GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: שתיים, לבקש גם מהמסגרת שמחזיקה אותן, להציע להן הצעות להמשך ההתנדבות.
אלי אלאלוף: שלוש, בשום מקרה לא להאריך להן להתחלת שנה שנייה את החובה להשלים, כי זה פגיעה – כאילו שנתיים הם מוותרים על הלימודים.
שולי מועלם-רפאלי: רק במקרה שזה נובע מזה שהמערכת לא נותנת להן.
אלי אלאלוף: אם המסגרת מסוגלת לתת להן התנדבות – בבקשה.
אלי אלאלוף: אבל גם זה, זה מותנה.
אלי אלאלוף: נתחיל עכשיו לומר על המורים – יותר מדי חופש?
אלי אלאלוף: אני לא מציע.
אלי אלאלוף: אם זה מקובל, הייתי מנסה להטיל על היועצת המשפטית שלנו בהתייעצות עם הרשות, שינסחו את הנוסחה.
אלי אלאלוף: בבקשה, למישהו יש רעיון?
מיקי לוי: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית, כדי בכל זאת להטיל חובת אחריות על המפעילים עצמם, כי אין פה - בסדר, הלכו חודש וחצי לפני - אין בעיה.
מיקי לוי: לפחות מוועדת הכספים הרבה מקרים אנו מטילים חובת דיווח לוועדה עצמה או חובת דיווח לרשות – לא אכפת לי.
מיקי לוי: אני פוחד מפריצת החלון הזאת, שתהפוך לפריצה של דלת.
מיקי לוי: כתוצאה מחוסר אחריות, זה יהפוך להיות דבר מקובל.
שולי מועלם-רפאלי: לכן אני אומרת שצריך שהגוף ייקח על זה גם אחריות.
מיקי לוי: אבל גוף שלוקח אחריות זה לא מספיק, כי ראינו מה קורה כשהגוף לוקח אחריות בלבד.
מיקי לוי: אם תרצו דיווח לרשות – בבקשה.
מיקי לוי: תרצו דיווח לוועדה – בבקשה, אבל משהו.
מיקי לוי: גם מדובר בכסף, ובכסף רב; לא במעט כסף.
<נעה בן שבת: אבל הגופים המפעילים שאצלם מופעלות הבנות, או הגופים המוכרים, שיכול להיות שהיית מצפה - גם לפי הצעת החושב-ראש, שימצאו- - -
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שזה צריך להיות שילוב של שניהם.
מיקי לוי: הצעת היושב-ראש מקובלת עליי, רק אני מבקש דיווח, או לרשות, מה סדרי הגודל בסוף כל שנה.
מיקי לוי: מדובר בהרבה מאוד כסף.
שולי מועלם-רפאלי: בכל מקרה אני חושבת שההצעה הראשונית של היושב-ראש היא קריטית, שזה לא יפגע בבנות.
מיקי לוי: יכול להיות שאם הוא יראה שבמקום מסוים זה באמת סחף אדיר, זה כספי ציבור.
<ידעיה לוין: ידעיה לוין, בת עמי.
<ידעיה לוין: שנים רבות אנחנו מדווחים למשרד הרלוונטי.
<ידעיה לוין: לצורך העניין, משרד החינוך דורש מאתנו כל שנה דיווח על המתנדבות שעובדות במערכת החינוך על עבודת הקיץ שלהן.
<ידעיה לוין: זה קבוע.
<ידעיה לוין: זו הערה ראשונה.
<ידעיה לוין: אני רוצה להעלות פה בעיה שלא עלתה, לגבי הרצף של השירות, החרגה של האוכלוסיות המיוחדות.
<ידעיה לוין: אני מדבר גם על צעירים בעלי רקע של סיכון במצוקה וגם על בעלי צרכים מיוחדים.
<ידעיה לוין: ייתכן שתהיה להם הפסקה של מעל חודש – לעתים אפילו יותר, ואם לא יחריגו אותם, זאת אומרת שייקטע להם השירות.
שולי מועלם-רפאלי: זה כבר סוכם בדיון על הסעיף הזה בדיונים בוועדה.
<נעה בן שבת: מה שקראנו עכשיו, שיראו רציפות אפילו חלה הפסקה שאינה עולה על חודש, ובמקרים מיוחדים המנהל יוכל אפילו לראות, גם אם היתה הפסקה שאינה עולה על חודשיים, אתה מדבר על תקופות שאתה רוצה למנות בתקופת השירות, ולא נכנסות בתוספת, ולא נכנסות במהלך החופשות?
<יואב ארבל: הוא רוצה קטיעה יותר ארוכה.
<ידעיה לוין: אני אומר שיכול להיות מצב שבו צעיר מרקע של סיכון ומצוקה נקלע לתקופה קשה, והוא לוקח פסק זמן, ואנחנו עושים אתו תהליך, וכל פסק הזמן הזה – בסופו הוא חוזר לשירות.
<ידעיה לוין: במציאות, כפי שזה כרגע, נקטע לו שירות, והתקופה הראשונה עלולה לא להיחשב לו.
<נעה בן שבת: היא עולה על חודשיים?
<ידעיה לוין: יכול להיות מצב שבו במקרים קשים זה גם עולה על חודשיים, ויש סיפורים – זה יכול להיות גם צעירים עם מוגבלות - אותו דבר.
<נעה בן שבת: למרות שיש לזכור – בתוספת הראשונה יש גם רשימה, מבחינת תנאי השירות, של חופשות ויש גם רשימה של ימי מחלה וגם אפשרות להאריך את המחלה במקרים מיוחדים.
<ידעיה לוין: לפעמים זה לא ימי מחלה.
<ידעיה לוין: למשל, אחד שהיה שבעה חודשים בשירות, עשה שירות מאוד משמעותי, ואיכשהו הגיע לצריכה חוזרת של סמים.
<ידעיה לוין: אנחנו מעבירים אותו תהליך גמילה.
<ידעיה לוין: הוא חוזר בחזרה לשירות, וחבל שיפספס את שבעת החודשים שהוא עשה.
<ידעיה לוין: רוצים שהוא יסיים שנה.
מיקי לוי: חשוב למנוע כמה כאלה מלהתגלגל החוצה, אבל אני רוצה להגביל את זה בפעם אחת – שלא כל השירות הזה ייעשה ארבעה חודשים, חמישה חודשים בחוץ, עוד ארבעה חודשים.
מיקי לוי: זה לא יקרה.
מיקי לוי: פעם אחת זה בהחלט סביר וראוי, לטעמי.
אלי אלאלוף: תשאיר להם את הגמישות.
אלי אלאלוף: הם מספיק אחראיים.
אלי אלאלוף: אתה יודע מה זה להציל ילד או ילדה?
מיקי לוי: אני אתו, אבל הוא יעשה חודשיים, ייצא החוצה לארבעה חודשים, יחזור לחודשיים.
מיקי לוי: כמה פעמים?
מיקי לוי: אין סוף.
מיקי לוי: גם בצבא זה אין סוף?
מיקי לוי: אני לא רוצה שיהיה מסחרה, זה הכול.
<ידעיה לוין: יש מתנדבים- - -
<שר-שלום ג'רבי: אני מציע שנחריג את זה וניתן סמכויות של הרשות לזה, לפי השכל הישר.
<שר-שלום ג'רבי: בסוף, חבר הכנסת מיקי לוי, הרי התקן הזה, התקנים - זה לא בור בלי תחתית.
<שר-שלום ג'רבי: למשל, סתם, יש 100 תקנים לאוכלוסיות מיוחדות.
<שר-שלום ג'רבי: לא כולם מאוישים – 90 אוישו.
<שר-שלום ג'רבי: זה אוכלוסיות קשות מאוד.
<שר-שלום ג'רבי: הרי עשינו פרויקט חדש של 100 חבר'ה עם רישום פלילי, שאתה מכיר אותם מקרוב, ואני אומר לך ש-60% מהם לא יסיימו את השירות.
<שר-שלום ג'רבי: ברור.
<שר-שלום ג'רבי: הלוואי ש-40% יסיימו – אני רוצה להיות אופטימי.
<שר-שלום ג'רבי: אני רוצה שיקול דעת.
<נעה בן שבת: אבל רק לאוכלוסיות האלה?
<שר-שלום ג'רבי: להחריג את האוכלוסיות האלה.
שולי מועלם-רפאלי: צרכים מיוחדים ונוער בסיכון.
<נעה בן שבת: ואתם יכולים אחרי זה למצוא להם שירות משמעותי אחרי חזרה או בשנה הבאה?
<שר-שלום ג'רבי: כן, יחד עם הגופים המוכרים.
אלי אלאלוף: לדעתי, זה מאוד מכובד.
<ארנה קוטלר: ארנה קוטלר, משלומית.
<ארנה קוטלר: אני רק רוצה להזכיר, שכשהם לא נמצאים בשירות, אנחנו לא מקבלים עליהם כסף.
<ארנה קוטלר: זו השליחות שלנו.
אלי אלאלוף: למרות שזה עולה כסף.
אלי אלאלוף: אם רוצים לתת להם את הטיפול, לכל מי שיציל ילד או ילדה כאלה, תבוא עליו הברכה.
מיקי לוי: מובטח מקומו בגן העדן.
<ידעיה לוין: ויש מקרים שבהם מתנדב מסיים שנה משנתיים.
<ידעיה לוין: זה הצלת נפשות.
מיקי לוי: נכון מאוד.
<נעה בן שבת: אבל יכול להית מצב שהוא מתחיל שירות בגיל 19 ויחזור ליסיים אותו בגיל 23?
<ידעיה לוין: לא, לא עד כדי כך.
<שר-שלום ג'רבי: זה בדיוק עניין שיקול הדעת.
<שר-שלום ג'רבי: הרי לא ניתן משהו שיהיה פרוץ.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת אלעזר שטרן, ברוך הבא.
<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ג) אנחנו מדברים על משך השירות, כלומר מבחינת מספר השעות.
<נעה בן שבת: יש כמה אפשרויות – מספר מרבי של אפשרות לקבוע בתקנות מספר מזערי או מרבי של שעות ביום.
<נעה בן שבת: מה שמוצע כאן – שאלה ראשונה שעלתה במהלך הסקירה של המקומות שבהם התקנות הן באישור הוועדה, האם פה באמת דרוש אישור הוועדה לתקנות האלה.
<נעה בן שבת: התקנות האלה קובעות מספר מעזרי או מרבי של שעות שירות ביום.
<נעה בן שבת: יש פה בפסקה (3) תנאים שבהם המנהל יהיה מוסמך לאשר מכסת שירות ממוצעות מוגדלות.
<נעה בן שבת: השאלה, אם צריך אישור של הוועדה.
<נעה בן שבת: זו שאלה אחת.
<שר-שלום ג'רבי: לא צריך אישור ועדה.
<שר-שלום ג'רבי: השר יושב עלינו טוב מאוד, תאמיני לנו.
אלי אלאלוף: נהיה ועדה משועממת אחר כך...
<נעה בן שבת: נושא נוסף – מה שהופיע כפסקה (2) בסעיף קטן (ג), הוצע לסעיף קטן (ג1) – למעשה מדובר פה באפשרות של המנהל, לאשר מכסה של שעות מופחתות, בהתחשב בצרכים המיוחדים של המתנדב או במסגרת השעות של הגוף המפעיל ובלבד שלא תפחת מ-30 שעות שבועיות.
<נעה בן שבת: מכיוון שיש כבר מגבלה שלא תפחת מ-30 שעות שבועיות, חשבנו שאולי לא צריך שגם השר יקבע תקנות שעל-פיהן יוכל המנהל לאפשר אותה מכסה, אלא להוציא את זה לסמכות המנהל לאשר אותה מכסה.
אלי אלאלוף: בדרך כלל תקנה זה משלים משהו שהשר רוצה להשלים.
אלי אלאלוף: אם זה מאושר מראש, אין צורך.
<נעה בן שבת: וסעיף קטן (ד) הבאנו הבהרה שנאמרה פה גם בדיון, שכל ההוראות בסעיף הזה שמחייבות 12 חודשים ולא יותר ולא פחות, בכל מקרה השירות הזה הוא שירות התנדבותי.
<נעה בן שבת: לא מחייבים את המתנדב לבצע שירות לאומי, אבל אם הוא לא מבצע אותו לפי הכללים, זה לא יוכל להיחשב לו כשירות לאומי.
<נעה בן שבת: אני חושבת שזה ברור, אבל לצורך ההבהרה, בהמשך לדברים שנאמרו.
מיקי לוי: נעה, בבקשה תעבירי לנו, מה ניסחתם לגבי הסעיף הקודם.
אלעזר שטרן: אנחנו בוועדת השוויון בנטל בכנסת הקודמת, המונח שירות אזרחי, שהוא כותרת החוק, אני הצעתי אז, והוועדה קיבלה את זה, שזה יהיה חוץ מערבים, כדי לא לכפות עליהם, שזה יהיה שירות לאומי, מקסימום שירות לאומי אזרחי.
אלעזר שטרן: למה הכותרת של החוק – או אם אפשר לשנות את זה – למה אנחנו נסוגונו מהמילה לאומי?
<יואב ארבל: לא נסוגונו.
<יואב ארבל: המילה שירות אזרחי זה שם כולל.
אלי אלאלוף: אני מעדיף שהיועצת המשפטית תענה.
<נעה בן שבת: המונח לשירות לאומי נשאר שירות לאומי.
<נעה בן שבת: מתנדבים שחפצים בכך, לפי הצעת החוק המקורית, יכלו לבקש שיירשם שירות קהילתי, אבל כיוון שנשמעו פה טענות כנגד המונח שירות, לגבי ציבורים מסוימים, הוצע במקום זה לדבר על או שירות לאומי או התנדבות קהילתית.
<נעה בן שבת: זה אותו שירות, והשאלה היא מה יירשם בתעודה שיקבל המתנדב.
<נעה בן שבת: הכותרת שירות אזרחי נועדה לכלול, כפי שמופיע פה גם בהגדרה, גם את השירות הלאומי, גם את ההתנדבות הקהילתית וגם את השירות הלאומי אזרחי, וזה כי לחרדים, כיוון שיש הוראות פה בחוק שמוצע להחיל אותם גם על השירות של החרדים – למשל, מדובר על ההוראות שנוגעות לרשות ולסמכויות נוספות, הוראות לגבי המפקחים.
אלעזר שטרן: אני מבין, אבל אני שואל, למה שברירת המחדל לא תהיה הפוכה?
אלעזר שטרן: אני רוצה לחדד את השאלה הזאת.
אלעזר שטרן: מה שנקרא, העם לא נסוג מחפירות.
אלעזר שטרן: בהקשר הזה אני חושב שזה שאנחנו מוותרים על המונח לאומי, אנחנו לא מוותרים עליו בכל מיני מקומות אחרים.
אלי אלאלוף: קוראים לחוק שירות לאומי.
<נעה בן שבת: שירות אזרחי.
אלעזר שטרן: אני שואל הפוך - השירות הזה לאורך שנים היה שירות לאומי.
אלעזר שטרן: אמרנו שאנחנו רוצים להחיל את החרדים או את הערבים - אגב – החרדים קיבלו את זה.
אלעזר שטרן: החרדים שישבו בוועדה- - -
אלי אלאלוף: החוק שלהם כלול.
אלעזר שטרן: כן, קיבלו את המונח לאומי.
אלעזר שטרן: הם לא התלהבו ממנו.
אלעזר שטרן: גם אצלם זה שלבים, עד שהם מוכנים להיות שרים בממשלה וכל הדברים האלה.
אלעזר שטרן: אני חושב שעל המונח לאומי, אסור לנו לוותר, כי מחר, אגב, כפי שנאמר פה, גם על המילה שירות אין קונצנזוס.
אלעזר שטרן: אני דיברתי עם חבר הכנסת איימן עודה – למה אתם לא באים לתוך הקהילות?
אלעזר שטרן: אמרנו: נוותר על זה, נוותר על זה, ואז אמר: גם שירות לא עובד כך.
<נעה בן שבת: לכן שינו את השם.
אלעזר שטרן: אני אומר שהכותרת של החוק תהיה הפוכה, ובתוך זה, אם רוצים לתת למיעוטים, שנגיד שנסכים לפחות בשלב הזה של גלגל ההיסטוריה, שיותר חשוב לרתום אותם מאשר להתעקש על מילה – ואני מקבל את זה אגב.
אלעזר שטרן: אני מקבל את מי שלא ירצה להכריח ערבים, שיגידו: עכשיו אני עושה שירות לאומי, אבל אני חושב שלתוך זה לא צריך להקריב את כל הכותרת של החוק ולומר: אנחנו נסוגים מהמילה לאומי.
אלי אלאלוף: אני מכבד את עמדתך, ויודע מאיפה זה בא, ובצדק.
אלי אלאלוף: אני חושב שגם קיימנו הרבה דיונים על המושג.
שולי מועלם-רפאלי: שעות.
אלעזר שטרן: חבל שאני לא חבר בוועדה הזאת.
אלי אלאלוף: אתה מוזמן, גם כמשקיף.
אלי אלאלוף: הדעות שלך חשובות גם לוועדה הזאת.
אלי אלאלוף: כפי שאמרת, השארנו אפשרות לצרף את הערבים, ואני אומר את זה בריש גלי, כי החשיבות של צירופם לעומת מילה זו או אחרת – זו היתה המטרה.
אלעזר שטרן: את זה אני מקבל.
אלי אלאלוף: לכן הסכמנו לתיקון הזה.
אלי אלאלוף: אני חושב שכדאי כרוב של המדינה הזאת שנדע לפעמים לפתוח דברים כדי לאפשר למיעוט להצטרף.
אלעזר שטרן: אנחנו מכירים, מה שנקרא.
אלעזר שטרן: אין לי ספק שהשירות או ההצטרפות – אגב, גם אצל החרדים זה לא טריוויאלי, לצערי הרב, המילה לאומי, אבל אין לי ספק שהשירות של מיעוטים או חרדים – שהם כמובן לא מיעוטים - לתוך השירות הזה יותר חשובה מאשר מילה פה או מילה שם, ואם אצל הערבים, וסליחה שאני שואל את זה עכשיו – אני מבין שמאוחר – האם אין דרך שהשירות אצלם ייקרא שירות אזרחי התנדבותי או קהילתי- - -
<נעה בן שבת: לא רק שיש דרך אלא גם עשינו את זה.
<נעה בן שבת: תוכל לראות בנוסח - אפנה אותך להגדרה.
<נעה בן שבת: יש הגדרה של השירות הלאומי ויש התנדבות קהילתית – בעמ' 4.
אלעזר שטרן: אז להפך, אז למה אי-אפשר שהכותרת תהיה לאומית?
אלי אלאלוף: למרות מה שאתה אומר, שקלנו אחרת.
אלי אלאלוף: תאמין לי שיש הרבה אנשים שהלאום שלנו חשוב להם.
אלי אלאלוף: נמשיך, ברשותך.
<נעה בן שבת: אנחנו בסעיף 9(ב), לגבי התנאים לזכאות.
<נעה בן שבת: יש לנו מתנדב זכאי לתנאי השירות המפורטים בתוספת הראשונה; תניה בהסכם המשנה מתנאי השירות המפורטים בתוספת הראשונה, אין לה תוקף.
<נעה בן שבת: כלומר לא רק שאי-אפשר לקבוע בהסכם שיהיה למתנדב פחות זכויות ממה שנקבעו בתוספת – אי-אפשר גם לקבוע שיקבל 80 ימי חופשה או שהוא יקבל תעריף גבוה יותר מדמי הכיס – המסגרת היא כן מסגרת סגורה.
<נעה בן שבת: נושא נוסף, בסעיף 10, בעמ' 12, ניתנה פה הערה לגבי הנושא של המועד לתשלום.
<נעה בן שבת: אנחנו אומרים שהמתנדב לא מקבל שכר בשירות, אבל הוא יכול להיות זכאי לקבל דמי כיס לתשלום הוצאות אישיות, כפי שנקבע בתעריף.
<נעה בן שבת: מוצע לקבוע מועדים לתשלום עד 10 בחודש שלאחר החודש שבעדו משולמים דמי הכיס.
<נעה בן שבת: זה הצעת תיקון.
<נעה בן שבת: היתה פה הערה שהצבא ביקש להעלות.
<רונן פוליק: רונן פוליק, מהפרקליטות הצבאית.
<רונן פוליק: ביקשנו שלעומת אותו נוסח שמופיע היום בחוק שירות לאומי אזרחי, בסעיף 8, שמדבר על כך שדמי הכלכלה לא יעלו על דמי הקיום של חיילי חובה, ואנו חושבים שגם הקוהרנטיות החקיקתית מחייבת את זה, גם אדוני היושב-ראש דיבר – ראיתי את הפרוטוקולים של הדיונים הקודמים – על עיקרון הבכורה של השירות הצבאי.
<רונן פוליק: יש פה גם היבט ערכי, שלא יהיה מצב שבו מתנדב יקבל חליף שכר, תשלום שהוא גבוה יותר מאשר חייל שמשרת כתוצאה מחובה בשירות חובה, וגם סוגיית תמריצים.
<רונן פוליק: בסופו של דבר הדבר יכול להניע את הנוער ללכת אחרי התשלום ולא אחרי ההתנדבות.
<רונן פוליק: אנחנו חושבים שהשיקולים האלה הם מחייבים לשמור על העיקרון שאומץ בעבר, לפיו תהיה תקרה שלא עולה על דמי קיום.
<רונן פוליק: תודה.
<שר-שלום ג'רבי: אני מסכים אתך לכל מילה.
<שר-שלום ג'רבי: חבר הכנסת אלעזר שטרן היה בוועדה לשוויון בנטל ודנו בזה.
<שר-שלום ג'רבי: הצבא מקבל יותר מחייל, מבת שירות לאומי.
<שר-שלום ג'רבי: מה שבת שירות מקבל – נדבר על דמי כלכלה בסיסיים ועל הוצאות.
<שר-שלום ג'רבי: אדוני, יש להבחין – בצבא - וטוב שכך- - -
אלעזר שטרן: תגיד שעם זה אני לא מסכים.
אלעזר שטרן: עם הניתוח הכלכלי אני לא מסכים.
<שר-שלום ג'רבי: גם לזה תסכים אתי.
<שר-שלום ג'רבי: תן לי לשכנע אותך.
<שר-שלום ג'רבי: תן לי צ'אנס.
<שר-שלום ג'רבי: אני חוזר ואומר – בצבא, וטוב שכך, מקבלים תנאים טובים, והלוואי שיקבלו יותר.
<שר-שלום ג'רבי: מקבלים גם דמי כלכלה, מקבלים אוכל ומקבלים מדים ודברים מסביב.
<שר-שלום ג'רבי: בשירות הלאומי לא מקבלים אוכל ולא מקבלים ביגוד.
<שר-שלום ג'רבי: אשר על כן דמי כלכלה בסיסיים אסור שיעלו על משכורת שכר – אגב, כבר אין את זה כמעט, אני חושב.
<שר-שלום ג'רבי: זה היה נכון עד לפני שנה או שנתיים, שבת שירות קיבלה סדר גודל של 700 שקלים וחיילת קיבלה 400 שקלים – אני מדבר על חיילים עורפיים וכל מיני כאלה.
<שר-שלום ג'רבי: היום ב"ה הצבא השווה את שכר החיילים העורפיים גם למתנדבי השירות הלאומי, אבל עדיין - ואנו שמחים על כך והלוואי שיקבלו יותר – בת השירות, וצריך לזכור שיש לנו אלפי בנות ובנים שמגיעים ממצב סוציו אקונומי נמוך, וגם אם יש לו מצב סוציו אקונומי נמוך, שאנו כהורים נותנים כסף נוסף לילדים שלנו כי אין להם אוכל.
<שר-שלום ג'רבי: בת שירות לא מקבלת – לא ארוחת בוקר, לא צהריים ולא ערב.
<שר-שלום ג'רבי: בגדים היא צריכה לקנות.
<שר-שלום ג'רבי: אין פער היום, אבל אם היה פער, זה היה על הדברים האלה.
<שר-שלום ג'רבי: אשר על כן אני מסכים, ובטוח ששכנעתי גם את חבר הכנסת אלעזר שטרן בעניין הזה, שאנחנו כאן- - -
אלעזר שטרן: על זה אני מסכים.
<שר-שלום ג'רבי: אבל זה כל העניין.
<שר-שלום ג'רבי: ולכן אנחנו מסכימים- - -
אלעזר שטרן: קואליציה לאומית כזאת, לאומנית, מה שאתה רוצה.
אלעזר שטרן: היא מוותרת על המילה לאומית.
אלעזר שטרן: לא משנה מאיזה בית- - -
מירב בן ארי: הוא לא יכול לראות את הכותרת הזאת.
מירב בן ארי: המחאה נשמעה.
אלעזר שטרן: אני אמשיך למחות.
אלעזר שטרן: כל התיאטרון הזה שהכנסת הופכת להיות חוקים שהבג"ץ פוסל, הכול פוסל, המילה לאומי – מוותרים.
אלעזר שטרן: עושים מלחמות עולם על הקואליציה הלאומית, ובאים לדבר הכי פשוט, ומוותרים.
<שר-שלום ג'רבי: אדוני היושב-ראש, אסביר את זה.
<שר-שלום ג'רבי: מאד פשוט.
<שר-שלום ג'רבי: לכן בתעריף יש דמי כלכלה בסיסיים והוצאות נוספות.
אלעזר שטרן: תענה ישר ליושב-ראש - הרי יש בנות שירות שמקבלות חוץ מביגוד, הכול.
אלעזר שטרן: כל מה שאתה אומר על המזון, יש כאלה הרבה בנות שירות שחיות בכפרים.
<שר-שלום ג'רבי: אז המשכורת פחות.
<שר-שלום ג'רבי: תעריף שונה.
<שר-שלום ג'רבי: זה דמי כיס שונים.
<שר-שלום ג'רבי: אם בת שירות, למשל, נמצאת בכפר ילדים, השכר שלה פחות כי היא מקבלת בוקר, צהריים וערב.
<שר-שלום ג'רבי: אם היא מקבלת בבית חולים – יש תעריף, אבל מכיוון שיש תעריף, אנו מדברים על דמי כלכלה בסיסיים והוצאות שהבת צריכה להוסיף.
<שר-שלום ג'רבי: לא יעלה – ואולי את זה צריך לשנות ולהוסיף כאן - שבדמי הכלכלה הבסיסיים לא יעלה שדמי הכיס או השכר של בת השירות יותר מחייל.
<שר-שלום ג'רבי: זה פשוט.
<נעה בן שבת: אתה רוצה להבחין – יהיה דמי כסף לתשלום הוצאות אישיות, שזה הוצאות אישיות, ובנוסף הוצאות ביגוד ומזון, ודמי הכיס לתשלום הוצאות אישיות לא יעלו על דמי הקיום של חיילים.
אלי אלאלוף: מה אומר הנציג?
<רונן פוליק: אני רוצה לציין שלא צריך להמציא את הגלגל מחדש.
<רונן פוליק: יש החוק מ-2014, שנקבעו לאורו תקנות דמי הכלכלה.
<רונן פוליק: התקנות האלה, כתוב שם – הן מפרטות הסדר חוקים.
<רונן פוליק: אנחנו מבקשים שבחוק ייקבע הסדר ראשוני, העיקרון של מעמד הבכורה.
<רונן פוליק: לגבי ההשוואה, איזה רכיב יהיה, אפשר לעשות א זה בתקנות, וזה מה שעושות התקנות היום; התקנות קובעות שלצורך תשלום דמי הכלכלה תבחן הרשות לתת את תנאי חייל סדיר בעל מאפיינים דומים כך שלא יעלה, ויש שם פירוט גם של הסכומים.
<שר-שלום ג'רבי: אני כבר אומר את זה – חלק מהשולחן כאן אולי לא יסכימו אתי – הצבא לפניי.
<שר-שלום ג'רבי: אני אומר את זה בכל דיון ובכל ישיבה.
<שר-שלום ג'רבי: ואולי זה רלוונטי, אדוני היושב-ראש, שתדע – יצא סרט נגד בנות דתיות שהולכות לצבא.
<שר-שלום ג'רבי: אני אומר כאן את דעתי בצורה מפורשת: בת דתית שהולכת לצבא לא פחות טובה מבת שהולכת לשירות הלאומי.
אלי אלאלוף: היא טובה כמו.
אלי אלאלוף: למה לא בחיוב?
<שר-שלום ג'רבי: יכול להיות שיותר טובה.
<שר-שלום ג'רבי: נכנסתי לכאן, וחבר כנסת בא אליי וחיבק אותי – כל הכבוד לך על הסרט.
<שר-שלום ג'רבי: אנו מוחים נגד הסרט.
<שר-שלום ג'רבי: לא כתבנו את הסרט.
<שר-שלום ג'רבי: יותר מזה לא ציפית שנגיד.
אלעזר שטרן: זה של חותם.
אלי אלאלוף: נציג הפרקליטות, מה שקראת בפרוטוקול, אנחנו עושים שתמיד השירות הבאי הוא במעמד בכורה, מעמד מועדף מכל שירות אחרת.
אלי אלאלוף: זה חד-משמעית.
אלי אלאלוף: שכולם יידעו את זה.
אלי אלאלוף: מצד שני, אנחהו רוצים שהשירות הלאומי אזרחי יהיה מחייב מעמד כמו אחרים שמתנדבים לצה"ל.
<שר-שלום ג'רבי: הרי אתם פטרתם אותם.
אלי אלאלוף: לא כלכלי.
אלי אלאלוף: אבל בכלל, ואז צריך שגם המערכת הממלכתית תתייחס אליהם בהתאם.
אלי אלאלוף: לכן הצעת החוק שלי, שבינתיים אין לי רוב להעביר אותה, שהשירות הלאומי יהיה במשרד אחד קבוע ולא בנדנדה פוליטית, כי היום, לצערי, הוא בנדנדה פוליטית, ואני אומר את זה באחריות, גם אם השר לא פה, וחברתי שולי מועלם גם כן לא נמצאת, והיא מתנגדת להצעה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה צריך להיות כך.
אלי אלאלוף: אם ניגשים לשירות הלאומי כשירות ממלכתי- - -
אלעזר שטרן: אין לאומי.
אלי אלאלוף: השירות האזרחי לאומי.
<שר-שלום ג'רבי: יש לאומי.
אלי אלאלוף: אלעזר, אל תשכח שאתה רק נכנסת.
אלי אלאלוף: עוד לא השקעת את השעות שאנחנו השקענו.
אלי אלאלוף: למדנו כמה דברים.
אלעזר שטרן: התנצלתי על זה.
אלי אלאלוף: אני רוצה שיהיה ברור – אנחנו רואים בשירות האזרחי לאומי התנדבותי, כדבר שמשרת את המדינה והגישה אליו צריכה להיות ממלכתית.
<אורי שיינין: אני מתחבר מאוד לדברים שאמר היושב-ראש.
<אורי שיינין: מי שקורא את החוק רואה שלכל אורכו שזור הנושא של הבכירות של השירות הצבאי.
<אורי שיינין: התנהלו פה לא אחת דיונים.
<אורי שיינין: איך לוודא שהשירות הלאומי לא מתחיל לייצר תמריצים גם לצבא, פתאום לשלוח חיילים שלא כל כך בא לו להעסיק אותם ולגייס אותם לשירות הלאומי.
<אורי שיינין: אני חושב שהחשש הזה לא קיים.
<אורי שיינין: אני רוצה להעיר – נאמרה פה אמירה סמי משפטית, שלמיטב הבנתי, היא לא מדויקת.
<אורי שיינין: יש הבדל מאוד גדול בין החוק שאנחנו עוסקים בו כרגע לחוק השירות האזרחי שחבר הכנסת שטרן כן טיפל בו לעומק.
<אורי שיינין: החוק של השירות האזרחי הוא חוק שכל כך- - - לטפל באוכלוסייה שמקבלת דחיית שירות, ומאפשרים לה לעשות מסלול מקביל לצבא, שנחשב לה כמו מסלול צבאי.
<אורי שיינין: פה זה מסלול לאנשים שבכלל פטורים משירות, אם מסיבות שחוק שירות ביטחון לא חל עליהם ואם מסיבות שמקבלים פטור מאז ומעולם, ובכל אופן בוחרים לעשות התנדבות.
אלעזר שטרן: לנשק להם את הרגליים?
אלעזר שטרן: שהלכו להצהיר שהן מתרגשות מפמוטים ומקבלים פטור?
אלי אלאלוף: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ הצטרף אלינו ביום שיש לו שיקולים נוספים - - - בבקשה.
<יואב ארבל: רק לתרגם את זה לשפה של הניסוח – אנחנו חושבים שבסעיף 10(א1) נכתוב שהמשרתים זכאים לדמי כיס לתשלום הוצאות אישיות ולהחזר הוצאות נוספות, ואז אנו עושים הפרדה שרק דמי הכיס הבסיסיים לא יעברו את דמי הכיס - - -
<נעה בן שבת: נבהיר את זה פה בנוסח, לא נחכה לתקנות.
<נעה בן שבת: נגיד שבלבד שדמי כיס לתשלום הוצאות אישיות לא יעלו על דמי קיום של חייל בשירות.
אלי אלאלוף: למרות שאני לא רוצה להזכיר שהתוספת שקיבלו החיילים- - - היתה החלטה בהסכם הקואליציה ביוזמת שר מסוים.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה לומר שמה שנעשה לצה"ל, לא צריך למשוך תשומת לב פוליטית מיותרת.
אלעזר שטרן: אני רוצה לחדד את השאלה.
אלעזר שטרן: חייל עורפי, שמקבל בדרך כלל ארוחה אחת בצבא ולא מקבל שלוש ארוחות – רק אם הוא נשאר ללילה - - -
אלי אלאלוף: תלוי בו.
מירב בן ארי: יש לו חדר אוכל.
מירב בן ארי: הוא לא יכול להיכנס בערב לחדר אוכל.
מירב בן ארי: לה יש חדר אוכל?
מירב בן ארי: איפה היא תעשה?
מירב בן ארי: בבית הספר שהיא מתנדבת בו?
מירב בן ארי: בכל בסיס יש חדר אוכל.
מירב בן ארי: החליט ללכת הביתה ב-16:00 – זה עניין שלו.
מירב בן ארי: אין בסיס כמעט שאין בו חדר אוכל.
מירב בן ארי: ספק אם יש דבר כזה בכלל.
אלעזר שטרן: נתפסה לי העין מההצגות של תוספות המזון כאילו כי חיילים אוכלים בצבא.
מירב בן ארי: מה זה כאילו?
אלעזר שטרן: וגם על זה שהבן או בת שירות לאומי עם המדים שהוא הולך בבוקר זה חליף בגדי שבת או בגדי יציאה, והחייל לא יכול ללכת עם המדים לא בערב ולא בשבת, וכל הבלוף של הביגוד פה – אל תעשו הצגות.
אלעזר שטרן: בסוף יש הרבה בשירות לאומי שמקבלים יותר מחיילים.
מירב בן ארי: מה היא מקבלת יותר מחיילים?
<שר-שלום ג'רבי: חבר הכנסת שטרן, חד-משמעית לא.
<שר-שלום ג'רבי: התקציבן כאן לידי.
<שר-שלום ג'רבי: בחורה שמשרתת, למשל, בכפר הילדים לידך בהודיות, לצורך העניין, שמקבלת בוקר, צהריים וערב, השכר שלה זה 538 שקלים לעומת חייל – 810 שקלים.
מירב בן ארי: לעומת חייל שהכפילו לו עכשיו את השכר.
אלי אלאלוף: ואם היא לא היתה בכפר ילדים, כמה היתה מקבלת?
<שר-שלום ג'רבי: 780 שקלים - עדיין פחות מחייל.
<משה משרקי: משה משרקי, עמותת עלה לקידום עיוורים וכבדי ראייה.
<משה משרקי: אני רק רוצה להעיר - זה לא סעיף שמתייחס לאנשים עם מוגבלות, אבל דיברו על נושא הבכורה של הצבא.
<משה משרקי: אולי זה לא קשור לחוק הזה אבל צריך להיאמר, שיש המון אנשים, לפחות מהאוכלוסייה שלנו, שמנסים להשתלב בהתנדבות – קיבלו פטור משירות צבאי, ורוצים להתנדב בצבא.
<משה משרקי: צריכה לבוא מפה אמירה לגבי הזמן שלצבא לוקח לתת תשובה לאדם שרוצה להתנדב לצבא, אם הוא קולט אותו ולאיזה תפקיד הוא קולט אותו.
<משה משרקי: יש מספיק מקרים – אני מדבר על לקווי ראייה ועיוורים - אני מניח שזה קורה בעוד אוכלוסיות – רוצים להתנדב לצבא, והצבא לא נותן להם תשובה שלילית, אם הוא לא רוצה לקבל אותם, וזה לוקח המון זמן, ובסוף הם לא עושים – לא את זה ולא את זה.
<משה משרקי: לפחות נוכל לאפשר להם לבחור מסלול אחר, שיוכלו לתרום בו ולהתנדב כמו שהם רוצים.
אלי אלאלוף: ברשותך, זה לא הדיון, למרות שההערה שלך מאוד מרכזית.
אלי אלאלוף: אני מוכן כיושב-ראש להפנות פנייה אישית לצה"ל ולרמטכ"ל בנושא.
אלעזר שטרן: לאור הקשרים עם שר האוצר, האם אפשר להשוות את תנאי החיילים לתנאי משרתי השירות הלאומי, שיוכלו 24 שעות ביום לנסוע בתחבורה ציבורית בחינם?
אלעזר שטרן: המצב היום הוא שחיילים יכולים לנסוע רק כשהם על מדים או כשהם לוחמים – קיבלו תעודת לוחם, כלומר אחרי שהם למעלה מחצי שירות, להבדיל מבן או בת שירות, שמהיום הראשון יכולים לנסוע בכל הארץ בחינם 24 שעות.
אלעזר שטרן: זאת העדפה של משרתי השירות הלאומי אזרחי על פני חיילים.
אלי אלאלוף: אלעזר, ברשותך- - -
בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אנחנו פותחים פה נושאים שעלו כבר.
מיקי לוי: גם אתה לא היית, בצלאל.
מיקי לוי: זכותו.
אלעזר שטרן: נגד חיילים?
אלעזר שטרן: אני בעד ביהודה ושומרון - 24 שעות.
אלעזר שטרן: נכון, בצלאל?
מירב בן ארי: אנחנו עובדים על החוק הזה כמעט שמונה חודשים.
אלעזר שטרן: זה חוק לדורות.
אלי אלאלוף: עם כל הכבוד, מי שפנה בשם ארגון המתנדבים העיוורים זקוק ליותר עזרה מאשר אתה.
אלי אלאלוף: בשמו אני אפנה.
אלי אלאלוף: בשמך אתה יכול לפנות ישירות לשר האוצר ולמערכת הביטחון, לעשות מה שאתה אומר, ואני תומך.
<נעה בן שבת: זה מעביר אותנו לפסקה (2), שמבהירה גם לגבי הוצאות הנסיעה - הבהרנו שכמובן, מי שפטור מהוצאות הנסיעה, לא זכאי להוצאות נסיעה.
<נעה בן שבת: אנחנו יודעים שיש בעיה מיוחדת עם מתנדבים ערבים שלפעמים הוצאות הנסיעה בנויות אחרת, ומוותרים על – לא יכולים להיעזר בנסיעות הממומנות, ואז הם יוכלו לבקש לקבל את הוצאות הנסיעה לפי התעריף.
מירב בן ארי: מה הסיפור עם הנסיעות?
<יואב ארבל: באופן עקרוני, מתחילת 2016 שרי האוצר והתחבורה חתמו על צו, לאפשר לכל המתנדבים לנסוע בחינם.
<יואב ארבל: יחד עם זה, יש בעיה נקודתית, בעיקר במגזר הלא יהודי – לא רק – במקומות שבהם אין תחבורה ציבורית, ויכול להיות שהולכים לקראת הסדר שלחלק מהמתנדבים ישלמו דמי נסיעה במקום הפטור הזה.
<שר-שלום ג'רבי: אני רוצה להרחיב.
<שר-שלום ג'רבי: יש לנו סך הכול נסיעות בתעריף זה 180 שקלים.
<שר-שלום ג'רבי: אנחנו שמחים על כך – אנחנו מנסים הרבה שנים שבנות השירות הלאומי, יושוו תנאיהן לחיילים שיוכלו לנסוע בתחבורה ציבורית חינם כמו חיילים, וב"ה אשרינו שזכינו על כך שנוסעים חינם.
<שר-שלום ג'רבי: יש מקומות כמו ערבים, אבל למשל, יש גם מתנדבים בכל מיני מקומות, שגם אין להם תחבורה.
<שר-שלום ג'רבי: אתמול קיבלנו מכתב לגבי בחור חרדי שעושה שירות אזרחי, שאין לו איך להגיע למקום השירות שלנו.
<שר-שלום ג'רבי: אנחנו באנו בהצעה לאוצר וביקשנו, ואני חושב שאגף תקציבים תומכים בנו, שתהיה בחירה לבן או בת השירות הלאומי, האם לקבל את הכרטיס, כלומר נסיעה חינם בכל הארץ, או שבמקרה שאין לו תחבורה ציבורית, כמו לרוב במגזר הלא יהודי, יוכלו להוסיף את ה-180 שקל, ואז לא יוכלו לנסוע בתחבורה ציבורית חינם – שהיא או הוא יחליטו.
<שר-שלום ג'רבי: זה העניין כאן.
אלי אלאלוף: אני מציע שאת הדברים הטכניים מסוג זה נשאיר לנוהל הפנימי.
אלי אלאלוף: העיקרון אומר שמגיע להם תחבורה ציבורית.
אלי אלאלוף: בחייכם.
<נעה בן שבת: לגבי פסקה (3), לגבי דירת מגורים – עדיין יש לנו חוב לעניין ההגדרה של דירת המגורים.
<נעה בן שבת: הבטחנו לחזור על זה בדיון הקודם.
<נעה בן שבת: נושא ביטוח מתנדבים, ביטוח תאונות אישיות – אני מבינה שזה ביטוחים שאתם מתחייבים לערוך, או זה ביטוחים שלא נמצאים, אבל בתוך התעריף.
<נעה בן שבת: צריך לציין את זה כאן.
<יואב ארבל: הרכיבים לא צוינו פה, אז אני לא יודע אם כדאי לציין רק את הרכיב הזה.
<יואב ארבל: הכול יהיה בתקנות.