GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לאה שמחה קליין: כמובן ילדים, "חוגים", אין מילה כזאת בבית שלי, הילדים שלי כל שנה בוכים שהם היחידים שלא בחוגים.
<לאה שמחה קליין: אני מבית שמש.
<לאה שמחה קליין: בדיוק עברתי דירה למקום פחות טוב בתוך בית שמש כי לא יכולתי לשלם שכירות.
<לאה שמחה קליין: מצב מאוד לא פשוט.
<לאה שמחה קליין: חשוב לי לציין את המקום של הבירוקרטיה, זה מאוד קשה, אישה מתמודדת גם עם אלימות, לרוב נשים שמקבלות מזונות מביטוח לאומי זה לא כי האבא של הילדים הוא טוב ומתוק, זה כי הוא אלים.
<לאה שמחה קליין: לא להביא כסף לילדים שלך זה גם אלימות.
<לאה שמחה קליין: ואנחנו לא רוצים לדעת מה קרה בעשר השנים שלפני זה או חמש.
<לאה שמחה קליין: הנשים והילדים האלה סוחבים איתם מצוקות קשות, הם צריכים עוגן, הם צריכים חוף מבטחים, מקום שיכיל אותם , שיקבל אותם, ואני חושבת שהפתרון הזה לחמש שנים שמחזיקות אותן ונותנות לאשה מוטיבציה להתקדם.
<לאה שמחה קליין: אני רוצה להגיד שאני שנים רציתי ללכת ללמוד ולפני שבועיים התחלתי ללמוד משפטים בבר אילן, זה לא ברור מאליו בכלל.
<לאה שמחה קליין: זה לא ברור מאליו שאני אתקבל, לא ברור מאליו שאני אצליח ללכת לעבודה, לקח לי שלוש וחצי שנים להגיע למקום הזה ובעזרת הקהילה הצלחתי להגיע לזה ואני חושבת שבאמת מדינת ישראל יכולה לעזור לנשים שחוות מצבים כמו שלי לקום על הרגליים ולצאת לפרנס את עצמם.
<לאה שמחה קליין: אני רוצה לפרנס את עצמי, אני לא רוצה שקל מאף אחד.
<לאה שמחה קליין: אני רוצה לפרנס את הילדים שלי.
<לאה שמחה קליין: עכשיו אני בת 29.
מירב בן ארי: עם שלושה ילדים?
<לאה שמחה קליין: כן.
מירב בן ארי: והתחלת ללמוד עכשיו משפטים?
<לאה שמחה קליין: רק עכשיו לצערי הרב.
<לאה שמחה קליין: בבר אילן.
מירב בן ארי: ואת גם צריכה ללכת ללשכת תעסוקה לחתום?
<לאה שמחה קליין: לא.
<לאה שמחה קליין: עכשיו האמת אני מחפשת גם תוך כדי עבודה ואני מקבלת מזונות.
<לאה שמחה קליין: אישרו לי מזונות רק באוגוסט השנה.
<לאה שמחה קליין: בגלל שהוא לא אזרח ישראל ביטוח לאומי התחמק מתשלום ואחרי עשרה חודשים של מאבק אישרו לי את המזונות.
<לאה שמחה קליין: האבא לא לוקח שום חלק בטיפול הילדים, ברור לכם מהסיפור איתו שהוא גם לא מדבר איתם ולא רואה אותם, אני מגדלת אותם לבד לגמרי.
<לאה שמחה קליין: גם לפרנס, גם תשומת לב, לחנך, להיות איתם.
<לאה שמחה קליין: אמא זה עבודה.
<לאה שמחה קליין: אז בנוסף לזה שהיא הולכת לעבוד היא גם אמא, היא גם צריכה להתקדם.
<לאה שמחה קליין: אני באמת רואה את הפתרון של חמש שנים, משהו שיעמיד את הנשים על הרגליים.
<לאה שמחה קליין: אף אחת לא רוצה להיות נזקקת, אני לא רוצה להיות נזקקת, אני לא באה מבית של נזקקים, אני לא גדלתי במעמד הזה, לצערי הרב הגעתי למעמד הזה, אני מחזקת את מה שנאמר, אני הגעתי מרחובות, ממשפחה במעמד בינוני, שני הורים שעובדים, אני אפילו אציין ו אגיד פעם בשנה טסים לחו"ל ומה לעשות שעכשיו אני במצב, חו"ל זה לא מילה אצלנו בבית.
<לאה שמחה קליין: טיול לבית מלון, צימר, זה וואו, רחוק רחוק מאיתנו.
<לאה שמחה קליין: אלה דברים רחוקים מאוד.
<לאה שמחה קליין: אנחנו נפלנו לעוני ממש, עוני.
<לאה שמחה קליין: כי עם 4000 שקל זה עוני.
<לאה שמחה קליין: אני משלמת שכר דירה, אני מקבלת כמה ארגזים של מזון, אני לא מתקיימת.
<לאה שמחה קליין: כמה פעמים ניתקו לי את החשמל, כמה פעמים מצאתי את עצמי מוציאה את השקע של המקרר כי הוא ריק מאוכל ושוב ינתקו לי את החשמל כי הוא מחובר, אז עכשיו אני לא במקום הזה, עזרו לי לעמוד על הרגליים, עזרו לי להתקדם ואני שואפת ואני אצליח והילדים שלי יצאו טוב, אבל מה שהנשים צריכות זה שיתנו להם את החממה הזאת.
<לאה שמחה קליין: הן סובלות, קשה להן, לרווחה אין מספיק תקציבים לעזור לנו.
<לאה שמחה קליין: פה אין תקציב פה אין תקציב פה אין תקציב, אז לפחות שאת המזונות לא יגרדו לנו.
<לאה שמחה קליין: פשוט להעמיד אותנו על הרגליים.
<לאה שמחה קליין: אני חושבת ממש כמו שנאמר, וגם מחקרים יוכיחו את זה, זה השנים הראשונות שקשות, ואנחנו נצליח.
<לאה שמחה קליין: זה גם יראה לנשים שסומכים עליהם שיצליחו.
<לאה שמחה קליין: אישה שהיא במצב כזה ועוזרים לה בשנים הראשונות אומרים לה "את תצליחי, עוד חמש שנים את לא תצטרכי ככה עזרה" ואני חושבת שרק זה נותן מוטיבציה וזה הרצון של כולנו, שהנשים האלה יצליחו, שאני אצא לעבוד, אני אתרום למדינה, שאני יוצאת לעבוד שלי יש מקצוע מכובד אני תורמת פה לכולם.
<לאה שמחה קליין: וזה באמת מה שאני רוצה שיהיה.
מירב בן ארי: אנחנו גם רוצים שתצליחי.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את המשרדים לפני שאני מסכמת.
מירב בן ארי: יש כאן מישהו שביקש לדבר ולא נתתי לו?
<אשר רוכברגר: אני מעמותת "נכה לא חצי בנאדם"
מירב בן ארי: אנחנו לא עוסקים כאן בנכים, אוקיי?
<אשר רוכברגר: כן ולא, כי אני רוצה דווקא להתייחס למצב, כידוע 80% מהנכים לא נולדו נכים, זה דבר שנרכש.
<אשר רוכברגר: גם בחיי המשפחה או אחרי המשפחה ואני יכול להעיד על עצמי שאני גרוש כבר 17 שנה ואני נכה רק חמש שנים ולפני זה עבדתי ושילמתי מזונות ויש מצבים, רציתי להתחיל את כל הסיפור מהכותרת שמצאתי בעיתון כלכליסט בשבוע שעבר שבית המשפט קבע שאין לחייב במזונות גבר הנמצא בתרדמת קבועה.
<אשר רוכברגר: לפחות היה איזה שופט נורמלי שהבין שהדבר הזה לא יעיל כי החוק לא מגדיר את זה.
<אשר רוכברגר: נפסקו מזונות לפני X שנים, המצב השתנה.
<אשר רוכברגר: היום במקרה כזה שאב שהיה חייב במזונות הפך להיות נכה, אין שום מנגנון שמסדיר את העניין הזה וכולם נפסדים.
<אשר רוכברגר: האב, הגרושה שלו ובעיקר הילדים וכל הפתרונות שיש היום לא יעילים ולמעשה יש מספר פתרונות שאפשר להציע שהם יחסית זולים, אופציה אחת שקיימת ואני לא מדבר עכשיו על הנכים שבנוסף לקצבת הנכות הזעומה, ויושב פה יוגב והוא מכיר את זה - - -
מירב בן ארי: אדוני, קודם כל אני מבינה את הדברים שאתה אומר, אבל באמת חשוב לי להתמקד בעניין.
מירב בן ארי: הנושא כאן הוא קיזוז מזונות אל מול יציאה לעבודה, הוא לא על חובת האב, זה אנחנו יודעים, זה מוכר, אני לא ממציאה את החוק עכשיו.
מירב בן ארי: האב צריך לזון את ילדיו, זה לא אני אמרתי, אמרו את זה עוד בשנות השבעים וכבר אמרו את זה בתנ"ך אפילו.
מירב בן ארי: אבל עזוב את זה, אני לא רוצה להכנס לזה, הנושא שלנו עכשיו הוא יציאה לעבודה אל מול מזונות שהיא כבר מקבלת מהביטוח הלאומי.
מירב בן ארי: אז אני מבינה אותך, אבל אנחנו לא שם.
מירב בן ארי: לכן אדוני, באמת משפט אחרון.
<אשר רוכברגר: משפט אחרון ברשותך.
<אשר רוכברגר: במקרה כזה אני מבקש מכבוד יושבת הראש לקבוע דיון בעניין המזונות שקשורים לאנשים שהם נכים או שהפכו להיות נכים.
מירב בן ארי: אני אבחן את זה.
<אשר רוכברגר: עוד מילה, אני רוצה להגיד שבמצב שנוצר היום ואני יודע שאני לא היחיד, יש לי כבר חוב של בערך 100,000 שקל מזונות שאף פעם לא ייפרע, אלא אם כן אני אזכה בלוטו אבל אראלה עוד לא התקשרה אלי.
מירב בן ארי: אני רוצה לעשות סיכום של המשרדים.
מירב בן ארי: ביטוח לאומי, אתם רוצים להתייחס לדברים שעלו כאן?
מירב בן ארי: דווקא דיברת על כמה דברים שכן אפשר לבחון.
<אלעד זכות: לגבי ההצעה שמגבילה את התקופה לחמש שנים ואחר כך מכניסה את הנשים לבחור במנגנון של הבטחת הכנסה או להסתדר בזכות עצמן, חשוב להבין שמבחינתנו מקבלות הבטחת הכנסה, 50% מהן בכלל לא עובדות ועוד כ- 25% מרוויחות פחות מהדיס-ריגרד כיום.
<אלעד זכות: כלומר, שינוי כזה יכול להביא למצב שאחרי חמש שנים או מהתקופה שתיקבע אם יתקדם חוק כזה, בעצם זה יביא למצב שהנשים החלשות יותר, שלא עובדות, יגיעו למצב שפתאום הן היו זכאיות לקצבה ועכשיו הן לא זכאיות לקצבה ועל מנת לקבל הבטחת הכנסה, מי מכן יודעת מי לא, הבירוקרטיה היא גבוהה יותר, יש צורך במבחן תעסוקה, ללכת פעם בשבוע ללשכת תעסוקה, יש חישובים הרבה יותר משמעותיים של חשבונות הבנקים ומה יש מאשר קצבת מזונות שהיא כן פשוטה יותר, היא גם מאוד מסורבלת, אני מבין, אבל היא כן יותר פשוטה מהבטחת הכנסה.
<אלעד זכות: חשוב להבין שאם לוקחים כיוון כזה של הגבלת הזמן, חמש שנים או מה שיינתן, זה כן עלול לפגוע באוכלוסיה מאוד גדולה של נשים שאפשר להגדיר אותן כבעלות הכנסה קצת נמוכה יותר.
<אלעד זכות: זה יכניס אותן אולי להבטחת הכנסה אבל זה יגרום להן לצרכים של בירוקרטיה גבוהה יותר, ייתכנו חודשים רבים שהן לא יעמדו בבירוקרטיה ולא יהיו זכאיות לכלום.
<אלעד זכות: אז זה חשוב בהקשר של חמש שנים.
<מיכל געש: לא שהן ייכנסו להבטחת הכנסה, - - - שהן ייכנסו כמו לחוק שאמור להכנס ב- 1.1.2017.
<מיכל געש: החוק הזה - - -
מירב בן ארי: הבנתי את הנקודה, של החוק של ה- 1 לינואר.
מירב בן ארי: המשרד אמר את דעתו.
מירב בן ארי: יוגב, אתה רוצה להתייחס?
<יוגב גרדוס: הייתי שמח לבוא לפה עם איזו שהיא בשורה.
מירב בן ארי: לא, זו לא המטרה.
מירב בן ארי: בישיבה הראשונה הייתה לבוא ושמענו פה גם את השטח גם את הארגונים וגם את המשרדים, לא ציפינו, כן היה לי חשוב שנשמע, כי אני שמעתי חלק, עדיין זה לא קל לי לשמוע את הדברים.
מירב בן ארי: כל פעם זה קשה לי, כל פעם זה מזעזע ואתה לא יכול לפתח אדישות לזה.
מירב בן ארי: אז כן היה לי חשוב שאתם תהיו חלק ולא רק אני.
<יוגב גרדוס: אני מסכים, מה שכן אני יכול להגיד ואני מאוד אשמח להרים פה את הכפפה.
<יוגב גרדוס: אפשר לדבר אם מה שמגיע היום מספיק, לא מספיק, יש קיזוז או אין קיזוז.
<יוגב גרדוס: מה שמגיע היום צריך לבוא כמה שיותר פשוט, כמה שיותר מהר, ואם יש הצעות או בעיות ספציפיות שנתקלים כמו למשל קיזוז בגין פיגורים בשכר, פתאום קיבלה שכר על חודש שעבר וקיזזו לה ואז חודשיים היא צריכה לריב - - -
<שרית דמרי-דבוש: צריך לזכור שהיה תיקון בחוק הביטוח הלאומי שלא קשור לחוק המזונות, שהיום ביטוח לאומי מקבל את המידע ישירות מהמעסיקים.
<שרית דמרי-דבוש: בעבר קיבלנו את המידע הזה ממס הכנסה.
<מיכל געש: היום דיברתי עם הביטוח הלאומי.
<מיכל געש: היא אומרת לי ששנה היא לא יודעת שאני מועסקת.
<שרית דמרי-דבוש: נכון, תני לי להסביר.
<שרית דמרי-דבוש: אני רק אומרת שיהיו שינויים שהם לא קשורים לחוק המזונות.
<שרית דמרי-דבוש: בהקשר לעובדה שהמוסד לביטוח לאומי יקבל את המידע ישירות מהמעסיקים ולא יהיה מצב שביטוח לאומי לא יידע שאת מועסקת.
<מיכל געש: מתי זה מתחיל?
<שרית דמרי-דבוש: זה תיקון שעכשיו נכנס לתוקף ואנחנו נתחיל לקבל את המידע והמצבים האלה של הפערים האלה של שנה ישתנו כי לא תהיה יותר סיטואציה שאנחנו נקבל מידע ממס הכנסה שנה וחצי אחרי שהתחלת לעבוד במקום העבודה.
<שרית דמרי-דבוש: זה אחד.
<שרית דמרי-דבוש: נכון, אני מבינה שיש קשיים בירוקרטיים, זה דברים שאפשר להביא בפנינו, דלתנו תמיד פתוחה ואני מאמינה שכולכן מכירות את מנהלת אגף מזונות ואם יש קשיים בירוקרטיים תמיד אפשר לפנות אלינו להסביר לנו ואנחנו ננסה לעשות מה שאנחנו יכולים ואם יש צורך, להביא את זה בפני הכנסת, צריך לעשות שינוי בחוק, תקנות, נביא את זה.
<שרית דמרי-דבוש: לשינוי מהותי, עם כל הכבוד גבירתי, זה המקום של המחוקק להכריע בסוגייה הזאת.
<יוגב גרדוס: כל דבר שהוא גם לא קשור לביטוח לאומי, אם זה הוצאה לפועל או משהו כזה, אם אפשר לרכז רשימה של דברים שאפשר לטפל בהם, אנחנו נשמח לראות מה אפשר לעשות.
<פייני סוקניק: אפשר לשאול משהו?
<פייני סוקניק: אני מבינה ששיעור הגביה מגברים שאמורים לשלם מזונות ירד וירד וירד, כמה אמרת?
<פייני סוקניק: 38%.
<פייני סוקניק: למה הוא כל כך נמוך ולמה אי אפשר לנסות להעלות את שיעור הגבייה - - -
מירב בן ארי: אגב, אני יכולה להגיד לכם שדווקא בעניין הזה שישבנו עם האוצר דיברנו דווקא לשפר את הליכי הגבייה ודווקא כאן כן, בלי קשר, אני רק אומרת - - -
<טובית להכטר: תודה שאת נותנת לי.
<טובית להכטר: אני רוצה להגיד משהו, אני עובדת סוציאלית בעירית ירושלים, עובדת עם נשים חד הוריות, אני מגיעה כמעט לכל דיון ומשתדלת להיות קרציה אמיתית, אין מה לעשות, ז התפקיד.
<טובית להכטר: אני חושבת מבין היושבים כאן אני מייצגת את האנשים שפוגשים את הנשים בשטח ואנחנו עובדים איתן במגע יום יומי ואנחנו עדיין שייכות לממסד, עובדות סוציאליות עירית ירושלים, משרד הרווחה, הנשים האלה מגיעות לפתחנו והתפקיד שלנו זה לשקם אותן ולהחזיר אותן לאן שהן צריכות להיות, נשים עצמאיות, חזקות, אימהות, תורמות ונתרמות מהחברה הישראלית, חשוב לי להגיד בתור עובדת סוציאלית ידינו כבולות בדיוק כמו אותן נשים למדיניות הזאת וזה אני רוצה להגיד לאמיתי והקולגות מהמשרדים השונים כי - - - שלכם, חשוב לי שתצאו מהישיבה הזאת ותחזרו לממונים שלכם ותחשבו איך אנחנו עושים את ה דבר הזה ומפרידים את המזונות מההכנסה של האשה.
<טובית להכטר: זה דבר שיכול להיות.
<טובית להכטר: כמה זמן הנשים האלה עוד ישפכו את הקרביים שלהן פה בדיונים, מספיק, הגיעה שעת הכושר, שעת הכשרת הלבבות.
<טובית להכטר: אני חוזרת לסרטון, תמצאו אותו גם ביו טיוב, תסתכלו, תראו אותו לממונים שלכם, הדבר הזה אפשרי, חמישה מליון זה יפה לתת לנושא.
<טובית להכטר: אפשר עוד.
<טובית להכטר: אפשר להתקדם.
מירב בן ארי: תודה טובית.
מירב בן ארי: אני חייבת לסכם כי הזמן שלי נגמר.
מירב בן ארי: אני רוצה להודות לכל מי שהגיע, גם למשרדים וגם כמובן שביטוח לאומי וכל הארגונים החברתיים והנשים שהגיעו לכאן עם הסיפור, זה לא פשוט לבוא ולספר את הסיפור, אני יודעת את זה בעצמי.
מירב בן ארי: אני רוצה לומר משהו גם בזה שיוגב אמר על הבשורה ישר אמרתי "אנחנו", קודם כל הישיבה הזאת הייתה להעלות את המציאות.
מירב בן ארי: אני יודעת שישבתם אז בוועדה שהיתה מרובת משתתפים, אני לא חושבת שמבחינת מה שנשמע כאן היום, מה שנקרא, עשינו קצת סדר בנושא, הייתי בישיבה הזאת, היא הייתה מלאה ומיכל, גם כשדיברת אז נבלעת שם בכל ההמונים למרות שהיה לך קול חזק וברור.
מירב בן ארי: דווקא כאן אני חושבת שזה קצת היה סוג של סיעור מוחות, להעלות את הנושאים ולהבין את עומק המשבר וזה שהגעתם לכאן ושיתפתם וגם המשרדים, שזה לא ברור לי מאליו, אני לפעמים יושבת בוועדות שמשרדים בכלל לא מגיעים אבל זה כן מראה על החשיבות ואנחנו באמת רוצים למצוא פתרון.
מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שאנחנו גם נשב בפורומים קטנים יותר, אגב, כמו שישבתי עם הנשים גם לבד וכמו אשב עם הארגונים לבד וגם עם המשרדים לבד, אני חושבת שאנחנו כן יכולים להתחיל תהליך אמיתי ולבוא ולפתור את המצב.
מירב בן ארי: אני יודעת שאתן תקועות בבירוקרטיה, היה כאן דיון במושב הקודם על נשים ששוברות את תקרת הזכוכית וכל הזמן אמרתי אני מתעסקת עם נשים ששקועות עמוק ברצפת הבטון שלא מצליחות, ובכלל לא חושבת על אלה ששוברות את תקרת הזכוכית.
מירב בן ארי: אני אומרת שהמציאות שאתם תקועים בה, הבירוקרטיה, אני יודעת שהיא מאוד מסואבת.
מירב בן ארי: אני גם רוצה להגיד לכם באופן אישי, אני גם מקבלת הרבה תגובות אצלי בעמוד שאם יש לכם דברים ספציפיים שנתקלתם, יש לי קשר מעולה עם אנשי הבטיחו הלאומי, הם יושבים כאן, נמצאים אצלי המון, אם יש דברים ספציפיים, אמר כאן את זה גם יוגב, אנחנו יכולים לסייע.
מירב בן ארי: זה התפקיד שלי בפניות הציבור, ואגב יש לי שיתוף פעולה, ורק לפני שבועיים ישבתי פה והיה איזה חבר כנסת שתקף בחריפות את אנשי הביטוח הלאומי ואני מודה שגם קמתי להגן עליהם.
מירב בן ארי: שלא תחשבי, אין שום דבר מושלם, ויש מלא צרות, אני יודעת את זה, אני בעצמי הכרתי את ביטוח לאומי בהיכרות אישית אבל יש לי כן שיתוף פעולה ויש לי כן עם מי לדבר אז אם אתן תקועות כמובן תנצלו אותי.
<מיכל געש: העניין הוא להציף את זה.
<מיכל געש: כי אני אולי קצת מתמצאת ויודעת למלא טפסים אבל יש מלא נשים שאני עוזרת להן למלא טפסים בסיסיים.
מירב בן ארי: אני דרך אגב יודעת את זה, אני יכולה להגיד לך שגם מבחינת הביטוח הלאומי יש - - - האתר מאוד נגיש, אגב, לפעמים גם לא ברמה שלהם, אני מתעסקת מול מנהל ביטוח לאומי תל אביב שאנחנו מדברים כמעט כל שבוע על נושאים ספציפיים.
מירב בן ארי: תעלו, גם העוזרים שלי כאן, הם באו כולם בהרכב מלא אז אם יש דברים הם מטפלים בזה באופן אישי כפניית ציבור.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד משהו לסיכום.
מירב בן ארי: תראו, שמעתם גם המשרדים, יש מצוקה, ואמרתי את זה באנקדוטה שלי לפני רבע שעה.
מירב בן ארי: יש מצוקה אבל אפשר לפתור אותה לדעתי.
מירב בן ארי: היא פתירה והיא גם מחוייבת מציאות.
מירב בן ארי: כי לא שאני חושבת שנגמרו הצרות ואנחנו לא נפתור את בעיות העוני אבל אנחנו כן נמנע מעוד ועוד ועוד נשים להגיע למעגל העוני.
<גילה דרוק: ילדים.
<לאה שמחה קליין: הילדים יגדלו ככה ויישארו.
מירב בן ארי: זה אותו מודל שאתה רואה בבית של אמא שנתמכת בהבטחת הכנסה ומקבלת סל מזון ועובדת שחור וזה הדוגמה שאתה רואה בבית.
מירב בן ארי: ואז בסוף הילד נמצא בסיטואציה כזאת.
<לאה שמחה קליין: ואז זה גם עולה למדינה כסף.
מירב בן ארי: תאמיני לי, 50% מהנערים שהיו אצלי באו ממשפחות חד הוריות.
מירב בן ארי: או שהם מתעקשים שאני אקרא להן משפחות עצמאיות, הלוואי והן היו כל כך עצמאיות אז הן היו זוכים בביטוי הזה ביושר אבל זה לא ממש עצמאיות כי מה שבעיקר אנחנו רואים פה זה תלות עצומה במערכת.
מירב בן ארי: אני מודה לכם שהגעתם, תקבלו עדכון על הוועדה הבאה.
מירב בן ארי: זה היה ממש במקום של חשיבה, הוועדה הבאה תהיה יותר על נושא ספציפי.
מירב בן ארי: אתם תקבלו עדכון.
מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם, היום ה-8 בנובמבר 2016, ז' בחשוון תשע"ז, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות מתכנסת בנושא הצעת חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה בצהרונים, התשע"ו-2016, של חברת הכנסת רחל עזריה, שנמצאת כאן וכבר תדבר, חברי הכנסת נחמיאס ורבין, יפעת שאשא ביטון, שרן השכל, מירב בן ארי, עאידה תומא סלימאן ואברהם נגוסה.
מירב בן ארי: בעקרון, כשאני מנהלת ישיבה לגבי חקיקה, אני נותנת כמובן לחברי הכנסת המציעים – חברת הכנסת במקרה הזה – ולאחר מכן אנחנו נעשה סבב של המשרדים, כך שאני מקווה שמי שאינו ממשרדי הממשלה נרשם לזכות דיבור אצל מנהלת הוועדה.
מירב בן ארי: ראשית, אני רוצה כמובן לברך אותך, חברת הכנסת רחל עזריה.
מירב בן ארי: זו הצעת חוק מצוינת, הצעת חוק נהדרת.
מירב בן ארי: מהיכרות אתך, את פועלת ללא הרף כדי לקדם את הנושא וזה לדעתי כמובן גם בתמיכה חשובה מאוד של שר האוצר ומשרד האוצר, שבאמת לקח על עצמו את הנושא והתגייס לטובת חברת הכנסת עזריה ובצדק.
מירב בן ארי: בשם הוועדה אני מברכת אותך על הצעת החוק החשובה והנבונה הזו וכעת את מוזמנת לומר כמה מילים על הצעת החוק, לאחר מכן נעבור למשרדי הממשלה.
רחל עזריה: תודה, מירב, ותודה לכל מי שנמצא כאן.
רחל עזריה: אני התחלתי בנושא של האוכל הבריא בצהרונים בעיריית ירושלים, עבדנו על זה הרבה מאוד עם חיים הלפרין ואני חושבת שבאמת הגענו בסופו של דבר לאיזשהו הסדר שהיה טוב.
רחל עזריה: גם הרוב המוחלט של ההורים היו מרוצים.
רחל עזריה: אנחנו יודעים שהילדים אכלו פחות שמן, פחות מלח, פחות סוכר.
רחל עזריה: כשהתחלנו את המהלך הזה כולם אמרו שאין סיכוי וזו משימה בלתי אפשרית, אבל בעצם ההבנה היא שהיום אין לנו ברירה אלא באיזשהו אופן לקחת אחריות כמדינה, כי אם בעבר ההורים היו אחראיים על מה שהילדים שלהם אוכלים כי את הארוחה העיקרית אכלו בבית, היום הילדים אוכלים את הארוחה העיקרית במסגרות השונות, בצהרונים.
רחל עזריה: אם בעבר צהרון היה משהו לכמה ילדים של אימהות שעובדות עד 16:00 וזה היה נחשב מאוחר, היום שוק העבודה השתנה לחלוטין ובעצם שני בני הזוג מפרנסים ונמצאים בעבודה עד שעה מאוחרת הרבה יותר, ולכן הצהרון הפך להיות מאיזושהי פריבילגיה לממש צורך בסיסי.
רחל עזריה: החוק הזה הוא בעצם התחלה של עבודה על הרבה מאוד הסדרה בתחום הצהרונים.
רחל עזריה: כשהתחלתי לעבוד על החוק הזה גיליתי לתדהמתי שאין את המילה "צהרון" בחוק.
רחל עזריה: זאת מערכת שמאות-אלפי ילדים משתתפים בה מדי יום, חלק אינטגרלי מהחיים של מאות-אלפי משפחות בישראל ואף אחד לא יודע על מה מדובר.
רחל עזריה: אין שום הסדרה, שום פיקוח, שום בקרה, שום הגדרה בשום דבר – לא במחירים, לא במזון, לא במה צריך להיות בצהרון, והסיפור הזה הולך להיגמר.
רחל עזריה: זה חוק אחד ואני הולכת להמשיך לעבוד יחד עם עמיתותי גם לסיעה וגם לכנסת הזאת כדי לעשות סדר בעניין הצהרונים, גם פה, בנושא המזון, אבל גם בהמשך בעניין המחירים.
רחל עזריה: יש פה עוד הרבה עבודה בנושא.
רחל עזריה: החוק הזה, כמו שאמרתי, הוא שלב ראשון, אבל הוא שלב מאוד חשוב.
רחל עזריה: הוא גם לא היה קל בכלל ואני חייבת לומר סדרת תודות דרמטיות, קודם כל למשרד הבריאות – משרד הבריאות יכול להיות אחראי רק על בתי החולים וקופות החולים, וההחלטה של משרד הבריאות להיכנס ולקחת צעד קדימה לתוך כל נושא הבריאות של אזרחי מדינת ישראל והאוכל שאנחנו אוכלים, בעיני זה מהלך מאוד דרמטי.
רחל עזריה: בנושא הזה הוא ממש לקח אחריות על כל צהרון, לוודא שהאוכל יהיה בריא.
רחל עזריה: בתחילת החוק עוד היה לנו משא ומתן אבל באיזשהו שלב היתה החלטה ממש ערכית של משרד הבריאות, ואני רוצה להודות לך, פרופ' איתמר גרוטו, ממש החלטה ערכית לקחת צעד קדימה, לקחת אחריות על איכות המזון בצהרונים.
רחל עזריה: התודה השנייה היא למשרד האוצר, שגם נרתמו ויחד עם משרד הבריאות הגיעו להסדרה לגבי העלויות ויש לנו גיבוי ממשרד האוצר לעלויות של החוק הזה, לכל הנושא של הפיקוח.
מירב בן ארי: מי הנציג של האוצר פה?
רחל עזריה: הם לא באו, ברגע שיש אישור והסדרה אז הם לא באים.
<איתמר גרוטו: אנחנו סיכמנו אתם את זה.
רחל עזריה: כן, הכול מסוכם, יש סיכום.
<ענת כהן שמואל: הם אמורים לבוא גם אם יש סיכום.
מירב בן ארי: בכל מקרה, בכל חקיקה חייב להיות נציג של משרד האוצר, אבל אנחנו נקבל את זה, גם גרוטו פה.
רחל עזריה: תודה למשרד החינוך, שגם עזרו לנו בכל התהליך ובאמת נשענו על הידע שהצטבר במשרד החינוך בנושא הזה של המזון הבריא.
רחל עזריה: תודה גם למשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, על השותפות וגם על כך שנתת לנו הרבה מהמידע ומההגדרה שלכם של צהרון שבסופו של דבר הוטמעו לתוך החוק.
רחל עזריה: תודה למשרד המשפטים, שעכשיו, ברגע האחרון, למרות האתגר אתם נרתמים ועוזרים לנו כדי לסגור את זה.
רחל עזריה: ואחרונה חביבה – לעורכת הדין ורד קירו, היועצת המשפטית של הוועדה.
רחל עזריה: אנחנו מרגישים את זה הרבה פעמים כשיש כל מיני חוקים שעוברים ועדת שרים, כאילו כשהם עוברים זה: מה החוק הזה?
רחל עזריה: מה היא רוצה מאתנו?
רחל עזריה: אפילו העבירו לי חוק אחד כי היו בטוחים שזו תבנית ריקה, שלא כתוב שם כלום, וכמובן שזו לא תבנית ריקה.
רחל עזריה: אני אולי עוסקת בדברים שנחשבים יומיומיים אבל אני יודעת לעשות את העבודה.
רחל עזריה: איכשהו החוקים האלה עוברים את ועדת שרים אבל ברגע שמגיעים ליועצות המשפטיות, לאימהות שעובדות בכנסת, החוקים האלה מתוקתקים בקצב מדהים.
רחל עזריה: ורד ממש לקחה את זה כפרויקט.
רחל עזריה: ורד אמרה לי שזה חוק שמאוד מאוד חשוב בעיניה ואני כמובן מסכימה עם זה.
רחל עזריה: אני חושבת שהידיעה שיש שותפה בתוך הוועדה שמסייעת לנושא הזה פשוט אפשרה לנו לרוץ קדימה ולקדם חוק שאתם תראו, הוא חוק שמשפיע על הרבה מאוד אנשים, הוא גם חוק מעט מורכב אבל באמת בתמיכה של ורד.
רחל עזריה: ואחרונים חביבים הם מרכז שלטון מקומי, שעשינו אינספור ישיבות אצלכם כדי להגיע בסופו של דבר לנוסחה הטובה ביותר.
רחל עזריה: אני חושבת ששיתוף הפעולה גם של המרכז השלטון המקומי וגם יחד עם משרד הבריאות, בסופו של דבר זו הנוסחה הכי טובה.
רחל עזריה: אנחנו גם נצטרך אתכם בהמשך הדרך לרשימות של הגנים, של הצהרונים.
רחל עזריה: היום הבחירות לנשיאות ארצות-הברית, כמו שאמרה הילארי קלינטון: לוקח כפר שלם לגדל ילד – זו ממש דוגמה לזה שיש פה הרבה מאוד אנשים שצריכים ביחד לשתף פעולה כדי שאנחנו נצליח לעשות את המהלך הזה.
רחל עזריה: והאמירה שלי לגבי הילארי קלינטון לא מעידה כהוא זה - - -
מירב בן ארי: דרך אגב, רחל, הייתי גם מודה ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה – לא אני, אגב, היושב-ראש שנמצא כאן תמיד.
רחל עזריה: סליחה, נכון, את צודקת.
רחל עזריה: אפילו יותר מזה – אלי אלאלוף, יושב-ראש הוועדה, הוא זה שבדיון הקודם ביקש ממשרד הבריאות שייקחו יותר אחריות וזה באמת קרה אז את צודקת לגמרי.
מסעוד גנאים: תחילה אני מברך את חברת הכנסת עזריה על ההצעה.
מסעוד גנאים: אתמול היה גם דיון בוועדת זכויות הילד על העניין של הצהרונים, היתה גם חברת הכנסת רחל עזריה.
מסעוד גנאים: אני חושב שהצעת החוק הזו פותרת הרבה בעיות.
מסעוד גנאים: כל הפרשות, כל הפרשיות, כל העניין של איכות המזון, על הספקים, אני מכיר את זה מקרוב.
מסעוד גנאים: גם אצלנו בחברה הערבית, הייתי אומר, היו הרבה תלונות והרבה פרשות, אז הגיע הזמן לסדר את העניין הזה בצורה הנכונה והטובה.
מסעוד גנאים: זה למען הילדים שלנו, זה גם למען הפרויקט שאמרנו שהצהרון כבר לא בגדר מותרות אלא הפך למצרך בחיינו המודרניים, לכל אב ואם עובדת.
מסעוד גנאים: לכן באתי כדי לתמוך ולברך.
מסעוד גנאים: מברוכ, יישר כוח.
מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת גנאים.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את משרדי הממשלה, נתחיל עם משרד הבריאות.
מירב בן ארי: גרוטו, ארבעה נרשמו, אתה מדבר?
<איתמר גרוטו: כן, אני אתחיל ואולי גם תהיה התייחסות נוספת.
<איתמר גרוטו: קודם כל, אני כמובן שמח על ההזדמנות באמת לאשר את החוק הזה.
<איתמר גרוטו: אנחנו זיהינו כבר מזמן שנושא המזון בצהרונים הוא נקודת התורפה בכל מסלול הזנה.
<איתמר גרוטו: הוצאנו בזמנו חוזר אפילו אבל החוזר הזה היה יותר בבחינת הצהרת כוונות ולא יכול היה לחייב את המפעילים.
<איתמר גרוטו: אני מאוד שמח עכשיו על היוזמה של חברת הכנסת עזריה להרים את זה, בגלל זה לקחנו את זה בחשיבות, זה משתלב בכל הנושאים שאנחנו עוסקים בהם בתזונה ובהחלט מברכים.
<איתמר גרוטו: אני מודה למשרד האוצר שנרתמו לעניין ושיתפו אתנו פעולה בהקצאת תקציבים על פיקוח שאנחנו נבצע באמצעות חברה חיצונית, בעצם כך היה התהליך ואני מקווה שנוכל לצאת לדרך במהרה.
מירב בן ארי: הבנתי שגם הגב' אורית זילברברג ביקשה לדבר, בבקשה.
<אורית זילברברג: אני מהמחלקה לתזונה.
<אורית זילברברג: רציתי קודם כל להגיד שבאמת אנחנו מאוד מברכים, אנחנו כבר 14 שנים בתוך כתיבת כל ההנחיות וזה ייכנס לתקנות.
<אורית זילברברג: מה שחשוב מבחינת חברות ההסעדה – היינו מאוד רוצים שדיאטנית, במיוחד כשמספקים מזון לילדים, אוכלוסייה מאוד רגישה, תהיה חלק מהצוות של חברות ההסעדה, חובה על חברות ההסעדה.
<אורית זילברברג: דבר נוסף, לעניין הפיקוח על הצהרונים, יש חשיבות רבה שדיאטנית תהיה בצוות המפקח על הצהרונים, אני מבינה שזה לא בחוק אבל חשוב שיירשם.
<איתמר גרוטו: הנקודות האלה לא בחוק, אנחנו נדרוש אותם במסגרת של התקנות.
<איתמר גרוטו: בכל מקרה, אני חושב שכדי לעמוד בתנאים האלה, מפעיל קייטרינג שירצה לספק מזון יהיה חייב להעסיק דיאטנית, אחרת הוא לא יצליח להגיע - - -
מירב בן ארי: להגיע לתפריט הזה.
מירב בן ארי: זה יהיה בתקנות?
<איתמר גרוטו: אני מאמין שנשקול להכניס את זה בתקנות, יכול להיות - - -
רחל עזריה: זה לא לחקיקה ראשית.
מירב בן ארי: בסדר גמור, זו הערה חשובה אבל פחות רלוונטית לחקיקה.
מירב בן ארי: משרד הכלכלה, בבקשה.
<איטה עטייא: אני רוצה לשאול: בפעם האחרונה שהקראנו את החוק היה הסיפור של "רישיון פלוס", אני מחר אמורה לתת רישיונות לצהרונים, איפה מפורסמים רשימות חברות ההסעדה שאליהן אני מפנה את הצהרונים?
<איתמר גרוטו: בסופו של יום ירדנו מנושא ה"רישיון פלוס", אבל יש לנו קודם כל רשימה של כל חברות ההסעדה שיש להן רישיון יצרן באתר משרד הבריאות.
<איטה עטייא: בזה אנחנו משתמשים היום אבל אני מבינה שהחוק אמור לשדרג.
<איתמר גרוטו: במידה ויהיה איזשהו צהרון שלא יעמוד בדרישות של החוק הזה אנחנו נוסף שם עוד עמודה ונכתוב שהוא לא רשאי לספק מזון למוסדות חינוך ולצהרונים, פשוט כי אנחנו לא נפסול לו את כל רישיון היצרן כי יכול להיות שהוא רוצה להמשיך לייצר לאולמות שמחה, למשל, למסעדות, שלא חייב לעמוד באותם תנאים.
<ורד קירו-זילברמן: אני אסביר.
<איטה עטייא: ורד, היום אנחנו נותנים רישיון לצהרונים עם רישיון היצרן של משרד הבריאות, מה השתנה?
<ורד קירו-זילברמן: לא השתנה שום דבר.
<ורד קירו-זילברמן: גם יצרן שירצה לספק לפי הפורמט שגיבשנו ביחד עם משרד האוצר ומשרד הבריאות, עדיין יצטרך ויהיה חייב להיות ספק מזון מורשה של משרד הבריאות.
<ורד קירו-זילברמן: זה לא משתנה, זו חובה.
<ורד קירו-זילברמן: מכיוון שנעשו שיקולים אחרים, של חופש עיסוק, דיאטניות וחובת הכנסה, משרד הבריאות התלבט איך באמת נכון לעשות את התהליך הזה של ספק שיורשה לספק מזון לצהרונים, ופה אנחנו למדנו מהמודל של הספקת מזון במוסדות חינוך – ששם מסתפקים באמת בהצהרה של הספק שהוא עומד בהוראות של תקנות שיתקין שר הבריאות בהתאם לחוק הזה.
<ורד קירו-זילברמן: ברגע שהוא עושה את זה – ויש עליו את הפיקוח עכשיו, שהוא דבר חדש שלקח על עצמו משרד הבריאות – אז הוא יהיה חייב גם לעמוד גם בהוראות חוק המזון וגם בהוראות החוק הזה והחוק שלנו יסמיך את הממונה, היה והוא לא יעמוד בהוראות של התקנות באמת, לאסור עליו להמשיך לספק מזון לצהרונים.