GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס: רגע, הם בונים לו את התכנית, הם מתייעצים אתכם, הם מביאים אותו והם גוערים בכם כשצריך, אבל כשצריך לשלם הם אומרים - - -
<אורן פלוטקין: לא, אומרים אנשי - - -
מירב בן ארי: לא, יש אנשים - - -
<אורן פלוטקין: ידיהם כבולות או לא כבולות, אני כאזרח וכמתנדב זו לא הבעיה שלי, אני מציג את זה מהזווית שלנו.
<אורן פלוטקין: זאת אומרת האבסורד פה הוא פשוט מדהים בעיני, עוד פעם, כאזרח מדינה ומי ש-20 שנה בעסק הזה.
<אורן פלוטקין: אנחנו, כמו שהזכירה - - -
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אבל זה לא משהו חדש.
אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר הם משפים אתכם על זה?
מירב בן ארי: כן, רק שבזמן הזה כבר יש גירעון, שמכסים מפילנתרופיה.
אורלי לוי אבקסיס: אתה מבין את זה?
אורלי לוי אבקסיס: אבל בסוף הם מבינים מה קרה ואז הם משלמים, אבל זה כאילו - - -
<אורן פלוטקין: אני רק אזכיר, אנחנו היום במצב ש - - -
אורלי לוי אבקסיס: הלוואה אחרי הלוואה, בלי ריבית.
אורלי לוי אבקסיס: פחות או יותר.
<קריאה: וזה מיליוני שקלים.
<אורן פלוטקין: שנייה.
<אורן פלוטקין: אנחנו היום במצב שהתורמים בורחים מאיתנו - - -
אורלי לוי אבקסיס: זה הרפורמה בבנקים.
<אורן פלוטקין: התורמים בורחים מאיתנו והמתנדבים בורחים מאיתנו מסיבה מאד פשוטה.
<אורן פלוטקין: בשלוש השנים האחרונות כל ישיבות הוועד המנהל של אור שלום – והוא מתכנס פעם בחודשיים בערך – שאני לא מכיר ארגון שהוועד המנהל שלו והוועדות שלו מתכנסות בכזאת תכיפות – מתעסקים רק בכסף, ואנשים נמאס להם.
<אורן פלוטקין: הם אומרים אנחנו באנו להתנדב, לדבר על ילדים, על חזון, על תכניות, על שינוי חברתי וכל מה שאנחנו מתעסקים – למי יש קשרים במרכנתיל סניף ירושלים, שיגדילו לנו את המסגרת בעוד 200,000 שקלים ומי מכיר את ההוא, שאולי יכול לעזור לנו לקבל עוד איזה כמה גרושים משם.
אורלי לוי אבקסיס: אתם מלווים למדינה - - -600,000 שקלים - - -
קארין אלהרר: הלוואת גישור.
<אורן פלוטקין: אור שלום היום כמלכ"ר משלם מאות אלפי שקלים בשנה הוצאות מימון לבנקים, על הלוואות שאנחנו לוקחים בשביל לכסות על הפערים בתשלום.
<אורן פלוטקין: אני עוד לא דיברתי על זה שגם כשהתשלום מגיע הוא חסר.
<אורן פלוטקין: תיכף נגיע לזה.
<אורן פלוטקין: כמו שאמרתי, יש לנו בעיה קשה היום, כי גם התורמים מתחילים לשאול – מה עשיתם עם הכסף שלנו?
<אורן פלוטקין: היום מי שמכיר את עולם הפילנתרופיה, תרומות כלליות, מה שאנחנו קוראים בעגה שלנו בלתי צבועות, כמעט לא קיימות.
<אורן פלוטקין: היום תורמים לא כותבים שיק.
<אורן פלוטקין: הם כותבים שיק עם מטרה מאד מאד ברורה והמטרה שלהם היא חד משמעית, לא לכסות על מדינת ישראל.
<אורן פלוטקין: הם לא באים לתרום לנו בשביל שלילד יהיה אוכל או מקום לישון.
<אורן פלוטקין: את זה מדינת ישראל אמורה לעשות, כי אנחנו ארגון שמצטייר כשלוחה של משרד הרווחה.
<אורן פלוטקין: הם באים לתרום בשביל לתת לילד – דיברו פה על האקסטרה ועל האקסטרה – זו בדיוק המטרה - - -
מירב בן ארי: האקסטרות של הקיץ.
<אורן פלוטקין: זאת גם המטרה שלנו כמתנדבים, שאם הילד לפי התעריף יכול ללכת לחוג בשבוע, אבל בשביל החוג הזה צריך גם נעלי ספורט וצריך גם עוד משהו, אז אנחנו נדע.
<אורן פלוטקין: ואם הילד מחונן ורוצים לתגבר אותו בשיעורי פסנתר או עוד 1,001 דוגמאות, שם אנחנו רוצים לבוא עם התרומות ועם האקסטרה ועם התוספות המיוחדות.
מירב בן ארי: זה מה שאמור להיות מפילנתרופיה.
<אורן פלוטקין: נכון.
<אורן פלוטקין: בפועל היום התרומות - - -
מירב בן ארי: זה לא אמור לספק את ה - - -
<אורן פלוטקין: היום הגענו למצב שאנחנו כותבים שיקים על התרומות שלנו, עוד לפני שהן מתקבלות.
<אורן פלוטקין: המצב הכלכלי שלנו כל כך גרוע, שלמעשה ברגע שמחלקת גיוס משאבים מספרת על תרומה שצריכה להגיע, אנחנו כבר מיד משלמים עם הכסף הזה איזה שהוא חוב עבר.
אלי אלאלוף: יש פה טבלה מאד מפורטת, שמסמנת את כל מה שאמר החבר.
<אורן פלוטקין: אני רוצה להזכיר – הוזכרה ברמיזה ולא ברמיזה – ההתנהלות של אור שלום.
<אורן פלוטקין: אני מנהל כמה ארגונים בחיי הפרטיים.
<אורן פלוטקין: לא ארגונים, חברות, הרבה הרבה יותר גדולות מאור שלום, ובוועד המנהל שלנו יושבים עוד כמה אנשים שהם כמוני וגם מנהלים ארגונים הרבה יותר גדולים גם ממני.
<אורן פלוטקין: באור שלום, בישיבות הוועד המנהל שלו אין בייגלה על השולחן גם, המשרדים שלנו באזור תעשייה בית שמש, כל הסובבים אותנו – עורכי דין, רואי חשבון – כולם פתוחים לכל מי שרוצה לבוא ולשבת ולהסתכל ולראות איפה בדיוק חוסר היעילות שלנו או "הבזבוז" שלנו.
<אורן פלוטקין: ואני אומר עוד פעם, מספיק לנסוע למשרדים שלנו, אני חושב, וכבר אנשים מבינים שזה לא המקום לטעון לבזבוז.
<אורן פלוטקין: אין מכוניות ואין החזרי הוצאות ואין שום דבר.
<אורן פלוטקין: יש ילדים וילדים וילדים.
<אורן פלוטקין: אנחנו רוצים לטפל בילדים.
<אורן פלוטקין: למרות כל זה, בגלל שאנחנו אנשים רציניים או מחזיקים מעצמנו אנשים רציניים, לקחנו את דלויט, משרד רואי החשבון הכי גדול בארץ, ביקשנו עבודה חיצונית, בלתי תלויה, כי אמרנו אולי אנחנו שבויים באיזה שהוא קונספט, במספרים, אולי אנחנו לא מבינים.
<אורן פלוטקין: שיבדקו את מכרזי משרד הרווחה, שבהם יש דרישות מפורטות מה אנחנו חייבים לתת לעומת כמה זה עולה.
<אורן פלוטקין: לא אקסטרות ולא שום דבר.
<אורן פלוטקין: אנחנו שם כבר בגירעון שנתי של למעלה מ-4 מיליון שקלים - - -
אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, מה זה, מכרז הפסד?
<אורן פלוטקין: מכרז הפסד.
אורלי לוי אבקסיס: מכרז הפסד הוא מכרז לא חוקי.
<אורן פלוטקין: זה מכרז הפסד.
קארין אלהרר: אני רוצה להבין, קיבלתם שיפוי?
קארין אלהרר: נאמר כאן שקיבלתם שיפוי על עליית שכר המינימום.
<אורן פלוטקין: לא.
<אורן פלוטקין: אני יכול לתת דוגמא.
<אורן פלוטקין: הזכרת את עליית שכר המינימום, אבל בואי נהיה יותר ספציפיים גם מה הוזכר בפגישה.
<אורן פלוטקין: עם העובדים הסוציאליים היה הסדר, סוג של הסכם קיבוצי, שגם לעלייה מיידית של שכר העובדים הסוציאליים, לא קשור לשכר המינימום.
<אורן פלוטקין: אנחנו מעסיקים למעלה מ-100 עובדים סוציאליים.
<אורן פלוטקין: אני שאלתי בישיבה שאת היית נוכחת בה, האם באותה שנייה שעובדי משרד הרווחה קיבלו את ההעלאה הזאת, העובדים הסוציאליים, גם אמרו רגע, אם באור שלום יש 120, צריך לגלם את זה בתעריפים.
<אורן פלוטקין: התשובה שקיבלנו הייתה – זה מגולם דרך המדד.
<אורן פלוטקין: המדד של מדינת ישראל מגלם את ההסכם הקיבוצי החדש של העובדים הסוציאליים.
מירב בן ארי: וצריכה עכשיו להיות עוד העלאה לעובדים הסוציאליים או משהו, נכון?
מירב בן ארי: בתקופה הקרובה.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, לא משפים אתכם על ההעלאה?
<אורן פלוטקין: לא משפים אותנו.
<אורן פלוטקין: מה שקוראים שיפוי, התשובה הייתה זה דרך מדד מדינת ישראל, רכיב העובדים הסוציאליים, שהוא שלילי.
מירב בן ארי: ויש עכשיו עוד עלייה.
<אורן פלוטקין: עכשיו אני רק רוצה להוסיף עוד כמה מילים.
אורלי לוי אבקסיס: תשמע, מצאו אחלה שיטה במדינת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: שהציבור יממן את כל ה - - -
אלי אלאלוף: בואו נאפשר לו.
<לאה גולן: חברת הכנסת אבקסיס, אני רוצה להקריא את התשובה.
<אורן פלוטקין: לאה, שנייה רגע, אני אסיים ואז.
אלי אלאלוף: בואו, תנו לו זמן.
<אורן פלוטקין: הסיבות למשבר שלנו, כמו שאמרתי ואני עומד מאחורי זה, הן לא התנהלות לא יעילה, לא בזבזנות ולא שום דבר ש - - -
מירב בן ארי: אנחנו לא אמרנו את זה.
מירב בן ארי: הצד הזה לפחות.
<אורן פלוטקין: לא, אני מציין את זה למען הפרוטוקול.
<אורן פלוטקין: אין לנו גם טענות ספציפיות לאנשים שיושבים פה ממשרד הרווחה.
<אורן פלוטקין: איריס עשתה מאמצים אדירים בחודשים האחרונים.
<אורן פלוטקין: בחלק מהדברים הידיים כבולות ואני כבר למדתי ב-20 שנה האלה, שבמשרד ממשלתי, אפילו כשהשר רוצה לעשות משהו, זה עדיין לא מספיק כי החשב קשור למשרד האוצר וכו' וכסף לא עובר בכזאת קלות.
<אורן פלוטקין: אנחנו לא הגענו לפה, לשולחן הזה, כי אנחנו חושבים שאת הבעיות שלנו צריך מישהו אחר לפתור.
<אורן פלוטקין: אנחנו אחרי 20 שנה שפתרנו אותן לבד, הגענו לנקודה שאנחנו קורסים וכוועד מנהל יש לנו אחריות משפטית.
<אורן פלוטקין: אנחנו דירקטוריון, שמנו על השולחן שאנחנו נאלצים להחזיר את המפתחות למדינת ישראל על 1,200 ילדים.
<אורן פלוטקין: זה פשוט מאד.
<אורן פלוטקין: זה המצב.
<אורן פלוטקין: עכשיו, הסכומים מגוחכים.
<אורן פלוטקין: מגוחכים.
<אורן פלוטקין: כמו שאמרו פה קודם, אני לא משווה את זה לכל מה שקוראים בעיתונים על העברות של עשרות מיליונים ומאות מיליונים.
אלי אלאלוף: את זה תשאיר לפוליטיקאים.
<אורן פלוטקין: כן, בדיוק.
<אורן פלוטקין: אני מדבר על - - -
אלי אלאלוף: רק שנייה, כשהוא יסיים.
<אורן פלוטקין: אבל בצורה אבסולוטית - - -
אלי אלאלוף: אני לא ראיתי אותך כל כך מתאפקת כמו לפני ההצגה שלו.
<אורן פלוטקין: אני אומר, הסכומים שאנחנו מדברים עליהם, גם אבסולוטית זה סכומים קטנים בכל קנה מידה.
<אורן פלוטקין: אנחנו מדברים על 1,200 ילדים, אנחנו מדברים על בעיה של 3-4 מיליון שקלים בשנה, שממנה אנחנו מוכנים לחזור ולהסתער על התרומות ועל הכל ולהביא את האקסטרות ולרוץ ואנחנו לא עושים את זה בשביל לקבל תודה, למרות שאור שלום קיבל אות הנשיא למתנדב וקיבל כל פרס אפשרי שאפשר לקבל במדינת ישראל, גם בצד המקצועי וגם בצד ההתנדבותי בשנים האחרונות.
<אורן פלוטקין: זה עוד איזה אנקדוטה לגבי מה מדינת ישראל חושבת עלינו בכובעים אחרים שלה ועל הפעילות שאנחנו עושים.
<אורן פלוטקין: הבעיה שלנו היא חמורה יותר מארגונים אחרים.
<אורן פלוטקין: עוד פעם, אנחנו יכולנו להתפנק כוועד מנהל ולהנחות את הארגון להתחיל לגשת למכרזים רק של התכניות המאוזנות יותר.
<אורן פלוטקין: ולא סתם יש פה איזו נטייה לדבר על משפחות האומנה.
<אורן פלוטקין: משפחות האומנה, באופן יחסי, זה פעילות יותר "נוחה" לארגון כמונו.
<אורן פלוטקין: למה?
<אורן פלוטקין: כי הילדים לא אצלנו פיזית.
<אורן פלוטקין: הילד נמצא פיזית בבית של מישהו והמישהו הזה, לפעמים טוב ליבו מנוצל לזה שיודעים שאם הוא קיבל או לא קיבל, הילד יאכל, ישתה, תהיה לו פיג'מה בלילה והוא יקום בבוקר וילך לבית הספר עם סנדביץ'.
<אורן פלוטקין: אנחנו כאור שלום, וזה מהיום שאני התחלתי, לפני 20 שנה, המוטו שלנו היה – אנחנו הולכים איפה שקשה.
<אורן פלוטקין: איפה שהמשרד זורק לנו אתגר ואומר יש בנות שאין להן פתרון בשום פנימייה בארץ ואנחנו מקימים מקום שיושבות בו 8 בנות, עם 30 אנשי צוות בערך, שזה נשמע מטורף, אבל זה מטורף כי משרד הרווחה אמר – הבנות האלה בכל פנימייה בארץ – הדין שלהן הוא או אשפוז פסיכיאטרי או דברים יותר גרועים מזה.
<אורן פלוטקין: אנחנו שם.
<אורן פלוטקין: מעון רעות אותו דבר בדיוק.
<אורן פלוטקין: אנחנו 10 שנים דנים במעון רעות.
<אורן פלוטקין: מבזבזים עליו אנרגיות ומשאבים אדירים, אבל מתוך מטרה אחת: הבנה שהילדים האלה כנראה אין להם מקום יותר טוב.
<אורן פלוטקין: נורא קל לנו לוותר ולעטוף את עצמנו במסגרות "הנוחות", כמתנדבים, להביא את התרומות קצת פעם בשנה, לעשות אירוע התרמה והכל בסדר, לחזור הביתה ולהגיד עשינו.
<אורן פלוטקין: אנחנו לא שם.
<אורן פלוטקין: אור שלום – הדגל שלו זה ללכת למקומות הכי קשים, אבל לא ללכת לפני המדינה, ללכת אחרי המדינה.
<אורן פלוטקין: המדינה צריכה להיות בראש המחנה, היא מתווה לנו את הכיוון.
<אורן פלוטקין: אנחנו אחריה באש ובמים.
<אורן פלוטקין: לאט לאט נהיה שאנחנו באש, המדינה במים, גם עם קצות האצבעות, אבל אנחנו הפכנו בעצם לסוג של שק חבטות של המון בעיות מסוגים שונים.
<אורן פלוטקין: פעם זה ועדת תעריפים, שיושב בה השלטון המקומי ובפגישה, אם את זוכרת, סיפרו לנו שיש עכשיו איזה דד-לוק בוועדת התעריפים, שקשור לאיזה מאבקים שלא קשורים ובגלל זה אי אפשר לעדכן תעריפים.
<אורן פלוטקין: פעם זה 68 רשויות שלא מעבירות דיווחים ופעם ופעם ופעם, וכל מיני דוגמאות כאלה.
<אורן פלוטקין: אנחנו לא רוצים להיות פה.
<אורן פלוטקין: אנחנו רוצים להיות בשטח.
אלי אלאלוף: אתה החלפת מקצוע, אני רואה, אורן.
<אורן פלוטקין: לא, למה?
אלי אלאלוף: נהיית מנהל ארגון חדש, לא?
אלי אלאלוף: עזבת את ה - - -
<אורן פלוטקין: לא, לא.
אלי אלאלוף: טוב, אני ממש מתנצל חברים, אנחנו חייבים - - -
<אורן פלוטקין: תודה.
אלי אלאלוף: תודה, אורן, באמת.
אלי אלאלוף: מותר לי להגיד שאני מכיר ומוקיר אותך ואת אור שלום בכלל.
אלי אלאלוף: אתם רוצים להוסיף משהו?
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, בקיצור, דקה.
<מאיר לחיאני: כן.
<מאיר לחיאני: שלום לכולם.
<מאיר לחיאני: מאיר לחיאני, משפחת אומנה.
<מאיר לחיאני: אני כבר 22 שנה ברציפות אומנה באור שלום.
<מאיר לחיאני: יש לי שני בגירים אצלי, אחרי גיל 18, ששאלו איפה אנחנו הולכים?
<מאיר לחיאני: אמרתי אתם אצלנו עד אשר תקבעו את עתידכם ושאני אזכה לחתן אותם.
<מאיר לחיאני: להכיר אותם – איך קיבלנו אותם ואיך הם היום – זה שני עולמות.
<מאיר לחיאני: אחד הוא תלמיד בישיבת כרם ביבנה.
<מאיר לחיאני: ראש הישיבה מגדיר אותו עמוד האש של בית המדרש.
<מאיר לחיאני: את עמותת אור שלום אני מכיר ואת היחס המלבב שלה והתומך, שמלווה את משפחות האומנה ואנשי המקצוע העובדים 24/7 ומנחות האומנה, הטלפון שלהן פתוח לכל תרחיש ואני לא מעלה על דעתי בכלל שעמותה כזו תיסגר.
<מאיר לחיאני: אני באתי לפה כאב אומן וכאזרח המדינה, שאני בוש ונכלם.
<מאיר לחיאני: מצד אחד שומעים את כל חברי הכנסת ויושב ראש הוועדה, על הדברים החמים והמלבבים והתומכים.
<מאיר לחיאני: התוצאה הסופית זה להעביר כסף.
<מאיר לחיאני: פה זה דיני נפשות.
<מאיר לחיאני: יש משפחות שיכולות לשרוד חודש ללא תשלום ויש משפחות שלא יכולות.
<מאיר לחיאני: עכשיו אני משפחת אומנה של שלושה קטינים בני 7, 8 ו-9.
<מאיר לחיאני: בזמנו, אני רק אזכיר, שהחזר התשלומים למשפחת אומנה כלל תשלומי אגרות לימודים, היום זה לא כולל.
<מאיר לחיאני: אני משלם אגרות לימודים על שלושה ילדים בבית ספר, שזה מוריד מהיכולת הכלכלית שלנו.
<מאיר לחיאני: מה שאני רוצה לומר, שבמדינה, סוד ויסוד להצלחה של חברה זה חינוך ובמיוחד של ילדים בסיכון.
<מאיר לחיאני: כי התוצאות באור שלום, מה שאני מכיר, שילדים שהיו באומנה יצאו אנשים עם תוצאות הכי טובות.
<מאיר לחיאני: עשו שירות צבאי ואפילו הגיעו לקצונה וזה.
<מאיר לחיאני: שהם יהיו בתוך משפחת אומנה, זה הדבר שהמדינה צריכה להתגאות בו.
<מאיר לחיאני: וזה שאני צריך לבוא לפה כאב אומן ולבקש שיפתרו בעיה של עמותה כזו גדולה, תסתכלו, 1,200 ילדים ביחס ל-8 מיליון, מה אומר אחוז הילדים של ילדים בסיכון.
<מאיר לחיאני: זה לא יאומן.
<מאיר לחיאני: עד דבר כזה אסור בכלל לקיים ישיבה.
<מאיר לחיאני: האוצר צריך להעביר את הכסף בלי לשאול שאלות.
אלי אלאלוף: אני חייב לומר שאתה מאד מרגש.
אלי אלאלוף: ואנחנו מעריכים ויודעים מה יש מהעשייה וכל מילה שאמרת - - -
<לאה גולן: מר אלאלוף, כבוד יושב הראש, יש לנו כאן בוגר שהגיע במיוחד, הוא השתחרר מהצבא, להגיד כמה מילים.
<לאה גולן: אז אם יותר לו.
אלי אלאלוף: קודם כל עם הכומתה הזאת אנחנו כבר יודעים על המקום.
<דוד בידני: בגאווה.
אלי אלאלוף: מגיע לך להיות גאה בזה.
<דוד בידני: קוראים לי דוד בידני ואני בוגר של אור שלום.
מירב בן ארי: בוגר אור שלום באיזו מסגרת?
<דוד בידני: במסגרת משפחתונים.
<לאה גולן: מעון משפחתון.
<דוד בידני: מעון משפחתון באור שלום בחולון.
<לאה גולן: שזו מסגרת פנימייתית מוכרת.
<קריאה: קטנה.
<דוד בידני: אני יכול להגיד משהו אחד.
<דוד בידני: המקום הזה זה משפחה והיום אני קרוב לארבעה חודשים שיצאתי מהמסגרת בתור בוגר, לתוך דירת בוגרים שהעמותה נותנת לנו ואני חי שם עם אנשים מכל קצוות המערכת – מאמונה ועד למשפחתונים – והמשפחתון עצמו לא עוזב.
<דוד בידני: הוא לא מרפה.
<דוד בידני: לא משנה אם אתה יוצא החוצה ואתה לא נמצא חלק מהמשפחתון.
<דוד בידני: אני יכול להגיד לך שאני, שבוע שעבר סיימתי קורס בעיר הבה"דים, ובערב, כשסיימתי את הקורס, אם הבית שלי התקשרה ואמרה לי – תבוא אלינו לארוחת ערב.
<דוד בידני: ואני יכול להגיד לך שאני, עם כל העייפות, רציתי לצאת, ללכת הביתה ולנוח.
<דוד בידני: איך שנחתתי מהרכבת בחולון, נסעתי ישר למשפחתון.
<דוד בידני: זה המשפחה שלי ואני יכול להגיד לך שאני נמצא במקום הזה יותר מאשר שאני נמצא בבית של אמא שלי.
<דוד בידני: כי בבית של אמא שלי אני לא יכול להיות.
<דוד בידני: יש לי משפחה שהיא כביכול משפחה שמאמצת אותי כבר 4 שנים והם מאמצים אותי מהכסף שלהם.
<דוד בידני: אין סבסוד, ואני, אם אני יכול לעזור להם מכסף שאני מקבל היום מהצבא, אני עוזר ואני נותן, אם אין לי גם.
<דוד בידני: ואני יכול להגיד לך שהמשפחתון נתן לי חינוך, כי היום הייתי מיועד והמשטרה אמרה שאני מיועד להיות עבריין ואני מיועד לשבת בכלא, והיום אני עם 12 שנות לימוד, עם תעודת בגרות מלאה, מתנדב כבר 4.5 שנים במשטרת ישראל.
<דוד בידני: פיקדתי שבעה וחצי חודשים על בסיס שמונה כ-150 מתנדבים.
<דוד בידני: קיבלתי מצטיין מרחבי.
<דוד בידני: אני עובד בתור מאמן כדורגל ואור שלום, תודה לאל, עזר לי לקבל איזה שהוא מימון מתורם מיוחד שמימן לי יותר מחצי מהכסף של הקורס שעשיתי בוינגייט, כי להיות היום מאמן כדורגל.
<דוד בידני: המשפחתון הזה תרם לי רבות, ומה שאני שומע כאן כרגע, זה באמת, כאילו אני מאושר שיש אנשים כמוכם שנמצאים בכלל בכנסת ודואגים לנו.
<דוד בידני: אני אגיד לך שמבחינתי אנחנו היינו בצבא, יצאנו למקום שנקרא רוח במדבר.
<דוד בידני: אני לא יודע אם אתם מכירים אותו.
אלי אלאלוף: במקרה.
מירב בן ארי: במקרה הוא בנה אותו, אבל יצא לך טוב.
<דוד בידני: אוקיי.
<דוד בידני: כשאנחנו הגענו לשם, אני התחננתי למפקדים שאני אהיה בחברה שמעבירים פעילות לחברה של הפנימייה שם.
<דוד בידני: כי אני מבחינתי זו הייתה סגירת מעגל כדי לעזור לילדים האלה להבין בדיוק איפה הם נמצאים עכשיו ואיפה הם יכולים להיות.
<דוד בידני: ואני אספר לך סיפור קטן, ממש בקצרה.
<דוד בידני: היה איזה יום אחד שנקרעו לי נעלי הספורט במשפחתון ואני באתי לאם הבית שלה ואני אמרתי לה – נקרעו לי הנעליים, אני צריך נעלי ספורט, אני לא יכול ללכת ככה.
<דוד בידני: אז היא אמרה לי נכון, אתה צודק, אבל רק ב-10 ייכנס לנו כסף.
<דוד בידני: והיא הבינה שיש כל מיני בעיות ועם הכרטיס אשראי שלה היא הלכה וקנתה לי נעליים איתי ביחד.
<דוד בידני: הם נותנים כסף מהכסף שלהם כדי שיהיה לנו טוב.
<דוד בידני: וזה המקום הזה.
<דוד בידני: המקום הזה הוא מקום טוב, חד וחלק.
אלי אלאלוף: תודה, תודה רבה.
אלי אלאלוף: אתה מרגש מאד.
מאיר כהן: גאווה גדולה.
אלי אלאלוף: אתה חבר שלי, אז מותר לך - - -
<קריאה: בסדר, חבר שלך, אבל יש דברים שצריכים להיאמר כאן לפרוטוקול.
אלי אלאלוף: גם לי יש דברים לעוד דיון ואנחנו לא נסגור את הדיון היום.
מירב בן ארי: כן, על מעון רעות.
מאיר כהן: מה עם רעות?
מירב בן ארי: לא, רעות זה בנפרד.
אלי אלאלוף: תראו חברים, יוצאים מפה רק מעודדים כדי לעשות יותר, שיהיה ברור.
אלי אלאלוף: לא להתחשבן.
אלי אלאלוף: מה שאני מבקש דבר ראשון, שאנחנו כחברי כנסת, כוועדת הכנסת, ביקשנו ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, לעשות בדיקה משלו, כדי לעשות בדיקה שתהיה עם השלכות על כל המערכת.
אלי אלאלוף: עמי פה.
אלי אלאלוף: הם נמצאים והם יעשו את הבדיקה, יתאמו את זה אתכם, יבדקו גם את המקרה הספציפי של אור שלום, אבל אנחנו רוצים לעשות בדיקה מטעם ועדת הרווחה של הכנסת.
מאיר כהן: אפשר לבקש שבבדיקה תתנו לנו נתונים מה-OECD לגבי תעריפים?
<קריאה: זה מייקר את הבדיקה.
מאיר כהן: כן, אבל זה - - -
<קריאה: זה יאריך את משך הבדיקה פשוט.
אלי אלאלוף: מותר לנו אחר כך לתת המלצות.
מאיר כהן: סקירה משווה מתבקשת.
קארין אלהרר: אני רק רוצה לבקש, אדוני, אני מברכת על הבדיקה, היא חשובה.
קארין אלהרר: אני רוצה לבקש בנוגע ל-1.6 מיליון שקלים, בנוגע לאותם עשרות ילדים, אני מבקש שהמשרד יעשה פעולה פרו-אקטיבית כדי למצוא אותם.
אלי אלאלוף: דבר שני, אנחנו ניתן לכם חודש להביא לנו את הפתרונות המקובלים על שני הצדדים – משרד ואור שלום ואנחנו נקיים פה דיון תוך חודש.
אלי אלאלוף: מה שצריך במקביל, זה לא אומר שאנחנו לא לרשותכם.
אלי אלאלוף: מה שצריך במקביל, לפעול גם בקרב האוצר וגם בקרב משרד הרווחה וגם בכל מערכת שתמצאו לנכון להפעיל אותנו, אני מרכז את זה בשם החברים שלי ואנחנו נפעל כדי לקדם את הנושא.
אלי אלאלוף: מאד חשוב לנו שהמקרה הספציפי של טיפול בעמותה שנחשבת למצוינת – אני לא אומר שיש שירות סביר – היא מצוינת.
אלי אלאלוף: אני מכיר את האנשים, כולל יושב הראש ויושב הראש הקודמת של העמותה.
אלי אלאלוף: אם אנחנו לא נצליח לעשות שהעמותה הזאת תתפקד באופן אופטימאלי, לטובת הילד, ואני אחזור – כל המקור שלנו, כל הכוח שלנו זה בזה שאנחנו מטפלים בילדים שזקוקים לנו, שתלויים בנו.
אלי אלאלוף: שאנחנו חייבים להם, לא לאף מערכת.
אלי אלאלוף: לא מעניינת אותי מערכת ממוחשבת, לא ממוחשבת, וכפי שהיה בדיון הקודם, שגילינו שיש 3,000 ילדים שלא יודעים איפה הם.
קארין אלהרר: ילדים נטושים.
מירב בן ארי: מדהים, כן.
אלי אלאלוף: ילדים שמכפילים את מספר הילדים שבאומנה, בעצם.
אלי אלאלוף: אז אנחנו רוצים להמשיך בזה ולטפל בזה.
אלי אלאלוף: דבר נוסף, אני מבקש שבחודש הזה תגיעו לסיכום על החובות שהצטברו בגלל איחורים בתשלום, בגלל חובות הבנקים ובגלל העלויות השונות שנוצרו באור שלום ושהמשרד יימצא את הפתרון לפתור את זה.
אלי אלאלוף: ואני חושב חוזר – לפתרון של החובות האלה, השיפוי של המשרד חייב להיות מלא ולא על חשבון התרומות.
אלי אלאלוף: כשתורם יודע שהכסף שלו הלך לכסות גירעונות של המערכת הממשלתית, הוא יברח.
קארין אלהרר: הוא לא יתרום.
אלי אלאלוף: אני יודע את ההוראות שקיבלתי בעבר.
אלי אלאלוף: ולכן אני אומר, רק המשרד יכול.
אלי אלאלוף: אל תתחלקו בשום חוב.
אלי אלאלוף: רק המשרד יכול לתת את השיפוי הנדרש ולהתחייב לשיפוי הזה כדי לכסות את הגירעון, ואני מזכיר – חודש.
מאיר כהן: פריצקי, יש - - -
אלי אלאלוף: ולא, אני אהיה יחד עם חבריי, אנחנו נפעיל את כל השפעתנו בכנסת כדי להשיג את זה.
מאיר כהן: אדוני יושב הראש, למרות הלחץ, פריצקי – אתם במהלך של בדיקה כזאת, או שדברי יושב הראש חולפים ליד אוזניך?
אלי אלאלוף: לא, לא, הוא לא כזה.
מאיר כהן: אני יודע שהוא לא כזה.
<חנן פריצקי: שום דבר ממה שיושב הראש אומר לא חולף ליד אוזני.
מאיר כהן: אם כך?
<חנן פריצקי: אנחנו נבדוק את עצמנו.
<חנן פריצקי: אם נצטרך ארכה - - -
מאיר כהן: אבל עד עכשיו לא נעשה תהליך של בדיקה?
<חנן פריצקי: אנחנו התחלנו בבדיקה.
ענת ברקו: אז רגע, באמת תוך חודש הם יוכלו לבוא עם הנתונים האלה?
ענת ברקו: כי בסך הכל רוצים לעזור להם.
אלי אלאלוף: חברה, הזמן גם עולה להם כסף.
אלי אלאלוף: הזמן זה גם סבל לילד.
אלי אלאלוף: פה אי אפשר.
אלי אלאלוף: ואני חוזר, מעניין אותי אור שלום, אבל לא אור שלום, בלי לפגוע בכם, אלא כל הילדים של המערכת.
אלי אלאלוף: תארו לכם שיש להם את 25-30% מילדי האומנה, זה פה.
אלי אלאלוף: זה לא סתם ארגון.
אלי אלאלוף: זו אחריות אדירה עליהם, וכשהמדינה מוצאת פתרון באומנה, המדינה לא מוציאה כסף על פנימייה, שזה כפי שאמרתי ולא היית פה, אני רוצה לחזור – בין 4,000 - - -
ענת ברקו: אני רוצה להדגיש שאני לא חברת ועדה ואני באתי בגלל נושא הדיון, שהוא מאד חשוב.
אלי אלאלוף: אני יודע את הרגישות שלך.
ענת ברקו: ויש לי ועדת חוץ וביטחון ואני בכל זאת נכנסתי.
אלי אלאלוף: ולכן אני בא ואומר, הנושא הזה חייב להיות בטיפול.
אלי אלאלוף: אנחנו תוך חודש נתכנס שוב.
אלי אלאלוף: כל חומר שתמצאו לנכון להעביר לנו, כל תלונה, תעבירו לנו.
אלי אלאלוף: אנחנו נרכז את זה פה יחד, ולפי הצורך אני אפעיל גם את החברים שלי, כי אני יודע כמה הם מחויבים לנושא.
אלי אלאלוף: אנחנו נקיים עוד חודש – תרשמו, יום קדימה או יום אחורה.
אלי אלאלוף: טוב, ברשותכם, אני פותח את הישיבה.
אלי אלאלוף: אנחנו היום ה-16.8.2016, י"ב באב תשע"ו, השעה 10:01.
אלי אלאלוף: בוקר טוב לכל המשתתפים ואני מודה לכם שבאתם.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאנחנו מקיימים דיון שאני מקווה שיהיה ענייני, המטרה זה לבדוק דברים, ללמוד, לתקן, וללכת הלאה.
אלי אלאלוף: אנחנו לא התכנסנו כדי לשפוט מישהו, כדי לשפוט מצב, רק לציין אותו ולחפש דרכים ללכת הלאה לטובת כל הציבור, וזה באמת תרתי משמע, היום כל עם ישראל זקוק לאמון של מערכת המזון שלו.
אלי אלאלוף: הליקויים שהתגלו בחודש האחרון, היה צפוי שיהיו תמיד ויהיו תמיד, אני לא משלה את עצמי, אבל אנחנו אמורים לדעת להתמודד עם זה, למנוע את זה, וכשקורה, חס וחלילה, שנדע לטפל בדרך הנכונה ללא עיכובים וללא פגיעה בציבור.
אלי אלאלוף: אומרים שהקיץ זה בדרך כלל התקופה הכי קשה לזה.
אלי אלאלוף: מצטרפים חברי הכנסת, חיכיתי שכולם יהיו, אז אני אגיד קודם כל שלום להם.
אלי אלאלוף: אני מכיר את חברי הכנסת, הם ירשו לי להתחיל בחברות הכנסת, חברת הכנסת יעל גרמן, חברת הכנסת שולי מועלם, חבר הכנסת יגאל גואטה וחברי ידידי חבר הכנסת מאיר כהן.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שהמערכת של בריאות הציבור היא מורכבת מאוד, היא רחבה מאוד.
אלי אלאלוף: לי היה בית ספר מדהים לפני שנה וחצי, שהתחלנו בחוק בריאות הציבור בנושא המזון.
אלי אלאלוף: עבדנו, לא זוכר בשעות, אם זה 350 או 400 שעות, זה גם 300 ומשהו סעיפים שונים, בנושא של הקלה ביבוא מזון, גם היבש וגם הרגיש וגם הבשר וגם הדגים.
אלי אלאלוף: והחוק הזה, שהתקבל אחרי עבודה מאומצת של כל המערכות, אני חייב לציין, ככה למדתי על המורכבות של הנושא הזה, אם זה ודאי משרד הבריאות ומשרד החקלאות, אבל גם הנציגים של המפעלים.
אלי אלאלוף: אני ראיתי בזה השקעה מאוד מאוד רצינית של הגופים.
אלי אלאלוף: נעזרנו אחד בשני כדי לייצר חוק שאני מקווה, בספטמבר, ייושם.
אלי אלאלוף: אבל אי אפשר, בתחום שאתם מתפקדים, אתם המפעלים והרגולטור, שהוא אחראי.
אלי אלאלוף: והכנסת כמחוקקת, להשאיר תקופת ביניים.
אלי אלאלוף: תקופת ביניים זה מה שקרה פה, מצד אחד פגיעה בציבור, פגיעה כלכלית במפעלים, ולבי במיוחד עם העובדים של המפעלים, שתדעו.
אלי אלאלוף: אני סירבתי לקיים דיון מוקדם יותר כי אמרתי שאני מאמין ביכולת של המפעלים להתמודד עם האתגר שנפל עליהם, שהוא היום בעיה, אני מקווה שהוא יהפוך לאתגר שיתגברו עליו ושנוכל להחזיר את אמון הציבור במוצרים אלה ואחרים.
אלי אלאלוף: זה ברור שאחת הבעיות שלנו, במדינה בכלל, זה כשיש יותר ממשרד אחד שמטפל בבעיה.
אלי אלאלוף: אנחנו לא יודעים לעבוד בצוות, לא תמיד בתיאום.
אלי אלאלוף: אני מזהה פה בינתיים, אם יתקנו אותי, את משרד החקלאות ומשרד הבריאות ומשרד הכלכלה, עכשיו עבודה ורווחה, ומשרד המשפטים ומשרד הפנים, וכל זה בתיאום מלא כדי שבסוף הקופסה של אוכל זה או אחר שייצא לשטח לא תסכן מישהו שישתמש בו.
אלי אלאלוף: לכן צריך לעבוד על מערכת השילוב הזאת הנדרשת.
אלי אלאלוף: אני גם בא ממערכת פוליטית, לא הרבה זמן בה, אבל אנחנו חשבנו על זה ולכן הצענו, בהסכם הקואליציוני, בין הליכוד לכולנו, אני שייך לכולנו, להקים רשות לאומית לפיקוח על המזון, בדומה למה שקורה בעולם המתקדם ביותר, אירופה, ארצות הברית.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שזה ייקח זמן והתהליך שהתחלנו לפני שנה זה כבר פרי של עבודה של צוותים שונים, שמ-1982, חברים, דנים בנושא הזה של הקמת רשות לאומית לפיקוח על המזון, כדי שגם המערכת תדע לתפקד, אבל גם משתמש המערכת יידע לתפקד מולה.
אלי אלאלוף: מה שגילינו בעבודה שעקבתי, מאז האירוע הראשון שהיה בחודש האחרון, זה שכשזה התגלה הדיווח לא היה נהיר, מובן, אוטומטי.
אלי אלאלוף: משרד הבריאות קיבל באיחור.
אלי אלאלוף: דווקא אני חושב שמשרד הבריאות בדברים האלה הגיב יחסית נכון.
אלי אלאלוף: אני לא אומר שהמערכת היא אופטימלית, ודאי שלא, אבל אני סומך על האחריות של המערכות כדי להתמודד עם דבר כזה, עם מצב כזה.
אלי אלאלוף: אני גם רוצה את הפרופורציות להחזיר לדיון הזה.
אלי אלאלוף: חברים, חוץ משני ילדים שהגיעו לבית החולים בגלל חלב נאקות, לשמחתנו לא הגיעו לבתי חולים.
אלי אלאלוף: אני אומר, כאיש, בגילי מותר לי להיות קצת אחראי יותר, הפחד זה לראות אנשים שנוהרים לבתי חולים.
אלי אלאלוף: אז נכון שמבחינת שקיפות זה לא היה הכי טוב, זה נכון שמבחינת הפגיעה באמון הציבור זה נורא.
אלי אלאלוף: זה נכון, יש הרבה מאוד טיעונים, ואני לא אקח לבד את רשות הדיבור, אני חושב שהדיון הזה היום צריך להביא אותנו למצב של המלצות למהלכים מיידיים, לתקן מה שניתן לתקן עכשיו, לאפשר למפעלים לחזור לעבודתם ללא סכנה, חס וחלילה, של לסכן את הציבור, ולהמשיך לעשות מעקב.
אלי אלאלוף: אני מראש אומר, והוועדה שלנו אוהבת את זה, נמשיך לעשות מעקבים על כל התקלות שהיו עד עכשיו.
אלי אלאלוף: אז ברשותכם, אני אתן את רשות הדיבור קודם כל למנכ"ל משרד הבריאות, שבאמת פינה את זמנו, לבקשתי האישית.
ג'מאל זחאלקה: אתה חורג ממנה
ג'מאל זחאלקה: גך היום.
ג'מאל זחאלקה: כל פעם שנכנס חבר כנסת אתה - - -
אלי אלאלוף: אני לא פספסתי אותך, ג'מאל, המשפט שלי לא נגמר.
אלי אלאלוף: אבל אם זה חשוב - - - אל"ף, זה חשוב - - -
ג'מאל זחאלקה: לא, כי אתה - - -