GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: היום ה-9 בנובמבר 2016, ח' בחשוון התשע"ז, השעה 9:40 והנושא בו אנחנו דנים הוא דיווח משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים על יישום חוק אומנה לילדים התשע"ו-2016 על פי סעיף 91 לחוק בהשתתפות – ואני באמת שמח על כך – מנכ"ל המשרד וחברתי חברת הכנסת קארין אלהרר, יוזמת החוק.
אלי אלאלוף: אדוני המנכ"ל, אתה תפתח או אחד מעובדי המשרד?
<אליעזר יבלון: ברשות אדוני, אני אפתח כי הצוות שלנו יישאר אחר כך ואת האחריות אני אקח על עצמי.
אלי אלאלוף: אני רק אומר שיש לנו אולי בשורה טובה לקרנות הפנסיה הישנות.
אלי אלאלוף: יכול להיות שנעשה הפסקה של עשר דקות כדי לאשר את התיקונים שנדרשנו בחוק ובכל מקרה, נמשיך עד שעה 11:00.
<אליעזר יבלון: אדוני יושב ראש הוועדה חבר הכנסת אלאלוף, חברת הכנסת קארין אלהרר, אני מבקש לעדכן אותך, את חברת הכנסת אלהרר ואת כל המשתתפים בתהליך של יישום חוק האומנה.
<אליעזר יבלון: כאשר התחלנו לטפל ביישום חוק האומנה, הסתבר לנו שהנתונים שהיו מונחים לפנינו בחוק האומנה היו נתונים שגויים.
<אליעזר יבלון: הנתונים השגויים היו נתונים שקיבלנו מהביטוח הלאומי ואם אני מוצא לנכון לציין במפורש את הביטוח הלאומי, סימן שאני מתואם אתם.
<אליעזר יבלון: זה לא משהו שהוא חריג אלא בסופו של עניין זה תחת אותה מטריה וגם הפעם זה לא כל כך משנה אבל את העובדות אנחנו צריכים לומר בצורה מאוד ברורה מפני שהטעות שנעשתה – ואני אפרט אותה מיד - גורמת לנו למצב שלא נוכל ליישם את חוק האומנה ככתבו וכלשונו.
<אליעזר יבלון: לכן אנחנו חייבים לעדכן את הוועדה כי הדבר האחרון שאנחנו רוצים זה שיקרה משהו שאתם לא מעודכנים בו.
<אליעזר יבלון: מה הבעיה.
<אליעזר יבלון: כאשר חוקק החוק, התמונה שהייתה בפנינו הייתה של 500 ילדים מקבלי גמלת ילד נטוש.
<אליעזר יבלון: מסתבר שבנתונים שקיבלנו הייתה טעות ויש עוד 1,680 ילדים שלא צוינו בנתון.
<אליעזר יבלון: זאת אומרת שאנחנו צריכים לטפל בכ-2,250 ילדים.
<אליעזר יבלון: הדבר הזה גורם לנו לכמה בעיות.
אלי אלאלוף: הביטוח הלאומי לא ידע על כך?
אלי אלאלוף: במערכת שלך לא היה מעקב?
<אליעזר יבלון: במערכת שלנו היה מעקב אבל הקבוצה הזאת של ילד נטוש היא לא במעקב שלנו אלא היא במעקב של ביטוח לאומי ולא במספרים שלנו.
אלי אלאלוף: אין כאן מעקב ממש מקצועי?
<אליעזר יבלון: ברשותך, עוד רגע שלווה תפרט ותענה במדויק.
<אליעזר יבלון: אני רק רוצה לתת את כל התמונה ואחר כך נתייחס.
<שלווה ליבוביץ: אנחנו מדברים רק על הסעיף שעוסק בקרובי משפחה, דור המדבר.
<שלווה ליבוביץ: אנחנו ידענו על 500 ילדים.
אלי אלאלוף: מה זה דור המדבר?
<שלווה ליבוביץ: מהיום כל קרובי משפחה חדשים נכנסים לאומנה כמו שכתוב בחוק.
<שלווה ליבוביץ: ידענו שיש 500 ילדים שמקבלים גמלת ילד נטוש שגרים אצל סבא וסבתא, אך ואחות.
<שלווה ליבוביץ: כשבאנו עכשיו, עת הקמנו ועדה להטמעת החוק, הנתונים פתאום השתנו.
<שלווה ליבוביץ: גם בגמלת ילד נטוש, לא 500 אלא 695, והתגלתה קבוצה שבכלל לא היינו מודעים לה, ילדים יתומים שמקבלים קצבת שאירים ומקבל הקצבה איננו ההורה.
<שלווה ליבוביץ: זאת אומרת שקרוב לוודאי שהוא לא גר בבית הוריו, אולי כן ואולי לא ואולי רק המקבל הוא האפוטרופוס לרכוש אבל יש שם משהו.
<שלווה ליבוביץ: הקבוצה הזאת, בגין ילד נטוש, כולם מוכרים במחלקות וכולם עברו ועדת תכנון טיפול.
<שלווה ליבוביץ: לגבי הקבוצה של ה-1,680, אנחנו יודעים ששמונים אחוזים מוכרים לשירותי הרווחה מבחינת נתוני יסוד אבל לא בטוח שמוכרים על הילד אלא יכול להיות על דברים אחרים וכל זה צריך בדיקה של 1,680.
קארין אלהרר: היו לכם נתונים ואת אומרת ששירותי הרווחה ידעו על הילדים.
קארין אלהרר: על ה-1,680 ילדים, לא ידעתם על כלום?
קארין אלהרר: 1,680 היה בגדר נעלם?
<שלווה ליבוביץ: מבחינת המשרד זה נעלם.
<שלווה ליבוביץ: מבחינת שירותי הרווחה, כי אלה לא ילדים שמוכרים באיזשהו רישום במערכת מלבד נתוני יסוד של המשרד שזה אומר שנפתח תיק למשפחה.
קארין אלהרר: משרד הרווחה יודע על כל ילד שלא גר עם הוריו אלא גר עם מישהו אחר.
קארין אלהרר: איך יכול להיות?
<שלווה ליבוביץ: יכול להיות.
קארין אלהרר: תסבירו לי.
<רינת וייגלר: אני אסביר.
<רינת וייגלר: אנחנו מדברים, כמו שאדוני ודאי זוכר וחברת הכנסת אלהרר ודאי זוכרת, על כך שאחד מהשינויים המהותיים בחוק הזה היה הכנסת הנושא של ילד שלא גדל אצל הוריו אלא גדל אצל קרובי משפחה או אצל כל אחד אחר לתוך מערכת האומנה.
<רינת וייגלר: אלה ילדים שבעבר – וגם היום – יכול להיות בוודאי מצב שאף אחד לא ידע על הילד הזה.
<רינת וייגלר: אם הוא לא נזקק, ודאי יכול להיות.
<רינת וייגלר: זה עמד בבסיס הסיבה והתפיסה המקצועית שלנו, שדרך אגב, הייתה לא פשוטה, כי נאמר כאן מדוע בכלל שירותי הרווחה צריכים להתערב במשפחות נורמטיביות – נורמטיביות במובן שלא נצרכות לשירותי הרווחה – ומכל מיני סיבות הילד לא גדל אצל הוריו אלא הילדים נמצאים כאן וההורים נמצאים לאיזושהי תקופה בחוץ לארץ.
<רינת וייגלר: כל מיני דברים יכולים לקרות.
<רינת וייגלר: לכן אמרנו כתפיסה מקצועית שילד שלא גדל אצל הוריו, מערכת הרווחה צריכה לדעת עליו.
<רינת וייגלר: ולא רק זה, אלא מבחינת האחריות שלנו כמדינה, הם צריכים להיות מוכרים כמשפחות אומנה.
<רינת וייגלר: זה לא דבר פשוט כי יש התנגדות לזה.
<רינת וייגלר: משפחות אומרות, מה אתם מתערבים?
קארין אלהרר: ילד שההורים שלו גרים בחוץ לארץ והוא נשאר בארץ.
<רינת וייגלר: נניח יש הורה אחד.
<רינת וייגלר: סתם דוגמה.
<רינת וייגלר: כן, יכול להיות מצב שילד התייתם מהורה אחד ולכן הוא זכאי לגמלת שאירים והוא יהיה רשום במוסד לביטוח לאומי כילד שזכאי לגמלת שאירים.
<רינת וייגלר: הוא הרי לא צריך להיות יתום משני הוריו אלא מספיק מהורה אחד.
<רינת וייגלר: נניח שהוא גדל אצל בן משפחה אחר או לחילופין ההורה נניח נמצא במקום אחר ויש אפוטרופוס לרכוש שמקבל את גמלת השאירים, יכול להיות מצב כזה ששירותי הרווחה לא ידעו עליו.
<רינת וייגלר: הוא יהיה רשום בתוך הרישום כילד שמישהו אחר, לא הורהו, מקבל את קצבת השאירים עבורו.
<רינת וייגלר: אלה ילדים שבחלקם מוכרים לשירותי הרווחה ובחלקם לא מוכרים לשירותי הרווחה.
<רינת וייגלר: אבל כאשר אנחנו התבססנו בתקצוב שלהם על הנתונים, הנתונים היו של ילדים נטושים.
אלי אלאלוף: נטושים בהסכמה.
<רינת וייגלר: נטושים במובן של הביטוח הלאומי.
<רינת וייגלר: גם מבחינת סדרי עדיפויות, לו המדינה הייתה צריכה ליצור סדרי עדיפויות של הסעיף הספציפי הזה, בעיני, גם לא היינו יודעים לכתחילה על ה-2,300 ילדים ויכול להיות שהיו באים ואומרים סדרי עדיפויות.
אלי אלאלוף: ניתחתם מי אלה ה-1,600 ילדים?
<רינת וייגלר: זה בדיוק העניין.
<רינת וייגלר: צריך להבין שמערכת האומנה, יש בה היום כ-2,300 ילדים.
<רינת וייגלר: הכנסת הנתח הזה כולו, עוד כ-2,300 ילדים, בעצם מכפיל את מערך שירותי האומנה.
<רינת וייגלר: לכן אנחנו באים ואומרים, בהקשר הזה, אני חושבת בשקיפות מבחינתנו, באנו ואמרנו מיד עם קבלת הנתון הזה והחיבור שלו לתוך חוק האומנה – תכף נגיע גם לפתרונות, אנחנו לא מתנערים מאחריות החוק ואנחנו לא אומרים שעל אלה לא חל החוק כי לא ידענו עליהם מלכתחילה.
<רינת וייגלר: יש לנו פתרונות.
<רינת וייגלר: לשאלתך אדוני, אכן צריך לעשות מיפוי של ה-1,600 הילדים האלה.
אלי אלאלוף: היו 500 ילדים.
אלי אלאלוף: מאיפה בא התקציב?
<רינת וייגלר: לגבי 500 הילדים האלה, הם ילדים מקבלי גמלת ילד נטוש.
אלי אלאלוף: במשפט אחד.
אלי אלאלוף: מכם או מהביטוח הלאומי?
<רינת וייגלר: היום ביטוח לאומי ואחרי החוק, משרד הרווחה.
<רינת וייגלר: היה מדובר על כך שמשרד הרווחה יקבל את החלק שהביטוח הלאומי משלם היום והאוצר ישלים למה שעולה משרת משפחה אומנת.
<רינת וייגלר: לגבי ה-1,680, זה 4,200 מלא בלי לקבל שום דבר מהביטוח הלאומי כי אני רוצה להזכיר שאת קצבת השאירים לכל הילדים היתומים שבהשמה חוץ ביתית אנחנו חוסכים אותם לגיל 18.
קארין אלהרר: גם על זה אני רוצה לדבר.
<רינת וייגלר: בסדר, אבל זה לא קשור לחוק.
<רינת וייגלר: לכן אנחנו מדברים על 1,680 ילדים כאשר אנחנו מדברים על עלות חודשית של 4,200 כפול 12 וכאן המכסה היא מלאה.
<רינת וייגלר: כאשר עשינו חישוב של כל ה-2,250 ילדים, אנחנו מדברים על 113 מיליון שקלים לעומת 23 מיליון שקלים עליהם דיברנו ב-2013.
<רינת וייגלר: זה פער אדיר.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד על הכנות והגילוי של זה, שזה ממש מקומם.
אלי אלאלוף: זה אומר שיש 1,600 או 1,700 ילדים שהמערכת לא שלטה עליהם, לא יודעת עליהם ולא טיפלה בהם.
אלי אלאלוף: לא יודעת מה קורה אתם.
אלי אלאלוף: בואו ניקח אחריות.
אלי אלאלוף: זאת פאשלה אחת.
אלי אלאלוף: פאשלה שנייה.
אלי אלאלוף: אם היינו יודעים, למה שנעביר את זה לתקציב של המשרד ולא נשאיר את זה בביטוח הלאומי?
אלי אלאלוף: ביטוח לאומי, היות וזה חוק, אוטומטית היה ממשיך לשלם.
אלי אלאלוף: למה אנחנו העברנו את זה?
אלי אלאלוף: איזו חכמה עשינו?
אלי אלאלוף: היינו מבדילים בחוק.
אלי אלאלוף: אני מכיר את המשפטנים שתמיד יש להם תשובה אחרת מההצעה שלי.
אלי אלאלוף: אני לא מומחה אבל אני הייתי עושה כך שכמו כל קצבאות הביטוח הלאומי שמשולמות, יהיה מה שיהיה, המסגרת ההתחלתית של הביטוח הלאומי, היינו משאירים את כל הסעיף הזה במסגרת התקציב של הביטוח הלאומי.
אלי אלאלוף: כמו לידות, אף אחד לא מתכנן לידות ויש מענק לידה ועוד מענקים כאלה ואחרים.
אלי אלאלוף: אני הייתי משאיר את זה.
אלי אלאלוף: למה עליכם לשלם?
אלי אלאלוף: למה לקחת ממה שאין לכם אפילו עבור ה-500 ילדים?
אלי אלאלוף: איזו מין חכמה עשינו?
אלי אלאלוף: הטעיתם אותנו בהצעת החוק.
אלי אלאלוף: שיקול הדעת הזה בחוק היה מוטעה.
אלי אלאלוף: הוא בא על בסיס בורות שלכם כפי שהעברתם לנו ואנחנו אימצנו.
אלי אלאלוף: גברת, אל תתווכחי, אלה העובדות.
אלי אלאלוף: את ביטוח לאומי היינו משכנעים בדרכים אחרות.
אלי אלאלוף: עכשיו אנחנו חייבים לחזור ואני אומר שהפתרון היחיד שנראה בעיני הוא להחזיר את הקצבאות האלה לביטוח הלאומי.
<שלווה ליבוביץ: הן ניתנות.
אלי אלאלוף: כולל ה-1,600.
<שלווה ליבוביץ: ממשיכים לשלם ל-1,600.
<אליעזר יבלון: יש את הדלתא.
אלי אלאלוף: כמה הדלתא?
<אליעזר יבלון: 113 מיליון ו-400 אלף שקלים.
אלי אלאלוף: כמה זה פר ילד?
<שלווה ליבוביץ: בקצבת שאירים, קודם כל הביטוח הלאומי ממשיך לשלם עד שזה לא עובר אלינו.
קארין אלהרר: בסדר, אבל מה הדלתא?
<שלווה ליבוביץ: הדלתא בקצבת שאירים היא כל המכסה.
<שלווה ליבוביץ: קצבת שאירים לכל לילד שנמצא בהשמה חוץ ביתית, נחסכת לו לגיל 18.
<שלווה ליבוביץ: לכן זה 4,200 שקלים כפול 12 כפול 1,680.
אלי אלאלוף: כאילו עכשיו אנחנו הולכים להוסיף לאותם ילדים קצבה נוספת?
<שלווה ליבוביץ: קצבת השאירים תיחסך.
<ורד וינדמן: אתם לא יודעים מה היקף הילדים האלה.
אלי אלאלוף: 1,600.
<ורד וינדמן: הם לא יודעים.
<שלווה ליבוביץ: דרך אגב, בוודאות עשרים אחוזים מהילדים בכלל לא מוכרים לשירותי הרווחה.
<שלווה ליבוביץ: ההנחה של הביטוח הלאומי היא שיש עוד ילדים שנמצאים במצב הזה ושגם לא מקבלים קצבת שאירים.
קארין אלהרר: מי נציג הביטוח הלאומי?
<עירית עמיאל: אני.
קארין אלהרר: אני חייבת לומר שאני בשוק מהגילוי הזה כאן בוועדה.
קארין אלהרר: הדיונים לא התחילו אתמול ולא שלשום אלא למעלה משנתיים אנחנו עם החוק הזה.
קארין אלהרר: דרך אגב, אני מודה אדוני היושב ראש שההצעה להעביר את הילדים הנטושים למסלול אומנה הייתה הצעה נדיבה של משרד הרווחה.
קארין אלהרר: זה לא היה במקור בהצעת החוק.
קארין אלהרר: יבורכו על כך.
קארין אלהרר: אבל אני לא מצליחה להבין איך במדינת ישראל כאשר אנחנו מדברים על ילדים שהם ילדים שצריכים משהו, לא יודעים עליהם.
<עירית עמיאל: ביטוח לאומי ידע עליהם.
קארין אלהרר: למה לא היו נתונים?
<עירית עמיאל: אני לא ערה בכלל לחישובים שמאחורי הקלעים.
<עירית עמיאל: אני הייתי מודעת מלכתחילה לחוק, להיבטים הסוציאליים וההתייחסות.
<עירית עמיאל: אני לא ערה לחישובים הכספיים שעומדים.
קארין אלהרר: בסדר, אבל התבקשתם להעביר נתונים.
<עירית עמיאל: התבקשנו להעביר נתונים על מספר הילדים הנטושים.
<עירית עמיאל: בביטוח לאומי יש קבוצה של ילדים שמקבלים קצבת ילד נטוש והם מטופלים באגף הבטחת הכנסה וזאת הרשימה שבזמנו העברתי.
<עירית עמיאל: הם היו אז כ-500.
<עירית עמיאל: במשך השנתיים האחרונות אנחנו עושים מיצוי זכויות די חזק כדי להגיע לכל מי שלא מודע לזה ולכן המספרים גדלו ל-700.
קארין אלהרר: מלבד ה-500 האלה, את אומרת שה-1,680 התגלו במהלך שנה וחצי?
<עירית עמיאל: לא.
<עירית עמיאל: לא דיברתי על ה-1,680.
<עירית עמיאל: אני מדברת על ה-500 שגדלו ל-700.
<עירית עמיאל: זה מיצוי זכויות במשך השנתיים האחרונות.
<עירית עמיאל: ה-1,600, מקורם במקום אחר.
<עירית עמיאל: אלה ילדים שמקבלים קצבת שאירים, בתוך הביטוח הלאומי הם לא מטופלים על ידי אגף הבטחת הכנסה אלא על ידי אגף שאירים.
<עירית עמיאל: זאת קצבה אחרת ושם במידה שצריך, משלמים להם גם השלמת הכנסה אם הם עונים גם על חוק הבטחת הכנסה.
<עירית עמיאל: ילד שזכאי לקצבת שאירים, יכול לא להיות ילד נטוש.
<עירית עמיאל: זאת אומרת, רוב הילדים שמקבלים קצבת שאירים הם לא ילדים נטושים.
קארין אלהרר: אני מצערת, אני חייבת לומר שזה מאוד מכעיס כי ביטוח לאומי על כל ענפיו ועל כל המחלקות שלו אמור לדעת לאחד נתונים.
קארין אלהרר: מדברים על ילדים.
קארין אלהרר: יש כאלה שמקבלים שאירים ויש כאלה שמקבלים משהו אחר, אבל שואלים נתון בצורה מאוד ברורה והוא כמה ילדים נטושים יש.
אלי אלאלוף: אבל הם לא נטושים.
אלי אלאלוף: עכשיו כשילד מקבל קצבת שאירים והוריו היו עשירים, הוא לא נופל בקטגוריה של אומנה רגילה.
אלי אלאלוף: זאת לא אומנה רגילה.
אלי אלאלוף: זה נראה לי שיש כאן איזה בלבול בהגדרות של ילד נטוש או בהגדרות של מי שמקבל קצבת שאירים.
אלי אלאלוף: יש כאן איזה בלבול בהגדרות.
אלי אלאלוף: אם ילדים ששני ההורים נהרגו – ולצערי יש לי את הדוגמה בראש – בתאונת דרכים, פתאום הם מקבלים רכוש אדיר והם לא אומנה רגילה.
<שלווה ליבוביץ: הם אומנה רגילה.
אלי אלאלוף: אבל הם לא חייבים קצבה.
<שלווה ליבוביץ: הם מקבלים.
<שלווה ליבוביץ: האפוטרופוס על הרכוש מנהל את כל ענייני הרכוש שלהם.
אלי אלאלוף: קצבה לא מלווה במצב סוציו אקונומי של המשפחה?
<שלווה ליבוביץ: התפיסה של החוק.
אלי אלאלוף: אנחנו מומחים לבזבוז כסף.
קארין אלהרר: מאיפה צץ הנתון של ה-1,680 ילדים.
קארין אלהרר: מה זה הנתון הזה?
<עירית עמיאל: מתוך הילדים שמוכרים בקצבת שאירים.
קארין אלהרר: ה-500 שהפכו ל-700, מה זה היה?
<עירית עמיאל: קצבת הבטחת הכנסה.
<עירית עמיאל: מקבלים קצבת ילד נטוש שהיום נקראת גמלה מיוחדת לילד באגף הבטחת הכנסה.
<עירית עמיאל: אני חושבת שאופן העברת המידע לפני כשנתיים, לא היה ברור לנו בדיוק מה מבקשים מאתנו.
<אליעזר יבלון: אדוני יושב ראש הוועדה, ברשותך אני מבקש להתייחס לאיזשהו מתווה שאנחנו מציעים בשלב הזה, אלא אם הוועדה תנחה אותנו אחרת, כי אז אנחנו כמובן ניענה ונעשה מה שהוועדה אומרת.
<אליעזר יבלון: המתווה שאנחנו חשבנו שיהיה נכון ברגע שיצרנו את התמהיל הנכון של הילדים, כדי לראות ולהבין את הגילאים.
<אליעזר יבלון: הסתבר שאם אנחנו נתייחס אך ורק לחתך של ילדים עד גיל תשע, אנחנו מגיעים ל-529 ילדים.
<אליעזר יבלון: ל-529 ילדים יש לנו את התקציב כפי שתכננו ל-500.
<אליעזר יבלון: אנחנו יכולים להתחיל לטפל כמו שהייתה כוונת המחוקק ב-500 ולגבי ההמשך, אנחנו או נצטרך לפנות לאוצר כדי שיתקצב את זה אחרת לקראת שנת 2019 או שנשב בוועדה, לפי מה שאדוני יחליט, ונקדם את העניין.
<אליעזר יבלון: אבל לפחות המתווה הזה כדי שלא נישאר ללא שום עשייה.
<אליעזר יבלון: זאת ההצעה לרגע זה.
קארין אלהרר: איזה סוג של ילדים כוללים ה-500?
<אליעזר יבלון: גם וגם.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה דורש שינוי מהותי בחוק.
אלי אלאלוף: אני לא רואה שכל ה-1,600 האלה שלא הפגינו, לא תבעו ולא דרשו, הם במצוקה וזקוקים לתהליך של ילד אומנה.
אלי אלאלוף: נראה לי שכאן גילינו פאשלה אחת גדולה כאשר 1,600 הם באוויר ולא יודעים עליהם ולא סיימתם למפות אותם.
אלי אלאלוף: שנית, אנחנו עשינו חוק - ואני אחראי לא פחות ורואה בזה חוק נהדר וחשוב – אבל מצד שני אנחנו לא לקחנו בחשבון את כל התמונה הכוללת.
אלי אלאלוף: אנחנו היינו רוצים לקחת פסק זמן ולבדוק את כל הנתונים.
אלי אלאלוף: לקבל מיפוי מסודר.
אלי אלאלוף: אני מצטער להגיד אבל אני שונא לתת קצבה למי שלא זקוק לה.
אלי אלאלוף: ללכת בצורה אוניברסלית רק בגלל הטכניקה שקבענו שילד שאין לו הורה שמטפל בו, זקוק לאומנה או משהו כזה, אני לא הייתי הולך על זה.
אלי אלאלוף: ההצעה שלי.
אלי אלאלוף: אני חייב שתבדקו את זה.
<עירית עמיאל: אם מותר לי לתקן טעות.
<עירית עמיאל: אתם אומרים משהו שגוי, סליחה.
<עירית עמיאל: זה לא נכון שאין התייחסות למצב סוציו אקונומי.
<עירית עמיאל: לפחות, ככל שביטוח לאומי מדבר על קצבה לילד נטוש, יש התייחסות.
<עירית עמיאל: אם ההורים השאירו דירות ודברים ששווים כסף, חוק הבטחת הכנסה יודע איך להתייחס לזה.
<עירית עמיאל: זאת אומרת, תפרידו לשני דברים.
אלי אלאלוף: החשיבה הזאת כוללת את ה-1,600?
<עירית עמיאל: בוודאי.
<עירית עמיאל: קצבת שאירים, לא.
<עירית עמיאל: קצבת שאירים זאת זכאות מכוח חוק הביטוח.
<עירית עמיאל: ההורים שנפטרו שילמו דמי ביטוח לאומי.
<עירית עמיאל: ילד, שאחד מהוריו שהיה תושב ישראל ושילם דמי ביטוח, ההורה נפטר, זכאי לקצבת שאירים.
<עירית עמיאל: זה לא מותנה במצב כלכלי.
אלי אלאלוף: אם כן, למה הוא ילד אומנה?
<עירית עמיאל: אם ההורה השני מתפקד וחי וקיים, הילד הזה זכאי רק לקצבת שאירים וזהו.
<עירית עמיאל: אבל אם ההורה השני מאיזושהי סיבה בכלא, נרקומן, דר רחוב, לא מסוגל, פיגור שכלי, כל הווריאציות של הורה לא מתפקד – הילד הזה יהיה זכאי בנוסף לקצבת השאירים גם להשלמת הכנסה לפי חוק הבטחת הכנסה.
<עירית עמיאל: הוא יקבל קצבת שאירים.
אלי אלאלוף: ואתם עושים את זה ללא שום התייעצות עם אומנה?
<סעדה יקותאלי: סליחה, אף אחד לא יודע על זה.
אלי אלאלוף: אתם עושים את זה ללא התייעצות עם אומנה, נכון?
אלי אלאלוף: אותו ילד שלא עלינו אימא שלו או אבא שלו נפטרו ובן הזוג השני לא מתפקד, אתם מכניסים אותו.
<עירית עמיאל: לא, בוודאי אנחנו פונים אל לשכת הרווחה.
אלי אלאלוף: אני שואל על מערכת האומנה.
אלי אלאלוף: מערכת האומנה בתמונה?
אלי אלאלוף: אם כן, למה הוא פתאום אומנה?
<עדי חן: קודם כל מכריזים על הילד כילד אומנה.
קארין אלהרר: יש כאן משהו בסיסי שלא הצלחנו להבין.
קארין אלהרר: הילדים האלה שמקבלים את קצבת ילד נטוש ואת קצבת השאירים, בהכרח הם ילדים שמוכרים בשירותי האומנה?
<שלווה ליבוביץ: גמלת ילד נטוש, כן.
<שלווה ליבוביץ: הם עברו גם ועדות תכנון טיפול.
<קריאה: אבל הם לא אומנה.
<שלווה ליבוביץ: זה הרי בעצם התיקון של החוק שאמר שלא מספיק לתת את גמלת ילד נטוש אלא צריך לתת אומנה מלאה כי צריך גם לראות מה מצבו של הילד וטובתו ולבחון מי המשפחה.
<שלווה ליבוביץ: זאת הייתה כל מטרת החוק.
<שלווה ליבוביץ: זה כל השינוי של האמנה שבאה ואמרה שברגע שילד לא גדל בבית הוריו הביולוגיים, המדינה חייבת לקחת אחריות.
<שלווה ליבוביץ: זאת הייתה מהות הצעת הסעיף הזה.
<שלווה ליבוביץ: כאשר מדברים על אומנה, אנחנו מדברים גם על המכסה, על מה שאנחנו משלמים למשפחה האומנת עבור היותה משפחה אומנת כהחזר הוצאות והליווי המקצועי.
<שלווה ליבוביץ: זאת התכנית הטיפולית וזה לא לילד.
<שלווה ליבוביץ: הילד, מה שמגיע לו, נחסך עבורו.
<שלווה ליבוביץ: המהות היא גם המהות המקצועית שלכל ילד כזה יש תכנית טיפולית, יש מנחת אומנה שמלווה אותו ורואה אותו במקום הימצאו כי למשל ניתן דוגמה, אנחנו יכולים למצוא קרוב משפחה שיש לו עבירות אלימות או עבירות מין.
<אליעזר יבלון: בהנחה שהמספרים האלה בסוף יהיו המספרים האמיתיים, יש קושי בכמות כזאת של ילדים מול מה שאנחנו היינו מתוכננים.
קארין אלהרר: אני עדיין לא מצליחה להבין איך 1,680 ילדים היו חור שחור במדינת ישראל.
<עירית עמיאל: אני חושבת שרובם כן היו מוכרים ברווחה.
קארין אלהרר: את חושבת אבל הם חושבים אחרת.
<אליעזר יבלון: אני לא חושב שזה נכון שנעשה כאן את הוויכוח.
<עדי חן: אני חייבת לדייק במשהו.
<עדי חן: אני נציגת לשכת עורכי הדין.
<עדי חן: כדי שילד יצא למשפחת אומנה, צריך להגיש הליך מסוים ולהכריז על הילד כילד נזקק, כדי להוציא אותו.
<עדי חן: זה לא בחלל ריק.
<עדי חן: מישהו צריך לדעת עליו.
<ורד וינדמן: בעצם מה שאומרים כאן היום לוועדה, היום, שמונה חודשים מאז החוק נכנס לתוקף, שגילינו שאולי יש עוד למעלה מאלף ילדים שאנחנו לא יודעים עליהם, אולי, ואנחנו בוודאי לא יודעים אם הם צריכים להיות כלולים בחוק.
<ורד וינדמן: שום דבר לא קרה בשמונת החודשים האלה.
<ורד וינדמן: שום דבר חדש לא קרה בשמונת החודשים האלה.
אלי אלאלוף: אל תפתחי עם זה פאנל.
<ורד וינדמן: אני רוצה לבקש ממשרד הרווחה לא לדחות את התחולה של החוק הזה.
<ורד וינדמן: תעשו בירור.
קארין אלהרר: לא, לא דוחים.
<ורד וינדמן: אני שמעתי כאחת האופציות של מנכ"ל משרד הרווחה.
קארין אלהרר: אני לא שמעתי דבר כזה.
<אליעזר יבלון: אני אמרתי בדיוק הפוך.
<ורד וינדמן: לתקציב 2019.
<ורד וינדמן: החוק אמור להיכנס לתוקף לגבי כל הילדים בעוד ארבעה חודשים.
<ורד וינדמן: סליחה, ב-6 בדצמבר.
<ורד וינדמן: הייתה לכם כמעט שנה לבדוק את הילדים הללו ואתם צריכים לעמוד במחויבות שלכם.
<אליעזר יבלון: בסדר, לא נתווכח.
<אליעזר יבלון: אני מציע לא להתווכח על העניין.
<אליעזר יבלון: יש נתון וגמרנו.
<רינת וייגלר: יש עוד נושאים שרצינו להביא בפני הוועדה כי בכל זאת עברו תשעה חודשים והמשרד עשה הרבה מאוד דברים.
אלי אלאלוף: אני חושב שאם גיליתם את זה, סימן שאתם עובדים על החוק יפה מאוד.
אלי אלאלוף: ד
<רינת וייגלר: קודם כל אנחנו עובדים על החוק.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה להתייחס לשיחות ביניים שהן לא בונות.
<אורית עמיאל: אני ממכון סאמיט.
אלי אלאלוף: תגלי גם גילוי נאות והוא שמכון סאמיט מטפל גם באומנה.
<אורית עמיאל: באומנה ובילדים בדרום ובירושלים.
<אורית עמיאל: אתמול ישבתי בבאר שבע ומה שאני מבקשת מהוועדה זה שעד תחולת החוק, בינתיים, הביטוח הלאומי לא יעצור את הילדים שרוצים או את מי שרוצה לקבל קצבת ילד נטוש, שלא יעצרו את זה ויפנו אלינו בשלב הזה.
<עירית עמיאל: חד משמעית ביטוח לאומי ממשיך לעבוד אותו הדבר.
קארין אלהרר: זה נרשם בפרוטוקול.
אלי אלאלוף: אנחנו לא מבקשים כל שינוי.
קארין אלהרר: אני רוצה לשמוע מה הייתה ההתקדמות בנושא נציבות תלונות הילדים.
קארין אלהרר: דבר שני שאני רוצה הוא באותו עניין של הקצבאות.
קארין אלהרר: אני, ואני בטוחה שעוד חברי כנסת שעוסקים בנושא, מקבלים תלונות בנוגע להוצאת הכספים בגיל 18.
קארין אלהרר: ילדי אומנה וילדי פנימיות שלא היו להם אף פעם סכומי כסף כל כך גדולים, הם מקבלים פתאום ערימות של כסף, ערימות, וכל העבודה שהמדינה עשתה לטובת הילדים האלה, יורדת לטמיון כי הם סוף סוף מרגישים בעלים של משהו והשימוש בכסף הוא לא בהכרח למטרות הנכונות.
קארין אלהרר: הם מבזבזים בצורה היסטרית, מנצלים אותם, הם צורכים סמים ויש תופעות מאוד מאוד שליליות.
קארין אלהרר: הורי אומנה במיוחד מתקשרים ומתחננים שזה יינתן במסורה על פי תקנון העבודה הסוציאלית.
קארין אלהרר: אני לא חושבת שאפשר לקבל את הטיעון שאין כוח אדם.
קארין אלהרר: אני מצטערת.
קארין אלהרר: כמה ילדים מגיעים באותה שנה לגיל 18 וצריכים לתת להם את הכסף בצורה מדודה?
קארין אלהרר: זה לא מקובל.
קארין אלהרר: אני אשמח לשמוע התייחסות ואל תגידו לי שאין כוח אדם.
קארין אלהרר: אני בטוחה, אנחנו דקה לפני תקציב, ואם זה העניין, אתם רוצים שאני אלך לוועדת כספים להוציא לכם תקן?
<אליעזר יבלון: אדוני, אני מבקש להתייחס לדבריה של חברת הכנסת אלהרר לגבי הנציב.
<אליעזר יבלון: זה נמצא בפרסום מכרז.
<אליעזר יבלון: זה יצא למכרז בעוד מקסימום חודש.
<אליעזר יבלון: הקושי שהיה נבע מכך שיש שם דרישה לשופט שפרש ומאחר ובתנאים הקיימים שיש מול הנציבות לעניין של שופט שפרש, לא נמצאה הגדרה מספיק טובה או מכבדת את התנאים של שופט שפרש.
<אליעזר יבלון: לכן היינו צריכים ליצור מצב שיאפשר גם לשופט.
<אליעזר יבלון: יכולנו ללכת למכרז פנימי ללא שופט, אבל אז היינו שוברים את רצון החוק.
<אליעזר יבלון: לכן זה במקסימום חודש.
<אליעזר יבלון: פתרנו את הבעיה ועכשיו צריך רק פרוצדורלית לרשום שמקסימום תוך חודש זה יצא למכרז ולא תהיה בעיה.
קארין אלהרר: אבל יש איזשהו מתווה איך הנציבות הזאת תעבוד?
קארין אלהרר: איך מנגישים את זה לילדים?
קארין אלהרר: כל המאפיינים המיוחדים של הנציבות הזאת עליהם דיברנו במהלך החקיקה.
קארין אלהרר: אמרתי מראש שמדובר בנציבות רצופת אתגרים.
קארין אלהרר: זה לא דבר פשוט בעיני.
קארין אלהרר: זה קל להגיד ומאוד קשה לעשות ואני אשמח לשמוע אם הייתה התייעצות עם ארגונים, אם ישבתם עם מישהו.
קארין אלהרר: אני סברתי שהיה ראוי לקיים איזשהו שולחן עגול לגבי איך נציבות צריכה להתקיים בעניין הזה וזה נכון שיהיה נציב שיעמוד בראשה, אבל אם מישהו חושב שבן אדם אחד יטפל בפניות, הוא כנראה לא הבין את המטרה.
אלי אלאלוף: ברשותך, אם אני יכול להשלים את דבריך.
אלי אלאלוף: צריך לבנות מבנה תשתיתי מינימלי שאחר כך תשאירו לנציב באמת להשלים אותו אבל שיבוא וידע על מה.
אלי אלאלוף: בהזמנה של כוח אדם כזה או אחר, האיש צריך לדעת למה הוא בא.
אלי אלאלוף: אם אין לו איזה בסיס שאתם אנשי המקצוע בהתייעצות לפי מה שכתוב בחוק עם הארגונים השונים, תכינו את זה.
אלי אלאלוף: תכינו איזה מסמך.
<שלווה ליבוביץ: נעשתה עבודה מאוד יסודית על ידי פרופסור רמי בנבנישתי ותמר פלד אמיר שממש כתבו ברוח האמנה וברוח החוק תפיסה מה צריך להיות התפקיד גם ברמה החינוכית, גם ברמה התפעולית.
אלי אלאלוף: זה הפך מסמך של המשרד?
<שלווה ליבוביץ: הוא נמצא אצלנו.
<אליעזר יבלון: עדיין לא.
<אליעזר יבלון: התשובה היא עדיין לא.
אלי אלאלוף: אני מאוד מעריך את בנבנישתי וחברים אחרים, מאוד מעריך, אבל כל עוד הוא לא מסמך של המשרד, הוא לא רלוונטי.
<שלווה ליבוביץ: עובדים על זה.
אלי אלאלוף: תאמצו אותו ותכתבו כותרת למעלה של המשרד.
<אליעזר יבלון: אדוני צודק.
<אליעזר יבלון: זה מה שיקרה.
אלי אלאלוף: תפסיקו להאמין שאנחנו לא מבינים כלום.
אלי אלאלוף: יש לנו קצת ותק.
אלי אלאלוף: מספיק, תכל'ס, אתם אמורים להקים נציבות עם כוח אדם, תקנים, תוכן מינימלי.
אלי אלאלוף: מה שאתם לא רוצים שייעלם.
אלי אלאלוף: שלא יבוא הנציב ויקבע.
אלי אלאלוף: תגידו שעדיין לא בניתם את זה.
אלי אלאלוף: תגידו לי שזה כתוב בספרות המקצועית.
אלי אלאלוף: אין דבר שהאקדמיה לא כתבה עליו.
אלי אלאלוף: אני מבקש בנושא הזה היינו רוצים לקבל בחודש הקרוב מסמך של המשרד שאומר איך הוא רואה את הנציבות בצורה ארגונית טכנית ותכנית.
אלי אלאלוף: בבקשה, תוך חודש.
אלי אלאלוף: תעבירו לנו גם ללא ישיבה.
קארין אלהרר: כיוון שהמנכ"ל צריך לעזוב, אני אשמח אם אדוני ייתן תשובה לגבי חלוקת הקצבאות כי זה באמת נושא שמאוד מאוד מטריד ומאוד מאוד קשה לאנשים.
קארין אלהרר: הורי אומנה קורסים כי הם כבר לא ההורים והם לא שום דבר ולא כלום בגיל 18 והם נמצאים מול שוקת שבורה.
אלי אלאלוף: כמה יש כאלה בשנה?
אלי אלאלוף: אפשר לקבל מספרים?
<שלווה ליבוביץ: כמה ילדים שמשחררים עבורם כסף?
<שלווה ליבוביץ: בערך כ-400.
<שלווה ליבוביץ: אבל צריך להבין - - -
אלי אלאלוף: עכשיו אלה 400 שמקבלים כמו שופט והולכים הביתה.
<סעדה יקותאלי: הוא מקבל חד פעמי?
<שלווה ליבוביץ: היום הוא מקבל חד פעמי.
<שלווה ליבוביץ: הת"ס בעצם מתאר שזה יוצא למטרות כמו אצל הצבא.
אלי אלאלוף: מטרות שנבדקות על ידי מי?
קארין אלהרר: הן אמורות להיבדק.
אלי אלאלוף: על ידי הסבתא שלא קיימת?
אלי אלאלוף: שלווה, אתם חיים את זה יום יום.
אלי אלאלוף: אתם לא מצפים לבעיה שנראית בסיסית.
<סעדה יקותאלי: לדעתי זה מחדל.
אלי אלאלוף: איך אתם עושים את זה?
אלי אלאלוף: ילד עם הרבה כסף, מה הוא יכול לעשות אם לא לשרוף אותו?
אלי אלאלוף: הייתם נותנים לילד שלכם כסף כזה?
<אליעזר יבלון: אני אתן תשובה.
אלי אלאלוף: אני מבקש שתתחילו מהר לטפל בזה כי כל ילד נופל בפח.
<אליעזר יבלון: אני מבין מה אומר הצוות המקצועי, שהבעיה היא בעיה של תקן.
<אליעזר יבלון: הייתה.
<עדי חן: בנקודה הזו אני רוצה להעיר הערה.
<עדי חן: אני מבינה את הבעייתיות, אני מבינה את הסוגיה, בהחלט המטרה שאתם מדברים עליה היא מטרה ראויה אבל צריך שהדברים יעלו בקוהרנטיות עם חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות.
<עדי חן: לא יכול להיות שלצרכים מסוימים מגיל 18 אדם הוא עצמאי ויכול לעשות בקניינו מה שהוא רוצה ופתאום אתם באים לילדי האומנה ואומרים לו, לא, אדוני הנכבד, אתה נחות.
<עדי חן: למה אתה נחות?
<עדי חן: כי אתה ילד אומנה.
קארין אלהרר: באמת, כמה ילדי אומנה ראית בחיים שלך?
<עדי חן: אני משנת 1999 עובדת בדיני משפחה ואני מלמדת את התחום ומנהלת קליניקה בתחום.
קארין אלהרר: את מהאקדמיה.
<עדי חן: לא רק באקדמיה.
<עדי חן: אני גם בפרקטיקה ובלשכת עורכי הדין.
<עדי חן: המטרה היא מטרה ראויה.