GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רועי וינשטיין: קראנו לשיתוף פעולה.
<רועי וינשטיין: לא באנו לצוד ולא באנו להגיד שום דבר, לא על הקבלנים ולא על אף אחד.
<רועי וינשטיין: אמרנו שאנחנו נמצאים כרגע שנייה לפני שאנחנו בפשיטת רגל אנושית מהענף הזה.
<רועי וינשטיין: חברי ועדה יקרים, חלקנו ניסינו ליצור קשר במשך הזמן עם ההסדר והאכיפה, עם המנהל לבטיחות תעסוקתית, עם השלטון המקומי, עם המשטרה, עם פורום ה-15 ואפילו עם התאחדות הקבלנים.
<רועי וינשטיין: בעצם גילינו שיש פה בעיה מסוימת, סחבת מסוימת שנתקעת בכל מיני מחלקות משפטיות כאלה ואחרות בשעה שאותנו משפילים לגמרי.
<רועי וינשטיין: לא סתם אנחנו חוזרים על המשפט שאומר: לבחור בין בטיחות לפרנסה.
<רועי וינשטיין: הגענו לאיזושהי נקודת קצה שאנחנו, כמנופאים, רואים את זה כמקום שממנו אי אפשר לרדת יותר.
<רועי וינשטיין: מכאן אפשר להתחיל לנקות את האורוות של ענף הבניין מבפנים.
<רועי וינשטיין: אנחנו מאגדים כרגע קצת יותר מ-600 מנופאים ויש לנו 724 מנופאים במערכת שיושבים נאמנים ומסתכלים לתוך ענף הבניין.
<רועי וינשטיין: הם העיניים בתוך פעולות ההסדרה והאכיפה שהמנהל לבטיחות תעסוקתית לא רואה.
<רועי וינשטיין: הם העיניים בתוך הפשעים שקורים בתנאי ההעסקה, גם מבחינת עובדים זרים.
<רועי וינשטיין: כרגע התאחדות הקבלנים מצהירה על 211 שעות אבל אין פה מנופאי אחד שראה בחיים שלו סיני שעובד פחות מ-300 שעות.
<רועי וינשטיין: אנחנו עובדים עם ערימה של שקרים ומספרים בלי אחריות משפטית מול מה שאנחנו רואים בשטח.
<רועי וינשטיין: כשאנחנו באים למקומות השונים, אם זה שלטון מקומי שמאשר מנוף במצב בלתי תקין עם מטען תלוי באמצע הלילה על-ידי מפקח איכות הסביבה בעיריית חדרה – אני אשמח לתת את הפרטים אם מישהו יבקש אותם אי פעם.
מאיר כהן: מפקח איכות הסביבה?
<רועי וינשטיין: מפקח איכות הסביבה מעיריית חדרה אישר מצב לא בטיחותי.
<רועי וינשטיין: הוא אמר: המנוף הזה נראה לי בסדר.
אלי אלאלוף: וזה בסמכותו?
<רועי וינשטיין: מישהו מפקח עליו?
אלי אלאלוף: לא, לא עליו.
אלי אלאלוף: ומי הסתפק בהודעה של מפקח איכות הסביבה?
<רועי וינשטיין: השלטון המקומי, עיריית חדרה.
<רועי וינשטיין: מבחינתם הם סגרו את התיק וזה בסדר.
<רועי וינשטיין: עצוב, אבל אין לי עוד מה להוסיף על זה.
אלי אלאלוף: תלונה על זה הגיעה למשרד העבודה?
<רועי וינשטיין: התלונה הגיעה למנהל לבטיחות תעסוקתית דרך איל בן ראובן, שאני בקשר אתו, כמובן.
<רועי וינשטיין: היא הגיעה והיא שם.
<רועי וינשטיין: לשלטון המקומי שלחנו אין ספור מכתבים בניסיון להיפגש, מתוך הבנה שתקנה 236 מחייבת אותם לשלום הציבור.
<רועי וינשטיין: אנחנו לא פועלים שבאים לחמש שנים.
<רועי וינשטיין: אני באים לעבוד פה ארבעים שנה וזאת המחויבות שלנו כאזרחים, לאו דווקא כמנופאים, להציע את המיומנות שלנו על מנת להבטיח את שלום הציבור.
<רועי וינשטיין: כל הדברים האלה נענו באפס תגובה.
אלי אלאלוף: באחד הדיווחים שקיבלתי כתוב שכבר שנה אתם מנהלים משא ומתן עם ההסתדרות על מעמדכם.
<רועי וינשטיין: כרגע זאת ערימה של בדיחות.
<רועי וינשטיין: אנחנו יושבים, יום אחד הצעה למעלה, יום אחד הצעה למטה.
<רועי וינשטיין: החבר היקר פה, אורי רובין, בדיון האחרון הציע לנו דרגה ראשונה 36.8 שקלים או 37 שקלים לשעה.
<רועי וינשטיין: כדי להוכיח הוא הוציא תלוש מ"סולל בונה", של אדם שלא נזכיר את השם שלו אבל כולנו יודעים מי הוא, כי כולנו פה רשת של מודיעין, עם 278 שעות, שזה מה שמותר כיום בחוק לפי ההסכם הקיבוצי של ענף הבניין שהרכיב איציק מויאל, שהוא 238 שעות.
<רועי וינשטיין: בחיוך, תוך כדי משא ומתן, הוא הוציא עבירה על החוק בידיעה שלמה שאף אחד לא יתלונן, שלאף אחד אין הכוח להיכנס לוועדות האלה ולהתחנן בפני משה אחרק, של יפה סולימני, שייקח בבקשה את המידע ויעשה אתו משהו.
אלי אלאלוף: תנסה להגיע לסיכום.
<רועי וינשטיין: בזה אני מגיע לסיכום.
<רועי וינשטיין: אני לא רוצה להיות פה הקול היחיד.
<רועי וינשטיין: אני רוצה שתיתן לי בבקשה 90 שניות לכמה שאלות לאנשים שפה מאחוריי, שהם לא המספרים והניירות והשקרים והניסיון להיות על רווח.
<רועי וינשטיין: הם אלה שבשטח שנים.
<רועי וינשטיין: שנים.
<רועי וינשטיין: נמצא פה אחמד חמאיסה.
אלי אלאלוף: בוא ניתן לו לדבר.
<אחמד גמיל חמאיסה: שלום היושב-ראש, שלום לחברי הכנסת, חברי המנופאים, כל הכבוד שהגעתם.
<אחמד גמיל חמאיסה: אני מנופאי שעבד באתר של "דניה סיבוס" וכולכם יודעים על המקרה שלי.
<אחמד גמיל חמאיסה: אתם לא שכחתם.
איל בן ראובן: ברמת החייל.
<אחמד גמיל חמאיסה: בחניון וקשרו את זה עם המנוף הלקוי בבת-ים.
<אחמד גמיל חמאיסה: עבדתי שם 327 שעות בחודש וזה אחרי שהם מורידים 45 דקות הפסקה.
<אחמד גמיל חמאיסה: אם תעשו חישוב, אולי זה מעל 350 שעות.
<אחמד גמיל חמאיסה: עבדתי שם.
<אחמד גמיל חמאיסה: ברגע שהגיע הזמן לעשות טסט למנוף, הבוחן מלמטה אפילו לא מסתכל על המנוף.
<אחמד גמיל חמאיסה: מקבל את הנייר וחותם על המנוף.
<אחמד גמיל חמאיסה: רשלנות של מי זה?
<אחמד גמיל חמאיסה: שלנו או שלכם?
אלי אלאלוף: מי היה המעסיק שלך?
<אחמד גמיל חמאיסה: כוח אדם של מען, לא של "דניה סיבוס".
<אחמד גמיל חמאיסה: אבל אחרי שעבדתי אצלם באתר עשרה חודשים, אני חייב לעבור לעבוד אצלם לפי החוק.
<אחמד גמיל חמאיסה: אחרי תשעה חודשים אני חייב לעבוד ב"דניה סיבוס".
<אחמד גמיל חמאיסה: למה לא הכניסו אותי לחברה אצלם ורק השאירו אותי?
<אחמד גמיל חמאיסה: ברגע שדיברתי על בטיחות, זרקו אותי בחוץ.
<אחמד גמיל חמאיסה: אמרו לי: אתה לא רוצה לעבוד?
<אחמד גמיל חמאיסה: אנחנו נביא מישהו אחר במקומך.
<אחמד גמיל חמאיסה: פשוט.
אלי אלאלוף: ואתה עם רישיון מלא, מעודכן.
<אחמד גמיל חמאיסה: כן, הכול.
מירב בן ארי: אתה עובד קבלן?
<אחמד גמיל חמאיסה: כן, דרך כוח אדם.
אלי אלאלוף: ודאי, זה מה שאמרתי.
אלי אלאלוף: רציתי לבדוק.
מאיר כהן: כמה שכר קיבלת לשעה?
<אחמד גמיל חמאיסה: קיבלתי 53 שקל לשעה.
<קריאה: איך קיבלת?
<אחמד גמיל חמאיסה: בתלוש אני מופתע.
<אחמד גמיל חמאיסה: רציתי לקבל את התלוש שלי ושם כתוב 28 שקל לשעה.
<אחמד גמיל חמאיסה: ורשום שם 200 ומשהו שעות.
<אחמד גמיל חמאיסה: ואני מקבל 53 שקל, הכול בשחור פה.
<אחמד גמיל חמאיסה: הכול פה עבריינות.
אוסאמה סעדי: בתלוש שכר מינימום.
<אחמד גמיל חמאיסה: בתלוש שכר מינימום ואני עובד 327 שעות.
מירב בן ארי: איך אתה מקבל את הכסף?
<אחמד גמיל חמאיסה: הכול שחור, הכול במעטפות.
אילן גילאון: נותן לו יותר שעות ממה שהוא עושה בפחות כסף.
אלי אלאלוף: אני רואה שחברי הכנסת לא מספיק מודעים למעטפות.
אילן גילאון: מעטפות חומות, חומות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי מעטפות תצטרכו חנינה.
אילן גילאון: אין יותר מעטפות חומות.
<אחמד גמיל חמאיסה: כל חברות כוח האדם עובדות חצי-חצי.
<אחמד גמיל חמאיסה: הן מעלימות מס.
<אחמד גמיל חמאיסה: כולם מעלימים מס.
<אחמד גמיל חמאיסה: גם אנחנו מעלימים מס.
אלי אלאלוף: תן לי לשאול.
אלי אלאלוף: אתה לא המקור של העלמת המס.
אלי אלאלוף: זה מישהו אחר.
אלי אלאלוף: אתה הקורבן של זה.
אלי אלאלוף: אני שואל אותך, באמת, בגלל אומץ הלב שלך לבוא ליד מצלמות בשידור ישיר – אמרתי לכם את זה מהתחלה – זה אומץ לב ענק מה שאתה עושה כרגע.
אלי אלאלוף: אתה תמצא עבודה מחר?
<אחמד גמיל חמאיסה: אני התפטרתי, קודם כל.
<אחמד גמיל חמאיסה: עד שנמצא פתרון לענף שלנו, אני אחזור לעבודה.
<אחמד גמיל חמאיסה: אני אלך לעבוד בניקיון, כשאני מרוויח 38 שקל לשעה, הכול נקי ואני מסודר במדינה.
<אחמד גמיל חמאיסה: זה יותר טוב מלעלות לקבינה למעלה ולשבת 16-15 שעות.
<אחמד גמיל חמאיסה: אפילו שירותים אין לי למעלה.
<אחמד גמיל חמאיסה: יותר טוב שאני אשאר למטה.
<הלל שגיאל: אני אתחיל בשאלה ואז אני אמשיך.
<הלל שגיאל: מי מכם שמע במקרה על אירוע שקרה ביום חמישי?
אלי אלאלוף: בבניין אלקטרה?
<הלל שגיאל: שכל אחד יענה על זה עם עצמו.
<הלל שגיאל: אני אספר מה היה באותו יום.
<הלל שגיאל: ביום חמישי הייתה תקלת בטיחות שבה כמעט מצאתי את המוות באותו יום.
<הלל שגיאל: הייתה תקלה – סדק בבסיס של המנוף.
<הלל שגיאל: סכנת מוות.
אלי אלאלוף: אתה היית למעלה?
<הלל שגיאל: אני הייתי למעלה.
<הלל שגיאל: באותם רגעים אני קולט שאני עומד למות וכל חיי עברו מול עיניי באותם רגעים.
<הלל שגיאל: אני יורד למטה וכולי סהרורי עם כל מה שקורה.
<הלל שגיאל: בעודי מצלם כדי להעביר את זה הלאה, לדווח - - -
מירב בן ארי: אתה דיברת היום בגלי-צה"ל, עם האירוע למטה של העגורן שלך?
<הלל שגיאל: אני לא התראיינתי בגלי-צה"ל.
אלי אלאלוף: בואו נאפשר לו לדווח.
אלי אלאלוף: הזמן שלנו מוגבל למרות שדחפנו נושאים אחרים.
אלי אלאלוף: בואו נרוויח זמן.
<הלל שגיאל: אני דוגמה חיה למה שהיה יכול לקרות.
<הלל שגיאל: זה אומר שלא מצאתי את המוות שלי.
<הלל שגיאל: אני נמצא פה כדי לספר את זה.
אלי אלאלוף: מה קרה בהמשך של זה?
אלי אלאלוף: גילית, גילו.
<הלל שגיאל: גיליתי שיש מחדל.
אלי אלאלוף: ואז ירדת.
אלי אלאלוף: ברוך השם, אתה אתנו.
אלי אלאלוף: מה קורה אז?
<הלל שגיאל: הייתי סהרורי ואחד המנהלים שעבר באזור אמר לי: נו, צילמת ודיווחת?
<הלל שגיאל: העברת את זה הלאה?
<הלל שגיאל: אני אומר לעצמי: אני כמעט איבדתי את החיים שלי שם.
<הלל שגיאל: היה אכפת לך לשאול איך אני מרגיש?
<הלל שגיאל: תציע לי כוס מים?
<הלל שגיאל: תראה מה שלום החיים שלי עוד לפני שדיברתי והעברתי את זה הלאה.
<הלל שגיאל: אני מסתכל עליו ורואה שאופפת אותו מין עננה של – כמה כאב ראש הולך להיות לי עכשיו.
<הלל שגיאל: ואני, שכמעט איבדתי את החיים שלי, מה שאני שומע ממנו זה האם דיווחתי והעברתי את זה הלאה.
<הלל שגיאל: אני כאן כדי לומר לכם שאני חי ונושם.
אלי אלאלוף: ברשותך, אנחנו שמחים שאתה פה.
אלי אלאלוף: ושתחייה חיים ארוכים מאוד.
אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לעזור לתהליכים.
אלי אלאלוף: תן לנו קצת מה קרה.
<הלל שגיאל: אני אגיע לעיקר, פחות מהסיפור שהייתי בו.
<הלל שגיאל: אני פוגש באתרים וגם חברים שלי למקצוע פוגשים בתקלות בטיחות כאלה ואחרות.
<הלל שגיאל: זה מגיע מהפועל ועד המנהל למעלה.
<הלל שגיאל: צריך יותר אכיפה, צריך שהדברים יהיו ברורים מבחינת אכיפה ומבחינת פיקוח.
<הלל שגיאל: אין הדברים האלה.
<הלל שגיאל: כרגע יכול להיות שיש אותם, אבל הם לא במקום מספיק חשוב כדי שזה ישנה למישהו.
<הלל שגיאל: חמישה ימים אחרי זה אני מסתכל על האתר והאתר ממשיך לעבוד.
<הלל שגיאל: אני כמעט קיפחתי את חיי שם.
אלי אלאלוף: עם אותו מנוף?
<הלל שגיאל: לא עם אותו מנוף כי הוא היה בתהליכי פירוק.
<הלל שגיאל: בבסיס שלו הוא סדוק וזה רק מראה עד כמה הרמה הזאת כל-כך ירודה.
<הלל שגיאל: זה מתחיל בפועל ונגמר בהתרסקות של מנוף.
<הלל שגיאל: אני מאוד מזועזע.
אלי אלאלוף: אתה המשכת לעבוד במקום אחר?
אלי אלאלוף: לא מסוגל היום לעבוד?
<הלל שגיאל: לא מסוגל היום לעבוד.
אלי אלאלוף: זה חלק מתאונת העבודה.
<הלל שגיאל: אני גר ליד המקום הזה.
<הלל שגיאל: זה אומר שאני עובר מול האתר ובודק אם המנוף הזה ירד או לא.
<הלל שגיאל: בבית אני מרגיש בטוח, באתר הבנייה אני לא מרגיש בטוח.
<הלל שגיאל: אני מבקש ודורש זה בטיחות.
<הלל שגיאל: אני לא יודע אם אני אחזור למקצוע בעקבות המקרה הזה.
אלי אלאלוף: כמה זמן אתה במקצוע הזה?
<הלל שגיאל: כמעט שלוש שנים.
<הלל שגיאל: אני אומר לעצמי שזה מה שאני וזה מה שסיגלתי לעצמי.
<הלל שגיאל: זה המקצוע שלי.
<הלל שגיאל: בטיחות ופיקוח, זה מה שאני דורש.
<הלל שגיאל: אם לא לי, במידה ואני לא אמשיך במקצוע, לפחות לאחיי.
אלי אלאלוף: באמת אתה צודק.
אלי אלאלוף: רצית שעוד מישהו ידבר?
אלי אלאלוף: אם לא, אני מעביר את רשות הדיבור לגברת סולימני, שביקשה לדבר.
<יפה סולימני: אני מנהלת מנהל הסדרה ואכיפה.
<יפה סולימני: ראשית, אני מתנצלת.
<יפה סולימני: אני מקבלת את ההערה של היושב-ראש לעניין המכתב.
<יפה סולימני: זה לא המקום להסביר את הסיבה ואני אדבר אתך באופן אישי על העניין הזה.
<יפה סולימני: אני אחלק את הנושא הזה לשני חלקים: 1.
<יפה סולימני: מה נעשה בנושא הבטיחות.
<יפה סולימני: בעקבות הישיבה שהייתה עם השר לפני יומיים, הוחלט על צעדים שאמורים באמת לשנות את הענף.
<יפה סולימני: המטרה היא לטפל בענף הזה מהיסוד ולא טיפול נקודתי.
<יפה סולימני: 2.
<יפה סולימני: זכויות עובדים.
<יפה סולימני: היושב-ראש וחברי הכנסת הנוכחים יודעים שהנושא של זכויות עובדים הוא בראש מעייננו של כולנו, הוא חשוב לכולנו והאוכלוסייה הזאת חשובה כמו עובדי השמירה ועובדי הניקיון וכל העובדים האחרים בשוק העבודה.
<יפה סולימני: המנהל נתן אפשרות ואת הפלטפורמה לכל מי שרוצה להגיש תלונה בכל דרך שהיא, כולל בדרך אנונימית.
<יפה סולימני: זה מפורסם בכל מקום ובכל דרך, איך להגיש לנו תלונה.
<יפה סולימני: אנחנו מבטיחים לאותם עובדים הגנה ואי חשיפה שלהם כדי לטפל באמת במקרים מול אותם מעסיקים.
<יפה סולימני: הדרך להגיע אלינו קיימת וגם באנשי הארגון יושבים אנשים שלנו והעבירו מידע.
<יפה סולימני: מתנהלים תיקים, מתנהלות חקירות ומתנהלים תיקי חקירה הן בתחום הפלילי, בקשר לחברות שעובדות ללא רישיון כי שם ההליך הוא פלילי ודורש הגשת כתב אישום, גם מול החברות וגם מול מזכירי החברות.
אלי אלאלוף: כמה כתבי אישום הגשתם בשנה האחרונה?
<יפה סולימני: מתנהלים תיקים והתהליך הוא ארוך יותר מבחינת הגשת כתבי אישום.
אוסאמה סעדי: ב-2016.
אלי אלאלוף: ב-2016, אפילו תלונות שהוגשו שנתיים לפני כן.
<יפה סולימני: לא הוגשו תלונות.
<יפה סולימני: הנושא של המנופאים עלה רק בשנה האחרונה בעקבות הפגישות אתם.
<יפה סולימני: לא עלה נושא המנופאים ולא היה על שולחן המנהל.
<יפה סולימני: לא היו תלונות.
<יפה סולימני: לא הגיעו תלונות.
<רועי וינשטיין: אין עיתון, לא קוראים עיתון.
<רועי וינשטיין: אנחנו מסתתרים מאחורי אגפי מודיעין.
<רועי וינשטיין: כל הזמן זה אצל המודיעין.
<רועי וינשטיין: אנחנו המודיעין.
<רועי וינשטיין: אנחנו 700 אנשי מודיעין שמודיעים על הכול ויש הרבה מאוד מחלקות משפטיות, בעיקר בראשותה של יפה סולימני, שיושבות וחונקות אותנו.
אלי אלאלוף: רועי, רועי, תאפשר דיון מסודר.
<יפה סולימני: בדיוק כמו שנאמר פה, דובר על שכר גבוה של 50 שקלים.
<יפה סולימני: זה מה שהיה ידוע במערכת.
<יפה סולימני: ברגע שישבנו אתם והם העלו את הנושא על שולחן העבודה, אנחנו פועלים בשני מישורים.
<יפה סולימני: ישנו המישור של ההליך הפלילי.
<יפה סולימני: מדובר בחברות כוח-אדם.
<יפה סולימני: זאת לא חברה שמירה וניקיון.
אלי אלאלוף: וחברת כוח-אדם יכולה להעסיק אנשים בתחום שהיא לא מבינה בו?
<יפה סולימני: חברת כוח-אדם היא חברה שמעסיקה עובדים והיא יכולה להעסיק בכל התחומים.
אלי אלאלוף: בכל התחומים?
אלי אלאלוף: בלי שום בדיקה, בלי שום ידע היא יכולה להעסיק כירורג?
<יפה סולימני: זה חוק קבלני כוח-אדם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: חברת כוח אדם היא מתווכת.
אלי אלאלוף: לא, זה לא מתווך.
אלי אלאלוף: דוחפים אותם להיות המאכערים הגרועים ביותר.
אלי אלאלוף: זה התיקון הראשון.
<יפה סולימני: החלק השני, לגבי הפרות העסקה בשעות מרובות.
<יפה סולימני: מתנהלים תיקי חקירה בנושא הזה ממידע שהתקבל מהם וממידע נוסף שהתקבל מגורמים נוספים.
<יפה סולימני: אספנו את המידע וגם קיבלנו מידע מההסתדרות.
<יפה סולימני: קיבלנו גם מידע על חברות מסוימות ומתנהלים תהליכים.
<יפה סולימני: אנחנו מגלים שם הפרות וההפרות הן בעיקר לנושא הפרות העסקה, שזה השעות המרובות.
<יפה סולימני: מתנהלים תהליכים ואנחנו מקווים שבמהלך השנה הקרובה הדברים יסתיימו כמה שיותר מהר.
איל בן ראובן: את יכולה לספר לנו על איזושהי תוצאה של התהליכים האלה?
איל בן ראובן: את כל הזמן מדברת על תהליכים.
<יפה סולימני: יש מספר חברות שנמצאות לפני הגשת כתבי אישום.
<יפה סולימני: מתנהלים 27 תיקי חקירה ומדובר ב-22 חברות.
<יפה סולימני: לפי מה שהבנו מכם, מדובר על 50-40 חברות שמעסיקות מנופאים.
<יפה סולימני: כ-22 חברות, מתנהלים מולן תיקי חקירה היום.
אוסאמה סעדי: כמעט 50% מהחברות.
<יפה סולימני: מתנהלים תיקים היום ואת התוצרים נראה בסוף.
אלי אלאלוף: יש לך בשורות לעתיד?
<יפה סולימני: אני אומרת שנעשה את הכול וזה בנוסף למה שהשר העלה בנושא של הבטיחות.
<יפה סולימני: השר הנחה אותנו שיכול להיות שמדובר פה בקרטל.
<יפה סולימני: כל הנושא הזה עלה השבוע בדיון – תיאום שכר ותיאום תנאים בין חברות כוח-אדם.
אלי אלאלוף: אלה דברים שלא ידעת?
<יפה סולימני: הוא העלה את זה השבוע בדיון, שיש תיאום שכר ותיאום תנאי העסקה.
<רועי וינשטיין: זה היה בעיתון לפני חמישה שבועות.
<יפה סולימני: הוא שמע על זה השבוע והוא ביקש מהגורמים המקצועיים בתוך המשרד לפנות לממונה על ההגבלים העסקיים לבדוק את הנושא הזה.
<יפה סולימני: הגורמים המשפטיים פונים עכשיו ואם באמת יתברר שאכן נעשה תיאום, המדינה תפעל.
אלי אלאלוף: מה התיאום שלכם עם האגף לפיקוח על העבודה, תנאי העבודה ותאונות העבודה?
<יפה סולימני: המידע מועבר בין האגפים.
<יפה סולימני: אנחנו עובדים יחד.
אלי אלאלוף: יש שיתוף פעולה אמיתי?
<יפה סולימני: גם הפעולות האחרונות שעשינו, נעשו בתיאום אתם.
<יפה סולימני: יצאנו אתם לשטח ואנחנו משרד אחד.
אלי אלאלוף: הלוואי שזה נכון.
<אחמד גמיל חמאיסה: למה משרד העבודה, המפקח שבודק לנו רישיונות, מגיע פעם בשנה?
<אחמד גמיל חמאיסה: אני עובד על מנוף ארבע שנים ואפילו פעם אחת הוא לא בא לאתר לבדוק אותי.
<אחמד גמיל חמאיסה: למה?
אלי אלאלוף: חברי הכנסת אני בא אליכם.
אלי אלאלוף: תעשו את זה בקיצור.
אלי אלאלוף: אני מתנצל מראש כי העניין הוא רב בינינו אז תנו זמן לאחרים גם להתבטא.
דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה והערכה לך על המעורבות והמחויבות לנושא הזה.
דב חנין: באמת הערכה לחברי מאיר ואייל.
אלי אלאלוף: וחאג' יחיא.
דב חנין: שלושת חבריי.
דב חנין: שניהם פשוט כבר הספיקו לדבר אז אני רוצה להצטרף לכל מה שהם אמרו ולא לחזור על הדברים.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, המנופאים נמצאים עכשיו במאבק והתפקיד שלנו כאן זה להתייצב מאחוריכם.
דב חנין: המאבק שלכם הוא מאבק צודק.
דב חנין: אני חייב לומר לכם שהמאבק הזה הגיע, אדוני היושב-ראש, לצעד מאוד מרחיק לכת.
דב חנין: אני לא זוכר הרבה מאבקים שבהם כל העובדים או קבוצה גדולה מאוד של עובדים - - -
<רועי וינשטיין: 240.
דב חנין: 240 עובדים אומרים: למרות שאנחנו אנשי מקצוע, למרות שעברנו את כל ההכשרות, למרות שאנחנו האנשים הנכונים לעשות את העבודה, אנחנו שמים את המפתחות ומתפטרים מהעבודה שלנו כדי לעבוד אולי בניקיון או שאולי לא נמצא עבודה.
דב חנין: זה מהלך מאוד מאוד מרחיק לכת.
דב חנין: המהלך הזה, אדוני היושב-ראש, מעיד על כך שממש הגיעו מים עד נפש.
דב חנין: אי אפשר להמשיך ככה.
דב חנין: מה שקורה בתחום הזה, המילה שיכולה לתאר אותו היא המילה הפקרות.
דב חנין: אין מילה אחרת לתאר את מה שקורה בתחום הזה.
דב חנין: מה שקשה במיוחד, אדוני היושב-ראש, הוא שלמרות העבודה הרבה שנעשית כאן בוועדה, ושותפים חברי כנסת במאמץ הזה, למרות כל העבודה הזו, המצב לא רק שהוא לא משתפר, אלא הוא מחמיר.
דב חנין: חבר הכנסת בן ראובן הראה לי לפני כמה דקות את הרשימה של תאונות העבודה בשבוע שעבר.
דב חנין: זאת תמונה מזעזעת.
דב חנין: וזה אחרי שאנחנו מדברים ומדברים ויוזמים ומדברים ומדברים.
דב חנין: ואנחנו כולנו צריכים לשאול את עצמנו מה קורה כאן.
דב חנין: האם זה מקרה, שלמרות כל הדיבורים המצב רק הולך ומחמיר?
דב חנין: הטענה שלי, ואני יודע שזו טענה מאוד מאוד קשה, היא שזה לא מקרה.
דב חנין: הטענה שלי היא שאנחנו לא מתמודדים עם טעות.
דב חנין: אנחנו מתמודדים עם מדיניות.
דב חנין: ומה היא המדיניות?
דב חנין: המסר של הממשלה לענף הבניין הוא: תבנו מהר, תבנו הרבה ותבנו בזול.
דב חנין: זה המסר.
דב חנין: בטיחות וזה – הכול נכנס למקום השלישי, הרביעי והחמישי.
דב חנין: ותנאי העבודה של העובדים – בכלל מי מדבר על זה.
דב חנין: וכל עוד זה יהיה המסר, אנחנו נעמיק את הקטסטרופה.
דב חנין: לכן הפנייה שלי אליך, אדוני היושב-ראש, לי אין ציפיות מהממשלה.
דב חנין: אחרי שנה ומשהו של עבודה בתחום הזה יחד אתכם, עמיתי חברי הכנסת, נואשתי מזה שהממשלה הזאת תייצר שינוי.
דב חנין: אנחנו צריכים את השינוי הזה לייצר מכאן, מהכנסת, גם מול הממשלה.
דב חנין: כמובן, בהובלה שלכם, של המאבק שלכם.
דב חנין: אני שמח שארגוני עובדים מתגייסים למאבק הזה.
דב חנין: זה חשוב וזה חיוני.
דב חנין: אנחנו צריכים להיאבק ביחד ואנחנו בכנסת צריכים לשים לזה סוף.
אילן גילאון: ממש בקיצור כי נאמרו פה הדברים החשובים.
אילן גילאון: דרך אגב, תמיד כשאני רואה את רועי וינשטיין אני מאוד מקנא בו כמה בקלות הוא יכול להיות חבר כנסת ואני אף פעם לא יכול להיות מנופאי.
אילן גילאון: זה מדהים אותי.
<רועי וינשטיין: עזוב אותי, אתה משוגע?
אילן גילאון: זה פחות מסוכן מהקבינה אבל יותר גרוע.
אילן גילאון: אני יכול להגיד לך שמה שאתה רואה פה, זה המנופאים שיש לכנסת רק בלי מנוף.
אילן גילאון: אלה המנופאים שיש לנו.
אוסאמה סעדי: בלי רישיון.
אילן גילאון: בלי מנוף.
אילן גילאון: מדובר כאן בשתי סוגיות.
אילן גילאון: אחת היא הסוגיה הדחופה ביותר וזה החיים.
אילן גילאון: השנייה היא איכות החיים.
אילן גילאון: ברור שאנחנו מדברים על שני הדברים האלה.
אילן גילאון: המנופאים האלה הם אנשים די מיושנים וחושבים שאף פעם לא צריכה להיות סתירה בין הדברים האלה.
אילן גילאון: שהחובה שלנו היא שלאנשים תהיה עבודה וגם שיישארו בחיים.
אילן גילאון: מה שמתרחש כאן מזכיר את יהלומי הדמים, תסלחו לי.
אילן גילאון: שמעתי כמה ראיונות ברדיו, רועי, עם אחד שירד מהנוף כי הייתה רוח גדולה.
אילן גילאון: מה אמר לו האחראי על העבודה?
אילן גילאון: ודאי כולם שמעו את זה ועוד כמה וכמה.
אילן גילאון: והבחורה שהורדה.
אילן גילאון: אני אומר לעצמי: זה סיפור של יהלומי דמים.
אילן גילאון: המקצוע הזה הפך למקצוע בסיכון גבוה.
אילן גילאון: כל ענף הבניין הפך למקצוע בסיכון גבוה, וזה במרכז.
אילן גילאון: שני דברים צריכים להיות, האחד זה הנושא של חוק ואכיפה.
אילן גילאון: אם לכם יש מודיעין, צריך לדעת לשכלל אותו כך שבזמן אמת, ברגע שאדם לא יכול לעלות על המנוף שלו, שיהיה מישהו שיטפל בו, גברת סולימני, מידית במקום.
אילן גילאון: ולא מה שמתרחש היום, שמורידים אותו ומפטרים אותו.
אילן גילאון: הדבר השני, אתם חייבים להחזיק ידיים.
אילן גילאון: זה מאוד חשוב כרגע בעניין הזה של מה שעשיתם.
אילן גילאון: השביתה הזאת, התאגוד שלכם, זה מה שיאפשר לכולכם לקבל את הכוח המשמעותי שלכם כדי שתוכלו להיות באמת - - - איך מחמיר העניין?
אילן גילאון: במקום שצריכים למקסם רווחים ולצמצם הוצאות, זה מסתיים בטרגדיות של חיי אדם.
אילן גילאון: אין הסבר אחר.
אילן גילאון: אנחנו אתכם במנוף, לא בטוח שנוכל לעלות לקבינה.
אילן גילאון: אנחנו מחזיקים את זה מלמטה גם בזה וגם בזה.
אילן גילאון: גם מול הממשלה וגם לעזור לכם בתאגוד שלכם.
אילן גילאון: אני לא מבין מה זאת אומרת ששנה שלמה יש דיונים עם ההסתדרות.
אילן גילאון: זה איגוד מקצועי, שההסתדרות צריכה להרים אותו, בראש ובראשונה.
אילן גילאון: אני ממש לא תופס על מה אתם דנים עם ההסתדרות בכלל.
אילן גילאון: אני מוכן להיכנס לעובי הקורה בעניין הזה ולגמור את הסיפור.
מאיר כהן: כמה כסף לשלם - - -
אילן גילאון: זה הנושא?
אלי אלאלוף: יש פה נציגים מההסתדרות ובואו ניתן להם אחר-כך לדבר.
אלי אלאלוף: אני רוצה לציין את כניסתה של חברת הכנסת תומא סלימאן, ידידתי.
אלי אלאלוף: ברשותכם, תנו לי עוד פעם לקפוץ קצת לאחרים ונחזור לחברי הכנסת.
אלי אלאלוף: רן כהן רצה להשלים משהו?
רן כהן: אני ממשרד העבודה.
רן כהן: ביקשתי לדבר כי אני רוצה לתת לכם איזושהי סקירה.
רן כהן: העלו פה טענות שנוגעות לבטיחות.
רן כהן: זה המקום שלי והרגשתי צורך להגיב ולתאר לכם את הפעולות שנעשו בחודשיים האחרונים.
רן כהן: לא היסטוריה.
אלי אלאלוף: כמה זמן אתה בתפקיד?
רן כהן: חצי שנה.
רן כהן: אני במנהל שש שנים.
אלי אלאלוף: אז זאת מהפכה חדשה.
רן כהן: אנחנו מכירים את העגורנים כנושא כבר עידן ועידנים, אבל לפני כחצי שנה הכרנו גם את הארגון.
רן כהן: אני מודה ואומר שזה מקור מצוין למידע שניתן ומוזרם לנו און-ליין כל הזמן כי אנחנו מחפשים הפרות בטיחות ולא רוצים ללכת "על עיוור" אלא ללכת למקומות שבהם יש בשר.
מאיר כהן: אגף בטיחות שלם צריך להיות מוזן משטינקרים?
מאיר כהן: אין לכם מפקחים שלכם?
מאיר כהן: אתם מסכנים אותם כי אם הוא ידבר, יפטרו אותו.
מאיר כהן: אין לכם מפקחים שלכם שבאים למקום ובודקים?
רן כהן: אנחנו מוזנים גם מהם, לא רק מהם.
רן כהן: אנחנו מוזנים מהרבה מאוד ערוצים, לא רק מהם.
אוסאמה סעדי: כמה מפקחים יש?
רן כהן: יש לנו היום 18 מפקחי בנייה שרצים בכל הארץ.
אילן גילאון: בכמה אתרים?
<רועי וינשטיין: 13,500 אתרים פעילים.
אילן גילאון: כמה זה 13,500 חלקי 18?
אלי אלאלוף: ה-18 שלך הם ה-18 של הבטיחות - - - חברי הכנסת, ביוזמת
אלי אלאלוף: כם יש דיון אז תאפשרו את הדיון.
אלי אלאלוף: אני שואל, ה-18 מפקחים שלכם או של הגברת?
רן כהן: שלנו, מפקחי בטיחות.
אלי אלאלוף: אז זה בנוסף ל-18 של המערכת?
<קריאה: לא, הכול ביחד.
אלי אלאלוף: כמה פעמים מוכרים לנו את ה-18 האלה?
אלי אלאלוף: המספר יפה כי הוא קשור לקבלה.
רן כהן: זאת נקודה שאני רוצה לגעת בה.
רן כהן: מאחר וברור לנו שאנחנו צריכים לייצר מכפילי כוח, פנינו למנכ"ל השלטון המקומי.
רן כהן: ישבנו אצלו עם מהנדסי עיר לפני שלושה שבועות.
רן כהן: אמרנו להם: יש לכם סמכות בפקודת העיריות לדאוג – רשום שם שהעירייה תדאג לתקינות מנופים, העירייה תדאג לגידור פירי מעליות.
רן כהן: אמרנו להם: אל תעשו את העבודה שלנו, אבל את החלק של המנופים, את החלק שקשור לבטיחות הציבור, תיכנסו לזירה.
רן כהן: תיכנסו לשטח.
רן כהן: בעקבות הישיבה שלח השר אתמול מכתב נוסף, הפעם ליושב-ראש מרכז השלטון המקומי, לחיים ביבס.
רן כהן: קיבלנו טלפון מהשלטון המקומי ואמרו לנו להכין נוהל שיתוף פעולה כדי להתחיל לגלגל את זה.
רן כהן: יש לנו ישיבה בפרואר, החודש.
רן כהן: זאת ישיבה שנקבעה בעקבות הפגישה הראשונה שלנו עם מנכ"ל השלטון המקומי.
רן כהן: במקביל פנינו למנהל התכנון במשרד האוצר.
אוסאמה סעדי: מי יתקצב את זה?
אוסאמה סעדי: העיריות שפושטות רגל?
אלי אלאלוף: אוסמה, אתה יודע איפה זה ייתקע בסוף, אבל בוא, תן לו לסיים.
איל בן ראובן: תנו לרן להסביר.
איל בן ראובן: הוא עובד.
איל בן ראובן: אני אתו בקשר.
אלי אלאלוף: תן לו להמשיך.
אלי אלאלוף: אני אגן עליו.
<רועי וינשטיין: חברי הכנסת היקרים, הבן-אדם הזה הוא הבן-אדם שאני עובד אתו על בסיס יום-יומי בניסיון לפתור את הבעיות.
<רועי וינשטיין: אני אשמח לשמוע את הצד שלו.
אלי אלאלוף: רועי, תן לי לנהל את הישיבה בינתיים, אוקיי?
אלי אלאלוף: בבקשה, אף אחד לא מפריע לו, כולל חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: אני מתנצל על הדיקטטורה הנקודתית הזאת.
רן כהן: לקחנו רשימות של 120 מהנדסי עיר.
רן כהן: יש גם ועדות מרחביות אז זה כולל כ-250 יישובים.
רן כהן: הכנסנו למערכת שלנו ובאופן אוטומטי יוצא צו אוטומטי באתר בנייה או צו הפסקת עבודה.
רן כהן: מהנדס העיר מקבל את זה לתיבת הדואר שלו כדי שגם יהיה מודע למה שמתרחש אצלו בעיר ויידע להפעיל את הצוותים של הפיקוח העירוני.
רן כהן: זה גם משהו שעלה במסגרת הפגישה עם מנכ"ל השלטון המקומי.
רן כהן: אנחנו לא שומרים סודות בבטן כשמדובר בליקויי בנייה.
רן כהן: אנחנו גם מפרסמים – נתחיל בזה רק בערך בעוד חודש – את צווי הבטיחות שלנו באופן פומבי לציבור באתר אינטרנט.
רן כהן: לא רק צווי הפסקת עבודה.
רן כהן: כל ליקוי באתר בנייה יופיע באתר.
רן כהן: אנחנו נותנים לקבלנים זמן של 45 יום ואז הצו עולה לאוויר.
רן כהן: חוץ מזה, לעניין של העגורנאים, השר מקדם בצורה חזקה – אנחנו עובדים על זה בתור גורמי המקצוע – את הנושא של עיצומים כספיים.
רן כהן: יש שם קנסות מאוד כבדים לעניין של הפעלת עגורן ללא בודק מוסמך או על-ידי מישהו שהוא עגורנאי עם רישיון מזויף.
רן כהן: במקביל אנחנו מבצעים חקירות פליליות.
רן כהן: רק בחודשיים האחרונים פתחנו תשע חקירות פליליות על הפרת צווים באתרי בנייה, מתוכן חקירה אחת היא של מנהל עבודה בחדרה.
רן כהן: יש לנו הקלטה אז קל לנו לעשות את החקירה הזאת, יחסית, כשהוא מכריח עגורנאי לעלות על עגורן למרות שהעגורנאי שהוא מרגיש שהעגורן לא במצב בטיחותי מבחינתו.
רן כהן: פרסמנו לקבלנים הוראה שאומרת שהם לא יכולים להתערב בסמכות של העגורנאי.
רן כהן: העגורנאי הוא הבוס של העגורן.
רן כהן: הוא זה שצריך לקבוע אם זה בטוח מבחינתו או לא בטוח מבחינתו.
רן כהן: אין להתערב בשיקול הדעת שלו.
רן כהן: זה לא עוזר וברור לנו שאנחנו מטפלים פה בנגע שהלך והשתרש במשך הרבה מאוד שנים, אבל אנחנו מנסים.
רן כהן: בנוסף, לפני שבוע וחצי, כשהעגורנאים הודיעו בתקשורת – ככה שמענו על זה – שהם יוצאים לשביתה, יצרנו קשר אתם.
רן כהן: קיבלנו רשימה של 180 אתרים שבהם לא יהיו עגורנאים היום.
רן כהן: נערכנו.
רן כהן: עכשיו יש לנו בשטח 15 צוותים משולבים של מפקחים וחוקרים שבעצם עוברים לפי הרשימות האלה, מורידים עגורנאים מאותם עגורנים שעובדים וכנראה שלא אמורים לעבוד.