GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גלית שאול: אני מאמינה שאותה אישה תהיה חזקה יותר ולא תזדקק למסלולים האלה ואפשר יהיה לבדוק את זה.
מירב בן ארי: אז מראש את אומרת שהיא -- - תעני לי על השאלה.
מירב בן ארי: עכשיו היא סיימה חמש שנים בתקופה שלא קוזז לה, עד 7,800, נגיד.
מירב בן ארי: מה קורה בחמש שנים ויום?
מירב בן ארי: האם היא חוזרת למסלול של 60% ואז היא חוסכת את ה- 130 מליון שקל.
<גלית שאול: אם בעלה עדיין לא משלם?
מירב בן ארי: לא משלם.
<גלית שאול: או שתמשיך, שתתבע אותו בהוצאה לפועל, היא תהיה אישה חזקה יותר, אני מקווה שיהיה לה יותר כוח לעמוד בזה.
<גלית שאול: או שהיא תחזור למסלול הרגיל של הבטחת הכנסה.
<גלית שאול: אם היא לא תתחזק.
<גלית שאול: אני מאמינה שבחמש השנים האלה היא תהיה מספיק חזקה, היא תישאר עדיין במסלולים רגילים של כל אישה.
<שרית דמרי-דבוש: זה מרע את מצבה, להחזיר אותה למערכת הבטחת הכנסה ולא למזונות.
מירב בן ארי: אחרי זה הביטוח הלאומי, תתייחסו לעניין הזה.
מירב בן ארי: שאלתי שאלת תם מה קורה בחמש ויום, הבנתי שאנחנו מצניחים אותה בחזרה.
<גלית שאול: למה מצניחים?
<גלית שאול: אם אתם מצניחים זה המצב הנמוך שבו היא נמצאת היום.
מירב בן ארי: לא, אבל בחוק החדש שלך, ההצעה שלך היא חמש שנים לא לגעת בקיזוז ואז בחמש שנים ויום אני מחזירה אותה לבסיס הראשון כאילו היא התגרשה עכשיו.
מירב בן ארי: אני בדיון ראשון שבו אנחנו מעלים דברים ואנחנו נשמע.
מירב בן ארי: נשמע צדדים ונשמע הסתייגויות גם אבל היה לי חשוב לדעת את הרעיון שלך, לא סתם נתתי לך את זכות הדיבור כי באמת חשוב לי לשמוע את העניין.
<גלית שאול: עוד משפט.
<גלית שאול: הבחירה הזאת לתת חמש שנים לאישה היא כמובן ברירת מחדל.
<גלית שאול: החוק הכי מתאים מבחינתי, ואני חושבת בעיני כולם כאן, ונמנעתי מלמחוא כפיים לחברת הכנסת עליזה לביא שדיברה על הפרדה מוחלטת לגמרי לתמיד.
מירב בן ארי: רק שכשהם היו שנה וחצי בקואליציה זה לא עניין אותם.
מירב בן ארי: הערת אגב שלי.
<גלית שאול: אנחנו מדברים על זה שאנחנו עכשיו באילוצים ואם יש סוג של אילוצים אנחנו מנסות לחשוב איזה סוג של אילוצים אנחנו נלך איתם.
<גלית שאול: ממה שאנחנו רואות, התקופה הכי קשה לאישה אחרי הגירושין היא התקופה - - -
מירב בן ארי: אין צורך לחזור.
מירב בן ארי: אמרת את הנקודה, היא ברורה לנו, חמש שנים.
מירב בן ארי: העלית את ההצעה הזאת, שמענו הקשבנו ושום דבר לא נפסל פה.
מירב בן ארי: אנחנו רק מעלים את זה.
<גלית שאול: אנחנו נקבל בשמחה ואני חושבת שאני מייצגת פה קבוצה מאוד גדולה של ארגונים, כל הצעה שתתייחס לאשה ולילדים ולמזונות הילדים באותו אופן שתבחין אותם, בניגוד לעמדתו של שי סומך, תבחין אותם ותתייחס אליהם בכבוד הראוי.
מירב בן ארי: מי פה מ"אם הבנים"?
<מיכל געש: אני גם אחזור על מה שאמרו קודמיי, ההפרדה בין מזונות ילדים להבטחת הכנסה חייבת להיות ברורה, ממש ברורה.
<מיכל געש: אין שום קשר בין אישה שהילדים שלה מקבלים מזונות דרך הביטוח הלאומי לבין אישה שמקבלת הבטחת הכנסה.
<מיכל געש: זה מעמד אחד, זו אפילו הרגשה אחרת.
<מיכל געש: אני אדבר על עצמי באופן אישי.
<מיכל געש: אני לא הולכת לקבל מזונות מהביטוח הלאומי כי יש לי קשיים בהשתכרות או משהו כזה, אני הולכת לבקש בלית ברורה.
<מיכל געש: אני הולכת לבקש את זה כי אני לא מצליחה לגבות.
<מיכל געש: אני הולכת לבקש את זה כי אני עסוקה בדיונים משפטיים בארבע ערכאות שונות, אני לא מצליחה לעבוד.
<מיכל געש: אז אני אומרת שניה, אני אבקש מהביטוח הלאומי את מזונות הילדים כי הם גובים מאבא, בזמן הזה אני אתאושש, אני אסיים את הדיונים המשפטיים שלי, מרכז רקמן יודעים, ואני אחזור שוב פעם למעגל העבודה.
<מיכל געש: מה שקורה היום זה שאני נשארת מחוץ למעגל העבודה ואני אגיד לכם בפירוש, אני עובדת בשחור.
<מיכל געש: כי אין לי שום סיבה לצאת ולעבוד בלבן.
<מיכל געש: כשאני עובדת בלבן, כל הסיפור עם ביטוח לאומי ואם הרווחתי יותר מ-600.
<מיכל געש: כמה חודשים הרווחתי 600 שקלים, כעובדת שכירה של מנפאואר.
<מיכל געש: הם עשו לי טעויות בחישוב, חודש אחד הם הביאו לי 2000 שקל החזרים על כל החודשים.
<מיכל געש: אתם יודעים מה יש לי עם ביטוח לאומי?
<מיכל געש: הצטערתי שיצאתי לעבוד.
<מיכל געש: פשוט הצטערתי.
<מיכל געש: איך אני כחד הורית עכשיו שלא עבדתי בחופש וביטוח לאומי קיזזו לי את הכסף, מה עכשיו אני עושה?
<מיכל געש: אני אשלח להם מכתבים והם יחזירו לי, זה לוקח לי חודשים, אבל אני בלי כסף בבית.
<מיכל געש: אני עובדת בשחור בגלל זה.
<מיכל געש: יותר מזה, בחופש ישבתי עם יועץ כלכלי ואמרתי אני פותחת עסק.
<מיכל געש: בדקתי שיש לי את המימון הדרוש, ביררתי וראיתי שמי שפותחת עוסק פטור עד 29,000 שקל לא נוגעים לה במזונות ילדים שהיא מקבלת מביטוח לאומי.
<מיכל געש: ובא לציון גואל.
<מיכל געש: ואז עשיתי עבודת מחקר קטנה, ומה הבנתי?
<מיכל געש: יש לי חברה בתחילת השנה הגישה לביטוח הלאומי הצהרה שהיא מקווה להרוויח 3,500 שקל בחודש, מיד ביטוח לאומי קיזזו לה והיא לא קיבלה את ה- 3000 שקל, היא קיבלה 1,600 שקל כל חודש.
<מיכל געש: כשהיא הביאה במרץ 2016 את השומה, כשבשומה יצא שהיא רק הרוויחה 11,500 שקל, יש לה גם שלושה ילדים, ביטוח לאומי החזיר לילדים של 4,500 שקל.
<מיכל געש: אז היא אומרת לי "למה, למה אני עושה את זה, למה אני צריכה להוציא חשבוניות בכלל?
<מיכל געש: הרווחתי 11,000 שקל בשנה, 1,600 מתוכם כל חודש לילדים והואילו בטובם להביא לי 4,500 שקל על כל השנה כולה.
<מיכל געש: ירדתי מהרעיון של לפתוח עסק.
<מיכל געש: לא כי אני לא רוצה".
<מיכל געש: זה מקלות בגלגלים בכל דבר שאנחנו הולכים לעשות.
<מיכל געש: אנחנו לא מבקשות, באמת, אני רוצה לעבוד, אני לא מבקשת הבטחת הכנסה.
<מיכל געש: תעזרו לי, תנו לי שנה את המזונות שמגיעים לילדים, תגבו אותם מהאבא, תנו לי לעבוד, אני ארוויח 7,000, 8,000, 9,000, 10,000 אני אהיה פרודוקטיבית, אני אחזיר מס.
<מיכל געש: עוד התייחסות נוספת, מענק העבודה.
<מיכל געש: במילה אחת.
<מיכל געש: עוול.
<מיכל געש: זה פשוט עוול.
<מיכל געש: לקחתם לי מהכיס שאני קונה נעליים לילדים ואמרתם לי "לא, הכיס הזה אנחנו סוגרים לך את הברז פה".
מירב בן ארי: השתמשת במענק העבודה עד היום?
<מיכל געש: כן .
<מיכל געש: השתמשתי.
<מיכל געש: השתמשתי בזה אני חושבת ששנתיים, קיבלתי בין 5,000 ל- 6,500 שקל, אולי קצת פחות, בסוף שנה, קיבלתי את זה בשלושה תשלומים, מרץ אפריל ויוני משהו כזה.
<מיכל געש: בסדר, קיבלתי את זה שנה אחרי זה, אבל אני מתייחסת לזה בתור הכנסה אז אני יודעת שבמרץ אני אמורה לקבל עוד 1,500, 1,700 אני כבר לא זוכרת מה היו הסכומים, זה היה לפני שנתיים וחצי, שלוש, כשעדיין עבדתי, כשלא הלכתי לבקש מזונות מביטוח לאומי.
מירב בן ארי: כמה קיבלת משכורת שהיית זכאית למענק עבודה?
<מיכל געש: קיבלתי משכורת בסביבות ה- 4,000 שקל פלוס מינוס.
מירב בן ארי: הגשת את התלושים וקיבלת מענק.
<מיכל געש: כן.
<מיכל געש: שזה היה תהליך מאוד מאוד פשוט, אני זוכרת שבוועדה הקודמת אמר שר העבודה חיים כץ "אנחנו רוצים להקל עליהם את התהליכים הבירוקרטיים ולכן נאחד את מענק העבודה " באמת.
<מיכל געש: אני מעדיפה ללכת לדואר ולשים שם את התלושים שלי ולחכות חמש דקות בתור ולקבל את מענק העבודה.
<מיכל געש: זה לא כזה בירוקרטי.
<מיכל געש: זה הרבה יותר בירוקרטי להתחיל להגיד לביטוח לאומי שזה החזרים על ארבעה חודשים אחורה כי הם קיזזו לי חודשיים את המזונות לילדים והילדים לא קיבלו מזונות.
מירב בן ארי: עבדת רגיל, לבן.
<מיכל געש: נכון.
<מיכל געש: לבן.
<מיכל געש: קיבלתי תלוש.
מירב בן ארי: קיבלת תלוש, קיבלת מזונות?
<מיכל געש: לא.
<מיכל געש: לא קיבלתי מזונות.
<מיכל געש: כי עברתי את ה - - -
מירב בן ארי: היית עם כמה ילדים?
<מיכל געש: שלושה.
מירב בן ארי: עם שלושה ילדים.
מירב בן ארי: עברת את ה- 600 שקל אז לא היית זכאית למזונות למרות שהגרוש שלך כמובן, אין מה לדבר, אז הרווחת 4,000 וככה חיית מהשכר, 4,000, עם שלושה ילדים בלי מזונות ובסוף השנה קיבלת מענק.
<מיכל געש: קיבלתי מענק של עוד, נגיד בין 5000 ל- 6000 שקל.
<מיכל געש: כיום אני יושבת בבית, אני עובדת בשחור, אני מקבלת 3,200 מהביטוח הלאומי, אני מנסה לצאת לעבוד בלבן, אבל אני לא מצליחה, באמת.
<מיכל געש: אני לא מצליחה, ואם אני אצא לעבוד בלבן אז אני גם לא אקבל את מענק העבודה שזה היה גורם שמאוד מדרבן.
<מיכל געש: כי באמת, 5,000 שקל בחודש זה לא מספיק לגדל שלושה ילדים.
<מיכל געש: מישהו יכול להתקיים פה מהסכום הזה?
<מיכל געש: אבל ידעתי שבסוף השנה או אחר כך אני פתאום אקבל עוד איזה 1,500, 2,000 שקל, בשביל התשלומים זה גם נותן איזה שהוא שקט בראש.
<מיכל געש: אז קיזזו גם את מענק העבודה?
<מיכל געש: נתנו עוד מקל בארון של החד הוריות?
<מיכל געש: תפרידו אותנו, די, מהבטחת הכנסה.
<מיכל געש: הגיע הזמן להתקדם, 60 ומשהו שנות מדינה, אנחנו לא הבטחת הכנסה.
<מיכל געש: אנחנו מזונות, זו קבוצה אחרת כמו שאמרה חברת הכנסת עליזה לביא, זו קבוצה שגם תופסת לעצמה איזה שהוא סוג של מגדר, נלך ונתפתח, נשים עצמאיות, בואו נתייחס אליהן אחרת, בואו נתקדם.
מירב בן ארי: קרן בבקשה.
<קרן הורוביץ: אני מנהלת היחידה לקידום מדיניות וחקיקה במרכז רקמן.
<קרן הורוביץ: אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו פה.
מירב בן ארי: מאוד חשוב בכלל, לא לחזור על דברים שנאמרו.
מירב בן ארי: בנקודות קטנות וחזקות.
<קרן הורוביץ: יש לי שתי שאלות.
<קרן הורוביץ: אחת לאוצר, אמרת שזה החישוב רק לגבי מי שנמצאות כבר עכשיו בקבוצת המקבלים.
<קרן הורוביץ: אנחנו עשינו חישוב של כמה כסף מקוזז והגענו ל-50 מיליון שקל.
<קרן הורוביץ: אני לא מצליחה להבין איך אתה מגיע למספרים של 130 מיליון שקל.
<קרן הורוביץ: אני אשמח אם תתנו את כללי האצבע.
<יוגב גרדוס: כמה כסף יקוזז ממי?
<קרן הורוביץ: היום, אם אתה לוקח את כל הכסף שמקוזז כתוצאה מעבודה, אתה מגיע לאזור 50 מליון שקל.
<יוגב גרדוס: למי, ממזונות?
<קרן הורוביץ: ממקבלות מזונות.
<יוגב גרדוס: התיקון היה לחד הוריות בכלל, לא רק למזונות.
<יוגב גרדוס: מהמזונות, א.
<יוגב גרדוס: יש לי עדכוני עלות מהביטוח הלאומי, זה סכום יותר נמוך ממה שאמרתי, זה 70 מליון לדעתי, אבל למזונות ספציפית, מה שמפורק שם זה 15 מליון שקל אך ורק לאוכלוסייה הזאת.
<יוגב גרדוס: הנטו הוא אותו דבר.
<יוגב גרדוס: מה שאמרתי זה אותו דבר.
<קרן הורוביץ: צריך לפתור את זה.
מירב בן ארי: יש כאן הבדל בתפיסה שנצטרך לטפל בה.
מירב בן ארי: העניין הזה של אותה קבוצה של החד הוריות אל מול מקבלי הבטחת הכנסה ככלל.
מירב בן ארי: לכן המספרים שונים.
<קרן הורוביץ: אני מבינה, וכאן הנקודה השניה שלי.
<קרן הורוביץ: מדינת ישראל מתייחסת באופן שונה לאוכלוסיות שונות.
<קרן הורוביץ: היא מתייחסת שונה לאלמנות, היא מתייחסת שונה לנכים.
<קרן הורוביץ: יש הרבה דוגמאות.
<קרן הורוביץ: אני לא צריכה להביא.
<קרן הורוביץ: פתאום בנקודה הזאת אומרים שאי אפשר להתייחס לאוכלוסייה שיש להם זכאות על פי פסק דין, זה לא רק גרושות, זה נשים שיש אבא לילדים שלהם ויש מישהו שמחוייב, בנקודה הזאת נאמר לנו, "לא, אי אפשר להתייחס לאוכלוסיות שונות, אנחנו חייבים לטפל בכולם באותה צורה.
<קרן הורוביץ: יש הרבה עניים במדינת ישראל מסיבות שונות, פה יש אוכלוסייה בסיטואציה מאוד מסוימת שיכולה, אם יעזרו לה לא ליפול מתחת לקו העוני היא לא תיפול, מה שאנחנו מבקשים זה לתת את המענה המתאים ל אותה אוכלוסייה ולהפריד את ההכנסה שלהם מתשלום של המזונות.
<קרן הורוביץ: שוב, זה תשלום שנועד לילדים שלהם מתוקף פסק דין, אסור לשכוח, ערכאה שיפוטית במדינת ישראל קבעה שהאב צריך לשלם את הסכום הזה וחלק נכבד מהסכום הזה נגבה מהאב כך שזה לא יוצא מכיסה של המדינה וצריך לתת את הדעת על זה ואי אפשר לנפנף בזה שאי אפשר להפריד כי כולם עניים.
<שי גלברג-סומך: אני לא אמרתי שאי אפשר.
<שי גלברג-סומך: אמרתי שזו דעתי, אותם דברים שנשמעו כאן הם נכונים גם לאם חד הורית שאין פסק דין למזונות לטובתה.
<שי גלברג-סומך: זו דעתי, אבל לא אמרתי שאי אפשר.
<שי גלברג-סומך: אין מניעה משפטית ואם יימצא התקציב, זאת העמדה המשרדית וגם העמדה שלי הייתה תמיד.
<שי גלברג-סומך: אם יהיה תקציב - - -
מירב בן ארי: אני יודעת שיש 18,000 חד הוריות שיש להם פסק דין למזונות במדינת ישראל.
מירב בן ארי: כמה חד הוריות אין להם פסק דין, מישהו יודע?
<שי גלברג-סומך: יש 18,000 שמקבלות מזונות, יש 20,000 שמקבלות הבטחת הכנסה כש- 4,000 הן גם וגם.
<שי גלברג-סומך: הן בשני המקומות.
<שי גלברג-סומך: בערך חצי.
מירב בן ארי: דפנה בבקשה.
<דפנה רובינשטיין: הרבה פעמים זורקים אותנו מהאוצר להוצאה לפועל.
<דפנה רובינשטיין: יש 80,000 נשים שיש להן תיקים בהוצאה לפועל אבל בעצם נשים נפגעות אלימות לא יכולות להגיע להוצאה לפועל, הן חייבות את המסלול הזה, הן חייבות שהמדינה תיכנס ל סיפור הזה, שהיא תיכנס בנעלי החייב ובעצם הם לא יצטרכו לצאת מול האב.
<דפנה רובינשטיין: זו איזו שהיא סיטואציה שאנחנו רוצים למנוע את ההסלמה של האלימות.
<דפנה רובינשטיין: חשוב לנו הרבה פעמים שהאוצר זורק אותנו חזרה למסלול החדש של מסלול מזונות אישי, שלא יזרקו אותנו לשם כי יש בעיה ספציפית.
<יוגב גרדוס: את יכולה להסביר את הנקודה הזאת?
<דפנה רובינשטיין: נשים שהן נפגעות אלימות, שמגיעות אלינו פוחדות לצאת נגד אב הילדים שלהן, ללכת נגדו ולפגוש אותו בהליכים, אנחנו גם יזמנו כל מיני נהלים כדי לנסות להתגבר על זה אבל עדיין יש המון פחדים, זה מסלים את האלימות, זה מפרק את המשפחה עוד יותר, זה מעודד הליכים ואנחנו לא רוצים להיות שם.
<דפנה רובינשטיין: אז קודם כל, כשאתם הרבה פעמים ממליצים לנו לחזור למסלול הזה, אני יודעת שהשקעתם המון משאבים במסלול הזה והוא מסלול ראוי, אנחנו אומרות שזה פתרון משלים, אבל הוא לא נותן מענה לקבוצה מאוד גדולה.
<דפנה רובינשטיין: בישראל יש כמעט 200,000 נשים נפגעות אלימות.
מירב בן ארי: כן אבל לא כולן ב- - - כמה נשים שאת מכירה, לא ה- 200,000 אלא שהן בהליכי גירושין?
<דפנה רובינשטיין: כרגע הנתונים שיש לנו זה 80,000 תיקים בהוצאה לפועל ועוד פחות מ- 20,000 תיקים במוסד לביטוח לאומי.
מירב בן ארי: את לא ענית לי על השאלה.
מירב בן ארי: כמה נשים, אותן נשים, כי את מעלה פה נקודה אחת שלא דיברנו עליה עד עכשיו, שהן נפגעות אלימות לא יכולות להכנס למסלול הזה בכלל כי הן לא רוצות להכנס לעימות עם הבעל?
מירב בן ארי: כמה נשים יש כאלה?
<דפנה רובינשטיין: אלינו כל שנה פונות בין מאות לאלפי נשים.
<דפנה רובינשטיין: אין לי נתונים על זה.
<יוגב גרדוס: אבל הטענה היא שאישה רוצה שההוצאה לפועל תקבל את פסק הדין שלה?
<דפנה רובינשטיין: האישה רוצה ללכת לביטוח לאומי כי היא יודעת - - -
<יוגב גרדוס: למה היא לא ניגשת למסלול הזה, בגלל שהיא לא זכאית?
<דפנה רובינשטיין: את יכולה ללכת, זה חלופי.
<דפנה רובינשטיין: או שאת הולכת להוצאה לפועל או שאת הולכת למוסד לביטוח לאומי.
<דפנה רובינשטיין: אני לא מדברת על ההפרשים, ההפרשים מאוד מאוד קטנים.
<דפנה רובינשטיין: מי שמבין בזה יודע על מה אני מדברת.
מירב בן ארי: היא אומרת שהיא הולכת להוצאה לפועל, נגיד שהיא יחסית משתכרת יפה היא הייתה יכולה במצב שהוא לא היה אלים, הייתה יכולה ללכת ולא להכנס למעגל הבטחת הכנסה, אבל אין לה מנוס בגלל שהיא לא יכולה לעמוד בתהליכים, אותו מסלול - - -
<דפנה רובינשטיין: כי כל הדיונים הם מול הגבר האלים.
<דפנה רובינשטיין: זאת אומרת ששוב ושוב היא צריכה לחוות את הטראומה.
<יוגב גרדוס: אז את אומרת שאישה שלא זכאית למסלול הזה בכלל מרוויחה 15,000 שקל, נניח שהיא מרוויחה שכר גבוה ולא זכאית בכלל למזונות מהביטוח הלאומי, היא צריכה ללכת עצמאית לגבות ואת רוצה שהיא תלך להוצאה לפועל?
<דפנה רובינשטיין: לא, זה לא העניין.
<דפנה רובינשטיין: רציתי להגיד שגם במסלול הזה שהוא מסלול ראוי והוא כלי טוב לנשים שהן כן יכולות, נשים שהן לא נפגעות אלימות או אלימות קלה, יש עדיין מגבלות, לפי הנתונים שלי יש, בפעם האחרונה שההוצאה לפועל דיווחו לי זה היה כ-4000 תיקים מתוך 80,000 נשים זאת אומרת שאתם זורקים אותנו בחזרה להוצאה לפועל כחלופה, פתרון של המוסד לביטוח לאומי, תזכרו שעד היום ניצלו א תזה 4,000 ביחס ל- 80,000 תיקים, זאת אומרת המסלול הזה עוד לא כל כך מתרומם.
<יוגב גרדוס: אני אשמח לשמוע הצעות בנושא הזה.
<דפנה רובינשטיין: וגם יש כל מיני הוצאות שהן מאוד חשובות כמו הוצאות רפואיות שמאוד מאוד קשה לגבות אותן.
<דפנה רובינשטיין: כל התוכנה שם בנויה בצורה מסוימת, זה נושא שאני מכירה אותו לעומק ואני אשמח להבהיר אותו.
מירב בן ארי: גילה דרוק בבקשה.
<גילה דרוק: אני רוצה לחדד את הנושא שדובר עליו קודם.
<גילה דרוק: הנושא של ההפרדה בין הבטחת ההכנסה למזונות, ואני אגיד את זה מאוד קצר כי יש פה נשים שיש להן הרבה יותר ממני להגיד.
<גילה דרוק: אני הייתי גרושה לפני המון שנים ואני עדיין בהלם כשאני שומעת את ה סיפורים האלה, זה סיפור שנמשך לדעתי אולי כבר 20 שנה.
מירב בן ארי: התחתנת מחדש?
<גילה דרוק: אני התחתנתי מחדש.
<גילה דרוק: קרוב ללפני 15 שנה אני גם עבדתי באיזו שהיא עבודה וכשבאתי לקבל את הכספים מביטוח לאומי, שזה היה מזונות שפסקו לי לפי בית הדין וזה היה המןן מלחמות עד שפסקו לי וכל הכאב ראש הזה, ואחרי כל זה אני באה לקבל מביטוח לאומי אני רואה שבגלל שהרווחתי, אני לא זוכרת את המספרים המגוחכים, זה היה משהו כמו 1,200 שקלים, ירד לי מ- 3,400 ל- 1,700.
<גילה דרוק: אז אני אומרת עוד פעם, שיהיה מול עיניכם שזה לא דיבורים סתם.
<גילה דרוק: מדובר כאן באנשים, כל אחד מאיתנו מקבל משכורת בסוף החודש, כל אחד מאיתנו פחות או יותר יודע כמה נפשות בבית חיות ומכמה הוא חי כל חודש, לא ניתן לצפות מאנשים שירימו את הראש ושיצעדו קדימה אחרי גירושים שממילא מבחינה נפשית ומכל הבחינות קשים, שאתה בעצם אומר לבנאדם "תשמע, אני מקציב לך עד 1000 שקל לנפש בבית", במקרה שיש בו 4 אנשים בבית.
<גילה דרוק: כשאנחנו מדברים על משפחות שיש להם חמישה-שישה נפשות בבית ולפעמים אפילו, אני נציגת "אם הבנים" שם אנחנו מכירים נשים עם חמישה-שישה ילדים, אנחנו מדברים פה על עשרה נפשות בבית, שצריכים לחיות מהטופ שהביטוח הלאומי מאפשר לך לעבוד ולהרוויח אם חלילה את מקבלת גם מזונות כי הבעל לא משלם כי הוא בכלל לא שותף כי גם אין שום הסדרי ראייה והכל עליך במילא, אז תחיי מ- 4,000 שקלים.
<גילה דרוק: המצב הוא פשוט הגיע לאבסורד מטורף במיוחד יוקר המחייה, שמאז שאני עברתי את זה לפני 15 שנה ועד היום היה במאות אחוזים, אי אפשר לצפות, זה גורם לבעיות מאוד קשות הרבה מעבר לבעיות כלכליות.
<גילה דרוק: בעיות נפשיות, בעיות חברתיות.
מירב בן ארי: אחרי שהתגרשת, עם כמה ילדים?
<גילה דרוק: התגרשתי עם שלושה ילדים.
מירב בן ארי: ועכשיו התחתנת.
<גילה דרוק: התחתנתי, וזה משהו אחר.
<גילה דרוק: יש פה 2 משכורות בבית, זה משהו אחר מאשר משכורת אחת.
<גילה דרוק: ואני גם דרך אגב באיזה שהוא שלב פניתי לגרוש שלי - - -
מירב בן ארי: דרך אגב, מה שאנחנו אומרים על הבטחת הכנסה.
<גילה דרוק: אני אומרת שצריך לעשות הבדלה.
<גילה דרוק: המזונות מגיעים מתוקף משפטי מהאבא לילדים, האמא לא קשורה לזה.
<גילה דרוק: בכל המדינות המתוקנות אין שום קשר בין פרנסת האם שהיא כמו כל בנאדם, אם אני רווקה אם אני אלמנה ואם אני נשואה, אף אחד לא נוגע לי במזונות של הילדים שלי.
<גילה דרוק: אז למה נוגעים במזונות של הילדים שלי?
<גילה דרוק: בגלל שהביטוח הלאומי הוא מעין מלווה שמלווה כסף לאמא לאיזו שהיא תקופה כדי שהיא תמשיך לנשום, אז בגלל זה הוא לוקח לה את המשכורת?
<גילה דרוק: איפה ההגיון?
<קריאה: הוא מלווה לאבא, זה לא מעניין אותי.
<קריאה: זה בינו לבין האבא באמת.
<קריאה: בסופו של דבר הוא גם גובה ב- 70% מהאבא.
<קריאה: אז איזה מתווך לוקח פה כל כך הרבה אחוזי תיווך?
<יוגב גרדוס: רק לדייק את המספרים, הנתונים שלנו יש זה 38%.
מירב בן ארי: אלעד אתם רוצים להתייחס?
<אלעד זכות: חשוב לי להגיד למסגרת של הדיון, כמו שהאוצר אמר ומה שהעלתה העוזרת של חברת הכנסת חנין זועבי, יש חוק מזונות שנחקק ב-1972 וכבר אז המחוקק בחוק עצמו לא הגביל שום מבחן הכנסה וגם לא הגביל את הפסק דין אגב לאיזו שהיא תקרה.
<אלעד זכות: כשהוא חקק את החוק הוא כבר הגביל את זה בתקנות.
<אלעד זכות: כלומר הייתה מסגרת כזאת שדומה להיום - - -
מירב בן ארי: תקנות של חוק המזונות?
<אלעד זכות: כן.
<אלעד זכות: וכשחוקק עשור אחר כך חוק הבטחת הכנסה, התקנות של חוק המזונות הכניס לו את פסק הדין המקסימלי לקבל לחוק הבטחת הכנסה.
<אלעד זכות: מאז, ואני חושב שזה גם ההגיון של המחוקק שעשה את זה בתקנות להבטחת הכנסה, המוסד לביטוח לאומי רואה את הקצבה הזאת היום כקצבה קיומית.
<אלעד זכות: הטענות שעולות פה בדבר קצבת מזונות כקצבה שאינה קיומית, יש מקום ברמה המשפטית לחשוב על זה כי באמת יש פה כמה נושאים שהם שונים מהבטחת הכנסה.
<אלעד זכות: יש פסק דין, יש גבר, יש איזה שהוא אלמנט ביטוחי שקרה, שהמשפחה, אישה תכננה כמה ילדים עם שתי משכורות וכרגע יש משכורת אחת, יש מקום לחשוב.
<אלעד זכות: אבל כל עוד התקנות בביטוח הלאומי מכניסות את קצבת מזונות לקצבת הבטחת הכנסה, זו קצבה קיומית מבחינתנו ואנחנו לא רואים לעשות איפה ואיפה בין חד הורית כזאת לאחרת.
מירב בן ארי: יוגב, רצית לומר משהו?
<יוגב גרדוס: רציתי להתייחס למשהו - - -
מירב בן ארי: נשמע נציגה מעירית חיפה, רחל גליקמן.
<רחל גליקמן: אני משירותי רווחה ברשות בעירית חיפה, מה שאנחנו רואות שנשים שהיו במעמד סוציו כלכלי בינוני מגיעות להיות מטופלות רווחה.
<רחל גליקמן: אין לי מספרים, אני מצטערת.
מירב בן ארי: אל תגידי לי מספרים, תגידי לי מה התהליך.
<רחל גליקמן: התהליך הוא כזה שנשים מגיעות במשברים בלתי רגילים כאשר באמת, כפי שאמרתם כבר קודם, אנחנו מתחננות שניתן 100 שקל לתת לילד דמי נסיעה לבית הספר.
<רחל גליקמן: הילד לא יכול לנסוע לבית הספר כי אין לו כסף.
<רחל גליקמן: - - - כזו של הרגעים הראשונים של משבר הגירושין.
<רחל גליקמן: אני עובדת ברכס הכרמל, אני יכולה לומר ששם שכר הדירה מאוד גבוה וכאשר יש אבא ויש אמא ויש שתי משכורות כמו שהזכירו פה, אפשר לעמוד בשכר דירה של 5,000 שקל.
<רחל גליקמן: אבל כאשר יש את הגירושין והאבא של הילדים נעלם, באה הוצאה לפועל ואנחנו נתקלים בזה שאמא עם הילדים נמצאים ברחוב ואנחנו צריכים לסדר להם ממש דיור ואז זה מגיע לבעיות של דיור, היא צריכה להתחיל את כל התהליכים עם ביטוח לאומי, עם משרד ה שיכון, וכל התהליכים האלה שלוקחים זמן, בינתיים אנחנו נתקלים במספר נשים שגרות במקלטים, בכל מיני מקומות בתקופה הזאת.
<רחל גליקמן: להתארגן על עצמן.
<גלית שאול: ואז הן גם עוזבות את העבודה, אם יש להן עבודה.
<רחל גליקמן: ומה שאני אומרת, אמנם זה לא קשור לפה, אני כנציגה של המערכת מבקשת יותר תקציב כדי לעזור לאותן משפחות במצבים כאלה.
מירב בן ארי: לתמוך מן תמיכת סעד, לא באמת שזה יוציא אותה לעבוד, אלא לתת לה את הנסיעות.
<רחל גליקמן: דברים ממש בסיסיים ביותר.
מירב בן ארי: כמו סלי המזון.
<רחל גליקמן: סלי מזון, ארוחות חמות וגם ספרים לילדים.
מירב בן ארי: אני אגיד לכם מה מטריד אותי ואני אומרת את זה גם לארגונים וגם למשרדים.
מירב בן ארי: מה שמטריד אותי, אלעד, גם לעניין של הבטחת הכנסה, זה שכאן יש אמהות ברוב הזמן, שברצונן או לא ברצונן, בעיקר לא ברצונן, נכנסו לתוך מעגל העוני.
מירב בן ארי: הן היו במקום אחר, שמענו את רחל מעירית חיפה, זאת אומרת הם כבר גרו בסדר, גרו בבית, הייתה מעטפת לילדים, אני עבדתי עשר שנים עם ילדים ורובם גדלו לעוני כי אבא ואמא בבית ועדיין הם היו ילדים עניים כי לא היה, ואתם יודעים, כי הם מראש נשארו במעגל, לא סיימו 12 שנות לימוד, לא הלכו לצבא, הלכו לעבוד בעבודות זמניות והילדים גדלו.
מירב בן ארי: פה אנחנו מדברים על משפחה שגדלה אחרת והילדים הכירו עולם אחר ואז עקב משבר גירושין, שוב, שבעולם מתוקן האבא היה לוקח חלק גם במשמורת משותפת, כמו שאנחנו רואים שקורה היום יותר ויותר לשמחתנו וגם הורים שמתגרשים יפה והאב משלם את המזונות.
מירב בן ארי: מה שמפריע לי פה, אני יודעת שאנחנו מכניסים אותם כל הזמן להבטחת הכנסה וזה בעיקר לאנשים של הביטוח הלאומי, אבל כמובן וצריך לעשות פה אולי החלטות, אבל אנחנו הכנסנו משפחות שלמות למעגל העוני שיכלו לא להיות שם וזה בעיני, במקום של המחוקק, זה מפריע לי.
מירב בן ארי: אני יודעת איפה אני חיה, אני באתי בעצמי מבית כזה אז אני יודעת מה זה שאין מזונות ופתאום אתה הולך בגיל 14 לעבוד.
מירב בן ארי: יש דברים שאתה לא גדל אליהם, פתאום אתה מוצא את עצמך ביום בהיר אחד, אני לא אשכח, ראיתי גם אישה מ"אם הבנים" שאמרה לי "היינו עם שמונה ילדים" אני מספרת רק לכם, "האבא נסע לארצות הברית, אפילו אין גט אין כלום, ויום בהיר אחד, אף פעם לא היינו עשירים, כל אחד קיבל 5000 שקל אבל פרנסנו עם זה שמונה ילדים ובסוף הגעתי למצב שאני עם 5000 שקל לשמונה ילדים".
מירב בן ארי: במקום מתוקן הם לא היו חייבים להיות ילדים עניים כי הם כבר גדלו אחרת, יש ילדים גדולים שכבר גדלו למציאות אחרת.
מירב בן ארי: לכן זו הערת אגב שלי, בגלל זה זה קצת שונה מהבטחת הכנסה, ויש לנו מספיק בעיות, יש עניין במדינת ישראל שאנחנו מחוייבים לעזור להם אבל יש קצת איזה הוא הבדל כאן.
מירב בן ארי: אני מנסה לחדד אותו וכן לשים עליו נקודת אור כי אנחנו, יכול להיות שבהחלטה הזאת מ- 2003 לא רק שלא הוצאנו אותם לעבוד כמו ששמענו פה, גם הובלנו אותם לקו העוני, לכן זה מטריד אותי.
מירב בן ארי: לאה מ"באשר תלכי" בבקשה.
מירב בן ארי: אלה ארגונים שבאו במיוחד, מאוד חשוב לי לכבד אותם.
<לאה וינדר: אני אמא לארבע בנות מקסימות, סיימתי כרגע את לימודי הסמכה לאחיות ואני מקווה להתחיל לעבוד בזה.
<לאה וינדר: התחלתי לצאת לעבודה לפני 11 חודשים בתור סטודנטית, אני משתכרת 2,600 שקל לחודש.
<לאה וינדר: פסק המזונות לארבע בנות הוא 3,200 שקל שזה אומר בחישוב מהיר 800 שקל לילדה.
<לאה וינדר: להפתעתי הרבה או לא להפתעתי כי ידעתי שזה צפוי לי, כשהתחלתי לעבוד קיזזו לילדים שלי את המזונות שלהם מ- 3,200 שקל ל- 1,700 שקל.
<לאה וינדר: יוצא שהיום אני מפרנסת את עצמי ועוד 4 בנות עם 4,000 שקל.
<לאה וינדר: אני רוצה עכשיו לבקש מכל אחד פה שמסוגל לפרנס חמש נפשות במשפחה, שירים את האצבע.
<לאה וינדר: כי אני עם 4000 שקל לא מצליחה לעשות את זה.
<לאה וינדר: בנוסף התחלתי עכשיו את לימודי ההשלמה שלי לתואר ואני מוכרחה להגיד שאני עומדת לפני פרישה רק בגלל ההוצאה הכלכלית הגדולה שאני לא יודעת אם אני יכולה להרשות את זה לעצמי, ואני אומרת לעצמי, יכול להיות שאני צריכה לוותר על ההשכלה שלי לטובת הבנות שלי.
מירב בן ארי: כמה השכר שלך?
<לאה וינדר: אני מרוויחה כרגע 2,600 שקל.
מירב בן ארי: אני חייבת לומר שלפי החוק החדש ב- 1.1.2017 לא יקזזו לך בכלל, כי את מקבלת 2,600.
<יוגב גרדוס: לא, יקזזו, יקזזו 500 שקל בערך, 25% על 2000 שקל זה 500 שקל, והקצבה שלך תגדל מ- 1,700 ל- 2,700.
מירב בן ארי: אני רק הערתי, כי זה מבחינת החוק החדש.
מירב בן ארי: אבל זה לא הייתה המטרה של להתחיל עכשיו ויכוח.
<לאה וינדר: אני מבינה.
<לאה וינדר: אני רוצה גם להוסיף פה שכשהאבא לא משלם את המזונות שהוא התחייב אליהם, הוא גם לא עומד בשאר הדברים שאליהם הוא התחייב, אם זה הוצאות רפואיות, אם זה שיעורי עזר, לימודים, אם זה חוגים, אם זה קייטנות, כל הדברים האלה הם דברים שוויתרתי עליהם בשנה שעברה בשביל הבנות שלי כי פשוט לא היה לי.
<לאה וינדר: אתמול הייתי בלימודים, הבת הגדולה שלי מתקשרת אלי, "אמא, אין חשמל בכל הבית", התקשרתי לחברת חשמל, "כן, ניתקו" עכשיו אני מתקשרת להורים שלי, אני אומרת להם "תשמעו, אולי נבוא לגור אצלכם עד שיהיה לי את הכסף לחברת חשמל" אז הם שילמו לי לזה.
<לאה וינדר: כל האפשרות שלי בכלל לצאת ללימודים האלה מראש היה רק בזכות חברים שעזרו לי.
<לאה וינדר: מה שאני אומרת זה שחוק המזונות הוא בא בשביל להגן על הילדים להבטיח שהם יקבלו את המזונות, אבל בעצם הוא פוגע בהם כי הוא בא ואומר לאמא "את צריכה להחליט בין קיום הזכויות שלך לצאת ולעבוד ולהתפרנס בכבוד לבין זה שהילדים שלך יקבלו את הזכויות שלהם שזה לקבל את המזונות מאבא שלהם".
מירב בן ארי: לאה שמחה קליין בבקשה.
מירב בן ארי: מ"אם הבנים"
<לאה שמחה קליין: רציתי לחזק את מה שנאמר על החמש שנים הראשונות.
<לאה שמחה קליין: אני אישית יכולה לספר עליי שהמשפחה שלי, אני ושלושה ילדים עברנו טלטלה עצומה, לא הייתי מסוגלת לעבוד כי התמודדתי עם גבר שמאיים לרצוח אותי ואת הילדים שלי, לקח זן עד שהוא נעצר, התמודדנו עם אלימות קשה, עם משפטים, כמו שמיכל ציינה, אנחנו רצים מבתי משפט לבתי משפט.
<לאה שמחה קליין: הצלחתי לעבוד, יצאתי לעבודה, הרווחתי 3,500 שקל, זה מאוד יפה לאם חד הורית אבל אז הכל מתחיל להתקזז ותקופה שלא קיבלתי מזונות אז נלחמתי על המזונות.
<לאה שמחה קליין: אנחנו עסוקות כל היום בבירוקרטיה, במלחמות, בשביל לקבל את הכמה גרושים האלה שמספיק לנו אולי לאוכל, אפילו לא מכסה לנו שכר דירה כי כל יוקר המחיה עלה.