GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוליה מלינובסקי: כך הוא יושב, אין שם כלום, והוא צריך לעבוד שם 8 שעות.
יוליה מלינובסקי: גם ראש העיריה שם חושב שזה בסדר גמור.
יוליה מלינובסקי: אשדוד – כיסא באמצע שום דבר.
יוליה מלינובסקי: ככה זה נראה.
יוליה מלינובסקי: גם שם, לא הכי מסכנים שבעולם.
יוליה מלינובסקי: כאן זה אשקלון, עמדה למאבטח בשוק העירוני.
יוליה מלינובסקי: מה שיש לו זה כיסא.
יוליה מלינובסקי: פנינו לראש העיר והוא ענה שהוא צריך לסייר.
יוליה מלינובסקי: אבל הוא לא מסייר שם 8 שעות ברציפות, הוא גם צריך לנוח, מחסה מגשם.
יוליה מלינובסקי: האדם סיפר לנו שביום הגשום הוא טבע שם.
יוליה מלינובסקי: לא היה לו שום דבר שם.
יוליה מלינובסקי: באר שבע, העיר שלך.
יוליה מלינובסקי: כנראה שהיתה כזו רוח שזה עף.
יוליה מלינובסקי: אז תתארו לעצמכם אם זה מה שהיה שם כשזה עף ברוח – מה קורה שם לשומר.
יוליה מלינובסקי: סיימנו.
יוליה מלינובסקי: אני מקווה מאוד, באמת זה בנשמתי שנוכל לתקן ולו בקצת את המצב הזה, להגיע עם כל הגורמים להסכמות.
יוליה מלינובסקי: נעה בן שבת עשתה עבודה קודש כדי לנסות להגיע להסכמות עם כל מי שאפשר.
יוליה מלינובסקי: סביר להניח שתמיד יהיה משהו שלא כולם מסכימים, אבל אני מאוד מקווה שנעביר את זה, שנצביע על זה לקריאה ראשונה ושעוד במושב החורף הדבר זה ייצא לדרך.
אלי אלאלוף: כל הכבוד לך על תשומת הלב לנושא הזה של אנשים שעובדים ולא מביאים מספיק פרנסה הביתה, ובתנאים לא ראויים.
עודד פורר: אל"ף, לברך גם את יוליה ואותך על ההצעה ועל אלה שהצלחת לרתום לעניין – הסתדרות, מעסיקים, ובכל התהליך הזה, דווקא התמונות האלה- אני לא יודע איך מעסיקים מסכימים לזה שהעובדים שלהם יעבדו בתנאים האלה, גם ראשי העיר.
עודד פורר: אנחנו תמיד מדברים על שוויון, שוויון הזדמנויות וכו' – חברה', זה עולה כסף.
עודד פורר: את לא צריכה להתנצל על זה שהעיר היא עשירה או ענייה, עיר עם רווחה או עם פחות רווחה, זה בכלל לא משנה.
עודד פורר: שישקיעו פחות בגינון, יעשו אדמה חרושה ולא ישתלו כל הזמן פרחים אבל שיתנו לאנשים תנאי עבודה נאותים.
עודד פורר: זה דבר בסיסי ביותר ואני בטוח שהוועדה תקדם את העניין הזה כמה שיותר מהר, כי מסתבר שזה נחוץ.
עודד פורר: זה היה צריך להיות בלי חוק אבל כנראה שצריכים את החקיקה הזו.
עודד פורר: אני חושב שהתמונות מדברות בעד עצמן.
אלי אלאלוף: אני מתרשם עם הזמן שחוק בא להחליף חוסר רגישות וחוסר אכפתיות לזולת שחסרים בחברה שלנו, לצערנו.
עודד פורר: צריך לציין שיש רשויות שבלי החוק דאגו לזה, ויש מעסיקים שכן דאגו.
עודד פורר: חבל שאנחנו צריכים לחוקק חוק בשביל אלה שלא עשו.
אורן אסף חזן: בהמשך למה שאמרת שהחוק בא להחליף את חוסר הרגישות וחוסר האכפתיות, ואגב - גם חוסר ההבנה שאנחנו חווים במדינת ישראל ואהבת חינם אמורה להיות חלק מחיינו.
אורן אסף חזן: דווקא אתם הצעירים צריכים ללמוד שהחקיקה שהיא גם בעניין של החיבור של חברי הכנסת למדינת ישראל וגם החוקים שבין החברה לאחריות שלנו כלפי החלשים, מוכיחה שדווקא הדור הצעיר יודע להעריך.
אורן אסף חזן: אני רוצה להתחיל בתודה ליוליה.
אורן אסף חזן: את החוק הזה והוורסיות שלו מנסים לקדם כבר הרבה זמן.
אורן אסף חזן: אני הגשתי את החוק הזה בתחילת המושב של הכנסת הראשונה.
אורן אסף חזן: אני חושב שיוליה מלינובסקי עדיין לא היתה חברת כנסת.
אורן אסף חזן: נתקלתי בהרבה קשיים לקדם אותו.
אורן אסף חזן: הדחיפה שהבאת - - -
יוליה מלינובסקי: כוח נשי.
אורן אסף חזן: יש לכם דילים פנימיים.
אורן אסף חזן: בסופו של יום – תראו, התמונות האלה לא משקפות מאומה שקורה.
אורן אסף חזן: הן משקפות את הקמצוץ.
אורן אסף חזן: התנאים הם הרבה יותר קשים ויותר נוראיים.
אורן אסף חזן: דיברנו פה על רשויות אבל יש מי ששוכח שבסופו של יום הרוב מועסק במקומות וחברות פרטיות, מקומות שרחוקים מהעין ומהלב.
אורן אסף חזן: חוסר ההבנה וחוסר ההקשבה, חוסר היכולת לראות את הפגיעה האמיתית והממשית והאנשים בסך הכל רוצים להביא קצת פרנסה הביתה, לרוב – רוב האנשים שעובדים במקצועות האלה הם אנשים מבוגרים, חלקם אפילו נמצאים בגיל פנסיה, לחלקם זו השלמת הכנסה כי קצבת הנכות לא יכולה להספיק וכולם מכירים את המצוקה.
אורן אסף חזן: אם אנחנו לא נעשה את השינויים האלה, אנחנו לא ראויים להיות פה.
אורן אסף חזן: אם יש פקידים כאלה ואחרים שלא הבינו ולא מבינים שמחר בבוקר זה יכול להיות כל אחד ואחת מהם אז מתפקדינו, חברי הכנסת, ללמד אותם, ואם הם מסרבים ללמוד – אז להכריח אותם לקבל את מה שאנחנו רוצים, כי בסוף אנחנו המחוקקים.
אורן אסף חזן: אם החוק הזה צריך ללכת עד הסוף, אז גם במתכונת של השינויים הנוכחיים יש עדיין לאן להגיע ויש עוד מה להרחיב, אז זו תהיה באמת קפיצת דרך משמעותית שתביא בשורה טובה לעשרות מאבטחים ומאבטחות שעובדים בגשם, בשמש, בשרב, לעתים לבד – בלילה, ביום.
אורן אסף חזן: אנחנו נחזיר את האהבה ביחד למקומות האלה.
עבדאללה אבו מערוף: לא צריך להרחיב במילים.
עבדאללה אבו מערוף: חייבים לתת את התנאים המינימליים האנושיים לעובדים ולמאבטחים – אנחנו יודעים באיזה תנאים הם עובדים, גם אפילו בבנקים, כשהם בחוץ.
עבדאללה אבו מערוף: החוק הוא חוק טוב ואכן יש לתת למאבטחים את התנאים הטובים של העבודה, לא רק במזנון ובאוכל אלא בהכל.
עבדאללה אבו מערוף: זו יוזמה טובה מאוד.
עבדאללה אבו מערוף: בהצלחה, יוליה.
אלי אלאלוף: אני רוצה לציין לחברים האורחים הצעירים שבאו לצפות עלינו – אתם נמצאים בדיון על חוק, אבל חוק זה לא רק עניין של חברי כנסת, זה גם עניין של ציבור.
אלי אלאלוף: לכן, בנוסף לנציגי המשרדים הרלבנטיים שאמורים לאחר מכן גם להפעיל אותו ולהכין אותו שיהיה מקובל לפי הכללים של המשרדים השונים, גם הציבור יכול לבטא את עצמו ולעזור לבנות טוב יותר את החוק.
אלי אלאלוף: מי שאמור ליהנות מהחוק ולהשתמש בו, יש לו גם יכולת לעצב אתנו את החוק.
אלי אלאלוף: אז זה אחד הביטויים המדהימים של הדמוקרטיה שלנו.
אלי אלאלוף: כשמדברים על דמוקרטיה זה לא רק להצביע פעם ב-4 שנים בבחירות.
אלי אלאלוף: זה חשוב מאין מכמוהו, אבל זה גם שהציבור יכול לעזור בעיצוב החוק, כל חוק שהכנסת מחוקקת.
יוליה מלינובסקי: בדיוק למה שאמרת – היום פה נמצאים אתנו נציג מוועד ההורים, רון סגל.
יוליה מלינובסקי: הם אתמול פרסמו פוסט בפייסבוק בדיוק על זה- חברה', תראו מה קורה אצלכם.
יוליה מלינובסקי: זה ארגון ההורים הארצי.
יוליה מלינובסקי: נמצא אתנו גם פה מהסתדרות המורים.
יוליה מלינובסקי: אז בדיוק הציבור פה גם לוקח חלק מאוד חזק.
יוליה מלינובסקי: נמצא אתנו איתי שובל, דובר מועצת התלמידים והנוער הארצית.
יוליה מלינובסקי: גם הם אתמול הפגינו אזרחות טובה והריצו פוסט בפייסבוק בין כל התלמידים ואמרו - תסתכלו לאותו מאבטח בעיניים, תסתכלו – הוא שומר עליכם.
יוליה מלינובסקי: אני כמובן צריכה לציין את רועי מההסתדרות שפה עשינו מהלך מטורף והוא עזר ותמך.
אורן אסף חזן: צריך להזכיר גם את חבר הכנסת איתן כבל.
אורן אסף חזן: הוא לא נוכח כאן אבל הוא הוביל את החוק עוד מהכנסת הקודמת.
אורן אסף חזן: עכשיו צריך לעבוד.
אלי אלאלוף: אז ברשותכם, לפני שניתן זכות דיבור – מי שרוצה זכות דיבור שימצא מקום ליד השולחן.
אלי אלאלוף: משרדי הממשלה, יש לכם מה להגיד?
<דקלה חורש: אני ממשרד העבודה והרווחה.
<דקלה חורש: הממשלה כמובן תמכה בהצעת החוק.
<דקלה חורש: מדובר בזכות חשובה, בסיסית.
<דקלה חורש: לא סתם האכסניה היא בחוק לעבודה בישיבה.
<דקלה חורש: החוק לעבודה בישיבה כל התכלית שלו היא העסקה הוגנת, הצבת עמדה והספקת תנאים בסיסיים למאבטחים – מה שהוא ראוי ונכון.
<דקלה חורש: היו לנו ויהיו כל מיני חידודים לנוסח ועוד יהיו, אבל הממשלה, כמובן, תומכת.
<נעם דשא: אני ממשרד הכלכלה.
<נעם דשא: אנחנו כמובן מצטרפים לתמיכה בחוק, בעצם הצורך ברור של המאבטחים לתנאי עבודה הולמים.
<נעם דשא: צריך לזכור שמדובר כאן לא ברשויות אלא במגוון רחב של עסקים שלהם נוגעת הצעת החוק הזו, חלקם גם עסקים קטנים - - -
יוליה מלינובסקי: האבטחה חלה על עסק מעל 500 מ'.
<נעם דשא: חלקם, אבל, עסקים בינוניים.
יוליה מלינובסקי: מעל 500 מ' באישור של המשטרה.
אלי אלאלוף: אבל הקריטריונים הם לא למעסיק הבודד.
<נעה בן שבת: אולי צריך לחדד את זה בנוסח כי יש כאן אי בהירות.
<נעם דשא: בנוסח באמת לא ראיתי את זה אבל מדובר במגוון מאוד רחב של עסקים ולכן היה חשוב לנו שתהיה כאן גמישות בנושא הפתרון המוצע, לכן הנוסח הנוכחי עונה על זה.
<נעם דשא: ההתנגדות היחידה שלנו היא רק לאופן ההגברה של האכיפה, לאופן הגברת האכיפה של דיני עבודה, של אכיפה מנהלית בנושא הזה.
אלי אלאלוף: אתה כבר נכנס לרזי החוק.
אלי אלאלוף: אני מציע שתשאיר את זה למתי שנגיע לסעיפים.
<רון סגל: אני יושב-ראש הנהגת ההורים של רעננה.
<רון סגל: דבר ראשון מדובר על בני אדם, ואין מחלוקת שאדם שמגיע למקום עבודתו, ולא משנה מה עיסוקו - ראוי לתנאים מינימליים.
<רון סגל: אם הבטיחו שמאבטחים הם הגורמים המקצועיים שצריכים להימצא במקומות, חייבים לדאוג להם לתנאים.
<רון סגל: לא יכול להיות שמישהו יחליט שמאבטח שאמון על ביטחונם של תלמידים יגידו לו: יאללה, תסתדר, קח כיסא ותמצא את מקומך.
<רון סגל: הוא צריך לעסוק בבידוק של נכנסים, הוא אחראי על שלום הילדים, הוא צריך מקום להימצא בו, וזו דוגמא למוסדות החינוך, על זה אין בכלל ויכוח.
<רון סגל: גם אם לצורך העניין הוא צריך לעמוד בכניסה לקניון או לבדוק רכבים – הוא לא יכול לעמוד חשוף בגשם או בשמש.
<רון סגל: לכן חייב, ולא משנה באיזו עמדה מאבטח נמצא – חייב שיהיו לו תנאים.
<רון סגל: לדוגמה, ברעננה, בכל מוסדות החינוך העמדות מקורות.
<רון סגל: לכל המאבטחים יש עמדות שמירה.
<רון סגל: אני לא אגזים ואומר שבכל עמדות השמירה של מוסדות החינוך הותקנו מזגנים.
<רון סגל: יש נקודות תקשורת, כולם מחוברים לחשמל, לעמדות אינטרקום – הם חלק מצוות בית הספר.
<רון סגל: מאבטח, לצורך העניין, במוסדות חינוך או באשכול גנים הוא חלק מהצוות המקצועי ולכן הוא חייב שיהיו לו את התנאים כדי שהוא יוכל לעשות את עבודתו המקצועית, וזה מעבר להיותו בן אדם.
<רון סגל: זה שהוא בן אדם – אין ויכוח.
<רון סגל: הוא איש מקצוע.
<רון סגל: מישהו – משטרת ישראל או כל גוף אחר – החליט שהוא חייב להימצא שם, ולכן חייבים לדאוג לתנאיו מאל"ף עד ת"ו, כולל עמידה בכל תנאי העבודה – של הפסקות, של עמידה בכל מה שצריך.
<איתי שובל: נמשיך את דברי חברינו האהובים שהצטרפו אלינו למאבק המשותף למען המאבטחים.
אלי אלאלוף: מאיפה אתה בא?
<איתי שובל: גם מהרצליה, במקרה מבית הספר של החברה' שהיו כאן כמבקרים.
<איתי שובל: הם לא היו קשורים אלי.
<איתי שובל: בבית הספר שלנו יש עמדה נורמלית למאבטחים.
<איתי שובל: אני דובר מועצת התלמידים והנוער הארצית.
<איתי שובל: הבנו שאנחנו צריכים להגיע ולראות את המאבטחים בכמה שיותר מקומות, לראות את המצב הקשה שלהם.
<איתי שובל: קיבלנו המון פניות של תלמידים בארץ שאמרו לנו שלא רואים את העמדות הנורמליות בבתי הספר, מה שמגיע להם.
<איתי שובל: אנחנו באמת רוצים שכאשר אנחנו מגיעים לבית הספר בבוקר ואומרים שלום למאבטח, אנחנו נדע שהוא עובד בכבוד, שהוא עובד בצורה שהוא יכול לשמור על כל אחד ואחת מאתנו כמו שהחוק מחייב, כמו שצריך.
<איתי שובל: זה דבר שהוא חשוב מאוד.
<איתי שובל: תודה על הדיון הזה, תודה לחברת הכנסת מלינובסקי וכל מי שהצטרף וחתם על הצעת החוק הזו כי אנחנו באמת חייבים לדאוג להם, אין מישהו אחר שידאג להם.
<יואב בכר: אני סמנכ"ל התאחדות המלונות.
<יואב בכר: ראשית אני גם רוצה לברך את חברת הכנסת מלינובסקי ואת שאר חברי הכנסת שהציעו את הצעת החוק ואני חושב שהיתה כאן דוגמה לעבודה משותפת עם המעסיקים – היו דיונים, היו שיחות.
<יואב בכר: אני גם שמח – אני חושב שאני יכול בגאווה לציין שבענף המלונאות יש הסכם קיבוצי ולדעתי היחידי בארץ שיש בו נספח של עבודה בישיבה.
<יואב בכר: אנחנו גם מכבדים את זה וגם פועלים כדי שהדברים יהיו.
<יואב בכר: יש לי רק בקשה והערה אחת – מאחר ו-99% במלונות ישראל הכניסה למלון שבו ניצב מאבטח היא למעשה מקורה, מוצלת, אין בה בעיה של מה שפה ראו בסרטים.
<יואב בכר: בדרך כלל אנחנו מציבים שם גם כיסא בר עליו הוא יכול לשבת כשהוא לא בא במגע עם אותו אורח שנכנס פנימה, אלא אם יש צורך מבצעי.
<יואב בכר: שלא יהיה מצב – קחו למשל את מלון קינג דייויד שמי שמכיר את הכניסה אליו – זה מקום מוצל, מסודר, שחס וחלילה ידרשו מאתנו להציב עמדה ולבנות עמדה בכניסה למלון כזה.
<יואב בכר: הצעת החוק בנוסח הקודם שהגיעה אלינו לפני כחודש דיברה על החרגה למלונות שבהם הכניסה מקורה.
<יואב בכר: נאמר לי עכשיו שיש איזושהי בעיה משפטית להכניס את הסעיף כמו שהוא.
<יואב בכר: ההגדרה של החוק - - -
<יואב בכר: אז אני אגיד באופן כללי – אנחנו מאוד מבקשים שבהצעת החוק הסופית כשהיא תגיע יהיה מובהר בצורה כזו או אחרת על מנת שלא יבואו יום אחד באכיפה כזו או אחרת ויגידו שצריך לבנות עמדה בכניסה לבית המלון, שאל"ף, יכער את המלון, בי"ת – לא יתאים.
אלי אלאלוף: ודאי שהיינו רגישים לנושא הזה ואני דווקא רוצה לציין לשבח את מערכת התיירות.
אלי אלאלוף: חוץ מכמה מסעדות, רוב הזמן בבתי מלון – ממה שאני נתקלתי, זה בצורה מאוד מכובדת, כולל הלבוש החם.
אלי אלאלוף: אני מברך אתכם על כך.
אלי אלאלוף: גם נתחשב בזה, שלא נבוא למלון – אני מגיע לקינג דייויד מתוקף תפקידי, לא באופן אישי, ואני רואה שזה יהיה מאוד מאוחר להציב שם בודקה.
<נעה בן שבת: הבעיה היא לא הבעיה רק של בתי המלון.
<נעה בן שבת: יש עוד מקומות שצריכים להיות אסתטיים ויפים.
<נעה בן שבת: לכן אין שום ייחוד פה לבתי מלון.
<נעה בן שבת: לכן, "עמדה" הוגדרה באופן שאומר – עמדה שיכול להיות שהיא משמשת למטרה זו בלבד.
<נעה בן שבת: יכול להיות שהיא משמשת למטרות אחרות.
<נעה בן שבת: יכול להיות שהיא המבוא לבניין.
<נעה בן שבת: זה יכול להיות במשרד ממשלתי או בבית מלון או במקום אחר, בכניסה לסניף של ביטוח לאומי.
<נעה בן שבת: אנחנו לא מדברים על לבנות עמדה, בהכרח.
<נעה בן שבת: לא מדברים תמיד על להוסיף מקום – אבל שהמקום שבו עומד השומר יהיו בו את התנאים הדרושים – וכך מוגדרת "עמדה".
מירב בן ארי: על מי בעצם העלות של - - -
מירב בן ארי: בעיניי זה הכי חשוב – מי ישלם את זה.
אלי אלאלוף: בינתיים אנחנו בשלב של הערות ראשוניות, ברשותכם.
<הילה זהבי: ראשית, מרכז השלטון המקומי הוא בעד שיהיו תנאים הולמים למאבטחים, זה מאוד חשוב לנו.
<הילה זהבי: עלות הצעת החוק על הרשויות, כפי שהיא מנוסחת היום עומדת על 16 מיליון שקלים לשנה.
<הילה זהבי: בעצם מדובר בתחשיב חסר כיוון שהעלות - - -
<נעה בן שבת: למה לשנה?
<נעה בן שבת: כל שנה אתם מקימים סניפים חדשים?
<הילה זהבי: אנחנו חשבנו את העלות לגבי רכישה של מזגנים ולגבי - - -
<נעה בן שבת: כל שנה רוכשים עוד פעם מזגן?
<נעה בן שבת: המזגן נרכש פעם אחת.
<הילה זהבי: לא.
<הילה זהבי: המזגן נרכש פעם אחת.
<הילה זהבי: יש עלות של צריכה.
מירב בן ארי: אבל צריכה של מזגן בשנה זה לא 16 מיליון שקל כמו תקציב של הצטיידות.
<הילה זהבי: אז אני אגיד שהתחשיב חסר.
<הילה זהבי: מדובר בתשתיות נוספות שנילוות.
אלי אלאלוף: את רוצה עכשיו שאנחנו נתקצב את החשמל?
<הילה זהבי: יש פה עלות תקציבית נוספת.
<הילה זהבי: יש פה עלות לרשויות המקומיות, עלות נוספת.
<הילה זהבי: המדינה מטילה משימות על הרשויות המקומיות חדשות לבקרים.
<הילה זהבי: יש לנו את חוק ה- - - , יש לנו סייעת שנייה, יש לנו היטלי הטמנה לשלם ואין לנו מקורות כספיים לשלם.
<הילה זהבי: המדינה לא מעניקה שיפוי - - -
<אבי נעים: אני ראש מועצה בבית אריה כבר שלוש קדנציות, ואני גם ראש ועדת הביטחון של השלטון המקומי כבר 10 שנים.
<אבי נעים: הייתי גם מאבטח פעם.
<אבי נעים: לפני שמדברים על כסף אני חושב שאנחנו צריכים לחנך את הילדים שלנו כפי שאמר פה עלם החמודות – להגיד שלום למאבטחים.
<אבי נעים: נתחיל בדברים הבסיסיים, שהילדים יידעו שהאנשים האלה לא שקופים, כאשר הם נכנסים לבתי הספר.
<אבי נעים: בזה אני מתחיל.
<אבי נעים: ברגע שהם יראו שהם בני אדם הם גם יבינו שבני אדם זקוקים ליחס.
<אבי נעים: למאבטחים יש ערך גדול מאוד בבתי הספר.
<אבי נעים: הרבה פעמים הם מונעים דברים, מצמצמים אלימות.
<אבי נעים: ההורים תומכים בנושא הזה.
<אבי נעים: היה לנו מאבק לפני כמה שנים כשרצו לצמצם את אבטחת מוסדות החינוך.
<אבי נעים: יש לנו חובה, חובה מוסרית.
<אבי נעים: סוגיות כמו חשמל, וחבל שלא עשינו שיעורי בית בתיאום מולנו, אני חושב שלא צריך להגיד את זה בקול רם אפילו.
<אבי נעים: אצלי ברשות דאגתי קודם כל שלמאבטחים בבודקה יהיה מזגן, לפני שהלכתי החוצה ושאלתי מאיפה הכסף ומי מביא את הכסף.
<אבי נעים: קודם כל לנו יש חובה לתת דוגמה אישית.
<אבי נעים: כל הטיעונים המבצעיים – בחוץ, לא בחוץ, שמש, גשם – זה קשקוש.
<אבי נעים: התראיינתי בתוכנית הטלוויזיה של אורלי וגיא בערוץ 10 שטיפלו בנושא הזה.
<אבי נעים: אני אומר לכם שזה קשקוש, גם מההיכרות האישית המבצעית שלי – זה קשקוש.
<אבי נעים: מאבטחים צריכים טיפול וצריכים יחס וצריכים שאנחנו נתייחס אליהם כאל בני אדם, לא חשוב איפה.
<אבי נעים: סוגית התשלום – אני פניתי למשרד החינוך.
<אבי נעים: זה בעיקר נוגע אצלנו למוסדות חינוך.
<אבי נעים: פניתי, ובמשרד החינוך יש נכונות.
<אבי נעים: כמו שמתקצבים אותנו במערכות אינטרקום ומתקצבים אותנו בכל מיני אמצעים ומצלמות, צריך להחיל את זה במשרד החינוך באגף הביטחון כחלק מובנה מהדרישות, שיהיה בכל מוסד חינוכי.
<אבי נעים: בגן ילדים יש מאבטח, בבודקה שלו – נותנים לי בודקה?
<אבי נעים: נותנים לי תקציב לבודקה?
<אבי נעים: שיתנו לנו גם מזגן.
<אבי נעים: יותר מזה, גם אם הם לא נותנים – זו חובתנו.
<אבי נעים: עלות החשמל היא אפילו לא שקל, היא שולית.
<אבי נעים: לגבי הכללים – צריך לקבוע כללים מבצעיים, מתי בפנים – מתי לא בפנים.
<אבי נעים: אסור לקבוע בשחור לבן הנחיות חד חד משמעיות.
<אבי נעים: צריך לקבוע מה אנחנו צריכים לתת להם.
<אבי נעים: צריך לתת להם צל, חימום, קירור- המאפיינים, איך זה מתבצע, אם זה בודקה או לא בודקה, זה פחות חשוב.
<אבי נעים: חשוב שנבין שעומדים שם בני אדם שאחראים על החיים שלנו ושל החיים שלנו וחבותנו לתת להם מענה.
<מיכל שמר: אני נציגת לשכת עורכי הדין, ועדת עבודה וחקיקה, ופעילה חברתית בעיקר בנושאים שקשורים לשוויון הזדמנויות באשר הוא.
<מיכל שמר: אני מסכימה עם חברי שאמרו שזו זכות בסיסית.
<מיכל שמר: מי שמכיר את סולם מסלו זה הדבר הראשון שצריך לספק לכל אדם ולאו דווקא למאבטחים.
<מיכל שמר: יש עוד שורה של מקצועות ותפקידים שצריך לדאוג להם, אולי בהמשך לחקיקה הזו יהיו חקיקות משנה או חקיקות קשורות שיאפשרו גם לבעלי מקצוע אחרים לזכות בתנאים מאוד בסיסיים שכאלה.
<מיכל שמר: זה אמור להתבטא באופן גם כך אנושי.
<מיכל שמר: לי אישית וגם ללשכת עורכי הדין קשה להבין התנגדויות שקשורות לזכויות בסיסיות בעבודה ובכלל וכמובן שיש את חוק כבוד האדם וחירותו, וזה משהו שאמור להיות באופן טבעי, אבל לצערנו זה דרוש להיות בחקיקה כי זה לא מתבטא ביום יום.
<מיכל שמר: אנחנו רואים את זה בבתי הדין לעבודה, לא מעט תביעות ותלונות של אנשים על תנאים בסיסיים שלא מספקים להם.
<מיכל שמר: בעניין עלויות אני רוצה להתייחס – חוק כזה וחוקים דומים יכולים לצמצם את רמת התחלופה של עובדים במקצועות האלה ומקצועות אחרים.
<מיכל שמר: צמצום התחלופה יכול להנמיך ולהפחית את התביעות המשפטיות כנגד רשויות, כנגד מעסיקים וגם יכול להפחית בסופו של דבר את העלויות למדינה, ככל שזה בכלל רלבנטי כי אני מסכימה פה עם חברי שאלה בכלל זכויות בסיסיות שלא אמורים לכמת אותם בכסף.
<מיכל שמר: דבר אחרון – יש חוקים קשורים שאני יודעת שמונחים על שולחן הכנסת ושצריך לתת עליהם את הדעת, וכדאי שנתייחס אליהם בהמשך, לאו דווקא בדיון הזה.
אלי אלאלוף: יש עיקרון – בדיון מתייחסים רק לחוק המוצע.
<מיכל שמר: אבל זה קשור לנושא של מאבטחים.
אלי אלאלוף: לי לא ידוע שיש חוקים בוועדה שלנו.
<מיכל שמר: מי שלוקח, למשל, נשק הביתה, הוא צריך לממן את הביטוח, את האחזקה – כל מיני דברים קשורים, אז אני גם חושבת שאם מדברים על תנאים - - -
אלי אלאלוף: יש ללשכה שלכם נציגה מצוינת בבית המחוקקים הזה.
אלי אלאלוף: תעבירי לה את הדברים והיא תדע - - -
<מיכל שמר: אז בהמשך למשפט – שזה המשך לאישור של תנאים בסיסיים של מאבטחים ושל תחומים קשורים, וכמובן שהלשכה תומכת בהצעת החוק הזו.
<איה דביר: הנחת המוצא שלנו היא שהעסקה הוגנת היא חלק משמירה על כבודו של אדם והיא אכן חשובה וראויה לקידום.
<איה דביר: אנחנו מצרים על זה שיש בכלל צורך בחיקוק חוקים כאלה, זה היה צריך להיות ברמה של כבוד בין הבריות וצריך דרך ארץ גם לעשות את בלא חקיקה.
<איה דביר: אם מחוקקים אז באמת חשוב להגן על הבסיס.
<איה דביר: התפיסה בליבת חקיקת העבודה היא שמגנים על הבסיס של הזכויות הכי חשובות, הכי יסודיות.
<איה דביר: בתוך המשולש של החקיקה – וזה כבר שנצלול לתוך הפרטים, חשוב לנו להניח על השולחן שיש בעצם שלושה אינטרסים שצריך לשקול איך מאזנים בין כולם.
<איה דביר: נראה את זה בנוסח הסעיפים, כיצד החשיבות של ההגנה על כבודו של העובד צריך לתת את הדעת לשאלת הנטל על המעסיק, עד כמה הוא רחב ואיך נכון להתאים אותו, בשים לב לצרכים אמיתיים שיש בפועל.
<איה דביר: צריך לשים כל הזמן לנגד עינינו גם את שיקולי האבטחה, מה הם הצרכים מלכתחילה.
<איה דביר: זה יהיה קו מנחה כשנקרא את נוסח החוק ונראה איזה התאמות נדרשות בו.
מירב בן ארי: אני באמת רוצה לברך על הצעת החוק, היא באמת חשובה.
מירב בן ארי: הסתכלתי פה- יש כאן דברים בסיסיים כמו – מקום לשים את הדברים של המאבטח, חשמל ומים – תנאים בסיסיים של בני אדם שקצת פוספוסו לדעתי בשנים האחרונות.
מירב בן ארי: אני מאוד מסכימה על מה שאמרת על העניין של להתייחס כאל בני אדם, וגם איתי כאן ממועצת התלמידים העיר על כך.
מירב בן ארי: זה חשוב, אנחנו בוועדת החינוך מדברים הרבה על העניין הזה של השקופים בבתי הספר.
מירב בן ארי: יש לי רק הסתייגות אחת מהדברים שלך.
מירב בן ארי: אתה חייב להבין שאתה עיר של כמה תושבים?
<אבי נעים: אצלי יש 5,000.
מירב בן ארי: עם כל הכבוד, אתה לא דוגמה.
מירב בן ארי: אני אסביר למה.
מירב בן ארי: כשאנחנו משיתים חוק כזה חשוב אנחנו צריכים להסתכל על מדגם מייצג כמו עיר – כמו רעננה, הרצליה, כפר סבא.
<אבי נעים: כמו הרצליה?
<אבי נעים: את דואגת ליכולת הכספית של הרצליה?
מירב בן ארי: כשאתה דיברת לא הפרעתי לך.
מירב בן ארי: זו צריכה להיות ההתייחסות.
מירב בן ארי: כשאני מעלה את הנושא של העלויות אני מעלה אותו מתוך רצון שהנושא יתקדם ושהוועדה תגיד מי אלה שאחראים.
מירב בן ארי: ובצדק, משרד החינוך – כמו שהוא דואג לבודקה, ואני מסכימה אתך, וגם לאינטרקום – הוא צריך לדאוג שאנשים יקחו על עצמם אחריות אחרי החוק הזה, ולא להגיד – אוקיי, יהיה בסדר, כל אחד יעשה מה שהוא צריך.
מירב בן ארי: צריך נטילת אחריות של גורמים ממשלתיים פה.
מירב בן ארי: תחליט, אדוני, שזה גורמים אחרים?
מירב בן ארי: בבקשה, אבל שמישהו ייקח אחריות.
מירב בן ארי: לכן, אני מסכימה עם חלק מהדברים שלך, אבל עם כל הכבוד, צריך ללכת על ערים, ערים גדולות שיש בהם 30 בתי ספר.
מירב בן ארי: אז זו הערה אחת.
מירב בן ארי: חוץ מזה זה חוק מעולה, אני לא חתומה עליו, באתי כי אני חברת ועדה כדי לתמוך ואני אהיה כאן לאורך כל הדרך של החוק הזה, אני מבטיחה לך.
<אהרון רוני כהן: אני ממלא מקום יושב-ראש הסתדרות הגמלאים בישראל.
<אהרון רוני כהן: אני רוצה להודות לכל מי שיזם את החוק מאחר וחלק לא מבוטל מהמאבטחים הם אנשים מבוגרים, חלקם גמלאים לפי חוק וחלקם כאלה שפרשו פרישה מוקדמת.
<אהרון רוני כהן: לפעמים אומרים – פרישה מרצון.
<אהרון רוני כהן: אני אומר לכם מתוך היכרות עם אנשים כאלה שעומדים במקומות פתוחים, בשמש ובחורף – אני מברך על היוזמה הזו של החוק, ואני חושב שמי שלקח חלק, חברי הכנסת – באמת זה דבר אדיר שעשיתם, ואני לא מדבר רק על ההכנסה הכספית אלא על היחס לאנשים המבוגרים האלה שעושים עבודה גם להשלמת הכנסה גם מתוך הרצון לא לשבת בבית, כי הבדידות, אנחנו יודעים מה היא גורמת לאנשים.
<אהרון רוני כהן: תודה רבה לכל מי שעוסק במלאכה.
אורן אסף חזן: קודם כל, אני רוצה להגיד, לפני שנכנסים לקריאת החוק – אם אנחנו נשאיר פה פתח לפרשנות בחוק, שום דבר לא ישתנה פה, שיהיה ברור.
אורן אסף חזן: אם אני רואה מאבטח או מאבטחת בפרק, בגן שעשועים או בגן ציבורי, אתר בנייה או חניון, או בכניסה לבית הספר שהחוק הזה יאפשר למעסיק שלו, בין אם הוא רשות מקומית, חברה ציבורית או מעסיק פרטי, יאפשר למעסיק שלו לפרש ככה שמחר בבוקר גם לעמוד תחת צל בשמש או איזה מחסה מקורה בגשם שמטפטף ונוזל אבל בפנים הוא ירגיש בדיוק כמו היום, אז לא עשינו בזה שום דבר.
אורן אסף חזן: עם כל הכבוד, ואני מתנצל שלא נכחתי בכל הדברים שנאמרו כאן, עם כל הכבוד – אותי לא מעניין השיקול הכלכלי של רשות כזו או אחרת או מעסיק כזה או אחר, ואני אסביר למה.
אורן אסף חזן: אני בא מהתחום העסקי.
אורן אסף חזן: היו לי עסקים.
אורן אסף חזן: גם אני חויבתי להחזיק מאבטח, וגם אני שכרתי שירותי אבטחה דרך חברות פרטיות ואני שילמתי יותר כי הם טענו שהתנאים דורשים את זה, בל בפועל המאבטחים לא קיבלו שום דבר.
אורן אסף חזן: זה לא רלבנטי בכלל, זה בכלל לא רלבנטי העוד כמה גרושים האלה, גם ככה יש מי שמוצא את הדרך לקחת אותם, או מהמדינה, כי הוא מספר שהוא מספק את התנאים, או ממי שמקבל את שירותי האבטחה כי הוא מספר שהוא מחויב על פי חוק.
אורן אסף חזן: בסוף, את הכסף הם לוקחים.
אורן אסף חזן: אבל בשביל המאבטחים, שהם אזרחים ואזרחיות שווים שאולי אין להם כסף לשים לוביסטים בכנסת, אנחנו הלוביסטים שלהם.
אורן אסף חזן: אין מי שיצעק את הצעקה שלהם, בניגוד לאחרים שיכולים לעמוד פה ולהעמיד סוללה של לוביסטים למה הם לא יכולים להוציא עוד כסף מהכיס בשביל מזגן, בשביל מאורר, בשביל מפזר חום.
אורן אסף חזן: אז בשבילם – אנחנו נעשה את זה.
אורן אסף חזן: אם אנחנו לא נגיע למצב שהמציאות לא תשתנה אז לא עשינו שום דבר.
אורן אסף חזן: החוק הזה הוא לא בשביל כותרת, אני אומר את זה מראש.
אלי אלאלוף: ביוזמת שר האוצר, ולא מפני שהוא ראש המפלגה שלי, יחד עם יושב-ראש ההסתדרות – חלק מעובדי הקבלן שעברו לעבוד בהעסקה ישירה, הם שומרים.
אלי אלאלוף: זה נעשה בכמה מקומות וזה יימשך.
אלי אלאלוף: הרצון שאתה מבטא באחריות שהם לא יהיו עובדי קבלן, זה באמת דבר שמחייב את כולנו להיאבק לטובת כולם, להחזיר אותם להעסקה ישירה ושלא יעבדו באמצעות קבלנים, כי זה עולה יותר כסף והכסף לא מגיע לעובד עצמו.
אורן אסף חזן: הכסף לא מגיע, היחס לא מגיע, התנאים לא מגיעים.
<שמוליק צרפתי: אני התחלתי את המאבק הזה כשהתחלתי לעבוד ב "סורוקה" וגם התחלתי ללמוד משפטים.
<שמוליק צרפתי: התעניינתי בחוק וראיתי שאנחנו לא מקבלים לא אוכל, לא הפסקות, לא עמדות ראויות.
<שמוליק צרפתי: אתה מקבל שמשייה שבורה לגמרי.
<שמוליק צרפתי: אתה מבקש לתקן ואומרים לך שאי אפשר.
<שמוליק צרפתי: אנשים פוטרו בגלל הדבר הזה, כשהקב"ט אומר לך – אני לא חייב לתת לך לשבת, למרות שיש חוק.
<שמוליק צרפתי: דיברו כאן על ההסכם הקיבוצי של המלונאות – יש גם הסכם קיבוצי של חברות שמירה ואבטחה שמחייב לתת אוכל.
<שמוליק צרפתי: יש מאבטחים שעבדו במשך 14 שנה ולא קיבלו את האוכל הזה.
<שמוליק צרפתי: זה חוק חשוב ומבורך והלוואי והוא יעבור.
<שמוליק צרפתי: אי אפשר לדפדף את הדברים האלה הלאה כל הזמן.
<שמוליק צרפתי: כשבאנו והרמנו את הדבר הזה בהתחלה, כמעט 14 אנשים פוטרו בגלל הדבר הזה.
<שמוליק צרפתי: אנחנו היינו עובדים 12 שעות.
<שמוליק צרפתי: אתה יודע מה זה לעבוד 12 שעות 6 משמרות בשבוע ועוד להיות סטודנט?
<שמוליק צרפתי: זה הדבר הכי קשה בעולם.
<שמוליק צרפתי: אנחנו נלחמים על כל פירור לחם בתור סטודנטים, כדי להיות שם, כדי לעבוד, כדי לממן את עצמנו.
<שמוליק צרפתי: אין לנו צליות, אין לנו אוכל – לא היה לנו כלום עד לאותה מלחמה.
אלי אלאלוף: המאבק שלכם נשא פרי אצל המעסיקים?
<שמוליק צרפתי: כשהתחלתי ללמוד התעניינתי בחוקי עבודה.
<שמוליק צרפתי: ראיתי שאנחנו לא מקבלים את מה שאנחנו צריכים לקבל.
<שמוליק צרפתי: לפי החוק יש הסכם קיבוצי והוא לא נאכף.
<שמוליק צרפתי: מי שהעלה את זה פוטר בן רגע.
<שמוליק צרפתי: פנינו להסתדרות וההסתדרות עזרה לנו.
<שמוליק צרפתי: עכשיו אנחנו כן מקבלים אוכל, אבל זה משהו שהיינו צריכים להילחם עליו.
יוליה מלינובסקי: היה דיון בוועדה לפניות הציבור של הכנסת, עם כל ההנהלה - - -
אלי אלאלוף: אז תמשיכו להיאבק כי בסופו של דבר אתם משיגים.
<שמוליק צרפתי: בסופו של דבר, ברגע שאנחנו עובדי קבלן למזמין השירות יש אפשרות לפטר את עובדי הקבלן.
יוליה מלינובסקי: אתה פוטרת והוחזרת לעבודה, בוא נודה על האמת.
אלי אלאלוף: בהצלחה לך, וברשותכם אנחנו עוברים לקריאה.
<נעה בן שבת: הצעת חוק הזכות לעבודה בישיבה (תיקון – תנאי המאבטחים), התשע"ז–2017 תיקון שם החוק 1.
<נעה בן שבת: בחוק הזכות לעבודה בישיבה, התשס"ז-2007 (להלן – החוק העיקרי), בשם החוק, אחרי "לעבודה בישיבה" יבוא "ובתנאים הולמים".
<נעה בן שבת: תיקון סעיף 1. 2.