GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דרור גרנית: לא בטוח שצריכים לייצר פה את כל המנגנון המורכב הזה של טפסים והסכמות ולהגיד אם הוא יכול לחזור בו, כל זה כשברור לגמרי שאנחנו רוצים להעביר אותו מגן הילדים לבית החולים.
<דרור גרנית: זה העולם.
<דרור גרנית: העולם פה הוא של התנדבות.
<דרור גרנית: אני חושב שזה מסרבל את הסעיף, אבל - - -
<נעה בן שבת: אבל אין לך התנגדות אם אנחנו אומרים שבכל זאת תהיה הסכמה בכתב רק בשביל לוודא שהייתה הסכמה, אבל בלי כל הפרוצדורות שזה צריך להיות בתחילת השירות.
<נעה בן שבת: הסכמה בכתב כשמוסרים לו מידע בכתב על מה האפשרויות העומדות בפניו.
שולי מועלם-רפאלי: - - - שזה לא בתחילת השנה?
<נעה בן שבת: לא בהכרח בתחילת השנה.
<דרור גרנית: כל הסיפור פה זה אגב הסיטואציה של חירום.
<נעה בן שבת: יכול להיות שמראש הוא אומר שהוא לא מוכן, אבל יש סיטואציה של חירום ועכשיו הוא - - -
שולי מועלם-רפאלי: - - - הבנתי.
שולי מועלם-רפאלי: אז עדיף, את אומרת, לא לתת לו את האופציה של תחילת שנה בה הוא יכול להגיד: בעיקרון אני לא מוכן.
שולי מועלם-רפאלי: אלא באמת לדבר על זה קונקרטית כשמגיעים כי מן הסתם שעת חירות לוקחת יותר אופציות.
<שר-שלום ג'רבי: היא יכולה להגיד לא.
<שר-שלום ג'רבי: רבותי, אני רוצה להגיד - - -
שולי מועלם-רפאלי: זה מה שדרור אמר.
<שר-שלום ג'רבי: ניקח את המקרה הכי גרוע בשעת חירום.
<שר-שלום ג'רבי: אני לא מציע שגם בשעת חירות נעשה כאן עודף ביורוקרטיה.
<שר-שלום ג'רבי: אותה בחורה שאתה רוצה לשנע אותה ממקום למקום, היא רוצה.
<שר-שלום ג'רבי: הרי תמיד היא יכולה להגיד שהיא לא רוצה.
<שר-שלום ג'רבי: עכשיו תתחיל אישורים בכתב ועמותה, גוף מוכר, שחלק מהאנשים שלה, הבעלים שלה, בכלל נמצאים במילואים בשדה הקרב.
<שר-שלום ג'רבי: בואו נעשה את זה בצורה יותר נעימה.
<שר-שלום ג'רבי: אם הבחורה מוצבת בכרמיאל עכשיו ובדרום יש את המלחמה, והיא החליטה ללכת ולעזור בדרום, בבאר שבע, עצם זה שהיא מגיעה זו הסכמה.
<שר-שלום ג'רבי: אף אחד לא מכריח.
<שר-שלום ג'רבי: מה אתם רוצים עכשיו, שהיא תתחיל לכתוב פקס או מייל ויתחילו לפתוח ולהעביר או לא להעביר את אותה ילדה עד - - -
אלי אלאלוף: היא עושה את זה ביוזמתה האישית?
אלי אלאלוף: היא תודיע לך - - -
<דרור גרנית: דרך אגב, במידה רבה, הרבה פעמים זה יכול גם להיות ביוזמתה האישית.
<דרור גרנית: יכולה אותה בת שירות להגיד - - -
אלי אלאלוף: מתי היא תודיע על כך?
אלי אלאלוף: היא לא יכולה - - -
<נעה בן שבת: היא לא יכולה בוקר אחד להיעלם מהשירות, אפילו לא בשעת חירום.
<שר-שלום ג'רבי: אין דבר כזה יוזמה אישית.
<שר-שלום ג'רבי: הכול דרך הגוף המוכר.
אלי אלאלוף: אז מה היא תעשה?
אלי אלאלוף: בתיאום אתו.
שולי מועלם-רפאלי: שלא נתחיל לחפש, חלילה, איפה הבנות נמצאות, גם לא בשעת חירום.
שולי מועלם-רפאלי: בטח לא בשעת חירום.
מיקי לוי: זו הסתייגות שלי, נכון?
<נעה בן שבת: על הנושא הזה?
מיקי לוי: שב"ס ומשטרה, אולי גם צה"ל, אני לא יודע.
<נעה בן שבת: אבל זה נכנס.
<נעה בן שבת: יש סעיף.
<נעה בן שבת: בסעיף (י"א), בעמוד 33, בעקבות ההסתייגות שלך שאומרת: "על אף הוראות סעיף זה לא תינתן הוראה לפי סעיף קטן (ג)(1) לגבי מתנדב בגוף מפעיל של מערכת הביטחון כהגדרתה בסעיף 29, ולגבי מתנדב כבאות והצלה, אלא אם כן נתן הגוף המפעיל את הסכמתו".
אלי אלאלוף: אתה רואה?
אלי אלאלוף: אפילו אנחנו תומכים בך.
מיקי לוי: אתה רואה מה זה?
מיקי לוי: איזו חגיגה, תומכים בי סוף-סוף.
<נעה בן שבת: יש לנו את סעיף 19.
<נעה בן שבת: אנחנו עוברים לפרק של הרשות לשירות אזרחי.
<נעה בן שבת: סעיף 19 נודע להקמתה וסעיף 20 לעובדיה.
<נעה בן שבת: הייתה הסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי לקצוב את כהונת המנהל לתקופת כהונה שתקבע בחוק.
<נעה בן שבת: אתם רוצים להצביע?
<שר-שלום ג'רבי: אני קצוב.
<שר-שלום ג'רבי: אני קצוב כבר.
שולי מועלם-רפאלי: ממילא קצובים לשתי כהונות, לא?
<שר-שלום ג'רבי: שתי קדנציות.
שולי מועלם-רפאלי: אז למה צריך?
שולי מועלם-רפאלי: זה כבר קיים.
מיקי לוי: לך אני מוכן להאריך בעוד - - -
<שר-שלום ג'רבי: רק בשביל זה היה שווה שתעלה את ההסתייגות.
<שר-שלום ג'רבי: זה מוקלט, נכון, אדוני היושב-ראש?
שולי מועלם-רפאלי: וזה גם מצולם, אדוני ראש השירות.
<נעה בן שבת: זה קצוב, אז אנחנו עוברים הלאה.
<נעה בן שבת: סעיף 21 - - -
אלי אלאלוף: לפי מה ששמעתי ברדיו, לא כדאי.
אלי אלאלוף: שומרים עליו - - -
<נעה בן שבת: תפקידי הרשות וסמכויותיה מפורטים בסעיף 21.
<נעה בן שבת: התפקיד הראשון שלה, בהצעת החוק הוצע שהרשות תבצע את חלוקת המשאבים, ובכלל זה תקצה את תקני השירות האזרחי, בהתאם לסדרי העדיפויות הממלכתיים שקבעה הממשלה, מזמן לזמן, לפי הוראות סעיף 22.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, יש לנו החלטה של הממשלה על סדרי העדיפויות הממלכתיים ובהתאם לזה הרשות מבצעת את חלוקת המשאבים.
<נעה בן שבת: מה זה אומר בפועל, זה לא כל-כך ברו ולכן נוצרה פה איזושהי חלופה שהיא יותר רחבה והיא יותר ספציפית, יותר ברורה ונותנת יותר סמכויות בידי הרשות.
<נעה בן שבת: היא מופיעה פה בהצעה לתיקון כחלופה.
<נעה בן שבת: מופיע פה בקטע מודגש "לרכז את התקציבים והתקנים המיועדים להפעלת משרתים בשירות האזרחי ובכלל זה הפעלת מתנדבים במשרדי הממשלה או במימון רשות ציבורית המנויה בפסקאות (1), (4) ו-(6) להגדרה "רשות ציבורית", לבצע את חלוקת המשאבים האמורים ולהקצות את התקנים, בהתאם לסדרי העדיפויות הממלכתיים שקבעה הממשלה, מזמן לזמן, לפי הוראות סעיף 22.".
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על תקנים שהם ברשות ציבורית, למעט רשויות מקומיות, ושהיא תבצע את חלוקת המשאבים האמורים ותקצה את התקנים.
<נעה בן שבת: הייתה פה מחלוקת בין החשב הכללי שביקש שהוראה כזאת תהיה ריכוזית לבין שר החקלאות שהתנגד לזה.
<דרור גרנית: ברשות אדוני, אני אסביר את הרציונל שאני לפחות מבין מתוך הסעיף הזה.
<דרור גרנית: נעה, זו בעצם הצעה שהגיעה ממך, נכון?
<נעה בן שבת: במקור לא היה מובן מה זה לבצע את חלוקת המשאבים, ובפרט שהתברר שהרשות לא באמת מבצעת את חלוקתה המשאבים.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, כל משרד מחליט כמה הוא רוצה ואז לא ברור מה עושה בעצם הרשות, למה זה תפקיד של הרשות.
<נעה בן שבת: הבנו שהנוסח הראשוני מועתק מהחלטת הממשלה ואז לא ברור אם באמת יש לה תוקף, אם יש לה משמעות.
<דרור גרנית: אני אסביר איך אני רואה את הדברים.
<דרור גרנית: הנוסח לא הגיע כהצעה מאתנו, אבל אני כשלעצמי חושב שיש בו די היגיון אגב המקום שאנחנו נמצאים בו.
<דרור גרנית: אחד הדברים שעשינו לאורך התהליך בדיונים פה בוועדה, זה לדבר על להבנות את המצב הזה שבו יש הסתכלות רוחבית, שהממשלה מקיימת הסתכלות רוחבית על עולם התוכן של שירות לאומי ומסתכלת על המשאב הזה כמשאב כלל לאומי וקובעת יעדים להפעלתו, קובעת סדרי עדיפויות ממשלתיים, קובעת תכנית עבדוה רב-שנתית.
<דרור גרנית: זאת אומרת, אנחנו מעלים את זה מדרגה לאיזושהי הסתכלות מאקרו.
<דרור גרנית: לא עוד הסתכלות מבוזרת: משרד החינוך חושב על הדברים שלו ומשרד הרווחה על הדברים שלו ומשרד הבט"פ על הדברים שלו.
<דרור גרנית: אלא העלינו את זה מדרגה לעולם שבו הממשלה נותנת תכנית רב-שנתית ומכתיבה אותה ובעצם משם אמורה להיגזר הקצאת המשאבים.
<דרור גרנית: ההסתכלות המרוכזת הזאת שנעשתה בסעיפים של התכנית הרב-שנתית והיעדים הרב-שנתיים וכדומה, בעיני מתיישבת הרבה יותר טוב עם הנוסח היותר מדויק ומהודק שבחלופה שהוצעה פה על-ידי נעה, לרכז את התקציבים והתקנים.
<דרור גרנית: זאת אומרת, הסתכלות שאומרת שאם אנחנו מסתכלים מנקודת מבט על, ממשלה כממשלה, ואנחנו חושבים איך נכון להקצות את המשאב הזה, אז בואו ניתן לגוף שהוא השחקן שאנחנו מקימים פה, שזו הרשות, לעשות את אותה הסתכלות מרכזית כדי לקיים את התפקיד הזה של הקצאה מרכזית.
אלי אלאלוף: אני אשאל שאלה פשוטה.
אלי אלאלוף: יש לו היום שני משרדים שבאים אליו ואומרים לו שניהם: אנחנו רוצים להגדיל את המכסה שלנו.
<דרור גרנית: היום זה לא כך.
אלי אלאלוף: אז תסבירו לי מה זה כך.
אלי אלאלוף: מה אתם רוצים.
<דרור גרנית: היום, מה שקורה זה - - -
אלי אלאלוף: תן להם.
אלי אלאלוף: אנחנו גם לומדים מהם לפעמים.
<יואב ארבל: המצב הנוכחי היום הוא שכל משרד שמעוניין במתנדבי או מתנדבות שירות לאומי מחליט כמה תקציב להקצות לעניין ובהתאם לזה כמה מתנדבים יפעלו במסגרתו.
<יואב ארבל: אין שום יד מכוונת מלמעלה שאומרת: פה יהיו ככה ופה ככה.
אלי אלאלוף: לך יש אפשרות להעניק לכל אחד לפי רצונו?
שולי מועלם-רפאלי: הוא מביא את הכסף.
שולי מועלם-רפאלי: המשרד מביא את הכסף.
אלי אלאלוף: חוץ מכסף.
<שר-שלום ג'רבי: אדוני היושב-ראש, אם אני אחליט עכשיו למיכל כהן, מנכ"לית משרד החינוך, כמה תקנים יהיו לה במשרד החינוך, היא תגיד לי: הבנתי אותך, אני רוצה רק 300 תקנים, הרי התקציב לא שלך, הוא שלי.
<שר-שלום ג'רבי: מי אתה שתחליט בשבילי?
<שר-שלום ג'רבי: היום, כשמרד ממשלתי מקבל אישור להפעיל, והחלטנו שכל משרדי הממשלה יכולים להפעיל – אז הם מקצים.
<שר-שלום ג'רבי: המנכ"ל של אותו משרד בהתייעצות עם השר מחליט כמה תקנים הוא צריך והוא מאשר.
<שר-שלום ג'רבי: זה לא עובר דרכנו.
<שר-שלום ג'רבי: כמובן שמדווחים, כמובן שאנחנו יודעים בסוף השנה.
<שר-שלום ג'רבי: אבל אני לא יודע אם דוד ממשרד החינוך מעלה מ-4,000 ל-4,400 בשנה הבאה.
<שר-שלום ג'רבי: הם עושים עבודה מצוינת.
<שר-שלום ג'רבי: אני אומר את זה רק כדי שנבין את העניין.
אלי אלאלוף: הוא יכול להחליט.
<שר-שלום ג'רבי: נכון, כי זה תקציב שלו.
אלי אלאלוף: רק אם יש לו כסף.
אלי אלאלוף: ההחלטה היא רק על בסיס תקציב.
<שר-שלום ג'רבי: בסוף כן.
שולי מועלם-רפאלי: בסוף, זה תקציב שלו.
אלי אלאלוף: לא על בסיס הצרכים של המדינה.
<יואב ארבל: אבל בכל מקרה יש לנו את סעיף 22 בהצעת החוק - - -
אלי אלאלוף: זאת אומרת שכל משרד, יראו שיש להם הרבה יתרות, הם יכולים להגיד: אנחנו מגדילים אין-סוף.
שולי מועלם-רפאלי: אבל יש לזה גבול.
אלי אלאלוף: אני רוצה להבין, אין פה גבול?
אלי אלאלוף: זאת אומרת שמחר יכולים לקפוץ מ-18 ל-25 או מ-18 לרדת ל-10?
<שר-שלום ג'רבי: בעיקרון יש לנו ועדה שהקמנו - - -
אלי אלאלוף: איזו מערכת יכולה לתפקד ככה?
<שר-שלום ג'רבי: התייחסנו לזה, אדוני היושב-ראש, גם בישיבה הקודמת שהייתה בשבוע שעבר.
<שר-שלום ג'רבי: יש לנו ועדה שהיושב-ראש לה הוא הסמנכ"ל.
<שר-שלום ג'רבי: אנחנו בוחנים את הגדרות התפקיד בכל מקום ומקום.
<שר-שלום ג'רבי: אבל ברגע שאישרו את הגדרות התפקיד באותו משרד והוא מאייש אותן לפי הגדרות התפקיד שהוא שלח – היושב-ראש צודק, הוא יכול לעלות מ-18 ל-100.
אלי אלאלוף: אז אין ראייה.
אלי אלאלוף: דרור, הבנת?
אלי אלאלוף: אין ראיה.
אלי אלאלוף: בשטח זה לא מה - - -
<יואב ארבל: החידוש הגדול בהצעת החוק הוא שבסעיף 22, פעם בכמה שנים, במסגרת החלטה על סדרי עדיפויות ממלכתיים הממשלה תחליט כמה מקציבים לכל תחום.
<יואב ארבל: זה חידוש שיש בהצעת החוק, דבר שלא קיים היום.
<דרור גרנית: הסיפור של התכנית הרב-שנתית והסתכלות מאקרו, הסתכלות ריכוזית על עולם התוכן, מתיישבת יפה מאוד עם ההצעה של הנוסח החלופי שהציעה נעה לייצר את ההקצאה ממקום מרכזי מתוך אותה הסתכלות רוחבית, כללית, על עולם התוכן ולא שכל משרד מחלק את הכסף שלו כפי שבא לו.
אלי אלאלוף: זה מה שעושים בפועל.
שולי מועלם-רפאלי: השר מתנגד לחלוטין לשינוי הזה.
שולי מועלם-רפאלי: את זה יגידו תכף אנשי לשכת השר.
שולי מועלם-רפאלי: אני לא כל כך מבינה דבר אחד: כל הדברים המצוינים שאמרת הם באמת נשמעים נפלא.
שולי מועלם-רפאלי: לי יש בעיה אחת גדולה שהצגתי אותה בתחילת הדיון ואני לא אגיד אותה שוב על דרכים שבאות פתאום כדי לנסות בכל זאת שהחשכ"ל ישים את רגלו בתוך הסיפור הזה.
שולי מועלם-רפאלי: דבר אחד לא ברור לי - - -
אלי אלאלוף: רק את עיניו.
שולי מועלם-רפאלי: עיניו.
שולי מועלם-רפאלי: רק את עיניו ישים בדבר.
שולי מועלם-רפאלי: הרי אומר פה יואב שיש פה חידוש גדול שהדברים נעשים מתוך הסתכלות רוחבית.
שולי מועלם-רפאלי: אתה אומר ואומר שר-שלום שזה כסף של המשרדים.
שולי מועלם-רפאלי: מה אומר החשכ"ל עכשיו?
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לראות אם הבנתי נכון: אתם תביאו את הכסף לתקנים האלה, אני אנהל לכם לאן זה צריך ללכת.
שולי מועלם-רפאלי: זה נראה לי קצת בעייתי.
מיקי לוי: הוא לא אמר את זה.
שולי מועלם-רפאלי: כי אני שאלתי שוב ושוב אם המשרדים הם אלה שמביאים את הכסף, ושוב ושוב נעניתי שכן.
שולי מועלם-רפאלי: אז האם המשרדים מביאים את הכסף ועכשיו החשכ"ל קובע?
שולי מועלם-רפאלי: אז אולי צריך להחזיר אותו לגודלו הטבעי, את מר חשכ"ל או את מר מוטי אלישע, ששוב אני אגיד לפרוטוקול, לא מגיע לדיונים ושולח אנשים אחרים מהמשרד שלו - - -
אלי אלאלוף: מאוד מכובדים.
שולי מועלם-רפאלי: מאוד מכובדים.
אלי אלאלוף: מכובדות.
אלי אלאלוף: מי זה אלישע?
שולי מועלם-רפאלי: מוטי אלישע הוא סגן החשכ"ל שהחליט להיכנס בכל הכוח בחוק הזה בלי לגמרי ללמוד את הנושא, אבל זו כבר עמדתי האישית כמובן.
מיקי לוי: אבל השר פנה אליו.
שולי מועלם-רפאלי: השר לא פנה אליו על זה.
שולי מועלם-רפאלי: השר פנה אליו על "כל עיסוקו" ו"עיקר עיסוקו" והוא הבין שהשר מתנגד ל"כל עיסוקו" אז הוא אמר: אני נכשלתי פה, איך אני אכניס את זה עכשיו בדלת האחורית בחוק.
שולי מועלם-רפאלי: וזה מה שהוא מנסה לעשות עכשיו.
מיקי לוי: אם השר מתנגד, זה עוד לא אומר שזה נכון.
שולי מועלם-רפאלי: אבל אתה יודע, לשר יש בכל זאת אחריות על החוק הזה.
אלי אלאלוף: נציג האוצר, אורי - - -
שולי מועלם-רפאלי: וגם את נציג השר אני אשמח - - -
<אורי שיינין: בחרתי לדבר לפני נציגת החשכ"ל, לא כדי - - -
<אורי שיינין: אני מאגף התקציבים במשרד האוצר.
<אורי שיינין: קודם כל, כדי לשים את הדברים בקונטקסט.
<אורי שיינין: במקביל לדיוני הוועדה, ישבה ועדה בראשות נציגו של שר החקלאות שאחראי על הרשות, מר יעקב שנרב, עם נציג הרשות, נציג אגף תקציבים ונציג החשכ"ל והמליצה את זה.
<אורי שיינין: ההמלצות האלה אומצו על-ידי השר.
<אורי שיינין: אני לא אשאיר שום דבר - - -
<נעה בן שבת: מה היה עיסוקו של הצוות הזה?
<אורי שיינין: העיסוק שלו היה בתעריף - -
שולי מועלם-רפאלי: היה כל עיסוקו ועיקר עיסוקו.
<אורי שיינין: - - העיסוק שלו היה בתעריף ובנושא - - - להתייעלות וחלק מהדרכים - - -
שולי מועלם-רפאלי: העניין היה התעריף.
<אורי שיינין: - - - הייתה בעצם בסוגיה שעלתה פה במקביל בדיונים, שבעצם ההבנה הייתה שאין את מה שדרור כינה, ראיית המאקרו.
<אורי שיינין: לכן, זו לא הערה, אמנם מוטי אלישע הוא זה ששלח את המכתב, אבל בעיני זה לא משהו שמוטי אלישע כשלעצמו.
<אורי שיינין: אני יכול לומר שאני כאגף תקציבים בוודאי חתום.
<אורי שיינין: צריך לשאול את דעתם של יתר המשתתפים, אני מעריך שהם גם בזה.
<אורי שיינין: עכשיו, לשים את הוויכוח בקונטקסט שלו.
<אורי שיינין: אין מחלוקת על זה שצריך את ראיית המאקרו הזאת.
<אורי שיינין: גם החוק, לשיטתו של שר החקלאות וגם לשיטתה של חברת הכנסת מועלם, צריך את ראיית המאקרו.
<אורי שיינין: השאלה היא אם זה נעשה פעם ב-5 שנים בסמכות ממשלה או שהגוף שאחראי על יישום החוק, קרי הרשות לשירות אזרחי-לאומי – ולא החשכ"ל, לא מינו אותו להיות אחראי על החוק הזה – היא זו שתעשה את זה באופן תדיר.
<אורי שיינין: בעיני, אם אתה עושה את זה פעם ב-5 שנים בהחלטת ממשלה, יש סיכון מאוד גדול שגם אם תתקבל החלטת ממשלה פעם ב-5 שנים, היא בעצם תצבע את המצב הקיים.
<אורי שיינין: כשאתה נותן כלים אמתיים בחוק לרשות לפעול, יש סיכוי שבאמת ראיית המאקרו הזאת תרד מ-30 אלף רגל לשטח.
<אורי שיינין: כי אם משרד החינוך ומשרד הרווחה, שניהם יגידו: לי יש כסף לממן עוד בת שירות.
<אורי שיינין: ויש עוד בת שירות אחת ויהיה מישהו שהתפקיד שלו יהיה להסתכל האם נכון לשים במשרד הרווחה או במשרד החינוך מישהו נטול אינטרסים, הוא לא ממשרד החינוך, הוא לא ממשרד הרווחה.
<אורי שיינין: הוא מגיע מרשות שכל התפקיד שלה הוא לתת את המבט מאקרו הזה.
<אורי שיינין: אז יש סיכוי יותר טוב שתתקבל החלטה נכונה של הקצאה יותר יעילה.
<אורי שיינין: לפעמים זה ילך לחינוך, לפעמים לרווחה, לפעמים לביטחון – אבל דרך הסתכלות במאקרו.
שולי מועלם-רפאלי: אבל איך זה מתיישב שהכסף לתקנים האלה בא מהמשרד עצמו, שיינין?
שולי מועלם-רפאלי: בטח שזה קשור.
מיקי לוי: כסף צבוע שמגיע מהאוצר.
מיקי לוי: מה זה "מהמשרד"?
<דרור גרנית: חברת הכנסת מועלם, אני אשיב - - -
אלי אלאלוף: דרור, תתאפק.
אלי אלאלוף: גם אני מתאפק.
אלי אלאלוף: תאמין לי שיש לי תשובה.
<אברהם מאיר: אני נציג שר החקלאות.
אלי אלאלוף: אין תפקיד כזה – נציג של שר.
שולי מועלם-רפאלי: יועץ.
<אברהם מאיר: אמרנו כבר בדיון הקודם כשדיברנו על זה, שאנחנו מחויבים למשרד החינוך, לשר החינוך, שאנחנו לא מעבירים את כל התקנים לרשות.
<אברהם מאיר: זה נאמר בוועדה.
אלי אלאלוף: אף אחד לא ביקש.
אלי אלאלוף: אנחנו לא נבקש להעביר תקנים לרשות.
שולי מועלם-רפאלי: זה מה שאתה - - -
אלי אלאלוף: את רוצה שגם אקרא וגם אגיד?
אלי אלאלוף: אז תני לי להגיד.
אלי אלאלוף: זה יותר טוב מאשר לקרוא ולהגיד שאני לא מסכים עם מה שכתוב.
אלי אלאלוף: אני קובע את העקרונות פה.
אלי אלאלוף: התכוננו.
אלי אלאלוף: אנחנו לא מבקשים להעביר, לא תקנים ולא כסף של המשרדים לרשות.
אלי אלאלוף: זה אחד.
אלי אלאלוף: שתיים, הרשות צריכה להגיע למצב שיש לה תמונה כוללת.
אלי אלאלוף: הייתי קורא לזה אפילו תקנים, ולפי זה היא שוקלת: שנה תחזק את א' ושנה תחזק את ב' ושנה תוריד את ג' כי הוא לא מתפקד.
אלי אלאלוף: חבר'ה, תשתחררו מהתפיסה שכסף קובע את המדיניות.
אלי אלאלוף: כסף משרת מדיניות, תלמדו את זה.
אלי אלאלוף: זה לא כסף של אבא שלנו שמותר לנו לעשות ממנו מה שרוצים.
אלי אלאלוף: בשביל מה הקמנו רשות?
אלי אלאלוף: אז תשאירו 17 גופים, כל אחד לבד.
אלי אלאלוף: אם לא תתנו לה כלים להחליט, אז אין לה ראייה כוללת.
אלי אלאלוף: בראייה הכוללת, המשולבת, היא תקדם מטרות לאומיות.
אלי אלאלוף: בשביל זה היא קמה ולא בגלל שהיא מקבלת כסף, אז יש לה כוח.
אלי אלאלוף: תעזבו, תשתחררו מזה.
שולי מועלם-רפאלי: זה נקרא לווסת.
שולי מועלם-רפאלי: זו הייתה ההצעה.
שולי מועלם-רפאלי: זו ההצעה של הממשלה.
אלי אלאלוף: לא שמנו גם שר כדי שחס וחלילה יהיה בלתי משפיע.
אלי אלאלוף: היא תבוא לשר ותגיד לשר: תשמע, יש השנה התפוצצות במקום א' ויש דעיכה במקום ב', בוא נתקן את זה.
אלי אלאלוף: אם לא תתנו כלים לרשות אז תשחררו אותה בכלל.
<אברהם מאיר: לכן חשבנו שהחלטת ממשלה היא הכי נכונה כי היא דורשת מכל המשרדים לדבר יחד.
<אברהם מאיר: אתה לא יכול להגיש החלטת ממשלה אם לא כל המשרדים מדברים.
<אברהם מאיר: לכן, ויסות תקנים דרך החלטות ממשלה זו ההבנה שלנו.
<נעה בן שבת: אבל היא נעשית אחת ל-5 שנים.
שולי מועלם-רפאלי: אפשר להחליט שעושים אותה פעם בשנה או פעם בשנתיים, לפי מה שיגיד ראש הרשות.
אלי אלאלוף: אבל ראייה כוללת זה התפקיד מספר אחד, לדעתי, של הרשות.
שולי מועלם-רפאלי: פעם בשנתיים זה זמן הגיוני.
<דניאל פרג: אני אתייחס, שולי, למה שציינת.
<דניאל פרג: מוטי אלישע לא הגיע, נבצר ממנו להגיע כי הוא מאוד חולה.
<דניאל פרג: הוא לא הגיע בכלל.
שולי מועלם-רפאלי: רפואה שלמה.
שולי מועלם-רפאלי: אני לא התייחסתי רק להיום אלא באופן עקרוני שהוא לא מגיע לפה לדיונים.
אלי אלאלוף: הוא לא חולה כל השנה.
שולי מועלם-רפאלי: רק רפואה שלמה.
<דניאל פרג: היום הוא חולה.
<דניאל פרג: אני רוצה להתייחס לעניין של הקצאת תקנים.
<דניאל פרג: כמו שאמרו כל החברים פה, הנוסח של החוק היום כפי שהוא מוצע בהגדרה, זה עניין מאוד מעורפל ונתון להרבה - - -
מיקי לוי: חכי.
מיקי לוי: האמירה הזו הייתה מאוד חשובה.
מיקי לוי: תגידי שוב את המשפט האחרון, בבקשה.
<דניאל פרג: הנוסח היום הוא מאוד מעורפל.
<דניאל פרג: אנחנו צריכים להבין מה קורה בשטח.
<דניאל פרג: מה שקיים היום בשטח, כמו שאמרנו, זה שכל משרד מחליט כמה תקנים הוא רוצה לפי התקציב שקיים לו, תקציב שמשמש לעוד הרבה דברים אחרים, ולפי סדרי עדיפויות.
<דניאל פרג: מה שאנחנו רוצים שיקרה וחשוב לנו שיקרה זה לא לקחת את התקציבים ממשרדי הממשלה.
<דניאל פרג: זאת אומרת, התקציבים ימשיכו להיות במשרדי הממשלה, אבל בפועל, כשמרד רוצה לאמץ תקנים אליו, הוא יצטרך לקבל את אישור הרשות בהתאם לסדרי עדיפויות שנקבעו על ידי המועצה.
<דניאל פרג: זאת אומרת, הרשות לא תפעל לפי - - -
שולי מועלם-רפאלי: זה לא נקבע על-ידי המועצה.
שולי מועלם-רפאלי: זה נקבע על-ידי הממשלה, לעניות דעתי.
<דניאל פרג: המועצה ממליצה לממשלה - - -
שולי מועלם-רפאלי: רק בואי נדייק כי יש פה חוק.
<דניאל פרג: אני אחדד את הדברים.
<דניאל פרג: המועצה ממליצה לממשלה, הממשלה מקבלת את החלטותיה באיזה נושאים היא רוצה לתת יותר דגש, אבל בפעול מה שקורה לא ברור.
<דניאל פרג: זאת אומרת, מבצעת החוק לא ברור מה קורה בפועל.
<דניאל פרג: מה שחשוב הוא שבפועל, על פי סדרי עדיפויות הממשלה, יוקצו גם התקנים.
<דניאל פרג: לזה צריך לתת דגש.
<דניאל פרג: אנחנו לא רוצים לקחת תקציבים של משרדי ממשלה.
<דניאל פרג: התקציב ימשיך להיות אבל הרשות היא זו שתחליט כמה תקנים יהיו לכל משרד ממשלתי.
<דניאל פרג: זו העמדה שלנו.
<דרור גרנית: אני רוצה להשלים נקודה.
<דרור גרנית: יש עיקרון ויש מנגנון.
<דרור גרנית: העיקרון אומר שיש הסתכלות רוחבית, מה קורה כשממשלה מקצה את המשאב מתוך ראיית מאקרו רחבה על כל עולם התוכן, המנגנון בסוף צריך לשרת את העיקרון הזה.
<דרור גרנית: המנגנון צריך לשרת את העיקרון.
<דרור גרנית: כפי שאמר אורי חברי מהאוצר, כדי שהמנגנון הזה יקרה בפועל, צריך שהגוף שמפעיל אותו – זו הרשות – יהיה לו את הכלי ולכן השיח על ריכוז התקציבים.
<דרור גרנית: להערה של חברת הכנסת מועלם.
<דרור גרנית: הכסף מגיע מהמשרדים, לאורך שנים, מה שיקרה בסופו של יום – אפשר לחשוב שזה המודל הנכון – זה שכמו שיש תקציב משרד הביטחון ותקציב משרד החינוך ותקציב משרד הרווחה ותקציב המשרד לביטחון פנים, יהיה גם תקציב של הרשות שבתוכו יגולם ריכוז של כל התקנים.
<דרור גרנית: זאת אומרת, יהיה משאב מרכזי - - -
אלי אלאלוף: לצערי, זה לא - - -
<דרור גרנית: זה תהליך אריך טווח.
שולי מועלם-רפאלי: דרור, לא הייתי מתחילה את זה ברשות השירות הלאומי-אזרחי כשעומד חוק כל-כך דרמטי שיש בו כבר כל-כך הרבה שינויים.
שולי מועלם-רפאלי: אני אשמח, הלוואי.
אלי אלאלוף: שולי היקרה, היום זה תלוי רק - - - בואו נהיה כנים.
<דרור גרנית: לכן צריך לזרוע את הזרעים.
אלי אלאלוף: זה תלוי רק במפלגה אחת שכרגע היא לא רוצה והיא מחזיקה את השירות.
שולי מועלם-רפאלי: כי איכשהו זה לא קורה ביחס לדברים אחרים שמוחזקים במפלגות אחרות, אבל זה בסדר.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שמבחינה ממלכתית אני לא רואה שגם בתאגיד לוחמי האש, פעם כל רשות הייתה צריכה לשלוח את חלקה – אז ראיתם איזה פסטיבל היה לנו.
אלי אלאלוף: עד שלא החליטו שיש תקציב אחד, מערכת אחת – רק אז הפסטיבל הזה הופסק והיום הם מתפקדים נפלא.
אלי אלאלוף: מצ'ינג בין מי למי?
<אוריאנה אלמסי: כשאני בדקתי את הנושא ודיברתי עם לשכות רווחה ברשויות המקומיות - - -
<נעה בן שבת: את מדברת כרגע על מימון תקנים שזו סוגיה אחרת.
<אוריאנה אלמסי: למה זה - - -
<נעה בן שבת: כרגע אנחנו שואלים האם הרשות תרכז את כל התקנים שגם משרד החינוך מפעיל אצלו ממש, בבתי הספר שלו ובמוסדות שלו.
<אוריאנה אלמסי: אבל זה נופל באותו דבר כי תמיד כשלשכת רווחה בעיירת פיתוח כלשהי רצתה בת שירות, אם לא היה לה תקציב ל-50% תקן, היא לא קיבלה בנות שירות ואז כל הלשכות - - -
<יואב ארבל: באופן עקרוני זו המדיניות של משרד הרווחה לאורך הרבה מאוד שנים.
<יואב ארבל: כמו שאמרה היועצת המשפטית, כאשר הוא ממן תקן החוצה לגופים, מכיוון שהתקציב שלו מוגבל, נניח שהוא מממן תקן ללשכת רווחה בעירייה מסוימת, אז המדיניות שלו היא שהוא מממן 50% והגוף החיצוני מממן עוד 50%.
<יואב ארבל: זו הייתה המדיניות - - -
אלי אלאלוף: היום, תכל'ס?
<יואב ארבל: לדעתי, גם היום זה פועל כך.
אלי אלאלוף: למה 50%?
אלי אלאלוף: יש פה נציגות למשרד הרווחה?
אלי אלאלוף: צריך לנזוף גם בהם.
<ידעיה לוין: היום עדיין, לצערנו, זה 50% מתקן בית.
<ידעיה לוין: זאת אומרת, אם לא מממנים תקן מלא, מממנים את כל התקנים רק ב-50%.
אלי אלאלוף: ואז הרשות צריכה להשלים את זה?
שולי מועלם-רפאלי: הרשות המקומית.
<יואב ארבל: יכול להיות גם בית אבות, פנימייה - - -
<נעה בן שבת: אדוני, אני מבינה בהתאם לכך שסעיף 21(1) יהיה - - -
אלי אלאלוף: זה אומר שהרשויות החלשות לא יקבלו.
שולי מועלם-רפאלי: מקבלות פחות, לצערנו הרבה.
שולי מועלם-רפאלי: זה חלק מהתיקון שצריך לעשות.
אלי אלאלוף: אפילו מערכת אחידה לא קיימת.
<שר-שלום ג'רבי: אדוני היושב-ראש, רק שנדייק, במגזר הלא-יהודי, מכיוון שאנחנו מממנים את התקנים, הם מקבלים 100%, לא 50%.
<שר-שלום ג'רבי: זאת אומרת, אותם גופים מהרווחה שקשורים במגזר הלא-יהודי, מקבלים - - -
אלי אלאלוף: איפה אתה ראה את זה בחוק?
אלי אלאלוף: אדון אורי יקפוץ עכשיו.
אלי אלאלוף: למה שלא נכתוב שכל משרד ממשלתי שמקנה תקן, חייב למממן אותו במלואו?
<נעה בן שבת: הכוונה במימון, אנחנו מדברים על סעיף 64 בעמוד 75 שמדבר על רשות ציבורית שמממנת עבור גוף מפעיל אחר את התקן של שירות לאומי.
אלי אלאלוף: אני רוצה לחייב את משרד הרווחה שיממן מלא כדי שהרשויות החלשות יקבלו.
<יואב ארבל: אבל הוא יממן חצי מהתקנים כי זה הכסף שיש - - -
אלי אלאלוף: יקבל חצי מהתקנים.
אלי אלאלוף: שיקבל חצי שירות.
אלי אלאלוף: אם אתה רוצה שישתנה, אתה רוצה רק בנות או גם בנות – אתה רוצה רשות מקומית הכי חלשה, היא לא תשתתף ואתה תשלח את כולן לרעננה?
אלי אלאלוף: בוא נבנה גם גדר מסביב לרעננה עוד מעט.
<יואב ארבל: רק מציע לשמוע אותם לפני.
אלי אלאלוף: כרגע אני מודיע שאנחנו נדרוש שלכל משרדי הממשלה יהיה תקצוב אחיד.
שולי מועלם-רפאלי: מימון אחיד.
שולי מועלם-רפאלי: לא תקצוב אחיד.
אלי אלאלוף: תקצוב ומימון אחיד.
<יואב ארבל: רק שלא יורידו הפוך, אדוני היושב-ראש.
אלי אלאלוף: שיורידו.
מיקי לוי: הוא אומר לקחת את כל - - - ולתת באופן - - -
אלי אלאלוף: אחיד ומלא.
שולי מועלם-רפאלי: נשמע את תגובת משרד האוצר.
מיקי לוי: אתה רושם את זה בחוק?
אלי אלאלוף: היום, משרד הרווחה כשהוא שולח עובדים סוציאליים, הוא נותן 75%, גם לתל אביב וגם להונולולו.
אלי אלאלוף: אבל פה, למה הוא נותן 50% בלבד מעלות התקן?
<נטלי מופסיק: אני לא הבנתי את השאלה.
<נטלי מופסיק: הגעתי הרגע.
<נטלי מופסיק: זו שאלה שהגורם המקצועי צריך לענות.
<נטלי מופסיק: כרגע הם לא נמצאים כאן.
<נטלי מופסיק: הם צריכים להגיע בהמשך היום וידעו לענות.
אלי אלאלוף: אנחנו נעלה בהצעה שלנו - - -
שולי מועלם-רפאלי: - - - עמוד 75.
שולי מועלם-רפאלי: כשנגיע.
אלי אלאלוף: למה 75?
אלי אלאלוף: משרד החינוך מתאמץ, מוצא 100% - - -
שולי מועלם-רפאלי: אמרתי שזה בעמוד 75 ואנחנו בעמוד - - -
אלי אלאלוף: 75 של משרד הרווחה – זו אובססיה אחרת שלי.
<אורי שיינין: - - - רק לגבי עובדתית, תקני אותי אם אני טועה.
<אורי שיינין: יכול להיות שאני טועה אבל אני מבין שאתם מממנים 50% מהתקן והרשות מממנת 50%.
אלי אלאלוף: הרשות המקומית.
<שר-שלום ג'רבי: הרשות או המוסד.
<שר-שלום ג'רבי: כל גוף מפעיל שמקבל קנים של משרד הרווחה, לדוגמה בית אבות שאינו פרטי, בית אבות שמשרד הרווחה מפנה אליו תקן שירות לאומי, אם זה תקן בית, זה 1,600 שקלים, משרד הרווחה מממן 800 שקלים.
<שר-שלום ג'רבי: הגוף שמקבל אליו את הבת או הבן לשירות לאומי, משלם 800 שקל לחודש.
<שר-שלום ג'רבי: היושב-ראש צודק שלרשויות חזקות ש אפשרות לממן יותר ורשויות חלשות לא ייקחו כי אין להן אין הכסף לממן 50%.
<אברהם מאיר: אבל סך הכול הכפלת את כמות המתנדבים - - -
אלי אלאלוף: חבר'ה, אל תשחקו.
אלי אלאלוף: אני מספיק זקן כדי להבין את - - -
מיקי לוי: מזל שבאת מהמקום הזה.
אלי אלאלוף: אני מכיר מספיק את השטח.
אלי אלאלוף: אתם תשרתו אל בתי האבות החזקים, אתם תשרתו את הרשויות החזקות, אתם תתנו למסגרות חזקות וכולי במקום שילך למסגרות החלשות ביותר.
אלי אלאלוף: אז שיתאמצו.
אלי אלאלוף: יש מאיפה להביא.
אלי אלאלוף: העיקרון הוא שתקן הוא תקן ותקן ימומן בצורה אחידה על ידי המסגרות הממשלתיות.
<נעה בן שבת: עכשיו אדוני נחזור לסעיף 21 בעמוד 34 בפסקה (1).
<נעה בן שבת: בעקבות הדיון שנעשה פה, אני רוצה להציע - - -
<דרור גרנית: רגע - - - פחות ממה שהיה בהצעה הממשלתית.
<נעה בן שבת: אי-אפשר לכתוב שקר.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, אם יתברר עכשיו שהרשות לא מקצה את תקני השירות – אפשר לדבר על התקנים שמוקצים לאוכלוסיות המיוחדות שהתקציבים שלהם נמצאים אצל הרשות - -
שולי מועלם-רפאלי: וגם למיעוטים
<נעה בן שבת: - - אבל אי-אפשר להגיד שהרשות היא זו שעושה את חלוקת המשאבים - - - מקצה את תקני השירות כי זה לא מה שנאמר פה.
<דרור גרנית: אולי אני לא הבנתי, יכול להיות שתמיד ההבנה שלי לקויה, אז אני מבקש להבין.
<דרור גרנית: היו פה שתי עמדות על הסיפור של הכספים.