GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רן כהן: אני לא מניח שלקבלנים יש 300 עגורנאים היום להחליף מעכשיו לעכשיו.
רן כהן: בודקים את הרישיונות שלהם ואם נמצא עגורנאי שאין לו רישיון ומנהל העבודה העלה אותו, לעגורנאי יהיה צו בטיחות.
מאיר כהן: עגורנאי שאין לו אזרחות ישראלית יכול לעבוד?
<אורי רובין: אדוני, אין לנו מפעילי עגורנים זרים בענף.
<רועי וינשטיין: אתה חי בסרט.
<רועי וינשטיין: חי בסרט.
<רועי וינשטיין: אחי, תרד לשטח ותבדוק מה קורה.
<רועי וינשטיין: הדיון הזה הוא לא על הניירות שלך.
<רועי וינשטיין: הדיון הזה הוא על הדברים המציאותיים בשטח.
<רועי וינשטיין: אדוני, ירושלים עם למעלה מ-153 מזויפים.
<רועי וינשטיין: אני מבקש לא לשמוע את הדברים שלך, בסדר?
אלי אלאלוף: רועי, רועי.
<אורי רובין: מי שעולה עם רישיון מזויף, שיילך לבית סוהר.
רן כהן: אנחנו לא נותנים אישור לעגורנאים זרים, אלא אם הם עוברים קורס.
רן כהן: מבחינתי שילמד עברית וייכנס לקורס מלא.
רן כהן: יש סייג אחד – כרגע מועסקים 12 עגורנאים גברים בנמל הדרום.
רן כהן: יש שם עבודה בים.
רן כהן: הרשינו להם אחרי שנה של דיונים לאותם 12 עגורנאים לעבוד בנמל הדרום.
<אורי רובין: זה תחת חברה זרה.
<אורי רובין: נכון.
איל בן ראובן: אני חייב לעזוב אז אני מתנצל.
איל בן ראובן: אנחנו נמשיך להיות אתך ואני רק רוצה לציין לחברי הכנסת, אתם שומעים את רן, רן עובד.
איל בן ראובן: אני אומר לכם שאת כל העבודה שאני רואה ואנחנו עושים בזמן האחרון, אנחנו עושים עם רן.
איל בן ראובן: יישר כוח, חביבי.
אלי אלאלוף: קיצצתי את הישיבה הבאה על חשבון הדיון הזה, שהוא חשוב.
אלי אלאלוף: אבל תקחו בחשבון שאי אפשר להמשיך עוד הרבה.
רן כהן: הנושא של רישיונות העגורנאים, מבחינתנו הוא נושא קריטי.
רן כהן: הוא לא נמצא אצלנו אלא במשרד התחבורה.
רן כהן: השר שלנו דיבר עם שר התחבורה.
רן כהן: מבקשים ממשרד התחבורה שיקדם את הרישיונות האלה, ייתן להם רישיונות מגנטיים כמו רישיון נהיגה.
רן כהן: ביררנו עם המז"פ ורישיונות כאלה לא מזויפים.
רן כהן: אין עדויות שמזייפים רישיונות ברמה של רישיונות נהיגה.
רן כהן: יש היום רק ספק אחד בארץ שעושה את הרישיונות האלה.
רן כהן: ברגע שיהיו להם רישיונות כאלה, גם למפקחים שלי יהיה קל.
רן כהן: הם לא יצטרכו להתחיל לשמוע סיפורים באתר.
רן כהן: אין לך רישיון פלסטיק?
רן כהן: אוטומטית העגורן מפסיק לעבוד ומנהל העבודה צריך לתת את התשובות לעניין הזה.
אלי אלאלוף: רן, אני מודה לך על הדיווח שנותן תקווה שאפשר להתקדם.
אילן גילאון: הוא אחד הדוברים הרציניים בתחום הזה.
אלי אלאלוף: באמת אני מצטרף לדברים.
אלי אלאלוף: אחריה אוסמה סעדי.
מירב בן ארי: באתי בעיקר כדי לשמוע אותם.
מירב בן ארי: גם שמעתי היום בחדשות וגם בשבוע שעבר קצת קראתי.
מירב בן ארי: אני חייבת להגיד משהו גם לך, רן.
מירב בן ארי: הדבר היחיד שמטריד כאן הוא כאילו המנופאים הגיעו בפעם הראשונה לארץ-ישראל.
מירב בן ארי: זה מה שמטריד.
מירב בן ארי: אתה אומר פה הרבה דברים חשובים כמו חיים ביבס והשלטון המקומי, כמו מנהל תכנון – ממש רשמתי את הדברים שאמרת והכול בחצי השנה האחרונה.
מירב בן ארי: תאמין לי, הקשבתי לכל מילה ואפילו רשמתי כי באמת דיברת לעניין.
מירב בן ארי: אני חברה בוועדה כמעט שנתיים.
מירב בן ארי: כשבאים לפה נציגי ממשלה שמברברים את עצמם לדעת, כל חברי הכנסת באמת לא עושים להם חיים קלים.
מירב בן ארי: כמו שראית, כולנו הקשבנו אבל זה מאוד מאוד מטריד.
מירב בן ארי: גם את, יפה, את יותר ותיקה בסיפור.
מירב בן ארי: איפה הייתם עד עכשיו?
מירב בן ארי: מה היה?
אלי אלאלוף: האחרון שנכנס תמיד חוטף.
מירב בן ארי: כאילו בפעם הראשונה יש עגורן במדינה, בפעם הראשונה יש מנופאי.
מירב בן ארי: יפה שאתם עושים תהליך חדש אבל זה מטריד.
מירב בן ארי: אני גם מכירה את אלי ואנחנו ביחד עושים הרבה דברים.
מירב בן ארי: אני בטוחה שתעשה follow-up להמשך כדי להבין אם אנחנו מתקדמים עם הנושא.
אלי אלאלוף: בבקשה, אוסמה.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בוקר טוב לכולם, סבאח אל חיר למנופאים.
אוסאמה סעדי: אני מכיר חלק מהם באופן אישי, אלה שיושבים בשורות האחוריות.
אלי אלאלוף: אלה השורות החשובות.
אוסאמה סעדי: קיבלתי עכשיו הודעה ואני מניח שגם חברי קיבלו אותה.
אוסאמה סעדי: התקבלה הודעה על קיר שנפל על פועל באזור התעשייה בנצרת עילית.
אוסאמה סעדי: צוותים של לוחמי האש מתחנה אזורית נצרת פועלים לחילוץ לכוד אחד במקום.
אוסאמה סעדי: קיבלנו עכשיו את ההודעה הזאת.
אוסאמה סעדי: אני גם זוכר שבימים הסוערים לפני כמה חודשים גם מצאו את מותם כמה פועלים מהיישוב שלי, עראבה.
אוסאמה סעדי: זה נושא חשוב לכולנו.
אוסאמה סעדי: הזעקה והצעקה שלכם, של המנופאים, הגיעה לכולנו.
אוסאמה סעדי: היום אנחנו גם נשתתף בהפגנה שאתם מקיימים מחוץ לכנסת.
אוסאמה סעדי: אני מזמין בשמכם את כל חברי הכנסת לבוא ולעמוד לצדכם בשעות הקשות האלה.
אוסאמה סעדי: טוב שאתם מעלים את הנושא הזה כי לפי מה ששמענו לפני שנה, הכול היה בסדר.
מירב בן ארי: לא היו מנופים ועגורנים.
אוסאמה סעדי: לא היו אנשים כמו רועי שייקחו את העניין הזה, יילחמו וישמיעו את הזעקה שלהם.
אוסאמה סעדי: אנחנו אתכם ואנחנו נמשיך לעמוד לצדכם על מנת שתקבלו את הזכויות המגיעות לכם.
<יצחק מויאל: אני יושב-ראש הסתדרות עובדי הבניין.
<יצחק מויאל: לא שמעתי את הדברים של חבר הכנסת מאיר כהן, אבל אמרו לי שתקפת את ההסתדרות.
מאיר כהן: עוד לא תקפתי אבל אם צריך, אני אעשה את זה בשמחה.
<יצחק מויאל: אני מזמין את שניכם להיות שותפים במשא ומתן שההסתדרות מנסה לעשות כדי להגיע להסכמה.
<יצחק מויאל: קודם כל, העובדות.
<יצחק מויאל: יש 13,500 אתרי בנייה ויש 8,500 מנהלי עבודה.
<יצחק מויאל: זה אומר שהממשלה יודעת שיש אתרי בנייה - - -
אלי אלאלוף: אם זה כדי לתת לנו נאום ששמענו שלוש פעמים – אני מסתכל לך בעיניים עם ידידות אישית אליך.
אלי אלאלוף: אני מבקש, מה אתה עושה עכשיו?
אלי אלאלוף: כולנו יודעים 13,000, 8,000 וכל זה.
אלי אלאלוף: מה אתה עושה מחר ותוך כמה זמן אתה יכול לעשות הסכם עם המנופאים?
אילן גילאון: הממשלה, ידוע שהיא גרועה, אבל ההסתדרות טובה.
אלי אלאלוף: גם את זה אני מוכן להגיד אם זה יקדם את המנופאים.
<יצחק מויאל: ההסתדרות פעלה בכל מה שקשור בפנייה למשרד הכלכלה ולמשרד העבודה לעשות את האכיפה בנושא הסכם העבודה הקיבוצי הענפי.
אלי אלאלוף: כמה זמן זה ייקח, לדעתך?
<יצחק מויאל: יש כבר הסכם.
אלי אלאלוף: מתי ייחתם הסכם?
<יצחק מויאל: משרד העבודה, הוא הממונה על האכיפה על חוקי העבודה ועל תנאי העבודה.
אלי אלאלוף: מתי ההסכם הזה ייכנס לתוקפו?
אלי אלאלוף: תן לי תשובה.
<יצחק מויאל: קשה לי מאוד, אולי תעזרו לי.
אלי אלאלוף: אני מתנדב לעזור לך ולמנופאים.
<יצחק מויאל: התחלנו את המשא ומתן ונציגי המנופאים ביקשו ממני, מיושב-ראש הסתדרות עובדי הבניין, לתת להם משכורת של 25,000 שקל בחודש.
<יצחק מויאל: בוא תגיד לי איך אני עושה את זה.
<יצחק מויאל: ככה התחיל המשא ומתן.
<רועי וינשטיין: סוף סוף מגיעים לדברים האמיתיים.
<יצחק מויאל: אני שם על השולחן שניהלנו משא ומתן.
<יצחק מויאל: קיבלתי את ההצעה של החבר'ה שיושבים פה והודעתי להם שאת המשכורת הזה אני לא יכול להביא.
<יצחק מויאל: התחלנו לנהל משא ומתן ואנחנו בשלבי משא ומתן מאוד מתקדמים להגיע להסכם למרות שיש הסכם קיבוצי-ענפי שכבר חל עליהם.
<יצחק מויאל: ההסכם הזה הולך לחול על כל המנופאים בארץ, כולל כל מי שעובד בחברות כוח-אדם.
מירב בן ארי: תגיד כמה זמן?
<יצחק מויאל: על השאלה שלך אני עונה עכשיו שרק בחודשיים האחרונים החבר'ה המנופאים הבינו, ירדו מהעץ של להביא להם 25,000 שקל משכורת כמו סיני שעובד שלושים ומשהו שעות.
<רועי וינשטיין: אנחנו עדיין לא ירדנו מהעץ, איציק מויאל.
<רועי וינשטיין: אנחנו חושבים שזה מגיע לנו.
<יצחק מויאל: יכול להיות, אבל רק תסביר לי מי ישלם.
<רועי וינשטיין: לא אומרים תודה על מה שמגיע.
<יצחק מויאל: אני לא אמרתי שלא, אבל זאת הסיבה שיש הסכם קיבוצי.
<יצחק מויאל: אתם דורשים תנאים שאני כיושב-ראש ההסתדרות לא יכול להביא אותם.
<יצחק מויאל: אולי חברי הכנסת יעזרו לי.
<רועי וינשטיין: אולי אנחנו לא צריכים את ההסתדרות.
<רועי וינשטיין: אולי אנחנו צריכים את המנופאים, אחד עם השני, שנשב בינינו ונחשוב.
אילן גילאון: תסתכל מה קורה.
<יצחק מויאל: חבר הכנסת גילאון, תצטרף אליי.
אילן גילאון: אני מצטרף אליך.
אילן גילאון: אני מדבר על לאגד.
אילן גילאון: אני בעדך.
אילן גילאון: אני אמרתי משהו סתם פעם?
<יצחק מויאל: בוא תצטרף אליי, תשכנע אותם לרדת מהמנוף.
<יצחק מויאל: אני כיושב-ראש ההסתדרות לא מסוגל להביא להם 25,000 שקל בחודש, וזה מה שהם רוצים.
<יצחק מויאל: וזאת הסיבה שאין הסכם קיבוצי, לא משהו אחר.
<יצחק מויאל: תהיה להם פנסיה מהיום הראשון, יהיה להם ותק בענף, תהיה להם קרן השתלמות.
<יצחק מויאל: יהיו להם כל התנאים שאין להם היום.
<יצחק מויאל: הם עדיין על המנוף וזאת הסיבה שאין הסכם קיבוצי.
<יצחק מויאל: שיגידו לי שזה לא נכון.
<יצחק מויאל: יש טלוויזיה ואתם נמצאים פה.
<יצחק מויאל: שיגידו שזה לא נכון.
<יצחק מויאל: אני יכול מחר בבוקר לעשות לכם הסכם קיבוצי - - -
אלי אלאלוף: יצחק, תודה רבה.
<יצחק מויאל: יושב-ראש ההסתדרות הכריז סכסוך עבודה.
<יצחק מויאל: במידה ולא נסדיר את נושא הבטיחות - - -
אלי אלאלוף: יצחק, אני מבקש להפסיק.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חברי, כידוע אני עוסק בזה כבר שנה וחצי, שאנחנו נמצאים פה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה שגם המעסיקים יידעו – אנחנו רוצים שתהיה בנייה ואנחנו רוצים שהענף הזה ישגשג, אבל אנחנו רוצים בטיחות באותה עבודה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אין לנו בעיה שיבנו ויבנו כמה שיותר, אבל שתהיה בטיחות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לאחרונה, בנוסף לתאונת העבודה של נפילה מגובה, אנחנו רואים שיש נפילה של חפצים מגובה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש אנשים שנהרגו מנפילת חפצים מגובה, ולא רק מנפילה מגובה של אנשים שעבדו על פיגום או באיזו מרפסת ונפלו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת גם נפילת חפצים כבדים שרומסים אנשים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת נקודה שאנחנו גם צריכים להעלות פה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כשאנחנו מדברים על בטיחות חשובה לנו גם הבטיחות של המנופאי והבטיחות של אנשים מסביב לבניין ובתוך הבניין, שיכולים להיות נפגעים גם מעבודת המנופאי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אומר שגם מי שקושר למנופאי, שמחבר את הדברים, צריך להיות אדם שיודע מה הוא עושה ולמה הוא עושה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: המנופאי מלמעלה לא יכול לראות איך קשרו לו או לא קשרו לו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שנית, העניין של מזג האוויר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: חשוב מאוד שיהיה מד עוצמת אוויר למעלה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה שמי שנמצא למטה יגיד: מזג האוויר בסדר, אתה יכול לעבוד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הכרנו את האישה שלא הסכימה ופיטרו אותה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שמסרב לעבוד, ובצדק, צריך שתהיה לו הגנה מפיטורים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בצד של המנופאים, אבל אני לא רוצה שמנופאי, מתי שבא לו הוא עולה ומתי שלא בא לו, לא עולה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה את המד הזה של עוצמת האוויר, כוח האוויר למעלה ולפי זה יהיו אצלכם תקנות להגביל לפי כוח רוח מסוים שמעבר לו לא עובדים על המנוף.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש עוד נקודה שמאוד נראית לי שצריך לעסוק בה – העניין של העסקה ישירה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא צריכים דרך כוח-אדם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: היום אתה בא, מחר אתה לא נמצא שם ומחליפים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש תדירות של החלפה כי זה כוח-אדם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מעבירים מפה לשם ואנחנו גם לא רוצים את זה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: למרות שרובכם נמצא באותו אתר רוב הזמן, אבל ההעסקה של חברת כוח-אדם במשך עשרה חודשים, תשעה חודשים או שמונה חודשים, מעבירים, מפטרים ואין זכויות ואין קביעות, גם את זה אנחנו רוצים לגמור פעם ולתמיד.
אלי אלאלוף: חברים, אנחנו, חברי הכנסת, באים באמצע הדיון וחוזרים על דברים שכבר נאמרו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד משפט אחרון.
אלי אלאלוף: אם זה כללי, בבקשה עם המלצות טכניות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הנקודה האחרונה היא עוד דוגמה שמחייבת שאנחנו נפריד בין התפקיד של מנהל עבודה לממונה הבטיחות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק שלנו הוא מחויב המציאות.
אלי אלאלוף: יש הצעת חוק, אם אני לא טועה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו הצעת חוק כזאת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ממונה הבטיחות הוא זה שיכול לבדוק אם הבסיס של המנוף סדוק או לא סדוק, את ההתקנה שלו ואת התקינות שלו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה יהיה באחריותו.
אלי אלאלוף: רועי, אל תתחמם, אתה תסכם את הדיון, אז בינתיים תרשום לך את הדברים.
אלי אלאלוף: עאידה, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל, אני מתנצלת שהגעתי באמצע הדיון ואני מקווה שאני לא חוזרת על דברים של אחרים.
אלי אלאלוף: לא, אני לא אומר, רק תתחשבו בזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהיה חשוב מאוד שכולנו נהיה פה.
אילן גילאון: אין פה הרבה חברות כנסת, משום מה.
אלי אלאלוף: יש שתיים, שתי איכותיות.
מירב בן ארי: שתיים זה הרבה.
אלי אלאלוף: שתיים זה איכות.
אוסאמה סעדי: כמה מנופאיות יש?
עאידה תומא סלימאן: חייבים לזכור שמי שהציפה את הבעיה בשטח לפני כחצי שנה, הייתה המנופאית שסירבה לעלות על המנוף בגלל מזג האוויר.
עאידה תומא סלימאן: זה היה מאבק.
עאידה תומא סלימאן: אני רואה אותה פה.
עאידה תומא סלימאן: לפעמים אנחנו לא הרבה אבל עושות את התפקיד שלנו כמו שצריך.
עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להיכנס לדקויות ולדברים טכניים, אבל ההבנה שלי היא שכל עוד עובדים מועסקים על-ידי כוח-אדם ובתנאים שגוזלים את מחייתם ושמים אותם במקום כזה שהם לא יכולים לפתוח את הפה ולהתנגד כי הם יאבדו את מקום העבודה ויוציאו אותם, וחברת כוח-אדם תתעלל בהם, אי אפשר לדרוש מהם שגם יהיו אחראים על הבטיחות שלהם כאשר זה בניגוד אינטרסים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאגף האכיפה אמור לעשות.
עאידה תומא סלימאן: נתתם שבחים, אבל מצד שני אנחנו יודעים שבשלוש השנים האחרונות היו 19 קנסות שניתנו בענף.
עאידה תומא סלימאן: אם המנופאי יהיה גם אחראי על זה שיגיד: אני מקבל את התנאים הבטיחותיים שלי ואם לא, אני לא יכול לעבוד, כאשר הוא יודע שהעבודה שלו והפרנסה שלו בסכנה.
עאידה תומא סלימאן: אם לא פותרים את הפלונטר הזה – אם ההסתדרות רוצה באמת לאגד, היא תוכל לעשות והיא יכולה להפעיל לחץ.
עאידה תומא סלימאן: וראינו שמפעילים לחץ כפי שצריך.
עאידה תומא סלימאן: ההסתדרות אמורה להיות עם הכוח שבאמת היא תוכל לגייס את הכוח הזה למען העובדים, במיוחד בענף כזה, שביר ושהם נמצאים בסכנה כזו.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהם רואים שהמשכורת שלהם צריכה להיות 25,000.
עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שלא, אתם לא רואים את זה, אבל ברור שאי אפשר לדבר על פערים כל-כך גדולים.
עאידה תומא סלימאן: להגיד שיש תוספת של 500 שקל?
עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שזה הפתרון כאשר יודעים שהמנופאים עובדים לפעמים 300 שעות בחודש.
עאידה תומא סלימאן: זאת עבדות לכל דבר.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאי אפשר להתייחס רק לבטיחות בלי שהאגף יעשה את העבודה שלו כמו שצריך.
עאידה תומא סלימאן: אבל בלי לאגד את המנופאים ולתת להם גב ואפשרות באמת שהם יהיו בשליטה כזו או אחרת על תנאי ההעסקה שלהם, אנחנו לא נפתור את זה.
עאידה תומא סלימאן: ימשיכו לנצל אותם וימשיכו לסכן את חייהם.
אלי אלאלוף: נציג הקבלנים, אליאב בבקשה.
<אליאב בן שמעון: אורי ידבר היום.
אלי אלאלוף: בבקשה, אורי.
<אורי רובין: אני יושב-ראש ועדת העבודה של התאחדות בוני הארץ.
<אורי רובין: קודם כל, תודה על הדיון הזה.
<אורי רובין: אני מבטיח להיות פחות פופולרי אבל יותר הוגן ולעשות סדר בחלק מהדברים.
<אורי רובין: הדבר הראשון והלא פופולרי שאני אגיד הוא שבלב כבד ולא ברצון רב נענינו לדרישת ההסתדרות בלחץ של יצחק מויאל להכיר במנופאים כתת-ענף.
<אורי רובין: אנחנו מנהלים יחסי עבודה קיבוציים עם ההסתדרות כבר כ-50 שנה, עם ענף הבניין כולו שמונה 186,000 עובדים, 48,000 פלסטינים ו-9,000 זרים.
<אורי רובין: לא הייתי רוצה לראות במשא ומתן קיבוצי 50 בעלי מקצוע שונים.
<אורי רובין: אני מבין ואני מכיר את הייחודיות של מקצוע המנופאות, אבל אני לא רואה טפסן שקשור לרתמה בקומה 48 באמצע יציקה בחורף מסתכן פחות מאשר מנופאי, עם כל הכבוד למנופאים ויש כבוד.
<אורי רובין: אני לא אומר את זה בציניות.
<אורי רובין: הדיון הזה, אני באמת מכיר ומוקיר את רועי על היכולת הרטורית המדהימה שלו ועל הארגון הזה.
<אורי רובין: לא כל אחד היה מסוגל לעשות את זה בכל-כך מעט זמן.
אלי אלאלוף: אנחנו עובדים אצלו ולא מתביישים.
אלי אלאלוף: אני לא מתבייש.
<אורי רובין: גם אני עובד אצלו בחודשים האחרונים.
<אורי רובין: זה בסדר.
<אורי רובין: התחלנו לעשות משא ומתן עם ההסתדרות בלחץ שלה, לא מתוך רצון טוב אבל מתוך כבוד למערכת היחסים הקיבוצית ששוררת בינינו.
<אורי רובין: אני לא רואה את מערכת יחסי העבודה כיציבה אם כל פלג או כל חלק בתחום העבודה ירצה את רצונותיו וינהל משא ומתן לבד.
<אורי רובין: אז אנחנו נמצא את עצמנו מנהלים משא ומתן עם חמישים תתי-ענפים.
<אורי רובין: לא נספיק ולא נוכל.
אלי אלאלוף: כמה תתי-ועדים יש בנמל אשדוד?
<אורי רובין: כן.
אלי אלאלוף: למה שם היה מותר?
אילן גילאון: מול כמה ספקים אתה עובד?
אילן גילאון: ברור לגמרי שכאשר זה כך, יהיה להם יותר כוח.
<אורי רובין: רבותי, אמרתי שאני אהיה פחות פופולרי.
אילן גילאון: זה לא עניין של פופולרי.
אילן גילאון: תהיה הוגן לא פופולרי.
אלי אלאלוף: הענף בחמישים שנה לדעתי התפתח, לא?
<אורי רובין: עובדה שאנחנו עושים את זה.
מאיר כהן: אתה יודע, אם במפעלי ים-המלח מישהו יגיד את מה שאתה אומר, ההסתדרות לא תעז לדבר בשפה הזאת.
מאיר כהן: אבל כנראה שעם המנופאים ההסתדרות יכולה לדבר כך.
<אורי רובין: במפעלי ים-המלח 10,000 עובדים ולנו 200,000 עובדים.
<אורי רובין: הבדל קטן.
מאיר כהן: במפעלי ים-המלח אף אחד לא יעז להגיד את זה.
מאיר כהן: יש להם תת של תת של תת וכל אחד מתייחסים אליו בכבוד.
מאיר כהן: הרי טפסן, אם הוא לא עם רתמה, חס ושלום – אני מאחל לכולם בריאות – אז הוא נופל.
מאיר כהן: אבל מנופאי שאין לו אישור מפיל על 100 עובדים יציקה שהורגת את כולם.
<אורי רובין: אני אוסיף ואומר, וזה בצד הכן פופולרי, שאני מסכים עם מרבית הדברים שנאמרו כאן.
אלי אלאלוף: יש לי שאלה תמימה של ילד, למה אתם לא מעסיקים באופן ישיר מקצועות עם הסכם הסתדרותי מתאים?
<אורי רובין: אני מבטיח לך כמה נקודות שכדאי יהיה לכם לעסוק בהן ואנחנו, המעסיקים, זועקים פה לעזרת הכנסת והממשלה.
אלי אלאלוף: אני מזמין אותך לבוא בשבוע הבא.
אלי אלאלוף: יהיה מה שיהיה, נקיים דיון.
אלי אלאלוף: יש צוות של שלושה חברי כנסת שלקחו על עצמם את ענף הבנייה.
<אורי רובין: הייתם אצלנו באתר.
אלי אלאלוף: ודאי, ונהנינו.
אלי אלאלוף: ראית מה קרה אחר-כך.
אלי אלאלוף: זאת אותה חברה שאנחנו לא יודעים מה קרה לה ולא שאנחנו שמחים לאידה.
אלי אלאלוף: אני אומר לך שבשבוע הבא נקיים דיון אתך ולכן תשאיר את הדברים הכלליים לשבוע הבא.
<אורי רובין: אני אגיד מה אנחנו עושים ומה בכוחנו.
מאיר כהן: למנופאים, בבקשה.
<אורי רובין: הדיון קצת מבלבל ואני אנסה לעשות סדר.
<אורי רובין: מצד אחד, הדיון על מנופאים שרוצים תנאי שכר וגהות שונים מיתר הענף.
<אורי רובין: אמרתי שבלב כבד אני מסכים ובדיונים עם ההסתדרות הגענו כבר לתנאי שכר שהם קרוב ל-20% מדורג – בין 10% ל-20% יותר מאשר חבריהם בענף הבניין, שכפופים לאותו הסכם קיבוצי.
<אורי רובין: ברשימת המקצועות של ענף הבניין, סעיף 46-45 של ספר הסיווג האחיד, מנופאי הוא עובד בניין.
<אורי רובין: הוא יקר לי, אבל הוא לא יקר לי יותר מטפסן והוא לא יקר לי יותר מטייח או מכל אחד אחר.
אילן גילאון: מה אתה אומר בזה?
אילן גילאון: שהוא לא מסתכן יותר?
אילן גילאון: אנחנו מדברים כרגע על נושא המנופאים.
<אורי רובין: אז אני נותן לך תשובה לזה.
<אורי רובין: אנחנו הכרנו בזה ואנחנו רוצים לתת יותר, אבל במקביל אנחנו עושים הסכם קיבוצי בתחום הבטיחות, שהיה תקוע זמן רב.
אילן גילאון: נורמטיבית מותר לקבלן לקחת אדם או שליחו, לשים אותו במקום שבו הוא מסתכן למעלה במנוף, ולהגיד לו: או שתעבוד או שתיקח את החפצים שלך?
אילן גילאון: זה מתאים לך?
<אורי רובין: לא, זה ממש לא מתאים לי.
אילן גילאון: אז מה אתה מספר לי על טפסנים ודברים אחרים?
אלי אלאלוף: אילן, אילן, ברשותך.
<אורי רובין: אז אני אספר לך רק מה שאתה רוצה לשמוע.
<אורי רובין: אני שמח לבשר שבשבוע שעבר הייתה פריצת דרך במשא ומתן ישירות עם אבי ניסנקורן אישית, שהבטיח כמה דברים שרצינו לעשות.
<אורי רובין: אני מאמין גם במה שעושה השר ואני מקבל בהכנעה את הקנסות ואת האכיפה הממשלתית הדלה.
<אורי רובין: אני מאמין, והייתי בהרבה מאוד פורומים של בטיחות, הן כחבר מועצת הביטוח הלאומי, קרן מנוף, המוסד לבטיחות ועוד.
<אורי רובין: אני מכיר את נושא הבטיחות עשרות שנים.
<אורי רובין: בטיחות זה לא רק קנס של שלושים אלף שקל או של חמישים אלף שקל.
<אורי רובין: זה תודעה, זה חינוך, זה תרבות.
<אורי רובין: אנחנו בהתאחדות הקבלנים הראשונים שהקמנו לעצמו ניידת בטיחות.
<אורי רובין: הנשיא שלנו דורש בכל שלט שלנו: הבטיחות מעל הכול ולפני הכול.
<אורי רובין: נכון, אין לנו הצלחות גדולות.
<אורי רובין: אני מודה.
<אורי רובין: שנה נוראית וקשה.
<אורי רובין: כל-כך הרבה הרוגים לא היו לנו מעולם.
<רועי וינשטיין: לא דיווחתם.
<אורי רובין: לכן צריך לצאת עם הרבה כסף למסע של תודעה ציבורית ויחצנות.
<אורי רובין: אנחנו הקבלנים ראשונים לתת כסף לדבר הזה.
<אורי רובין: אבי ניסנקורן אמר: מצ'ינג, על כל שקל שלכם, שקל שלי.
<אורי רובין: אני פונה אליכם שתדאגו לנו להכפיל את זה ואז נעשה יותר טוב.
אלי אלאלוף: חברי הכנסת, גם שהם בעלי השפעה, הם לא גוף הביצוע.
<אורי רובין: עוד עצה אחת, אדוני היושב-ראש, שתהיה לך טובה.
<אורי רובין: חברות כוח-אדם היא הרעה החולה שאני רואה אותה כאן.
<אורי רובין: אם אנחנו נגדיר את חברות כוח-האדם למנופאות כחברות לשירותי מנוף ולא חברה לכוח-אדם, הרגולציה תחול עליהן ואנחנו כקבלנים נוכל לשלוט בזה.
אלי אלאלוף: רשמנו את זה בעקבות ההודעה של גב' סולימני.
אלי אלאלוף: אדוני, בבקשה, בקצרה.
<אלון דג'ונס: אני בתחום המנופאות כבר עשר שנים.
<אלון דג'ונס: הסתובבתי בין האתרים אין ספור פעמים.
<אלון דג'ונס: אין בטיחות בענף הבנייה.
<אלון דג'ונס: הבטיחות היחידה שקיימת היא אנחנו.
<אלון דג'ונס: אני רוצה לעבוד לפי חוקי הבטיחות של מדינת ישראל ולא נותנים לי.
<אלון דג'ונס: אנשים לא רוצים ללכת עם קסדות, אנשים לא רוצים לשים רתמות, אנשים לא רוצים לקשור כמו שצריך.
אלי אלאלוף: שלשום נפלתי ברחוב.
אלי אלאלוף: כי מסביב לבית שלי כולם בונים והלכלוך הוא גדול.
אלי אלאלוף: תאמין לי, אני יודע על מה אתה מדבר.
<דן ורשבסקי: אני נציג ועד הפעולה של המנופאים.
<דן ורשבסקי: אני מנהל את המשא ומתן עם עוד מספר חברים.
<דן ורשבסקי: אני פונה לרן כהן, ידידי, שעוזר לנו המון.
<דן ורשבסקי: אמרת שיש 12 מנופאים זרים שקיבלו אישור.
<דן ורשבסקי: אנחנו במקום הנכון לשנות את זה ויש פה הרבה מנופאים שמוכנים לקבל את ההסמכה ולעבוד במדינה שלנו על המנופים המיוחדים האלה, רק שייתנו לנו את ההסמכה הזאת.
<דן ורשבסקי: עוד משהו קצר, כבודו, בבקשה.
<דן ורשבסקי: המשא ומתן מנוהל אתנו ועם מנהלי העבודה, האנשים היחידים באתר הבנייה שיש להם אחריות לבטיחות, לא רק אישית אלא גם אחריות כלפי אחרים.
<דן ורשבסקי: מנהלי העבודה רשומים בהסכם הקיבוצי ואנחנו לא.
<דן ורשבסקי: ביום חמישי שעבר בא מנהל עבודה וחתך למנוף את הרגל.
<דן ורשבסקי: 5 סנטימטר.
<דן ורשבסקי: הוא חתך רגל למרות שאסור לו בכלל לגעת במנוף.
<דן ורשבסקי: היה פעם קבלן שאמר לי: אותי לא מעניינת בטיחות.
<דן ורשבסקי: אני לוקח קבלני משנה שבונים בשבילי.
<דן ורשבסקי: האחריות עליהם.
<דן ורשבסקי: אנחנו יושבים במקום הנכון כדי שאתם תשנו את זה.
<אסף אדיב: אני מהקואליציה למאבק בתאונות בניין.
<אסף אדיב: הנושא הזה עולה כחלק מהנושא של תאונות הבניין.
<אסף אדיב: 48 הרוגים בשנת 2016 ולפי הערכתנו זה לא יותר ממה שהיה בעבר.
<אסף אדיב: זה פשוט נחשף.
<אסף אדיב: בשנה וחצי האחרונות אנחנו מגרדים ומגרדים את האמת והבור הוא עמוק ועמוק ויותר עמוק.
<אסף אדיב: ההתקוממות של המנופאים היא אור אדום לכולנו.
<אסף אדיב: צריך להתחיל לטפל בענף הזה.
<אסף אדיב: לשנות את השם של חברות כוח-אדם לחברות מפעילי מנוף, חברים, זה להכשיר את הזנות.
<אסף אדיב: אני אומר לכם שאם יש 22 חברות כוח-אדם מתוך 40 חברות של מנופים שהן בחקירה, את ה-20 האחרות עדיין לא תפסו.
<אסף אדיב: זה פשוט עוול, מה שקורה.
<אסף אדיב: אנחנו נלחמים לשנות את כל ההיגיון של זה, להוציא מחוץ לחוק את החברות האלה.
אלי אלאלוף: רועי, תסכם, בבקשה.
אלי אלאלוף: ראשית, תרשה לי להחמיא לך.
אלי אלאלוף: תן לי להחמיא לך לרגע.
אלי אלאלוף: אני באמת רוצה להגיד לך שאני גאה על כך שארגנו את הדיון הזה, אבל כולו בזכותך.
אלי אלאלוף: כולו בזכותך ובזכות המאבק שלך.
אלי אלאלוף: אני לא נכנס לשאלה מי עומד בראש הגוף הגדול ביותר.
אלי אלאלוף: זה מאבק וזה מוכיח שהדמוקרטיה היא באמצעות מאבקים חברתיים אמיתיים.
אלי אלאלוף: כל ענף הבנייה הוא ענף מוזנח שהכול מכול כל מתרחש בו, גם טוב אבל במיוחד הרבה רע לעובדים.
אלי אלאלוף: לא שמעתי על גוף אחר שמזניח כל-כך את המשרתים של הגוף הזה, דהיינו העובדים, בכל תחומי החיים.
אלי אלאלוף: אמרתי לכם, אני גר באזור ישן של באר-שבע ובונים מסביבו 300 וילות.
אלי אלאלוף: אני פצוע ברגל בזכות או בגלל אתר הבנייה של הווילות מסביבי.
אלי אלאלוף: ההזנחה מוחלטת ואני רואה את העובדים.
אלי אלאלוף: אני מתחנן אליהם מלמטה: חבר'ה, משהו על הראש.
אלי אלאלוף: אף אחד לא מתייחס.
אלי אלאלוף: לא ראיתי פקח.
אלי אלאלוף: חברים, אתם לא יודעים איזו רשלנות יש בתחום הזה וכולם אשמים.
אלי אלאלוף: הממשלה במיוחד, אתם, נציגי הקבלנים, ההסתדרות.
אלי אלאלוף: כולם אשמים.
אלי אלאלוף: אני כאזרח צריך להתקשר למשטרה ולהגיד: תבואו, תעצרו את מנהל העבודה הזה שלא ממלא את תפקידו.
אלי אלאלוף: כולנו אשמים.
אלי אלאלוף: כדאי שתדעו שאם לא נתעשת, המספרים הגלויים – זה מספר גלוי ויש מספרים לא גלויים –
אלי אלאלוף: המשפחות שסובלות מהפגיעה ובזבוז כספי ציבור ענק – לשרוף 4.5 מיליארד שקלים בשנה בתאונות עבודה או באי-הכנסה של 11 מיליארד שקלים למדינה מעבודה מבוקרת ונשלטת – כל זה אומר שכדאי שכולנו נתחיל להילחם למען העובדים בכל התחומים.
אלי אלאלוף: חברים, לאן שהלכנו, חוץ מהיכן שצחצחו את המקום לפני שהגענו, אני אומר לכם שאתרי הבנייה הם אחד המקומות שהכי מזמינים את האסונות האנושיים.
אלי אלאלוף: תבדקו את זה בעצמכם.
אלי אלאלוף: תבדקו כמה אפשר לשנות.
אלי אלאלוף: הבנייה כל-כך גבוהה, כל-כך מסוכנת, כל-כך מורכבת וכולם משתוללים.
אלי אלאלוף: האדריכלים רוצים שיגעונות ואז בונים ובונים ובונים.
אלי אלאלוף: הלוואי והיינו יכולים כולנו ללכת לישון בשקט.
אלי אלאלוף: רועי, תסכם בבקשה.
<רועי וינשטיין: אני אסכם את מה שנאמר פה בדיון.
<רועי וינשטיין: אמרת לי שלוש דקות, אני יכול גם בשתי דקות.
<רועי וינשטיין: אנחנו באים אליכם מתוך העיניים של המנופאים.
<רועי וינשטיין: אתם, הממשלה, ההסתדרות, המנהל לבטיחות תעסוקתית, ההסדרה והאכיפה, רשות ההגירה והאוכלוסין, המשטרה, השלטון המקומי – כל אלה הם כלים בתוך ארגז הכלים שלכם.
<רועי וינשטיין: שלא תהיה לכם טעות, אתם עובדים בשבילנו.
<רועי וינשטיין: אתם רוצים בנייה?
<רועי וינשטיין: המנופאי יעלה?
<רועי וינשטיין: הוא צריך ארגז כלים.
<רועי וינשטיין: אני צריך ביטחון תעסוקתי.
<רועי וינשטיין: מדברים פה הרבה על בטיחות, אבל זאת תופעה שיכולה לקרות בגלל שאדם לא בטוח בתעסוקה שלו.
<רועי וינשטיין: אם בן-אדם בטוח בתעסוקה שלו, אתה לא תראה מפתח בהיי-טק באינטל עושה איזה קיצור דרך.
<רועי וינשטיין: הוא יודע שהוא עובד לפי החוקים ואם הוא לא יעבוד לפי החוקים, הוא יפוטר.
<רועי וינשטיין: אני בא עכשיו בהצעה, וזאת הצעה שנייה כי בדיון הקודם הצעתי אותו דבר.
<רועי וינשטיין: אני לא מבקש את העזרה שלכם, אני מודיע לכם: תתחילו לעשות את העבודה שלכם.
<רועי וינשטיין: 240 מנופאים יורדים רק בגלל שהצלחנו להתאחד.
<רועי וינשטיין: אני מפחד מההשלכות של זה, כי זה אומר שעגורנאים ניידים, חברים שלנו, אחים שלנו, שבסדר-היום שלהם עובדים בדרך כלל בין 15 ל-18 שעות, יעבדו עכשיו יותר ב-300% כי אין עגורן צריח.
<רועי וינשטיין: זה אומר שהרישיונות המזויפים שהמשטרה מתעלמת מהם, רק יעלו.
<רועי וינשטיין: רק היום קיבלנו למעלה מ-26 פין-פוינטים וכשאנחנו שולחים את זה לרשות ההגירה והאוכלוסין, אין לנו תשובה.
<רועי וינשטיין: אנחנו שולחים את זה למשטרה וזה לא בתחומה.
אלי אלאלוף: מה זה פין-פוינט?
<רועי וינשטיין: מיקוד.