GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יובל לנדשפט: המשפט לסיכום הוא – אין ספק שנושא של קנביס לשימוש רפואי שקיים עד היום, וקנביס רפואי, התקדם מאוד בארץ.
<יובל לנדשפט: הדבר האחרון שאנחנו רוצים לראות פה זה מהירות מטורפת של ריצה עיוורת, לטובת כולם.
<יובל לנדשפט: זה בטח שלא לטובת המטופלים.
<יובל לנדשפט: אני אומר את זה בשיא האחריות, שאנחנו מנסים לעשות את הכול בסופר שעות עבודה במסגרת כוח האדם הסופר מצומצם של היק"ר הענק הזה, שמונה פחות משישה אנשים – חוץ מהכול, ממיקור חוץ – זה היק"ר.
<יובל לנדשפט: נכון שעכשיו, עם החלטת הממשלה שעברה לפני חצי שנה, אנחנו או-טו-טו נקבל את האמצעים ואז הכול ירוץ יותר.
אילן גילאון: בכל הרצינות, אתם מטפלים במדיניות היק"ר, לא במדיניות של מדינת ישראל לגבי קנביס - - -
אלי אלאלוף: גברת, רצית להתייחס?
<ענת אבישר קורן: בהחלט.
<ענת אבישר קורן: שמי ענת אבישר קורן, אני בת 35, אני חולת פיברומיאלגיה וטרשת נפוצה.
<ענת אבישר קורן: את הטרשת הנפוצה קיבלתי במתנה ממשרד הבריאות כי לקחו ממני את 40 הגרם שאני מקבלת במהלך הריוני עם בתי שנמצאת כאן בחוץ.
<ענת אבישר קורן: תוך חודש הייתי בכיסא גלגלים, נאלצתי להגיש בג"ץ מכיסא הגלגלים כיוון שאף אחד לא הרים טלפון לאף רופא מטפל, כולל פרופ' אלחלל בהדסה שהרים אליך טלפון, פרופ' אפק, אישית – הרים אליך טלפון כדי להבין איך לקחו למטופלת שלו תרופה מבלי להרים אליו טלפון, במהלך ההיריון.
<ענת אבישר קורן: גרמתם לי להתפרצות טרשת נפוצה, מחלה עצבית קשה אשר אוכלת לאיטה את מערכת העצבים המרכזית שלי.
<ענת אבישר קורן: יובל לנדשפט, אתה אחרי לזה; פרופ' אפק, אתה אחראי לזה; אם ליצמן היה כאן הייתי אומרת שגם הוא אחראי לזה.
<ענת אבישר קורן: אין ועדת ערר, אין דבר כזה.
<ענת אבישר קורן: זה קשקוש שממציאים אותו.
<ענת אבישר קורן: אין דבר כזה.
<ענת אבישר קורן: אין אף מומחה בתוך יק"ר שהוא מומחה לבעיות עצביות ו/או למחלות אוטואימוניות, שעבורנו החולים הללו זו תרופה מצילת חיים, לא מקלה תסמינים, לא נעלי בלט.
<ענת אבישר קורן: פשוט מצילת חיים, מונעת התקפים.
<ענת אבישר קורן: מונעת התקפים, ההתקף הבא יכול לקחת לי את הסרעפת.
<ענת אבישר קורן: חבר'ה, ההתקף הזה כמעט לקח.
<ענת אבישר קורן: עובדה.
<ענת אבישר קורן: הכול כתוב, הכול נמצא בתיקים של הדסה, אתם מוזמנים להסתכל.
<ענת אבישר קורן: שלחתי אליכם את זה.
<ענת אבישר קורן: לאחר מכן הגשתי בקשה להגדלה, כיוון שפרופ' קרוסיס בהדסה, המומחה מספר אחת בארץ לטרשת, ביקש עבורי הגדלה של הקנביס הרפואי.
<ענת אבישר קורן: רופאת הכאב המטפלת בי עוד מימי הפיברומיאלגיה כמובן מילאה את הטופס, כל הטפסים מולאו כהלכה.
<ענת אבישר קורן: מה קרה?
<ענת אבישר קורן: שבועיים לאחר מכן הגיעה תשובה שלילית מהיק"ר.
<ענת אבישר קורן: נאלצתי לערב את אילן גילאון, את שרן השכל, בערך 100 חברי כנסת, give-or-take, יושב-ראש הכנסת, ראש הממשלה, מבקר המדינה, "ידיעות אחרונות", ערוץ 10, ערוץ 2, ואני לא יודעת את מי עוד.
<ענת אבישר קורן: אני הייתי סמנכ"לית אגודת ההומואים, הלסביות, הבי והטרנס בישראל, ניהלתי ארגון זכויות אדם לפני גיל 30.
<ענת אבישר קורן: רבותי, אני לא טיפוס ששותק, והפעם מצאתי את עצמי נאלצת להגיש בג"ץ מכיסא גלגלים על תרופה מצילת חיים כי במהלך הריוני פקיד אצלכם הרהיב עוז.
<ענת אבישר קורן: אתם מדברים על אתיקה רפואית?
<ענת אבישר קורן: - -
<פרופ' ארנון אפק: אני לא מבין למה אני צריך לספוג את זה.
<פרופ' ארנון אפק: יש גם קצת כבוד.
<ענת אבישר קורן: - - אתיקה רפואית אינה יכולה להתנהל כך.
<ענת אבישר קורן: רופא צריך להרים טלפון לפני שהוא מבטל לפציינט, רופא חייב להרים טלפון לרופא מטפל.
<ענת אבישר קורן: פקיד חייב להרים טלפון.
<ענת אבישר קורן: הם לא עושים את זה.
אלי אלאלוף: יש לי בקשה אלייך.
<ענת אבישר קורן: צר לי.
<ענת אבישר קורן: פגעו בי.
<ענת אבישר קורן: פגעו בילדתי שנולדה 1,800 קילו, בגללם.
אלי אלאלוף: גברת, אני מבקש ממך.
אלי אלאלוף: הסיפור האישי שלך מאוד כואב.
<ענת אבישר קורן: כל חטאי היה לצאת מהבית ולעבור תאונת פגע וברח.
<ענת אבישר קורן: זה כל מה שקרה לי.
אלי אלאלוף: גברת, אני מבקש.
אלי אלאלוף: את רוצה לסכם את הנקודה שלך?
אלי אלאלוף: יש לך בקשה מיוחדת?
<ענת אבישר קורן: יש לי בקשה.
<ענת אבישר קורן: הליך שקוף לחולה, רישיון קבוע לחולים כרוניים, להפסיק לענות אותנו פעם בארבעה חודשים.
אלי אלאלוף: אם זה סיפורים אישיים, אני לא נותן רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: יש זמן להערות כלליות.
<אלכסנדר לויטס: הערה כללית, לא לדבר על עצמי.
<ד"ר איליה רזניק: אני רוצה להתייחס.
אלי אלאלוף: אתה קיבלת רשות הדיבור?
אלי אלאלוף: קודם כול לא קיבלת.
אלי אלאלוף: אני מודיע לכם.
אלי אלאלוף: יש לנו חמש דקות.
אלי אלאלוף: אחרי החמש דקות חברת הכנסת שרן השכל תסכם את הנקודה ואני מסכם את הדיון ואנחנו סוגרים את הישיבה.
<קריאה: מה עם ילדים נכים שזקוקים לטיפולים?
אלי אלאלוף: מה עוד, גברת?
<רותי פרמינגר: רותי פרמינגר, ארגון נפגעי פעולות איבה.
<רותי פרמינגר: רציתי לדעת מה הדרך לקבל או להגיע לנושא של התוויה לקטועים.
אלי אלאלוף: נציג הרוקחים, בבקשה.
אלי אלאלוף: אדוני.
<גיל לוקסנבורג: שמי גיל לוקסנבורג, אני מטופל מהראשונים בישראל ואני רוצה להציף נקודה אחת וממש דרך הסיפור האישי אבל לא בעניין האישי.
<גיל לוקסנבורג: קודם כול, כל הכבוד ליובל לנדשפט, ראש יחידת הקנביס הרפואי, על השינוי שהוא עושה.
<גיל לוקסנבורג: באמת, היחידה הוסמכה על-ידי החלטת ממשלה לעשות הסדרה של התחום, דבר שלא היה פה קודם, בהמלצה של הוועדה הזו.
<גיל לוקסנבורג: מה שהם לא הוסמכו והם כן עושים זה לנהל את התחום.
<גיל לוקסנבורג: בשביל לנהל את התחום זה לאחר הסדרה וזהו שינוי חקיקה של פקודת הסמים.
<גיל לוקסנבורג: מה שקורה פה זה שהחליטו פקידים – וכן, אני מעז להגיד פקידים כי זה התפקיד שבו אתם יושבים שם במסגרת היק"ר; לא כי זה תפקיד המקצוע שלכם - -
<יובל לנדשפט: כן, אתה צודק.
<יובל לנדשפט: אנחנו פקידי ממשלה.
<גיל לוקסנבורג: - - ואותם פקידים עושים עבודה בניגוד לחוק – נכון, בהחלטת ממשלה הם מסדירים את התחום.
<גיל לוקסנבורג: כל הנושא של GMP, של תקנים, של איך לעשות וכו', זה במסגרת החלטת הממשלה.
<גיל לוקסנבורג: הקביעה האם כן לאשר את הרישיון שלי או לא, לא בסמכותכם, לא לפי פקודת הסמים כפי שהיא כתובה היום.
<גיל לוקסנבורג: מה שכן חשוב לי לציין זה שהם במו-ידם, אחרי 11 שנים של טיפול במינון קבוע על-ידי הצוות הרפואי שלי, החליטו לחתוך לי את המינון בחצי, להעביר אותי לרופאה מומחית אחרת מטעמם, לעבור בדיקה של נרקולוג, רופא התמכרויות מטעמם, ואז אמרו לי: נסגור מתחת לרדאר, מאחורי הקלעים, אם אתה תעביר את הדברים ותעשה שקט אנחנו לא נתערב בוועדת ערר.
<גיל לוקסנבורג: אוקיי.
<גיל לוקסנבורג: ואז לרופאה שלי אמרו שמעולם לא היה לי הרישיון במינון המלא.
<גיל לוקסנבורג: שיקרו לה.
<גיל לוקסנבורג: אז יש פה מצג שווא לוועדה ומצג שווא לכולכם.
<גיל לוקסנבורג: תודה רבה לך.
אלי אלאלוף: סיכמנו שהמקרים האישיים זה לא לשולחן.
<ענת אבישר קורן: זה לא קרה רק לו.
<גיל לוקסנבורג: כל מה שאני מבקש זה שלא יהיו יותר מצגי שווא, זה בדיוק העניין.
<גיל לוקסנבורג: שורשו של העניין זה שהם פועלים ללא הסמכות.
<ענת אבישר קורן: ככה זה.
<ענת אבישר קורן: זו ההתנהלות.
<תומר מרציאנו: כל המטופלים בארץ עוברים את התהליך הזה.
<ענת אבישר קורן: אין שקיפות, הם עושים מה שבא להם.
אלי אלאלוף: לפני כמה דקות הזכרת לנו שניהלת מערכות, אז תחשבי על צורה יעילה של ניהול מערכות, כולל דיונים.
<ד"ר איליה רזניק: שמי ד"ר רזניק, אני רכז פורום קנביס ארצי ואני חבר בוועד המנהל של איגוד הקנביס הבין-לאומי.
<ד"ר איליה רזניק: אני מסכים עם כל מילה של ידידי גיל.
אלי אלאלוף: מה ההתמחות שלך, דוקטור?
<ד"ר איליה רזניק: אני פסיכיאטר ואני הרבה שנים עוסק בתחום הקנביס, ואני באמת מברך את היק"ר על התקדמות מאוד מאוד גדולה בתחום.
<ד"ר איליה רזניק: יחד עם זאת, זה בלתי אפשרי.
<ד"ר איליה רזניק: זה בלתי אפשרי שעל כל בקשה שנייה שלי אני מקבל מכתב שאחד מהמכתבים שהעברתי – נכה צה"ל מ"צוק איתן", שאף פעם לא פנה לרופא משפחה, בחיים לא פנה, תיק ריק, והוא היה ביחידה לתגובות קרב, הוא צריך לחכות עוד שנה לקבל רישיון לקנביס.
<ד"ר איליה רזניק: לא ייתכן שהפקיד הזה – זה פקיד במסווה של רופא – הוא יגיד לי איך לטפל בנכה הזה.
<פרופ' ארנון אפק: סליחה, את ההנחיה הזו נתנה קבוצת מומחים פסיכיאטרים, אישרה המועצה הלאומית לפסיכיאטריה.
<פרופ' ארנון אפק: לכן, להגיד שפקיד עשה את זה, זה לא נכון.
<ענת אבישר קורן: איפה הערר במקרה ספציפי?
<פרופ' ארנון אפק: אין לי בעיה להגיש ערר.
<ד"ר איליה רזניק: ואני לא מסכים עם יובל.
<ד"ר איליה רזניק: אין מקרה כזה שאתם משתמשים כמטפל by proxy במטופלים.
<ד"ר איליה רזניק: אתם לא צריכים את זה.
<ד"ר איליה רזניק: בעז לב, בישיבה האחרונה של ועדת הבריאות אמר את זה.
<ד"ר איליה רזניק: לא ייתכן, אנחנו לא רוצים את התפקיד הזה, תוותרו על התפקיד הזה, אל תהיו מפקחי-על כי אתם לוקחים אחריות יתר.
<ד"ר איליה רזניק: היא תתבע אתכם והיא תהיה צודקת.
<ד"ר איליה רזניק: תתנו את זה לרופאים, בינתיים 27 רופאים, אחר כך יהיו רבים יותר, ואני מסכים לקחת חלק בקורס אבל לא ייתכן שתמשיכו בפעילות הזאת.
<ד"ר איליה רזניק: על כל מכתב שלי שולחים סירוב.
<ד"ר איליה רזניק: לא ייתכן.
<ד"ר איליה רזניק: אני מבקש – תראו את החולים, תראו אותנו הרופאים, אל תתישו אותנו.
<ד"ר איליה רזניק: פשוט זה התעמרות מה שקורה עד היום ואי-אפשר להמשיך את זה הלאה.
<תומר מרציאנו: אני אגיד בקצרה כי אמרת שאין סיפורים אישיים.
<תומר מרציאנו: בהמשך לדבריו של הרופא.
<תומר מרציאנו: תומר מרציאנו, אני בן 27 מאילת, אני חולה בהידרדניטיס סופורטיבה, זו מחלה אוטואימונית כרונית נדירה שנחשבת גם יתומה, אין מספיק חולים כדי שמישהו יפתח מחקר במחלה.
<תומר מרציאנו: אני עברתי טיפול חצי שנה בקולורדו בשמן קנביס ובכמויות מאוד מאוד גבוהות ואחרי שלושה חודשים הצלחתי להגיע למצב של נסיגה של 95% מהמחלה, שאף אחד בעולם היום לא יודע מה התרופה שלה.
<תומר מרציאנו: מחלה שעושה לי חורים פיזיים בגוף.
<תומר מרציאנו: אם יש פה אנשים שמכירים את מחלת הקרוהן, אם יש בקרוהן כיבים בקיבה לי יש את הכיבים האלה על העור.
<תומר מרציאנו: אני חבוש מתחת לבגדים בתחבושות 10X10 שאתם לא רואים.
<תומר מרציאנו: אני מהבוקר עד הלילה סובל מכאבים ואני מטופל בליריקה, טרמדקס, פרקוסט ו-you name it – בין אם זה התרופות האלה, בין אם זה אלה.
<תומר מרציאנו: מה שקרה כרגע עם היחידה, עם היק"ר, זה שההתנהלות שלהם גרמה לרופא שלי לסרב לראות אותי יותר.
<תומר מרציאנו: הרופא שלי, אחרי שהם סירבו לבקשה שלו, שהוא אמר לי: תשמע, אני מבין שזה הדבר היחיד שיכול לעזור לך, אני אמליץ, הוא קיבל סירוב, הוא אמר לי, אני לא מוכן להתעסק בזה ביותר.
<תומר מרציאנו: שלח אותי לכל מיני מקומות, לשלוח מכתבים לפה, לשלוח מכתבים לשם, וכשחזרתי אליו בסוף אמרתי לו, אני מבקש ממך להציל אותי, להציל אותי מהחיים האלה שאני חי בהם, שאני בן 27 ואני תקוע.
<תומר מרציאנו: הוא אמר לי: תשמע, זה יעלה לך 6,000 שקל כי מה שאתה מבקש ממני זה סיוע רפואי משפטי, כדי לרשום את הערעור ליק"ר.
<תומר מרציאנו: אחרי שהלכתי ממנו ולא היה לי את הכסף לשלם, הגעתי ליועץ-על בתחום, ליועץ-על בתחום רפואת העור.
<תומר מרציאנו: הוא אמר לי, אני ארשום לך את האישור, הוא רשם לי אותו על דף – יש לי אותו פה על חתיכת נייר – הוא אמר לי, אני לא רושם את זה במחשב כי אני לא יכול להכניס את זה במחשב וזה לוקח לי זמן של שמונה מטופלים, וגם כך המכתב הזה הולך לפח כי כשמשרד הבריאות מקבל את המכתבים שלי הוא פשוט מחזיר תשובה שלילית.
<תומר מרציאנו: הם לא אוהבים לקבל ממני מכתבים.
<תומר מרציאנו: ואני הגעתי למצב היום שאני חולה במדינת ישראל ללא רופא שמוכן לטפל בי בגלל ההתנהלות של המשרד הזה.
<תומר מרציאנו: ההתנהלות הזאת גורמת לרופאים לא לרצות לקחת אותי או אותנו בתור מטופלים.
<תומר מרציאנו: הם מדחיקים אותנו כאילו אנחנו פשענו במשהו, ואני לא פושע.
<תומר מרציאנו: אני בסך הכול אזרח, אני מנסה להבין אם אני בשר תותחים בתוך המלחמה שלכם לעשות הסדרה או שאני בן אדם שצריך לעזור לו, כי המטרה של רפואה בסופו של דבר היא לאפשר לי לתפקד.
<תומר מרציאנו: אני סטודנט, אני התחלתי ללמוד ביוטכנולוגיה וחקר מדעי הצמח במטרה לעשות מחקר בעצמי על המחלה שלי כי לאף אחד אין אינטרס.
<תומר מרציאנו: אם לא תאפשרו לי לקבל את הטיפול אני לא אוכל לעשות את המחקר הזה, אני לא אוכל להגיע למקום הזה.
<תומר מרציאנו: אתם מונעים ממני לחיות, להתפרנס, להתקיים.
אלי אלאלוף: תודה רבה, מרציאנו, באמת.
אלי אלאלוף: אדוני, לא ארוך, יש לך דקה.
<אלכסנדר לויטס: אם יש לי דקה תעצור אותי אחרי דקה, על השעון.
<אלכסנדר לויטס: שמי אלכסנדר סשה, שם משפחה לויטס.
<אלכסנדר לויטס: אז ככה, אני מסורב קנביס כבר ארבע שנים.
אלי אלאלוף: אתה משתמש בקנביס עכשיו גם?
<אלכסנדר לויטס: אני משתמש בקנביס, גם כשגרתי בארצות הברית צרכתי את התרופה הזאת.
<אלכסנדר לויטס: היא עזרה לי - - -
אלי אלאלוף: בארץ אתה משתמש בקנביס שלא דרך הטיפול הרפואי?
<אלכסנדר לויטס: כן, הייתה לי משטרה לפני כמה ימים.
<אלכסנדר לויטס: שש בבוקר, ארבעה דרדסים כחולים.
אלי אלאלוף: ארבעה שוטרים.
<אלכסנדר לויטס: באו שוטרים ועברו בארון התרופות שלי, אפילו הפכו את כל הבית, לא מצאו, הלכו.
<אלכסנדר לויטס: מה שרציתי להגיד – אני עשיתי אקספרימנט - -
עבדאללה אבו מערוף: מה הסיבה הרפואית?
<אלכסנדר לויטס: - - תקופה מאוד ארוכה קניתי קנביס בשוק השחור, וזה גרם לי לשיפור תפקוד קוגניטיבי כל כך חזק, שתפקדתי במשרדי ממשלה בתור מתורגמן בחקירות של משטרת ישראל, ברווחה, שירות מבחן, רק כי הייתה לי את השכטה הזאת בבוקר, וזה סיטואציה קפקאית.
<אלכסנדר לויטס: לא, זה לא מספיק.
<אלכסנדר לויטס: קנביס משפר את התקשורת במוח, מצמיח עצבים, קנביס - - -
אלי אלאלוף: סשה, תודה.
אלי אלאלוף: בבקשה, אחרון.
<ניר חיים אלישע: ברשותך, שלושה משפטים קצרים.
<ניר חיים אלישע: תודה, כבוד היושב-ראש.
<ניר חיים אלישע: ניר אלישע, מנהל תחום פניות, עמותת קנביס רפואי.
<ניר חיים אלישע: תודה רבה לכל חברי הכנסת שתמכו ועזרו בדרך והצהירו פה על הכוונות שלהם.
<ניר חיים אלישע: חשוב לי להבהיר רק כמה דברים.
<ניר חיים אלישע: תחום הנוחות, קודם נאמר פה.
<ניר חיים אלישע: זה לא תחום נוחות, זה עניין של חיים ומוות כלפי אנשים.
<ניר חיים אלישע: עצם השימוש בתחום נוחות מסביר על ההסתכלות של יק"ר כלפי הנקודה הזאת.
<ניר חיים אלישע: זה אחד.
<ניר חיים אלישע: דבר שני, הוזכרה פה ההתנהלות לגבי תעודות זהות.
<ניר חיים אלישע: עזבו את המקרים האישיים.
<ניר חיים אלישע: הוסבר פה הדרך שבה היק"ר מתנהלת.
<ניר חיים אלישע: זה אחד, ו-300 פניות ביום הוזכרו פה.
<ניר חיים אלישע: מדוע יש כל כך הרבה פניות?
<ניר חיים אלישע: למה יש עוד פניות חוזרות?
<ניר חיים אלישע: למה לא לאשר לאנשים רישיון לשנה למשל?
<ניר חיים אלישע: למה לחצי שנה?
<ד"ר איליה רזניק: הם מאשרים.
<ד"ר איליה רזניק: אחרי שלוש שנים מאשרים לשנה, אני יודע.
<ניר חיים אלישע: אני יודע אבל יש כל כך הרבה - - -
אלי אלאלוף: אני בולע איזו תרופה שאני לא יודע מהי על השטויות שלי זה כבר 20 שנה.
אלי אלאלוף: אתה יודע שכל חודש מבקשים ממני – תבוא, תתייצב.
אילן גילאון: קח קנביס, אלי.
אלי אלאלוף: כל חודש.
<ניר חיים אלישע: השאלה אם בן אדם שנקטעה ידו - - -
אלי אלאלוף: חבר'ה, תתרגלו, יש דברים.
אלי אלאלוף: אני לא נלחם בזה.
אלי אלאלוף: אני הולך, אומר שלום לרוקח, לרוקחת שלי.
<דנה בר-און: כבודו, זה לא פעם בחודש - - -
<ניר חיים אלישע: כל התהליך מחדש אחת לתקופה.
שרן השכל: כמה דברים לומר לקראת סיום.
שרן השכל: אנחנו לא חולקים על אנשי היק"ר שהעבודה שהם עושים היא מבורכת, שזה כן התקדמות בתחום, שזה כן פותח את כל הנושא הזה.
שרן השכל: אנחנו מסכימים אתם, אבל יש משהו שאנחנו לא מסכימים עליו, ומסביב לזה צריך להתנהל הדיון הזה.
שרן השכל: מה שאנחנו לא מצליחים להבין זה מין מחדל.
שרן השכל: איך יכול להיות, אלי, שהרופא שלך אומר לך כבר 20 שנה שאתה צריך לקחת משהו בשביל איזושהי מחלה שלך, ופתאום יגיע מישהו – בלי שהוא דיבר עם הרופא שלך, אפילו לא פעם אחת, בלי שהוא בדק אותך פיזית; הרי כדי לקבוע אם לקחת או לקבל תרופה צריך לבחון את הבן אדם, את הבריאות שלו, את הגוף שלו - איך יכול להיות שלפי הדף הזה שאני אביא לך, אתה תבוא ותחליט לפעמים בין חיים ומוות ולפעמים בין חיים נורמליים או לא נורמליים, על בסיס זה פשוט לבוא ולקחת לבן אדם את החיים.
שרן השכל: ועל זה אנחנו צריכים לבוא ולדבר, על הדבר הזה.
שרן השכל: על איך דבר כזה שרופאים או לא רופאים – אנחנו יודעים מה מתנהל, לא יודעים מה מתנהל שם – פשוט לוקחים את הדבר הזה מחולים.
שרן השכל: ואלי, אני יודעת, לא נעים לשמוע את הסיפורים האלה.
שרן השכל: לפעמים גם לא נעים לראות את האנשים האלה.
שרן השכל: אנשים, אם הם קטועי יד, או לפעמים הולכים מצחיק, ולפעמים לא מריחים טוב, וכל מיני דברים כאלה ואחרים, לפעמים לא נעים לנו לבוא ולראות אותם.
שרן השכל: אבל היום זה הם, מחר זה מישהו מהמשפחה שלנו, מחרתיים זה חבר קרוב.
שרן השכל: כל אחד יכול להגיע לסיטואציה הזו שלהם כמו כל אחד ואחד שיושב פה.
שרן השכל: וזה קל לבוא ולהגיד, אנחנו לא מאשרים או מקצצים את המינונים או לא מאשרים פנייה אחרי פנייה או בגלל תעודת זהות כזו או אחרת, כי אין לנו מספיק רופאים.
שרן השכל: זה התירוץ שהם השתמשו בו עכשיו, זו התשובה היחידה שאני קיבלתי בוועדה הזו – אין מספיק רופאים ובגלל זה פתחנו קורס.
שרן השכל: אבל מה הם אומרים?
שרן השכל: הם אומרים מצד אחד, רופאים לא רוצים להגיע לקורס הזה, זו הייתה תשובה אחת, והתשובה השנייה שהם נתנו היא באמת שקופות החולים לא משתפות פעולה איתם.
שרן השכל: שמענו גם על לאומית וגם על מכבי.
שרן השכל: מה עם קופת חולים כללית, ש-50% מהאזרחים נמצאים בקופת חולים כללית והם מסרבים לפעול בשיתוף פעולה איתם?
שרן השכל: אז בנושא הזה אנחנו מבינים שצריכים להיות שני פתרונות, אם זה מהקורס של הרופאים, שני פתרונות.
שרן השכל: אחד, תורידו את הסעיף הזה שקובע שקופת החולים צריכה לאשר את זה ופשוט תתנו לרופאים להירשם, או שתשבו עם קופות החולים ותסדירו את זה - -
<פרופ' ארנון אפק: ישבנו.
<פרופ' ארנון אפק: אז הסברתי.
שרן השכל: - - אבל עובדה שעדיין, הייתה פה נציגה ממכבי, על קופת חולים כללית גם דיברתם, אמרתם שזה בתהליך, הם עדיין לא אישרו את הרופאים שלהם.
שרן השכל: אני מציעה – אם אתם אומרים שהם לא מגיעים לקורס הזה כי הרופאים מפחדים, אני אביא לך כבר בשבוע הבא רשימה של 100 רופאים - -
<פרופ' ארנון אפק: מצוין.
שרן השכל: - - ופשוט תאשרו אותם בלי קופת חולים או בלי דבר כזה או אחר.
שרן השכל: אני אביא לכם.
שרן השכל: אני אביא לך, אלי, ואתה תעביר להם והם יאשרו רופא-רופא כדי שיגיעו לתוך הקורס הזה.
שרן השכל: זה פתרון שני שאני מציעה, חוץ מלהוריד את הסעיף של קופת חולים כללית.
<ענת אבישר קורן: ערר שקוף.
שרן השכל: שני דברים נוספים שאני חושבת שאנחנו צריכים לצאת איתם מתוך הוועדה הזו כדי שהמחדלים האלה ייפסקו.
שרן השכל: הראשון זה מינהל תקין ושקוף, זאת אומרת כמו שכל מוסד בממשלה הזו מתנהל, כך גם היק"ר צריך להתנהל.
שרן השכל: (מחיאות כפיים).
אלי אלאלוף: אתם רוצים שאני אגיד לכם את המשפט המחייב אותי?
אלי אלאלוף: אסור למחוא כפיים בכנסת.
אלי אלאלוף: דנה, תתרגלי לזה.
שרן השכל: אלי, המינהל התקין והשקיפות הזאת היא משהו הכרחי כדי שאנחנו אפילו נוכל לבוא ולפקח.
שרן השכל: לא יכול להיות שהם יגידו לנו משהו אחד, ואנחנו נגלה בשטח שקורה משהו אחר - -
שרן השכל: - - וללא השקיפות הזו אנחנו כחברי כנסת לא יכולים לבצע את העבודה שלנו.
שרן השכל: הדבר האחרון, אלי, זה מה שאמרתי לפני כן, וזה תת-ועדה שתבוא ותעקוב כל שבוע או כל שבועיים על העבודה שמתנהלת פה, בין אם זה אני או בין אם זה מישהו אחר שמוכן לבוא ולבצע את זה, על מנת לוודא שהדברים האלה פשוט ייפסקו כי מדובר פה בסוף בחיים של אנשים, ואם היום זה הם, מחר זה מישהו שקרוב לנו.
<ד"ר איליה רזניק: חיים של מאות אלפים, כן.
אלי אלאלוף: אני יכול לסכם, ברשותכם?
אלי אלאלוף: אני רוצה לקחת לבד את האחריות הזאת, אישית.
אלי אלאלוף: לכן אני ממליץ שלא תלכו לרוץ בכל מיני פינות של הכנסת הזאת כדי לקיים דיון כי הסמכות להחלטות היא פה.
אלי אלאלוף: אז זה בוועדה שלי ואני אחראי, ואני אישית אעשה מעקב כמו שאנחנו עושים בנושאים רבים.
אלי אלאלוף: אין מקום לוועדת משנה, אני רוצה ועדה מלאה לטפל בנושא של הקנביס הרפואי, חד-משמעית.
שרן השכל: אז אני מבקשת ממך בקשה קטנה, לפחות לכנס את זה אחת לחודש כדי שנוכל לדון בדברים ובכשלים שקורים.
אלי אלאלוף: אני אקבע את התדירות אבל אני אומר, האחריות היא של הוועדה הזאת ואל תלכו לשום פורום.
שרן השכל: צודק.
אלי אלאלוף: תלכו, כמה שתרצו לדון - -
שרן השכל: לא, אתה צודק במאה אחוז.
אלי אלאלוף: - - ולהרגיש רע ולהתמרמר, ומה שתרצו.
אלי אלאלוף: פה אני רוצה לקחת אחריות של הוועדה, והוועדה תטפל בזה באופן שיטתי ואנחנו נעבוד, ואני אומר לכם דבר שני, ותיקחו את זה בחשבון.
אלי אלאלוף: אני בהתכוננות שלי לקראת הישיבה של היום, אני הופתעתי מהצעדים המאוד מעשיים שמתקיימים במשרד הבריאות.
אלי אלאלוף: יש פה מהלכים שאתם לא מכירים – חבר'ה, תבינו – זה לא קל לקדם נושא שאף אחד לא העז לטפל בו לפני שלוש שנים או שנתיים.
<ענת אבישר קורן: משנות השבעים.
אלי אלאלוף: אז אף אחד לא רצה לטפל.
אלי אלאלוף: השר הזה, שהוא לא נוכח אז אני יכול להגיד מה שבא לי עליו, הוא היחיד שהרים את הכפפה ואמר, אני אטפל בקנביס הרפואי.
אלי אלאלוף: אף אחד לא העז לעשות את זה.
אלי אלאלוף: וזה לא תרבות הקנביס כמו ששרים אחרים ניסו להתבטא.
אלי אלאלוף: זו אחריות מאוד מאוד גדולה על כל אחד, ומי במשפחה שלו לא היה זקוק לקנביס רפואי.
אלי אלאלוף: לי לצערי בשלוש שנים האחרונות, ארבע פעמים, אז אני יודע, אני מבין את זה.
אלי אלאלוף: דבר שני, אני אומר לכם, היק"ר הזה בערבית המרוקנית שלי זה נהיה הקיר הנמוך, כולם מטפסים עליו ומטילים עליו אינסוף משימות, ואמרתי את זה.
אלי אלאלוף: אני אבקש מכם, תתנו לי פירוט מדויק מה תפקידכם, מה המשימות שהוטלו עליכם כדי שנבדוק מה כן נשאר ומה לא נשאר.
אלי אלאלוף: בזה ייכנס גם מה שאמרת, הנושא של השקיפות.
אלי אלאלוף: שנבין מה זה, מהו התהליך שקורה אצלכם.
אלי אלאלוף: אני יודע שבישיבה הקודמת אמרנו שאין מספיק כוח-אדם.
אלי אלאלוף: אז הגדילו, שמעתם בעצמכם, מ-20 ל-36, או מ-24, לא יודע.
אלי אלאלוף: הגדילו.
אלי אלאלוף: ואני יודע מה זה תוספת של תקן אחד היום, לצערי, למרות שאנחנו המדינה הכי חזקה בעולם לפי הגדרת כמה אנשים מוזרים.
אלי אלאלוף: אז תבינו את הנושא הזה.
אלי אלאלוף: אני גם מבקש, ואני אקח את זה על עצמי יחד עם יושב-ראש הוועדה לפניות הציבור, חבר הכנסת אייכלר.
אלי אלאלוף: כל מי שמרגיש שהטיפול שלו לקוי, אנחנו בוועדה לפניות הציבור ניתן התייחסות מיוחדת – אני אתאם את זה – כדי שנוכל להשיג באמצעות הוועדה והצוות שלה את התשובות הנכונות.
אלי אלאלוף: רק שם, חבר'ה.
אלי אלאלוף: אל תבואו אלי בטענות על דברים שלא עברו דרכה כי אני רוצה גם לטפל בנושא האישי ולא רק מה שאמרתי בהתחלה, לנושא המערכתי.
אלי אלאלוף: המקרים הספציפיים – באמת, גם אתם משרד הבריאות, פרופ' אפק, ואני יודע על שיתוף הפעולה שיש בינינו בכל מיני תחומים – במחלות מאוד מאוד מאוד עדינות, בעייתיות, יתומות, כפי שכל אחד מגדיר אותן, כדאי שתקבעו את האפשרות לפניות אישיות, פנים אל פנים.
אלי אלאלוף: תאפשרו את זה, תאפשרו למקרה, אם הוא מקרה אחד מתוך לא יודע כמה בודדים, תאפשרו את זה.
אלי אלאלוף: אנשים משתוקקים להכיר אתכם לטובת הטיפול האישי, תאפשרו את זה.
אלי אלאלוף: תקבעו בלוח הזמנים שלכם זמן הנדרש לאפשר לכמה אנשים.
<דנה בר-און: קבלת קהל.
אלי אלאלוף: יש פה עמותות שעובדות.
אלי אלאלוף: אני אומר, לפי מה שאני רואה את דנה פה, היא לא עושה כלום חוץ מאשר לעזור לאחרים.
<קריאה: דנה היא מלאך.
אלי אלאלוף: תאפשרו לבוא ולהציג בפניכם, לא רק באמצעות תיקים מסודרים, עם כל הדרישות.
אלי אלאלוף: תאפשרו להם להיפגש אתכם.
אלי אלאלוף: חסר לכם משרד, אני מעמיד את המשרד שלי.
אלי אלאלוף: תבואו לפה לאנשים, תאפשרו להם.
אלי אלאלוף: שמעתם.
אלי אלאלוף: רופא פשוט שאתם מבקשים ממנו הסברים, והסבר נוסף והמשך – חבר'ה, אין להם זמן, אני רואה את הרופא שלי, הוא לא מסתכל עלי.
אלי אלאלוף: אין לו זמן.
אלי אלאלוף: תתנו למקרים המאוד מיוחדים, מי שמגיע לקנביס הוא כולו מקרה מיוחד, אבל מתוך המקרים הקשים תאפשרו קבלת פנים, מפגש.
אלי אלאלוף: תתנו לרופאים האלה שמוכשרים גם את האפשרות לפגוש אנשים.
<פרופ' ארנון אפק: אין בעיה.
אלי אלאלוף: העלות הזאת המטורפת, 1,600, 6,000, למי יש את כל האמצעים האלה?
<פרופ' ארנון אפק: זה לא יהיה עוד.
אלי אלאלוף: אבל תבינו, כרגע זה מה שקורה.
אלי אלאלוף: אין לו את התשובה, הוא לא יודע אפילו.
אלי אלאלוף: אם הוא היה יושב אתך שתי דקות, ארנון, אני יודע שהיית מוצא בשבילו את התשובה, אבל זה החלק האנושי שנדרש מסביב לקנביס הזה.
אלי אלאלוף: אל תעשו מהקנביס הרפואי רק מרשם לבית מרקחת, זה לא יכול להיות, עד שזה ייטמע במערכת, בתודעה של הציבור, בתודעה של האנשים.
אלי אלאלוף: אני מאלה שאומרים, קנביס זה סם, ואף אחד לא יצליח לשכנע אותי עד שאני אעבור לעולם הבא.
אלי אלאלוף: זה סם.
<אלכסנדר לויטס: אז מה עושה אותי נרקומן?
<אלכסנדר לויטס: מה עושה אותי מסומם בדיוק?
אלי אלאלוף: לא אמרתי שאתה מסומם.
אלי אלאלוף: אמרתי שזה סם.
<אלכסנדר לויטס: אני תחת השפעה - - -
אלי אלאלוף: אבל הסם, זה דורש התמודדות אחרת מאשר התמודדות ביורוקרטית אדמיניסטרטיבית לפעמים כבדה.
אלי אלאלוף: אז תחשבו על הנושא הזה.
אלי אלאלוף: אני מבטיח דיון בחודש או בחודשיים הקרובים בטוח, אחרי שאני אעשה עבודה.
אלי אלאלוף: בעבודה שרשמתי לי, המשימות שלי זה לפגוש אחד-אחד מנהלי קופות החולים.
אלי אלאלוף: הם צריכים אותי בדברים, אני אפגוש אותם.
שרן השכל: נכון מאוד.
אלי אלאלוף: אני אלך לפי הצורך עם ארנון או מי שנמצא לנכון, לכל המנהלים הרפואיים של הקופות.
אלי אלאלוף: אני מוכן לפגוש, לעשות כנס רק של מנהלי בתי-חולים, שיביאו את הצרות שלהם למה קשה להם לעסוק בזה.
אלי אלאלוף: אנחנו נעשה עבודה, לכן אני לא מתחייב תוך חודש אבל אני אעשה לוח זמנים שיאפשר לנו לקדם את הנושא.
אלי אלאלוף: אני שוב רוצה במיוחד להודות לאנשים שזקוקים לקנביס הרפואי על המאמץ לבוא ולהסביר ולהיחשף בצורה שהיא מאוד קשה, אני מבין, עוד תלכו הביתה ותחשבו הרבה על כל מה שאמרתם.
אלי אלאלוף: תודה שאתם מאמינים שאנחנו נתמודד.
אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב לחבר הכנסת ד"ר עבדאללה אבו מערוף, ברוך הבא, ברוכים הבאים לכולם.
אלי אלאלוף: שיהיה לנו שבוע יותר טוב מאשר התחיל, לצערנו.
אלי אלאלוף: היום ה-9 בינואר 2017, י"א בטבת תשע"ז, השעה 09:02.
אלי אלאלוף: אנחנו אמורים לדון ומקווה לסיים, בהצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 28) (כריות הביטחון לקרנות פנסיה ותיקות), התשע"ד-2014 (מ/831).
אלי אלאלוף: אומרים לנו שהגעתם לאיזה סיכום – חלקם בהכנעה, חלקם בהסכמה, חלקם בשכנוע – אז בואו נבקש מנציג האוצר, מר הראל, תציג לנו את הסוגיות שהיו לטיפול, מה סיכמתם, ואז אולי נסכם גם.
<הראל שרעבי: הראל שרעבי, רשות שוק ההון.
<הראל שרעבי: היו שלוש סוגיות שנתבקשנו לברר, אם כי אני חושב שבדיון הקודם עלתה סוגיה מרכזית אחת.
<הראל שרעבי: שלוש הסוגיות כפי שאני מבין, האחת היא השאלה מה קורה כשיש שינוי בהתחייבויות כתוצאה נניח משינוי חקיקה, איך הדבר הזה משפיע על הכרית.
<הראל שרעבי: זה שינוי אחד.
<הראל שרעבי: השינוי השני הוא למעשה סוג של תיקון נוסח, סוג של טעות סופר שנשמטה בנוסח הקודם שנוגע לשיעור הריבית הרעיוני, ואסביר על מה מדובר.
<הראל שרעבי: הדבר השלישי נוגע ללב העניין, וזה הריבית שלפיה מחושבים המאזנים של הקרנות, זאת הסוגיה השלישית.
<הראל שרעבי: אני אתחיל מהסוגיה הקלה ואז נעבור לשתי הסוגיות האחרות.
<הראל שרעבי: הסוגיה של שיעור ריבית רעיוני למעשה נוגעת אך ורק לקרנות הפנסיה הוותיקות שאינן בהסדר ולגבי אלה שיהיו מעוניינות להצטרף בעתיד להסדר הכרית, כשההגדרה של שיעור ריבית רעיוני נוגעת לאופן שבו תחושב תקרת הכרית עבור אותן הקרנות.
<הראל שרעבי: ההגדרה הזאת אומרת שנחזור למאזן של שנת 2011 ונחשב למעשה שיעור ריבית קבוע אחד במקום עקום מצטבר, כשאותו שיעור ריבית יביא לכך שערך ההתחייבויות של הקרנות במאזן יהיה זהה לערך ההתחייבויות כפי שהוא חושב במאזנים בשנת 2011.
<הראל שרעבי: המטרה היא למעשה לצלם תמונה של ערך ההתחייבויות בשנת 2011, כדי שאותו צילום ישמש אותנו בשנים הבאות כשהקרנות הללו יצטרפו להסדר, כדי לדעת מהי תקרת הכרית שניתנת להם לפי השנה שבה הם מצטרפים.