GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נעמה לרנר: מדברים עליו כעל הוא עולה עשרות מיליונים, זורקים מספרים.
<נעמה לרנר: רוב האנשים שמדברים עליו לא מכירים אותו מבפנים, ובוודאי לא תמחרו אותו.
<נעמה לרנר: ארגון "בזכות" ישב ותמחר את הצעת החוק הזאת.
<נעמה לרנר: אנחנו נשמח לשבת עם כל מי שמעוניין לשבת באמת על ההצעה הזאת שיש לגביה קונצנזוס ענק בכל הארגונים ולבדוק את הנושא של התמחור שלה, כדי שהוא יהיה על השולחן, וכדי שאפשר יהיה לראות האם באמת הוא יכול להוות אלטרנטיבה – כן, הוא יכול להיות אלטרנטיבה, גם הארגונים, גם הנציבות, וגם חבר הכנסת גילאון.
אלי אלאלוף: אני חייב לסיים.
אלי אלאלוף: באנו לדון על נושא החקיקה – פשוט אנשים הולכים ומפליגים על כל מיני תחומים שזה לא רלבנטי לדיון, כמה שזה חשוב.
אלי אלאלוף: חברים, אני מבקש, אני לא מעז להפסיק אתכם באמצע.
אלי אלאלוף: אבל חברים, אני חוזר, הדיון הוא חקיקה כן או לא.
אלי אלאלוף: אתם יכולים להתבטא רק בחלק הזה של הדיון, ולא יותר מזה.
<רונן יצחק גיל: אני מאס"י, פעילי הקהילה האוטיסטית בישראל.
<רונן יצחק גיל: אני רוצה לתקן כאן רושם אחד קטן ששמענו כאן לא פעם ולא פעמיים.
<רונן יצחק גיל: אנחנו לא מתנגדים לחקיקה.
<רונן יצחק גיל: אנחנו מתנגדים לאופן הזה של חקיקה.
<רונן יצחק גיל: אני חושב שצדיקים מלאכתם נעשית בידי אחרים.
<רונן יצחק גיל: שמענו כאן גם את הנציבות, גם את משרד הרווחה ושירותים חברתיים.
<רונן יצחק גיל: אני חושב שחקיקה שתיעשה היום במסגרת התקציבית שקיימת היום, בדיוק כמו שלושת ההצעות שמונחות כרגע על שולחן הוועדה, שלא מבוססת על חוק שוויון לאנשים עם מוגבלויות, על האמנה בדבר זכויותיהם לאנשים עם מוגבלויות, ועל הקמתו של המינהל המאוחד במשרד הרווחה תעשה כאן בסופו של דבר עוול מתמשך שכבר נמשך כאן הרבה שנים לכל האוכלוסייה כולה.
<רונן יצחק גיל: יש דרך לעשות את הדברים במסגרת הקיימת, ובצורה הרבה יותר נאותה שהרבה יותר מתאימה גם לחקיקה הקיימת, גם לתהליכים הקיימים.
<רונן יצחק גיל: כל מה שאנחנו מבקשים - עשו את זה ביחד אתנו כדי שזה יהיה ראוי.
אלי אלאלוף: אני ממשיך את התור ומסכם פה.
אלי אלאלוף: גמרנו אין זמן.
אלי אלאלוף: גרמתם לנו להפסיד שעות.
אלי אלאלוף: כן, גברת, את אשמה בזה שהדיון תמיד מסתובב מסביב להתנהגות שלך, רויטל.
אלי אלאלוף: תדעי, את גורמת שהדיון תמיד - - -
<קריאות: - - - היא מייצגת - - -
אלי אלאלוף: הזהרתי, מי שידבר ללא רשות, אאוט.
<רויטל לן כהן: אתה מדבר אלי ככה בגלל שאתה חבר כנסת?
אלי אלאלוף: אין לך סיכוי לדבר בדיון שלי.
אלי אלאלוף: אני לא נסחט.
<רויטל לן כהן: בגלל שאתה חבר כנסת מותר לך לבזות אותי ככה?
אלי אלאלוף: תוציאו אותה בבקשה מהאולם.
<רויטל לן כהן: אתה לא צריך להוציא אותי, אני אצא לבד.
אלי אלאלוף: פעם שנייה שאת מקלקלת לנו את הדיון.
<רויטל לן כהן: אני לא מקלקלת – זה לא שלך.
אלי אלאלוף: תצאי כבר.
<רויטל לן כהן: בסדר מספיק.
<רויטל לן כהן: אולי אנחנו גם צריכים לפנות למקומות הנכונים בכנסת ולהתלונן על הזכות שאתה לוקח לעצמך לדבר אלינו ככה.
אלי אלאלוף: תצאי בבקשה.
<מלכי איציק: אני מאלו"ט.
<מלכי איציק: אני חושבת שאנחנו צריכים להחליט אם הדיון הוא על החוק, או האם יש חוק או אין חוק.
<מלכי איציק: כל פעם אנחנו חוזרים לדיון הזה, ואנחנו מגיעים לכל הדיונים הנוראיים האלה.
<מלכי איציק: כלומר, כל פעם זה כמו להעלות גרה.
<מלכי איציק: כלומר, אם אנחנו מדברים שיש חוק, אז צריכים להתקדם עם החוק, ואני שומעת, וכמו שאמר איתן, ואני אפילו שומעת את רונן גיל, בסופו של דבר אנחנו יכולים ליצור חוק טוב – לעשות חוק טוב לאוטיסטים.
<מלכי איציק: מי שלא רוצה את החוק, אנחנו לא יכולים – הם מציגים את הנגד, אחרים מציעים בעד, ועוד פעם, הכול חוזר להתחלה.
<שחף וולך: אני הובחנתי בתסמונת אספרגר.
<שחף וולך: כיום אני מגדיר את עצמי כחלק מהספקטרום האוטיסטי.
<שחף וולך: בכל הצעות החוק, יש דבר אחד שיש בו טעות – מה אתנו?
<שחף וולך: מה בעצם הייצוגיות שלנו?
<שחף וולך: אנחנו רוצים ייצוגיות הוגנת בחקיקה.
<שחף וולך: אנחנו רוצים גם שיתופי פעולה כמה שיותר אתנו.
<שחף וולך: כי פה הרבה דעות של הורים שזה מקובל, אני מעריך את זה מכל הלב, אבל גם לנו מגיע לספר מהחוויה שלנו.
<שחף וולך: לנו מגיע את ה"קול".
<שחף וולך: לכן אני אתנגד לכל חוק, וגם לחוקים הבאים שיעשו את הטעות הזאת.
<שחף וולך: תודה.
<שמוליק מירון: אני מאלו"ט, יו"ר ועד המנהל בהנהלה.
<שמוליק מירון: למרות כל הכעסים וקריאות הביניים וכו', יכול להיות שהגיע הזמן לשקול – אני מדבר בין ארגוני ההורים רוח אחרת.
<שמוליק מירון: יאיר הציע, ואתה תמכת בהתחלת הדיון, על איזה פורום של צוות מעקב פרלמנטרי.
<שמוליק מירון: ההצעה שלי אני בעד לשנות קצת את הטרמינולוגיה ולשקול אפשרות של דו-שיח, כמו שאמרה הקולגה שלי מלכי, בין כל הגופים והאנשים שמעוניינים לקדם את החוק, למצוא איזה דרך, לקדם את זה ולמצוא הסכמות.
<שמוליק מירון: מי שלא מעוניין ולא רוצה, ימצא את הדרך להביע את התנגדותו בכל דרך אחרת שיבחר.
<שמוליק מירון: האנשים שהם בעד, יכולים לשבת ולמצוא איזה פורום שהתכנס, יכול להיות שנמצא את הפורום הזה בעתיד הקרוב, כי אין לנו דרך להתקדם קדימה.
<שמוליק מירון: להמשיך ולריב בינינו, לא ייקח אותנו לאף מקום.
<אריה סיון: אני מעמותה יחסית לא גדולה כמו אלו"ט.
<אריה סיון: לשאלתך, אנחנו בעד החוק.
<אריה סיון: יש לי תחושת דז'ה-וו.
<אריה סיון: אמנם אנחנו רק שלוש שנים הצטרפנו פה לדיונים האלה, אבל אנחנו קצת טוחנים מים.
<אריה סיון: צריך לקדם את החוק, צריך לשתף את הבוגרים עם אספרגר, צריך לשתף את ארגוני ההורים.
<אריה סיון: החוק צריך להיות שלב אל"ף, פרק אל"ף, פיילוט, לטיפול של אוכלוסיות אחרות בהמשך, כמו שהיה במקרים אחרים.
<בושמת בר נדב: אני אמא לנער עם אוטיזם, שנמצא כאן היום במסגרת קייטנת הכנסת שארגנו לו פה.
<בושמת בר נדב: אנחנו מרגישים שמשתמשים בנו האוטיסטים וההורים לאוטיסטים ככלי לניגוח הממשלה.
<בושמת בר נדב: אנחנו מרגישים שזה לא חוק למען אוטיסטים, אלא חוק נגד הממשלה ואנחנו הופכים פה להיות כלי משחק.
<בושמת בר נדב: הצעת החוק שנדונה פה היום היא לכאורה חוק למען אוטיסטים, אבל בעצם עוסקת בקיצוץ ובהגבלת זכויות של מרבית האוכלוסייה על הספקטרום האוטיסטי.
<בושמת בר נדב: לפני כחודש כמו שכמה חברי כנסת ציינו, קיבלנו פנייה שחתומה על-ידי ארבעה חברי כנסת להגיש נייר עמדה שמתאר בקצרה את העקרונות עליהם יש לחוקק חקיקה מיטיבה.
<בושמת בר נדב: לפני כשבוע קיבלנו מאותם ח"כים הזמנה לשולחן עגול.
<בושמת בר נדב: מדובר בהתארגנות של ארבעה חברי כנסת ממפלגות שונות מקואליציה ומאופוזיציה.
אלי אלאלוף: אפשר לדעת שמות?
<בושמת בר נדב: כמובן.
<בושמת בר נדב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, חבר הכנסת יואב בן צור.
<בושמת בר נדב: חבר הכנסת אורי מקלב, וחבר הכנסת דב חנין.
<בושמת בר נדב: כולם חברי כנסת שמחויבים לזכויות של אנשים עם מוגבלויות, ובכללם אוטיזם.
<בושמת בר נדב: חשוב להם לעגן את הזכויות בחקיקה.
<בושמת בר נדב: אנחנו מוקירים את ההתאגדות של חברי הכנסת הללו שמשלבים ידיים, ומנסים לייצר בסיס הסכמה רחב עם כל הארגונים, עם כל העמותות בין הכנסת לבין ארגוני החברה האזרחית.
<בושמת בר נדב: הפנייה שלהם אלינו מאפשרת לנו להיות שותפים בתהליך חקיקה שנוגע לנו, לבנים ולבנות שלנו.
<בושמת בר נדב: הצטערנו מאוד לראות שחברי הכנסת יאיר לפיד ומאיר כהן אינם חתומים על ההזמנה שקיבלנו.
אלי אלאלוף: גם אני לא חתום, אף אחד לא הזמין אותי לחתום.
<בושמת בר נדב: נכון, אבל הם מקדמים הצעת חוק אחרת.
<בושמת בר נדב: הימים הם ימי חג החנוכה, בו אנחנו חוגגים את השחרור של בית המקדש מידי היוונים.
<בושמת בר נדב: השמות שלהם הם שמות של אור: יאיר, לפיד.
<בושמת בר נדב: חכמינו מספרים לנו שבית המקדש נחרב בשל שנאת חינם.
<בושמת בר נדב: במקום לנקוט במהלכים מפלגים, היינו שמחים לראות אותם שותפים ביוזמה שנועדה לחבר ולאחד את כולנו לפעול במשותף.
אלי אלאלוף: סליחה, גברת, אני לא ממונה על התארגנויות בתוך הכנסת.
אלי אלאלוף: כל חבר כנסת יכול לעשות כמה שהוא רוצה, ואני מברך אותו.
<בושמת בר נדב: בשורה התחתונה, אנחנו מקווים לחוק שיהיה מבוסס על הסכמות רחבות כמו שחבר הכנסת דב חנין ציין.
<בושמת בר נדב: תודה.
<אסתר קרמר: אני אמא לשלושה ילדים על הספקטרום האוטיסטי.
<אסתר קרמר: רציתי להגיד שיש פה בעיה במהות שמדברים על חוק שמדבר רק על אוטיזם, שיש אנשים שיש להם ריבוי מוגבלויות.
<אסתר קרמר: ואז בן אדם שיש לו אוטיזם והוא גם על כיסא גלגלים, או גם חירש או משהו כזה, אז החוק לא יכול לענות על הצרכים שלו.
<אסתר קרמר: ולכן, חוק שהוא חוק סקטוריאלי הוא חוק בעייתי, כאשר אנחנו מדברים רק על פניה לאותו סקטור.
אלי אלאלוף: אני מתנצל מראש, דווקא ביום חג, ודווקא בדיון כזה, בעיני קדוש, אנשים מוצאים לנכון לנגח אחד את השני – זאת לא הייתה המטרה, ודאי לא שלי, ולא של שאר חברים אני בטוח פה.
אלי אלאלוף: לכן אני מבקש סליחה מכל מי שמרגיש שנפגע, ואני מתכוון באופן אישי להתנצל.
אלי אלאלוף: שנית, אנחנו התכנסנו כדי לקדם, שיהיה ברור לכולם – חוק האוטיסטים.
אלי אלאלוף: יש החלטת כנסת לקדם את החוק הזה.
אלי אלאלוף: זה היה בדיון בכנסת, במליאה, וזה הועבר אלינו חזרה במקביל לזה ששר הרווחה מר חיים כץ, לקח על עצמו להביא הצעת חוק האוטיסטים כהצעת ממשלה.
אלי אלאלוף: זה תחום התערבות שלנו – לפתוח את כל הנושאים הקשורים שהעליתם, אתם צודקים, אבל זה לא רלבנטי לדיון שאנחנו רוצים לקיים.
אלי אלאלוף: אנחנו נקדם את זה בשיח, ודאי עם משרד הרווחה, שאנחנו ממתינים להצעה שלו.
אלי אלאלוף: ההורים והאוטיסטים שהוגדרו בחוק הזה.
אלי אלאלוף: אנחנו נקיים בסוף פברואר דיון מעקב אחרי מה שקורה במשרד ומה שייעשה על-ידינו.
אלי אלאלוף: אני אגיד מיד מה ייעשה על-ידינו.
אלי אלאלוף: בחודש יולי, מיד אחרי מושב הקיץ, נסה לגבש הצעת חוק שתבוא לקריאה ראשונה.
אלי אלאלוף: מי שירכז מטעם הוועדה, אני מדבר בשם הוועדה, לא בשם שום התארגנות אחרת, כל ההתארגנויות האחרות בעיניי לגיטימיות שיעשו מה שהם רוצים.
אלי אלאלוף: אבל אני כיושב ראש הוועדה, נעשה את המעקב הנדרש, ונביא לקריאה ראשונה את החוק, שהנושא ירוכז כולו על ידי היועצת המשפטית שלנו.
אלי אלאלוף: כל הצעות חוק, או כל ההצעות הפרטיות, או הצעות אישיות - - -
גוב ארי: הבן שלי יחזיר את האזרחות שלו?
אלי אלאלוף: את לא תפריעי לי.
גוב ארי: מה להגיד לו?
גוב ארי: שיפעילו מזגן - - -
אלי אלאלוף: את יכולה לצאת, בבקשה, גברת.
אלי אלאלוף: את יכולה לצאת?
אלי אלאלוף: תצאי, תצאי, זה יעזור לך.
גוב ארי: הגזמת – קח את הילדים שלי וזרוק אותם לפח...
אלי אלאלוף: אנחנו נרכז את החומר אצלנו, ונעשה את המעקב בעבודה עקבית ושיטתית ואינטנסיבית במועדים שאמרתי.
אלי אלאלוף: סוף פברואר – התכנסות לצורך דיווח, ומושב הקיץ לצורך הכנה לקריאה ראשונה של הצעת חוק האוטיסטים.
אלי אלאלוף: אני מקווה שהשבת הייתה נעימה – עכשיו גשם.
אלי אלאלוף: בבאר שבע גם נפלא.
אלי אלאלוף: היום 12 בפברואר 2017, ט"ז בשבט תשע"ז.
אלי אלאלוף: השעה עשר ושש דקות.
אלי אלאלוף: הצעת חוק שירת אזרחי, התשע"ה-2015, ממשיכים בקריאתה ובתיקונים לפי הצורך.
אלי אלאלוף: נציגות החשב הכללי הצטרפו אלינו עם כמה הצעות מעניינות.
שולי מועלם-רפאלי: אדוני, אני שואלת את עצמי באמת בכל הענווה ולא להיות חצופה, יש תחושה שאנחנו סוגרים דברים ומתקדמים, ופתאום מחזירים אותנו אחורה.
שולי מועלם-רפאלי: אז או שנעברו להצבעות או שנעצור את הדיונים ונלך לשיח לפני הדיון בוועדה.
שולי מועלם-רפאלי: התחושה שלי היא שגם דברים שכבר נסגרו בדיונים בוועדה, מנחיתים עלינו שוב ושוב הצעות חדשות ביחס אליהם.
שולי מועלם-רפאלי: עולות מן האוב כל מיני הצעות.
שולי מועלם-רפאלי: החשכ"ל, שאני מבינה שכועס מאוד על זה שלא קיבלנו את עמדתו ביחס ל"עיקר עיסוקו" ו"כל עיסוקו", מנסה להיכנס בדלת האחורית.
אלי אלאלוף: למה התיאוריות האלה?
מיקי לוי: זה השר שלך.
שולי מועלם-רפאלי: לא, זה לא השר שלי.
שולי מועלם-רפאלי: זה החשכ"ל.
מיקי לוי: השר שלך פנה.
מיקי לוי: אורי פנה.
שולי מועלם-רפאלי: מה שאורי פנה, אני ראיתי.
אלי אלאלוף: - - - כל עוד שהחוק הוא לא חוק, יש לנו את הזמן להתייחס.
אלי אלאלוף: חובתנו להתייחס, כמו חברי כנסת.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לך שמי שהחזיר אותנו הרבה מאוד אחורה זה חבר הכנסת אוחנה, לא חשכ"ל.
אלי אלאלוף: אנחנו לא יכולים לדון כי לאדון אוחנה יש תכניות משלו.
אלי אלאלוף: הוא לא בארץ והוא מבקש לעכב דברים.
אלי אלאלוף: אני מציע שלא נתקוף אף אחד.
אלי אלאלוף: אני כמוך רוצה לסיים את החוק הזה.
אלי אלאלוף: הוא חשוב.
שולי מועלם-רפאלי: אם אנחנו מסיימים נושא, אז אולי נצביע עליו כדי שאפשר יהיה לסגור אותו.
אלי אלאלוף: הצבענו, הצבענו.
אלי אלאלוף: אבל יש רביזיה.
אלי אלאלוף: לא הצבענו על כל החוק אלא על סעיפים, יש להגיד.
אלי אלאלוף: אם לא תהיה לנו סבלנות, אנחנו סתם נדשדש.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת מיקי לוי מגיש הסתייגויות - - -
שולי מועלם-רפאלי: אין לי בעיה עם ההסתייגויות ואין לי בעיה לפתוח לדיון הכול, אל עושה רושם שגם דברים שנסגרים בוועדה, נפתחים שוב ושוב לדיון.
אלי אלאלוף: אני לא אשם שהשר הלך לחשב.
אלי אלאלוף: הלכתי לחשב לפני 6 חודשים, בעיני גמרתי.
אלי אלאלוף: אבל הוא הלך בצדק.
אלי אלאלוף: זו זכותו.
אלי אלאלוף: אני לא אבקר אף אחד פה.
מיקי לוי: איש יותר מדי טוב.
מיקי לוי: יותר מדי.
אלי אלאלוף: אני מכבד.
אלי אלאלוף: אתם רוצים שאני אכסח מישהו?
מיקי לוי: אדוני, התייעצתי עם היועצת המשפטית - - -
אלי אלאלוף: היועצת של הוועדה?
מיקי לוי: רק איתה.
שולי מועלם-רפאלי: גם אני התייעצתי איתה לפני שאמרתי את הדברים שאמרתי.
שולי מועלם-רפאלי: אל תציירו את זה כאילו - - -
אלי אלאלוף: גם זה טוב וגם זה הטוב.
<נעה בן שבת: המטרה הכוללת הוא להגיע לסיומו של החוק ולהגיע לסיום - - -
אלי אלאלוף: גם אני מתייעץ עם היועצת המשפטית, אז גם לי מגיע טוב.
מיקי לוי: שוחחתי גם עם הנציג של המשרד לביטחון פנים שטען בפני שחודשיים הוא משחרר את כל המתנדבים הביתה.
מיקי לוי: ביולי-אוגוסט הוא משחרר אותם הביתה.
מיקי לוי: אין לו מה לעשות איתם והוא מדווח ומשלם.
מיקי לוי: שתיים, אחרי מה שאמר נציג משרד החינוך, בדקתי את המספרים: מדובר ב-4,040.
מיקי לוי: בפעם הקודמת טענת שליש מהן עובדות בקייטנות הקיץ.
מיקי לוי: אני זורם אתך.
מיקי לוי: למרות שלא יכול להיות שליש לכיתות א'-ב', אני זורם אתך.
מיקי לוי: מה עושים חודש וחצי לאחר מכן עם היתרה?
מיקי לוי: מדובר ב-4,040 מתנדבים.
מיקי לוי: אני רוצה להבין אם הדיווחים שמגיעים אליך, אתה מאשר אותם?
מיקי לוי: האם אתה, אדוני מנהל הרשות, מר שר-שלום, מאשר את זה?
מיקי לוי: האם מאשרים כאן דברים פיקטיביים?
מיקי לוי: האם הולכים חודש וחצי כמה אלפי אנשים הבית, ואנחנו מאשרים אותם ומדינת ישראל משלמת?
מיקי לוי: תענו לי רק על זה.
מיקי לוי: איך אני יכול לבלום את זה, משרד המשפטים?
מיקי לוי: גברתי היועצת המשפטית, איך אני יכול לבלום את זה בחוק עצמו?
מיקי לוי: יש כאן מהלך – אני לא רוצה להגיד דברים חריפים – לא תקין לכאורה.
מיקי לוי: אני אהיה עדין.
מיקי לוי: תסבירו לי אם זה נכון מה שאני טוען.
אלי אלאלוף: בבקשה, שר-שלום.
<שר-שלום ג'רבי: אולי ניתן לנציג של משרד החינוך לפני כן?
מיקי לוי: גם - - - נציג של המשרד לביטחון פנים.
אלי אלאלוף: הוא ביקש אותך.
אלי אלאלוף: אתה יכול להעביר, אבל אחרי שתגיד כמה מילים.
אלי אלאלוף: שמעתי אותך מגן על השירות הלאומי - - -
מיקי לוי: גם אנחנו מגנים, הוא חשוב.
מיקי לוי: רק רוצים לעשות סדר.
אלי אלאלוף: אני חייב להחמיא לך.
אלי אלאלוף: ביום חמישי שמעתי - - -
<שר-שלום ג'רבי: כשמחמיאים לי, אני מפחד אחרי זה מההמשך, בגלל זה אני נזהר.
<שר-שלום ג'רבי: בוקר טוב, שבוע טוב, ט"ו בשבט שמח.
<שר-שלום ג'רבי: אורן, נציג המשרד לביטחון פנים, שלח מייל על בעייתיות שבעקבותיה גם קיימנו מספר דיונים – אני חייב לומר שגם קיימנו לפי כן.
<שר-שלום ג'רבי: לגבי המספרים המדויקים, לנציג משרד החינוך יש יותר נתונים.
<שר-שלום ג'רבי: זה נכון שלגבי אנשים מהמגזר הלא-יהודי שמשרתים בשירות הלאומי-אזרחי יש לנו בעיה יותר קשה מכיוון – אולי דוד יודע יותר טוב ממני – שאין קייטנות רבות במגזר הלא-יהודי.
מיקי לוי: אז הם הולכים לחודשיים הביתה?
<שר-שלום ג'רבי: אני לא יודע אם הם הולכים הביתה.
<שר-שלום ג'רבי: צריך לבדוק את זה.
<שר-שלום ג'רבי: אני לא יודע לומר.
מיקי לוי: שאלתי כרגע את הנציג של המשרד לביטחון פנים.
מיקי לוי: הוא אמר: אני משחרר אותם חודשיים הביתה.
מיקי לוי: אז תחליטו אם משרתים 10 חודשים או 12 חודש.
מיקי לוי: אני זורם אתך, אמרת לי שליש לקייטנות – יש לך 4,040 מתנדבים, האם אתה מקבל את הדיווחים על 12 חודשים ומאשר אותם כספית?
מיקי לוי: זה מה שאני שואל.
אלי אלאלוף: אני שואל שאלה אחרת.
אלי אלאלוף: עובדתית, אין פעילות ליותר מ-10 חודשים.
<שר-שלום ג'רבי: זה ממש לא נכון.
אלי אלאלוף: כמה יש, לדעתכם - - -
<שר-שלום ג'רבי: אני אגיד את המספרים, אדוני היושב-ראש, כדי שנהיה מסודרים.
<שר-שלום ג'רבי: במשרד החינוך יש 4,040 משרתים שהוא מממן ומפעיל.
<שר-שלום ג'רבי: אצלנו, מהמגזר הערבי, יש עוד כ-1,600 במשרד החינוך.
<שר-שלום ג'רבי: זאת אומרת, בסך הכול בתחום החינוך יש 5,600 עד 6,000.
<שר-שלום ג'רבי: מתוך 4,040 שיש במשרד החינוך, שליש עובדים בחינוך מיוחד.
<שר-שלום ג'רבי: הם עובדים עד ה-31 באוגוסט.
<שר-שלום ג'רבי: אני אומר נכון, דוד?
<שר-שלום ג'רבי: אולי תעזור לי.
<דוד פלבר: אם היושב-ראש ירשה - - -
אלי אלאלוף: אלה שבחינוך מיוחד, אין בעיה איתם, הם ממלאים את - - -
אלי אלאלוף: שני השליש האחרים, מה עושים?
<דוד פלבר: בוקר טוב.
<דוד פלבר: יש לנו כ-4,000 מתנדבים.
<דוד פלבר: שליש מתוכם – בשנים מסוימות אפילו קצת יותר משליש – כ-1,400-1,300 בנות בחינוך המיוחד שעובד כסדרו עד 15 באוגוסט, ואחר כך שבועיים חופש שלכל הדעות מגיע לכל בת ושם אין בכלל בעיה.
<דוד פלבר: יתר הבנות – לא ספרתי ואני לא עומד על מספר מדויק – שליש נוסף מהבנות משרתות בפנימיות, במדרשות ובכל מיני מקומות שממשיכים לפעול בלי קשר.
<דוד פלבר: אם יש פנימייה לילדים בסיכון או בית ילד, אז הם נמצאים שם גם בליל הסדר וגם בלילי יום כיפור כי אלה ילדים בלי עורף משפחתי.
<דוד פלבר: חוץ מימים בודדים בשנה שבהם סוגרים את כפרי הילדים האלה, הכפרים האלה פתוחים והבנות שם.
<דוד פלבר: כנ"ל במדרשות שעושות פעילויות.
אלי אלאלוף: השליש האחרון מה עושה?
<דוד פלבר: השליש האחרון, רובו משובץ בקייטנות.
<דוד פלבר: אמרתי ואני עדיין אומר שמתוך ה-4,000 ייתכן שיש כמה מאות שאין להן שיבוץ לכל חודש אוגוסט.
<דוד פלבר: עד סוף חוד שיולי כולן עובדות, משובצות, בין בקייטנות ובין בפעילויות אחרות, בין אם הן בחינוך מיוחד או בנוער בסיכון.
אלי אלאלוף: מה ההבדל בין המתנדבות האלה למתנדבות של המשטרה?
<דוד פלבר: אני מבקש לסיים.
<דוד פלבר: אדוני, אמרתי גם שבין 8 ל-10 ימים, בחופש שלפני השירות, הבנות מקבלות השתלמות.
<דוד פלבר: הן עדיין לא בשירות אלא בסוג של קד"צ כמו שיש בצבא.
<דוד פלבר: אנחנו סופרים להן את זה כימי שירות.
<דוד פלבר: כלומר זה מתקזז.
<דוד פלבר: זאת אומרת שנותרת לי בעיה עם כמה מאות בנות על כשבועיים או 10 ימים.
<דוד פלבר: זה לא בסדר, אבל זה לא נורא כמו שמתואר כאן.
אלי אלאלוף: - - - לבין הבנות שנמצאות בביטחון פנים?
<דוד פלבר: הבנות של ביטחון פנים, כמו בנות אחרות במערכת החינוך במגזר הערבי – מערכת החינוך היא פלטפורמה לביטחון פנים, לזהירות בדרכים, ל"עיר ללא אלימות", למניעת סמים, מניעת אלכוהול, "אור ירוק" והרבה מאוד ארגונים אחרים שאין להם מקומות השמה לבנות בתוך היישובים, ומערכת החינוך משמש כפלטפורמה לזה.
<דוד פלבר: הרשות לשירות לאומי, בצורה מסודרת מאגמת את כל התקנים האלה מכל משרדי הממשלה ומחפשת להם מקומות.
<דוד פלבר: אז בכפר כלשהו יש קופת חולים אחת – אפשר לשים שם שתי בנות, 4 בנות, 6 בנות - - -
שולי מועלם-רפאלי: לתקופת הקיץ?
<דוד פלבר: אני מדבר בכלל.
<דוד פלבר: בכלל במגזרי המיעוטים.
<דוד פלבר: למרות שבהשתדלות של הרשות מתחילים לפתוח תקנים מחוץ לכפרים, המנטליות הבסיסית היא לשרת בתוך הקהילה.
<דוד פלבר: ההורים לא מוכנים שהבנות תצאנה מתוך הכפר.
<דוד פלבר: בתוך הכפר, כמה מקומות אחרים יש?
<דוד פלבר: יש סניף אחד של קופת חולים "מאוחדת", אחד של "מכבי" ואחד של "כללית".
<דוד פלבר: כל זה מייצר מקומות לבנות בודדות.
<דוד פלבר: בתוך מערכת החינוך משימים את כל הבנות.
<דוד פלבר: לאורך כל השנה יש 2,500 בנות בערך במגזר הערבי שמשרתות בתוך מערכת החינוך, גם אם הן לא בנות שמערכת החינוך הפעילה כל השנה, אבל לא דרכה אלא באמצעות הרשות.
אלי אלאלוף: אורן, מה אתה מסביר לנו, בבקשה?
<אורן נחמיה: רק לחדד את מה שדוד אומר.
<אורן נחמיה: אצלי יש 1,500 בנות שמשרתות במוסדות החינוך, מצטרפות לעוד 1,000 בערך שיש לדוד.
<אורן נחמיה: אני אומר את זה פה על השולחן: אין לנו מה לעשות איתן חודש וחצי מאמצע יולי או מהשבוע האחרון של יולי עד 31 באוגוסט.
אלי אלאלוף: לכם אין מה לעשות ואז אתם לוקחים אותן לשיבוץ אפשרי?
<אורן נחמיה: אין להן שיבוץ.
<אורן נחמיה: אין שיבוץ.
<אורן נחמיה: במגזר הערבי, אצלנו מקבלות הכשרה של יום אחד כרגע.
אלי אלאלוף: זה לא משמעותי.
<נעה בן שבת: - - - משתתפות בבית הספר של החופש הגדול או איך שזה נקרא, החודש ה-13 בגני הילדים, לא משנה, ה-11.
<אורן נחמיה: יש מעט מקומות שיש בהם קייטנות וגם הקייטנות הן לכיתות א'-ב'.
<אורן נחמיה: אני מזכיר שוב את מה שאמרתי בדיון הקודם: במגזר הערבי ובתוך מוסד לימודים אחד, בית ספר אחד, יכולות להיות 10 עד 15 בנות.
<אורן נחמיה: זו לא המציאות במגזר היהודי שיש בת אחת או שתיים שעוד אפשר למצוא לה פתרון.
<אורן נחמיה: זה חלק מהבעיה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה עניין של תכנון של הרשות.
אלי אלאלוף: על הרשות לתכנן מה עושים בחודש שלם לבנות שמשתחררות.
מיקי לוי: או שתוציאו אותן.
מיקי לוי: כשסיימו לעבוד, אין בעיה, אבל אל תעבירו כסף.
שולי מועלם-רפאלי: אבל זה יפגע - - - בשירות שלהן.
מיקי לוי: לא יפגע בשום דבר.
שולי מועלם-רפאלי: זה יפגע בשנת השירות שלהן.
מיקי לוי: לא יפגע.
אלי אלאלוף: מיקי, צה"ל משחרר חיילים שאין לו כסף - - - -
מיקי לוי: 3 שנים?
מיקי לוי: סבבה.
מיקי לוי: 3 שנים.
מיקי לוי: 3 שנים, אדוני.
אלי אלאלוף: אז פה אי-אפשר לשחרר אותן.
אלי אלאלוף: המערכת צריכה לתכנן להן את זה.
מיקי לוי: יש לי בקשה, ברשותך אדוני.
מיקי לוי: אני מבקש שהוא ישלח לי ולוועדה דוח מנהלים כתוב, עם מספרים, כדי שיהווה לי בסיס שאני אוכל לבדוק את זה.
<ידעיה לוין: אני חושב שאי-אפשר להעמיס את כל הבעיות של המדינה על השירות הלאומי.
<ידעיה לוין: אחת הבעיות המרכזיות היא שבחלק מהרשויות המקומיות במגזר הערבי, הבדואי, אין קייטנות.
<ידעיה לוין: מה אשמות המתנדבות?
<ידעיה לוין: תוך כדי דיון כאן ביקשתי שיגידו לי באלו רשויות בדואיות יש קייטנות.
<ידעיה לוין: דבר ראשון, יש רשויות - - -
אלי אלאלוף: - - - יש מרכזי בתי אבות, מרכזים לקשיש.
<ידעיה לוין: במגזר הבדואי בדרום, בפזורה הבדואית, שם יש לנו כמה מאות בנות, גם שירותי הרווחה יחסית דלים, וגם - - -
<ידעיה לוין: יש רשויות שיש בהן קייטנות.
<ידעיה לוין: בתל שבע יש קייטנות - - -
אלי אלאלוף: שם זה לא מעניין אותי.
אלי אלאלוף: את זה כבר פתרת.
אלי אלאלוף: איפה שיש לך בנות מיותרות, במירכאות, שם - - -
<ידעיה לוין: בסדר.
שולי מועלם-רפאלי: זו צריכה להיות המטרה.
שולי מועלם-רפאלי: לא, חלילה, לפגוע בשירות שלהן ולא לקצר להן אותו שלא ייחשב להן שנה, אלא למצוא להן פתרון לחודש הזה או לפחות מחודש, באופן שיאפשר את המשך התהליך באופן תקני.
שולי מועלם-רפאלי: כך אני מבינה אומר היושב-ראש.
<ידעיה לוין: מעבר לזה, המערכת שלנו עובדת ברציפות.
<ידעיה לוין: אני לא יכול לקחת עובדים ל-10 חודשים ואז לפטר אותם כי אין - - -
אלי אלאלוף: אף אחד לא מתכוון לזה.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אל תדברו על דברים שלא התכוונו אליהם.
אלי אלאלוף: גם מיקי אומר את זה, גם שולי וגם אני אומרים לכם את זה.
אלי אלאלוף: אנחנו לא רוצים לקצר ולא לפגוע במי שבא להתנדב לשנה.
אלי אלאלוף: זה רק דורש מהמערכת שלכם, כי אתם אחראיים, לספק להן עבודה גם בתקופה שאין להן כרגע.
אלי אלאלוף: תעשו תכנון ותבואו עם הצעה קונקרטית לרשות.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם שאתם טועים, במיוחד שאלה מספרים יחסית קטנים.
אלי אלאלוף: מדובר בכמה מאות – אז תעשו את זה.
אלי אלאלוף: כי זה נותן הרגשה שהן באו להתנדב ובסוף הן מנצלות את המדינה, דווקא במגזר שאתה מדבר עליו, כי הם אוהבים את זה.
אלי אלאלוף: אם אתם נותנים להן שהן מנצלות את אי-היכולת שלנו לספק עבודה, זו בעיה שלנו, לא שלהן.
<ארנה קוטלר: אני רוצה להגיד שאנחנו לא מקבלים כסף בזמן שהן נמצאות בהפסקת שירות.
<ארנה קוטלר: זאת אומרת, לכל מי שמודאג מהעניין, כהן לא נמצאות בשירות וסיימו את כל ימי החופש שלהן, אנחנו פשוט עושים להן הפסקת שירות ואחר כך מחזירים אותן כדי שהן תמשכנה את ימי ההשלמה.
אלי אלאלוף: הפסקת שירות מסיבות כאלה ואחרות, זה לא מעניין.
אלי אלאלוף: אנחנו מדברים על בנות שרוצות לסיים את השירות שלהן ב-12 חודש ואסור לכם לפגוע בהכנסה שלהן.
<ארנה קוטלר: אבל זה מה שקורה בפועל.
אלי אלאלוף: אז אני אומר לכם שזה לא תקין.
<שר-שלום ג'רבי: אין הפסקת שירות למישהי שנמצאת – רבותי, אל תתבלבלו כאן ואני גם מציע לכם להיזהר במה שאנחנו אומרים, בסדר?
<שר-שלום ג'רבי: מישהי ביולי-אוגוסט, את מפסיקה לה שירות?
<שר-שלום ג'רבי: אז את אולי היחידה שעושה את זה.
<שר-שלום ג'רבי: אני רק מציע בינינו כאן - - -
<ארנה קוטלר: - - -
<שר-שלום ג'רבי: את לא מפסיקה שירות - - - אני לא מכיר במאסה קריטית עכשיו של מאות תקנים במגזר הלא-יהודי - - - שמפסיקים שירות ביולי-אוגוסט.
<שר-שלום ג'רבי: את זה דווקא אנחנו לא צריכים לפתור כאן.
אלי אלאלוף: - - - אבל זה לא בזה.
אלי אלאלוף: - - - ותמשיך להיות כנה, שר-שלום.
אלי אלאלוף: זה מאוד חשוב, חבר'ה, יש פה צורך בלתקן דברים.
אלי אלאלוף: זה לא בושה, זה הזמן.
אלי אלאלוף: פה תעלו את הדברים, זה לא בושה.
אלי אלאלוף: אחד, אם מסיבות המערכת אתם לא מוצאים פתרון למתנדב, זה לא על חשבונו, זה על חשבון המערכת.
אלי אלאלוף: שתיים, אתם יכולים לחפש להם אלטרנטיבה בצורה מסודרת ולא מקרית כי אתם יודעים את זה.
אלי אלאלוף: אני אומר לך באמת בלי לפגוע בידע שלך על אזור זה או אחר, יש מקום להתנדבות, תאמינו לי, במיוחד שזה רק חודש-חודשיים.
אלי אלאלוף: זה אומר שזה לא על חשבון מישהו שעובד.
אלי אלאלוף: תנו להם להתנדב, להכין משהו, להכין אפילו מוסד חינוכי.
אלי אלאלוף: זה לא בושה לעשות את זה.
אלי אלאלוף: יש גם כן קשישים, תלכו למנהל שירותי הרווחה ותגידו לו, אני בטוח שימצא לכם תעסוקה לאנשים.
אלי אלאלוף: זה עניין של עבודת שטח.
אלי אלאלוף: מיקי, אתה רוצה?
אלי אלאלוף: אז אנחנו נמשיך בקריאה.
<נעה בן שבת: הגענו לסעיף 18.
<נעה בן שבת: חזרנו על השינויים בסעיף 18.
<נעה בן שבת: הגענו עד עמוד 33, אבל אני רוצה לשאול על דבר אחד שנשאר באותו סעיף 18.
<נעה בן שבת: בדיונים קודמים דיברנו על כך שהפעלת המתנדב, "כאמור בסעיף זה", זאת אומרת, במצב מיוחד.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על שירות במצב מיוחד שהוכרז במדינה, אז היא תעשה רק אם המתנדב נתן את הסכמתו המפורטת בכתב לשינויים.
<נעה בן שבת: אבל נאמר שזה יהיה בסמוך למועד תחילת ביצוע השירות.
<נעה בן שבת: השאלה היא, מועד תחילת ביצוע השירות יכול להיות שנה וחצי לפני כן או אם הוא כבר בשנה השנייה של השירות:
<נעה בן שבת: האם לא צריך להחזיר את ההסכמה ולעשות אותה סמוך למועד שבו נדרשת הסכמתו לשינויים?
<יואב ארבל: זה הנוסח הממשלתי, שסמוך להפעלה, לא בתחילת השירות.
<יואב ארבל: לא ברור לי למה שינינו, אבל נכון להיצמד לנוסח בנקודה הזו.
<נעה בן שבת: השאלה אם צריך גם הכרזה על המצב המיוחד או כשמתברר שיכול להיות שזה לא סמוך להכרזה – כבר חודש עבר מאז ההכרזה – וכעת צריך לשלוח אותו לאיזשהו מקום.
<נעה בן שבת: האם הוא צריך להיות סמוך למתי שרוצים - - -
<יואב ארבל: סמוך למתי שרוצים אותו.
<יואב ארבל: אין טעם סתם להחתים אנשים אם אין - - -
<נעה בן שבת: אז אולי צריך - - - לדבר על המועד.
<נעה בן שבת: צריך לקבל את הסכמתו, ואז גם אולי העניין של החזרה מהסכמתו, אני חושבת שזה בכל מקרה צריך להישאר כדי לבטא את הצד ההתנדבותי.
<דרור גרנית: אני רוצה להזכיר לעניין הזה של ההסכמה שהמסגרת של כל עולם התוכן היא מסגרת של התנדבות, של רצון והסכמה וולונטריות.
<דרור גרנית: לכן, הסעיף הזה הוא "חגורה על השלייקעס", זאת אומרת, הוא האקסטרה שספק אם בכלל – הרי בסופו של יום, אם תנדב מופעל, לצורך הדיון, בגן ילדים, ואז אומרים: יש מצב חירום, אנחנו מבקשים שתלך לבית חולים.
<דרור גרנית: הוא יכול להגיד כן והוא יכול להגיד לא, והוא יודע את זה כי כל עולם התוכן הוא של התנדבות.