני לא התייחסתי בכלל לרשות ואני גם לא מתכוונת להתייחס.
בתיה הרן:
אבל בעקבות הסבב הזה אני רוצה לציין שעל אותם 20 מיליון נוספים או לא נוספים, אם יצטרכו להעלות את האגרות של רישום תרופות אז הרבה חברות לא תרשומנה את התרופות החיוניות שההיקף שלהם לא יצדיק את ה-20 אלף שקל, או את כמה שזה יעלה להם, ואז מדינת ישראל תצטרך לייבא אותן כחריגים לא רשומים על פי תקנה 29 המפורסמת, ואז אנחנו לחלוטין נעשה עוקף רישום בגדול שזה דבר מיותר לחלוטין.
דוד טל:
אבל, אני מניח שגל יאמר לנו שכוחות השוק בטח יפעלו כאן וזה יעבוד, לא?
גל הרשקוביץ:
אני חושב שנושא 29 ג' הוא נושא שצריך לבדוק אותו, מפני שהוא נושא בעייתי בפני עצמו.
דוד טל:
מה העמדה שלך לגבי הקמת רשות כמו ה-FDA?
דוד טל:
אני מניח שאם תהיה רשות יהיו לכם יותר משאבים ושאיכות כוח האדם תהיה יותר גבוהה.
דוד טל:
כל מה שרצית יכול בעצם להתמלא ברשות הזו.
בתיה הרן:
אין לי התנגדות, אבל צריכים לחשוב האם זה מה שמתאים למדינה הזו.
בתיה הרן:
כיום אנחנו לא עושים הערכות של תרופות אורגינליות.
בתיה הרן:
אנחנו לא FDA ואנחנו לא EMEA ואנחנו לא האוסטרלים וגם לא השבדים.
בתיה הרן:
אין לנו מולקולות חדשות תוצרת ישראל, חוץ מהקופקסון פעם בעשרים שנה, שאנחנו נדרשים לעשות הערכה מההתחלה.
דוד טל:
גבירתי, אני מודה לך על הצגת אגף הרוקחות במשרד הבריאות.
דוד טל:
אני אחליף כמה דברים עם גל בנושא הזה והוא בטח יבדוק את הנושא הזה קצת לעומק, כדרכו בקודש.
דוד טל:
בהמשך אנחנו נראה איך אנחנו מתייחסים, אם בכלל, להקמת רשות כזו.
דוד טל:
האם יש לה מקום?
דוד טל:
מהם היתרונות, מהם החסרונות?
דוד טל:
אם בסך הכל היתרונות יגברו על החסרונות אז ודאי שנעלה כאן שוב לדיון.
דוד טל:
לסיכום, אני רוצה לקרוא לאגף הרוקחות במשרד הבריאות לקצר ככל האפשר את הליך הרישוי של תרופות מחוץ לארץ, תוך המשך שמירה על איכות הבקרה כפי שנהוג כיום.
דוד טל:
הוועדה מדגישה את ההשלכות הכלכליות והחברתיות של כל עיכוב ברישוי תרופה, במיוחד אם קיימת רשות תרופות מקבילות המתחרות איתה על זמן הגעה למדף.
דוד טל:
אבל אם אתה אומר שאין הרבה רופאים שהופכים להיות מנהלי מחלקה בגיל 45, אני יכול לומר שאנשים מאותה קבוצה קטנה נבחר לעשר שנים, ילך למכרז נוסף וייבחר שוב לעשר שנים, הרי כבר הגיע לגיל 65, לפרישה.
לאה ופנר:
תמיד יהיה אחד שיהיה בן 64.
דוד טל:
אני לא רוצה ששלוש שנים לפני שהוא יוצא לפנסיה יקבל דמי אבטלה.
דוד טל:
איני מתכוון לפגוע באף אחד.
אחמד טיבי:
אני חושב שהארכה ללא הגבלה מחטיאה את מטרת החוק, אבל בכל זאת, גם הארכה לעשר שנים היא הארכה ללא הגבלה כמעט.
רמי דיציאן:
יש לי הצעה.
רמי דיציאן:
אולי את שלוש השנים האחרונות, שבהן מדובר על איש בן 60 פלוס, מי שהגיע לבחירה הרביעית, זה כבר בלתי מוגבל.
לאה ופנר:
השאלה היא מה מטרת החוק בנושא הרוטציה.
לאה ופנר:
אנחנו בעד רוטציה, כדי שיהיו נקודות בהן האדם נבחן.
לאה ופנר:
שאדם לא יידע שאם הוא נכנס זה לתמיד.
לאה ופנר:
אם זה מה שעומד לנגד עינינו, אני חושבת שאם אדם עומד לבחירה פעם שלישית - פעם ראשונה הוא נבחר, פעם שניה יש ועדה ופעם שלישית בחרו אותו - צריך לבטוח בשיקול הדעת שיש אדם טוב שרוצים שהוא יישאר.
לאה ופנר:
מה עוד שכולם ישימו לנגד עיניהם את העובדה שיודעים שזה לתמיד, אז הוועדה תהיה עוד הרבה יותר זהירה משום שיש לה גם מועמדים מבחוץ.
לאה ופנר:
מי שאומר שצריך לרענן שורות ויהי מה - ויש תפיסת עולם כזאת בצה"ל שגם אם אתה האיש הכי טוב צריך למלא את השורות - זה לא ממלא את הייעוד.
לאה ופנר:
אני מסכימה עם העניין.
לאה ופנר:
מי שרוצה תחלופה כל איקס שנים, לא משנה אם האדם הוא בן 64, האיש צריך לצאת לטובת המערכת.
לאה ופנר:
אני רוצה לחזור על העובדה, שאנחנו לא יודעים איך הוא ייצא, ואנחנו חוששים שתנאיו יהיו קשים מאוד כלכלית.
לאה ופנר:
אם יהיה מספר אנשים מועט שכל המערכת מסכימה להוציא אותם, המערכת צריכה ללמוד להתמודד אתם ולא להוציא אותם באמצעות החוק.
מגי בר אשר:
אני חוששת ממצב שבו אדם ייבחר פעם שלישית במכרז הפומבי, ובגלל שהוא יידע שמעתה והלאה, עד הפנסיה, הוא מובטח, אולי תפקודו יתחיל לרדת.
דוד טל:
אבל זה המצב היום שכל מנהל מחלקה נבחר מעתה ועד סוף כל הדורות, יש אולי ביניהם גם כאלה שינצלו סעיף כזה או אחר.
דוד טל:
אבל צריך לראות את זה בראיה רחבה יותר, ולראות מה זה ייתן שנגביל לשבע, ומה זה ייתן שנגביל בעשר.
יורם בלשר:
העמדה היום מוכתבת מהמציאות.
יורם בלשר:
אנחנו מאוד חוששים שבתום קדנציה או שתים, האיש רואה כבר את גיל הפרישה באופק ואז יורדים תנאיו.
יורם בלשר:
על מנת להתגבר על העניין הזה, ולפחות שהאיום של הרעת התנאים לקראת גיל הפרישה לא יעמוד בפני אותם אנשים שהם טובים, יש לסכם את הדברים כפי שהחוק הזה שולח אותנו.
יורם בלשר:
ברמת העיקרון אנחנו מתנגדים לכל החקיקה הזאת.
דוד טל:
זה כבר אמרתם, וזה ברור לי מאז הדיון האחרון.
דוד טל:
למה אינכם מתקדמים בנושא המשא ומתן?
דוד טל:
אתם בקשתם חודשיים, נתנו לכם את הזמן, ולא עמדתם בזמן הזה.
דוד טל:
לאחר מכן בקשתם עוד ועוד הארכות ובכל זאת לא סיימתם.
דוד טל:
אתם מכריחים אותי להתערב איפה שאני לא רוצה, ואתם לא רוצים שאתערב, וברגע שאתערב יקום קול זעקה.
דוד טל:
אבל אז אציג את קלונכם ברבים מפני שאינכם ממלאים את חובתכם.
יעקב מועלם:
בדיונים הקודמים, תמיד הבענו את עמדתנו שבאופן עקרוני דברים מסוג זה אמורים להיות מוסדרים ביחסי עבודה.
יעקב מועלם:
אני גם הסברתי שנושא זה נמצא כבר מעל שבע שנים במסגרת דיונים.
יעקב מועלם:
חשבנו שנצליח להתגבר על הסיבות שמנעו הגעה להסדר -
דוד טל:
אתם לא מצליחים, כאן תפקידו של המחוקק להיכנס איפה שאתם לא מצליחים ולכפות עליכם, עד שתגידו: "רוצים אנחנו".
דוד טל:
היום אני אעביר את החוק בניגוד לדעתכם, כמו שאתם לא רוצים אותו, ועם התערבות גסה שלי כמחוקק במערכת יחסי העבודה, ואתם תצעקו ותגידו שיש הסתייגויות, ותפילו את החוק.
דוד טל:
אני מדבר כנגד האוצר, לא כנגדך אישית.
דוד טל:
כשאתם לא עושים את זה, אין ברירה למחוקק אלא להיכנס לואקום הזה.
דוד טל:
אני לא מוכן לסבול את הדחיות האלה, ואנחנו לא תכליתיים.
יעקב מועלם:
אני מבין.