GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעל סלנט: אני מבקש מהביטוח הלאומי לפתוח לפי רצונכם באמצעות מי שתרצו.
<יעל סלנט: בבקשה.
<שלומי מור: תודה רבה אדוני, עו"ד שלומי מור, המוסד לביטוח לאומי.
<שלומי מור: כפי שאדוני ציין, אנחנו מדברים על תיקון מאוד משמעותי וחשוב לפרק נכות כללית של חוק הביטוח הלאומי.
<שלומי מור: התיקון הזה נעשה אחרי שהביטוח הלאומי פרסם "קול קורא", שמע את הנכים, עשה בדיקה מאוד מעמיקה של צרכי הנכים לפי הפילוחים.
אלי אלאלוף: סליחה, אני מרגיש משפחתי עם שתי החברות שלי מהסיעה - טלי פלוסקוב ומירב בן ארי.
<שלומי מור: הבסיס, כמו שאדוני אמר, הוא תקציב של 300 מיליון שקלים שהוקצה לתיקון הזה, כאשר הביטוח הלאומי חילק אותו על מנת שלא תימצא קבוצה שאיננה מקבלת משהו מהתיקון הזה.
<שלומי מור: זאת אומרת, גם מי שעובדים, נכים שעובדים ייהנו מהתיקון הזה, וגם נכים שאינם עובדים ייהנו מהתיקון הזה.
<שלומי מור: התיקון הזה, מעבר לזה,
<שלומי מור: גם נועד לפשט ולפתור בעיות שאנחנו מצאנו – חוק לרון משנת 2007, 2008.
<שלומי מור: אני אזכיר שכבר ב-2008, בחוק לרון, ניסה המחוקק לעודד נכים לצאת לשוק העבודה, לחזור ולעבוד ולהתפרנס, ולא לדאוג מכך שקצבתם תיפגע.
<שלומי מור: לא לדאוג מכך שהם יישארו ללא המשענת של המדינה.
<שלומי מור: היום, בתום שמונה שנים, אנחנו בחנו את כל היישום של חוק לרון, ומצאנו לא מעט דברים שאנחנו חושבים שאפשר לשפר, שאפשר לייעל, ובאמת החוק הזה מביא בשורה נוספת לציבור הנכים, לציבור הנכים העובדים על מנת לעודד אותם ולאפשר להם לצאת לעבוד מבלי לחשוש מכך שהם לא יוכלו לחזור חזרה למערכת.
<שלומי מור: אני גם רוצה מאוד אישית להודות לייעוץ המשפטי של הוועדה, שגם סייע לנו, וגם חידד והביא את התוצר שמונח היום על השולחן שבאמת בעינינו כאמור זו בשורה לציבור הנכים.
אלי אלאלוף: היועצת המשפטית שלנו יעל סלנט, כבר מחמאות מההתחלה, אז מה יישאר בסוף....
<אורנה צח גלרט: אני רואת חשבון, אני נציגת לשכת רואה חשבון.
<אורנה צח גלרט: אני מתייחסת למה שדובר בישיבה הקודמת, בדיוק היא הופסקה ויש לי שתי הערות, שמרתי אותן כבר לביטוח הלאומי, ואני רוצה להגיד אותן גם פה.
<אורנה צח גלרט: קודם כל אני מאוד מברכת על התיקון הזה, אני מודה לביטוח הלאומי על ההקלות שהם עשו בחוק לרון, מה שכתוב פה תיקון לרון, כי הוא באמת קצת גרם לחששות אצל ציבור הנכים.
<אורנה צח גלרט: הנושא שאני רוצה להדגיש, הם אמרו, הביטוח כאשר הציג את החומר, הוא אמר עד 120.
<אורנה צח גלרט: זה נכנס לי אז באוזן, והנושא של העד 120 הוא קצת בעייתי, כי החוק הזה מדבר רק עד גיל פרישה.
<אורנה צח גלרט: גיל פרישה הוא אמנם נזיל, יכול להיות שהוא יגיע בסוף ל-120, אבל כרגע הוא ממש עוד לא.
<אורנה צח גלרט: ולכן מאוד חשוב להדגיש, שכל מה שאנחנו מדברים פה כולל ללא גבולות וכו', זה רק עד גיל פרישה, לפי חוק גיל פרישה רשמי.
<אורנה צח גלרט: כלומר, כל מי שבחוק גיל פרישה לא יעמוד בכללים של נכה כללי לפי ההגדרה הזאת, הוא כבר לא יהיה נכה זקן בגיל פרישה עם המשך ההטבות וכו' - כך אני מבינה, אלא אם כן יש לי טעות בהבנה.
<אורנה צח גלרט: הדבר השני שאני רוצה להסב את תשומת הלב, יש פה סעיף מאוד טוב של המשך הטבות במשך 36 חודשים, הוא סעיף מצוין.
<אורנה צח גלרט: הנקודה היא שהנושא הזה של הפטור מדמי ביטוח לא כל כך בא לידי ביטוי ברמה בשטח.
<אורנה צח גלרט: אני חושבת כשעושים תיקון כל כך טוב, צריך גם לוודא שהשטח יקבל את הפטור הזה מדמי ביטוח במשך 36 החודשים, זה עניין פרוצדורלי בביטוח הלאומי, אבל זה המקום להדגיש את זה.
<אורנה צח גלרט: אני מודה לכם.
<איתי קלטניק: קודם כל משרד הבריאות מברך על החוק ועל התוספת, כמובן אנחנו מאוד שמחים שמגדילים את הזכאות, החבר'ה זקוקים לכך.
<איתי קלטניק: יש סעיף ותיקון לחוק שמשפיע על קופות החולים, ולא ניתן על זה דגש.
<איתי קלטניק: כמו שאתם יודעים, קופות החולים נמצאים במצב כלכלי ופיננסי לא מזהיר.
<איתי קלטניק: סעיף 136 שמתקן את הזכאות לקצבת נכות 145% מההכנסה הממוצעת, ו-60% מההכנסה הממוצעת בעצם מגדיל את כמות האנשים הזכאים לקצבת נכות, כמובן שזה מבורך.
<איתי קלטניק: קופות החולים בחוק, לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, נותנות פטור מהשתתפות עצמית לנכים הזכאים לקצבת נכות ולמשפחותיהם.
<איתי קלטניק: מה שאומר, שבעצם קיים אובדן הכנסה לקופות החולים.
<איתי קלטניק: ממד אובדן ההכנסה – החוק הזה הגיע לידינו לא מזמן, והעבודה של מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
<איתי קלטניק: אנחנו עדיין בודקים את ההשלכות, אנחנו נבקש עוד זמן לבדיקת אובדן ההכנסות, כמובן נבקש שיהיה שיפוי על כך לקופות החולים.
<איתי קלטניק: נציג קופת חולים כללית נמצא פה.
<הלל דשן: אני מאגף תקציבים, שירותי בריאות כללית.
<הלל דשן: בהמשך לדברים שנאמרו על-ידי הרגולטור שלנו במשרד הבריאות, אנחנו אכן לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, נותנים הנחות ופטורים בהשתתפויות עצמיות במספר תחומים, ועכשיו בעצם הצעת החוק הזו הולכת ומרחיבה את מעגל הזכאים לפטורים וההנחות האלו.
<הלל דשן: קודם כל זה צילום של המצב הקיים בשוק התעסוקה, והנכים, השילוב של השניים ביום הראשון כבר יגדיל את האוכלוסייה, ובאופן טבעי החוק הזה נאמר פה בפתיח אמור למשוך אנשים למעגל העבודה לשלב אותם יותר בחיי התעסוקה.
<הלל דשן: מן הסתם, הדבר הזה יילך והתפתח, זה כמובן מבורך, אלא שאנחנו כפופים לחוק, ועובדים גם במסגרת חוק ביטוח בריאות ממלכתי, גם שם יש לנו את המגבלות התקציביות שלנו, ברגע שמרחיבים נושאים בחוק הזה, אנחנו זקוקים להשלמת תקציב בנושא.
אלי אלאלוף: הפטור שהקופות מעניקות היום לנכים עד האחוז שמותר זה החלטתכם או החלטת הממשלה?
<הלל דשן: סעיף 8 לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, קובע שאנחנו חייבים לתת הנחות ופטורים בנושאים מסוימים – תשלום לרופא יועץ בטפסי 17, בעוד כמה דברים.
אלי אלאלוף: אתם יודעים להעריך את זה?
אלי אלאלוף: למשרד הבריאות יש יחידת מחקר מעולה.
<איתי קלטניק: אנחנו עדיין זקוקים לכמה נתונים שחסרים לנו כדי להעריך.
<איתי קלטניק: כמובן ההערכה היא היום – כלומר, אם יהיו נכים נוספים שהצטרפו למעגל העבודה, בעצם זה יגדיל גם בהמשך עוד יותר את האוכלוסייה הזכאית.
<איתי קלטניק: אבל נכון להיום, אני מאמין שללשכת המחקר והמידע קיימים נתונים.
<איתי קלטניק: עברנו על העבודה היפה שהם עשו, ופשוט הנתונים אינם מוצלבים כפי שאנחנו רוצים.
<מתן אונגר: כבוד היושב ראש, כדי לבצע הערכה כלכלית מדויקת, אנחנו זקוקים לעוד זמן.
<מתן אונגר: הייתי מציע, או לתת לנו זמן נוסף לעשות את הערכה הזאת, או בעצם לשפות את הקופות לפי הערכה מסוימת מאוד לא מדויקת, אבל אפשר לבוא ולבדוק עוד שנה, שנתיים, שלוש, ואולי לשפות את הקופות.
אלי אלאלוף: בינתיים נעכב את החוק עד שתגמרו?
<מתן אונגר: עדיף שלא לעכב את החוק, אבל להכניס איזה סעיף שישפה את הקופות - - -
אלי אלאלוף: נכנסת אלינו ויקי כנפו, שאני מאוד מברך אותה על המנהיגות החברתית שלה.
אלי אלאלוף: המאבק האחרון שלה זה הנושא לטובת הנכים, והיא עושה את זה עם כל הלב, עם כל הכישרון האדיר שיש לה, עם כל המנהיגות.
אלי אלאלוף: אני גאה שבאת לוועדה שלנו.
אלי אלאלוף: מברך אותך על כל המאמצים שאת עושה, ואפשר לקרוא לזה לשם שמים.
<יוגב גרדוס: בעקבות הטענות שעלו באמת ברגע האחרון ובצורה קצת מפתיעה, בדקנו, ומדובר על-פי הערכות המוסד לביטוח לאומי, זה לא הערכות, נתונים בדוקים של המוסד לביטוח לאומי, מדובר ב-600 אנשים שיוכרו כנכים.
<יוגב גרדוס: העלות הממוצעת לקופת החולים היא כ-400 שקל.
<יוגב גרדוס: מדובר פה ב-240 אלף שקל לכלל קופות החולים.
<יוגב גרדוס: אנחנו חושבים שזה סכום שהוא זניח שבזניח לעומת תקציבם, אנחנו לא רואים פה מקום להתחיל לעכב את החוק, ולהתחיל לדון בשיפויים, זה לא סכומים שהקופות לא יכולות להתמודד איתם.
<יוגב גרדוס: בדקתי, בריאות זה לא התחום שלי, אבל תקציב קופות החולים בסך הכול הוא כ-48 מיליארד שקלים, אני חושב ש-240 אלף שקלים מפוזר על כלל הקופות.
אלי אלאלוף: אתה יודע שהדיון הוא לא על 48 מיליארד שקל, אלא על הגירעונות הנוספים שלא משולמים.
<הלל דשן: כפי שנאמר פה, הבוקר בדקות שלפני הדיון, הבנו מביטוח לאומי שאין להם מושג על הכמות הקיימת היום, ובטח לא על הכמות שעתידה להצטרף.
<הלל דשן: אם יש מספר כמו שנאמר פה, נשמח לקבל טבלאות מסודרות.
<הלל דשן: ביטוח לאומי זה אחד הגופים שיש בו הכי הרבה נתונים במדינה.
<מתן אונגר: חשוב לציין שגם בני משפחותיהם של הנכים זכאים לפטור.
<מתן אונגר: כלומר, אם אתה מדבר על הנכה עצמו, אז צריך להוסיף את כל - - -
<הלל דשן: כל התלויים בו.
אלי אלאלוף: נאפשר תגובה של ביטוח לאומי.
<שלומי מור: קודם כל, על פניו מהנתונים הבסיסיים שיש לנו, כמו שגם אמר יוגב, מדובר בערך ב-600 אנשים נוספים.
<שלומי מור: מאידך גיסא, כל מטרת החוק היא לעודד נכים לצאת למעגל העבודה, אז בהחלט יכול להיות שתהיה הפחתה של 600 או של כמות נוספת שאינני יודע להעריך אותה כעת של נכים שייצאו, כך שייתכן שבסוף היום אנחנו ממילא נגיע למצב שמה נוסף ומה שירד מביא אתכם לאותה כמות נכים.
<שלומי מור: מעבר לזה, גם שיטת השיפוי היום של קופות החולים איננה בקורלציה לכמה תביעות אושרו מדי שנה, יכולה להיות שנה שבה אושרו 10,000 תביעות, ותביעה ששנה שבה אושרו 2,000 תביעות.
<שלומי מור: מבחינת קופות החולים זה לא משנה את ההתחשבנות השנתית שלהם בהקשר הזה.
<שלומי מור: מבחינת הביטוח הלאומי, אנחנו ודאי לא רוצים שזה מה שימנע את כניסתו לתוקף של החוק הזה, זה התחשבנות אוצרית מול קופות החולים מבחינתנו.
<הלל דשן: אני שמח על הדברים.
<הלל דשן: רק אנחנו שומעים שיהיה ודאות מאוד גדולה, גם הביטוח הלאומי הציג את זה - המידתיות בין השנים גבוהה, אז בוודאי שנשמח לקבל נתונים.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני רוצה לסכם את הנקודה הזאת.
אלי אלאלוף: החוק אם הוא יעבור, יעבור ולא יעוכב, לא יהיה עיכוב בעקבות ההערות שהיו.
אלי אלאלוף: במקביל, אפשר לעשות את הבדיקות, ואם צריך בעוד שנה לעשות הערכה ויהיו נתונים בדוקים וכו', אני בעד להביא חזרה לדיון בוועדה, ואז נוכל להתמודד עם זה אז בזמנו.
אלי אלאלוף: כרגע הנתונים כפי שהם מוצגים פה לא מראים לי שזה סיבה לעיכוב החוק הזה.
אלי אלאלוף: לכן אני רוצה בשלב זה - אני מתחייב בשם הוועדה לעשות את הבדיקה ולקבל את כל הנתונים המשולבים.
אלי אלאלוף: אני מבקש מהביטוח הלאומי לעשות את זה יחד עם אנשי האוצר, בינתיים, ההערה שלכם שהיא משמעותית, אני לא מזלזל בה, חס ושלום, אני לא אוהב לגרום לגירעונות של אף אחד.
אלי אלאלוף: אם צריך בזכות ההטבה הזאת למצוא את הסכום הנדרש, אז נמצא את הסכום הנדרש.
אלי אלאלוף: כרגע נמשיך.
אלי אלאלוף: שלומי, הצעת להגיב לנושא של ההטבות.
<שלומי מור: קודם כל אם אפשר להגיב לדברים של אורנה.
<שלומי מור: היא דיברה על שתי דברים – היא דיברה על אמירה שלי שנאמרה עד גיל 120.
<שלומי מור: אז ברור שקצבת נכות ניתנת עד גיל הפרישה.
<שלומי מור: עם זאת, חוק הביטוח הלאומי קובע שמי שהיה נכה קודם לגיל הפרישה, קודם לגיל זיקנה, ממשיך להיות זכאי לקצבה בגובה קצבת הנכות, אז במובן הזה זה כן נכון שזה עד 120, אבל אם להיות מאוד מדויק, ברור שפרק נכות עוסק רק באנשים שהם בגיל העבודה, קרי, עד גיל פרישה.
<שלומי מור: ולגבי הפטור מדמי ביטוח, להבנתנו זה מיושם, אם יש איזשהם מקרים ספציפיים שאת יכולה להביא אלינו לבדיקה, אנחנו נשמח.
<אורנה צח גלרט: מעולה.
<אורנה צח גלרט: אני אשמח לפגוש אתכם ולהגיד לכם מהן הבעיות.
אלי אלאלוף: ההשתתפות שלך הקצרה היום ביוזמתנו כבר מועילה למטרות.
<אורנה צח גלרט: תודה.
אלי אלאלוף: גברתי, את רוצה להתבטא, להגיד לנו למה את נאבקת – המאבק החדש שלך.
<ויקי כנפו: אני הולכת על דבר אחד - בגלל שהממשלה יושבת על תקציב דו-שנתי, ואנחנו מעוניינים שהסתכלו קצת על החברה - על החלשים, על השקופים, על המוחלשים.
<ויקי כנפו: מבקשים להשוות את קצבאות העוני, רק אלה נכים, קשישים, ניצולי שואה, אלה שמשתכרים רק מ-2,342 שקלים להשוות אותם – הלוואי - לשכר מינימום.
<ויקי כנפו: אני מאוד עצובה שאף אחד כאן לא איתי, כי אני באה ממקום של החברה הבריאה, אני עוד לא נכה, ולא קשישה, אבל בטח לא נשאר הרבה להיות קשישה, ואולי גם נכה – אף אחד לא חסין.
<ויקי כנפו: נגעתי בנקודה הכי קשה שזו נקודת העוני, ואף אחד לא כל כך – לא מאשימה, עסוקים.
<ויקי כנפו: אלה שאני נלחמת למענם לא בדיוק יכולים לצעוד, ולא בדיוק יכולים להיות נוכחים כאן.
<ויקי כנפו: אבל אלה שבעתיד יהיו, לא חושבים שצריך להקים קול צעקה ולהיות כאן אתנו.
<ויקי כנפו: וחבל שהחזק לא חושב על החלש.
<ויקי כנפו: וחבל, בכלל לא חושבים עלינו, מי כאן שפוי, מי ישן טוב בלילה שיודע שמישהו חי מ-2,300 שקלים – זה משהו בלתי נתפס.
<ויקי כנפו: אנחנו כבר בחורף – לחמם את הבית, לאכול, לקנות תרופות.
<ויקי כנפו: אני בחודש הזה שיושבת כאן, חליתי פעם אחת, רק אנטיביוטיקה קיבלתי ואקמול 70 שקלים.
<ויקי כנפו: הם בטח לא חיים מאנטיביוטיקה ואקמול, הם כרוניים, תרופות, אני רואה אותם, באים לקופות החולים ששווים הרבה יותר – איך?
<ויקי כנפו: שכר מינימום זה לא משהו שבשמים.
<ויקי כנפו: יש כסף למדינה, שלא ישקרו אותנו, שלא ימרחו אותנו.
<ויקי כנפו: זה בסדר לקנות שלוש צוללות, אני לא נכנסת לדברים האלה.
<ויקי כנפו: אתה יודע, מה שעושים פה בחברה שלנו זה לפלג בכל מיני חברות.
<ויקי כנפו: אמרו לי למה למתנחלים?
<ויקי כנפו: ולמה לחרדים?
<ויקי כנפו: - זה לא מעניין אותי, זה מגיע לכולם, ולכולם יש.
<ויקי כנפו: שיחלקו את העוגה שווה בשווה.
<ויקי כנפו: אני רוצה את החרדים איתי.
<ויקי כנפו: אני לא נכנסת בשום קבוצה, כולנו כאן חיים ביחד.
<ויקי כנפו: ועוני אין לו עיניים גם במתנחלים וגם בחרדים, וגם בכל קבוצה אחרת הוא פוגע.
<ויקי כנפו: אני רוצה לראות את כולם פה איתי - לממשלה יש כסף לכולם, גם לקנות צוללות וגם לחשוב על העניים.
אלי אלאלוף: בשבוע הבא יש לנו דיון פה בוועדה יחד עם שר האוצר בנושא של העוני בעקבות דוח העוני.
אלי אלאלוף: אני לא יכול להגיד שאני לא מזדהה אתך.
אלי אלאלוף: אני מזדהה, הקשרים שלנו הם לא מהיום.
אלי אלאלוף: אני מזדהה עם המאבק, עם הצורך להקטין את העוני, לצערנו, אף פעם העוני לא ייגמר.
אלי אלאלוף: אפשר רק להקטין את ההיקף של העוני, ולהקטין אותו בצורה שיטתית במערך כולל כפי שלפחות אני מאמין במה שהדוח יחד עם החברים הוצאנו שהוא חלק אינטגרלי מתקציב המדינה.
אלי אלאלוף: אנחנו שנה שנייה עם תקציב שמתקרב לשבעה מיליארד שקל, שברובו הוא בבסיס התקציב של המדינה.
אלי אלאלוף: קצבאות ילדים, קצבאות קשישים, קצבאות קשישים חלשים, השלמת הכנסה, ניצולי שואה, כל התקציבים האלה, כל הקצבאות האלה גדלו - להגיד לך שזה מספיק – לא, את צודקת.
<ויקי כנפו: בפעימה הרביעית כולם מתים כבר.
אלי אלאלוף: שיהיה ברור, לבוא ולהגיד היום שלא נעשה, לא נעשה מספיק.
אלי אלאלוף: אני שייך לקואליציה, אני שייך למפלגה של שר האוצר, ובגאווה מאוד גדולה אני עושה.
אלי אלאלוף: אבל שנבין שצריך להמשיך להיאבק, להתמודד.
אלי אלאלוף: אנחנו גם מאלה שיודעים לזהות תקציבים שהייתי מעדיף לראות אותם במקומות אחרים, אבל כיושב ראש ועדה, אני חייב להיות בזה גם ממלכתי ולקחת את כל הדברים שאני אומר באחריות גדולה.
אלי אלאלוף: זה מחייב אותי, אותך – תמשיכי, המאבק שלך הוא לגיטימי, והוא עוזר למערכת הפוליטית – עוזר בזה שיש מישהו שמחוץ למערכת שבא עם מצפון נקי להמליץ על תפיסה נוספת, אחרת.
אלי אלאלוף: לכן, אני מאוד מעריך את מה שאת אומרת, אבל שנדע שיש מאמצים שנעשו.
אלי אלאלוף: כפי שאמרת, לפי המדדים של ה-OECD שאנחנו מתגאים להידמות להם, אנחנו עוד רחוקים ממה שהממוצע היה רוצה.
אלי אלאלוף: נמשיך לעשות הכול.
אלי אלאלוף: בשבוע הבא, כמו שאמרתי, שר האוצר באופן אישי ביקש לבוא.
אלי אלאלוף: אתם יודעים מה לוח הזמנים של איש ממשלה, של חבר ממשלה היום משתנה כל שניה וחצי.
אלי אלאלוף: בינתיים זה מתוכנן ל-5, לא יודע אם זה ייצא, אולי לפני, אולי אחרי כן, אבל יהיה דיון על הנושא של העוני.
אלי אלאלוף: תדעי שאנחנו פה בוועדה מקיימים עם כל אחד מהמשרדים מעקב על המלצות דוח העוני והיישום שלהם בתוך המשרד.
אלי אלאלוף: אני חייב לומר לכם, ההתמודדות בעוני זה לא כסף, זה מודעות.
אלי אלאלוף: אני כל נושא שבא לשולחן הזה, לפחות כמה שאני מצליח להיות ערני לנושאים האלה, כל מה שלא נותן עדיפות לאוכלוסיות החלשות והעניות, אני בכלל לא מעביר.
אלי אלאלוף: השבוע, מודה, עכבתי את החוק הקשור לתרומת ביציות - כי מה?
אלי אלאלוף: מי שרוצה לקבל ביצית כזאת הוא חייב 10,000 שקלים כדי להתחיל לקבל את הטיפול.
אלי אלאלוף: זה אומר, ההשתתפות של האנשים האלה שאין להם 10,000 שקלים, זה כאילו פסולות להיות אימהות - עובדה, החזרנו את החוק.
אלי אלאלוף: כל דבר, אנחנו עכשיו דנים עם ועדת חוץ וביטחון על נושא של הנכות החיילים ופנסיה לחיילים, אז אנחנו בודקים עם הראייה הזאת, ואנחנו מעכבים דברים מסוימים כי מסתכלים על זה כל הזמן.
אלי אלאלוף: אני אומר לך, תודה שאת נאבקת, אני יודע שזה עולה לך גם בבריאות, וגם במשאבים שלך, אבל נשתדל לעשות יותר.
אלי אלאלוף: יש היום - אני יכול להגיד לפחות על שר האוצר, ולא רק מפני שהוא ראש המפלגה שלי, אלא שהמאבק שלו בנושא הזה הוא כל הזמן במתח, ולכן גם כשאמרתי לו, ההרגשה שלי לא טובה, הוא אמר אני רוצה לבוא בעצמי להסביר את המצב.
אלי אלאלוף: לכן יש בשבוע הבא דיון על זה, למרות שיוגב אחראי לספק לנו את הנתונים המשלימים, המורכבים, ואנחנו נודיע לך, נשמח שתהיי בפגישה הזאת.
<גיא שמחי: אני ממונה על תעסוקת אנשים עם מוגבלות בהסתדרות.
<גיא שמחי: אדוני היושב ראש, אני רוצה לחדד טיפה את הדברים שויקי העלתה כאן, משום שאני חושב שלהציג את הנושא שלנו אנשים עם מוגבלות רק דרך הנושא של קצבאות זה חסר, מפני שאנחנו פה היום עוסקים בשני דברים – בתחום של קצבאות, השני חוק לרון שמדבר על תעסוקה.
<גיא שמחי: אני אתייחס לנקודה שויקי העלתה כי היא מאוד נכונה – יש הרבה מאוד אנשים שנמצאים במקום הזה, אבל אנחנו רואים גם הרבה חבר'ה צעירים, גם בדור הביניים, חבר'ה מוכשרים מאוד, עם יכולות מאוד גבוהות, יכולים לתרום לחברה, ולייצר לנו חברה נהדרת לא רק ברמה של מה הם תורמים לחברה, ונותנים לה מבחינת פריון למשק בישראל, אלא באמת גם ברמות החברתיות, החיבור, החברה.
<גיא שמחי: התפקיד שיש לנו ללמד אנשים אחרים איך להיות קרוב לשונה, קרוב לעצמם.
<גיא שמחי: התחום של קצבאות הוא מאוד מורכב, אני חושב שצריך להתייחס אליו בצורה מאוד מעמיקה, ולא בצורה רוחבית שרואה רק את הרוחב.
<גיא שמחי: אני, למשל, אדם עיוור, ואני מוגדר בביטוח הלאומי כאדם שאינו מסוגל לעבוד, ואני עובד, אני עובד ואני אפילו חושב שאני עובד טוב, אני מקווה.
אלי אלאלוף: אל תצפה מאתנו לתת לנו הערכה, כי אוטומטית אתה יודע כמה היא גדולה.
<גיא שמחי: זה הבוס שלי צריך לעשות.
<גיא שמחי: ..
<גיא שמחי: אבל מה שכן, אני חושב שצריך לבחון לעומק את הנושא הזה.
<גיא שמחי: מה שקורה פה עכשיו עם התקציב של ה-300 מיליון הוא חשוב, הוא נכון, הוא טוב, אבל הוא בהחלט, כפי שאמרת בישיבה הקודמת, רק התחלה של פתרון אמתי שחייב כבר להיות פה, חייב להיות במדינה שלנו, שכמובן אנחנו אנשים עם מוגבלות צריכים להיות חלק מההובלה שלו ביחד עם כל הגורמים הרלבנטיים.
<גיא שמחי: אני רוצה לומר שאחד הדברים החשובים ביותר שאני חושב שאנחנו צריכים להתחיל ולקדם, זה בשני היבטים - לקדם את היכולת ולתת כלים, כמה שיותר כלים למי שיכול להיכנס לעולם העבודה.
<גיא שמחי: ואפילו יותר מזה אני אומר, מי שיכול צריך לחייב אותו להיכנס לעולם העבודה.
<גיא שמחי: אני אומר פה משהו קצת קיצוני שאולי יכעיס אנשים אבל זה בסדר.
<גיא שמחי: דרך אגב, יש המון הצעות עבודה, אנחנו רק מחכים לאנשים שייכנסו ליישום הצו של ה-3%, יש היום 5% במגזר הציבורי, עשרות אלפי משרות חדשות ייפתחו, ואנחנו רק מחכים לאנשים שייכנסו.
<גיא שמחי: וגם ברמה הזאת אני חייב לומר, שבגלל מדיניות ארוכת שנים, אנשים עם מוגבלות לא מספיק מאמינים, או לא מספיק יש להם את הכלים כדי להיכנס לעולם העבודה, וצריך להשקיע בזה את מירב המשאבים לאלה שיכולים, ואז לבדוק מי באמת אינו יכול, ויקי, להבין את זה טוב לעומק מי אינו יכול, ולתת לו את כל התמיכה האפשרית כדי לצאת ממעגל העוני.
<גיא שמחי: ויקי, אני רוצה להגיד לך גם ברמה הזאת, כי אני מרגיש שאני כאדם עיוור עם מוגבלות קם בבוקר, יוצא לעבודה, חוזר לילדים שלי הביתה, יכול לספר להם מה עשיתי בעבודה שלי.
<גיא שמחי: אני יכול להיות גאה בעצמי, והם יכולים להיות גאים בי, ועם זאת, אני מכלכל את הבית, מפרנס אותו, דואג לו, אני חושב שערך עבודה הוא ערך חשוב ביותר לקדם אותו, ולפתח אותו.
<גיא שמחי: וביחד עם זה כמובן כל מי שאינו מסוגל, צריך לקבל את העזרה הנדרשת ואפשר לעשות אותו.
<ויקי כנפו: אני חייבת להתייחס בקשר לעודד אותם לצאת לעבוד.
<ויקי כנפו: גם אני במאבק הראשון שלי, זה מה שעשינו.
<ויקי כנפו: אני רוצה להגיד לכם, אני מקווה שתקראו את האותיות הקטנות.
<ויקי כנפו: אני יצאתי לעבוד, אני עבדתי גם במאבק הראשון, ואפילו הגדלתי משרה, והכול.
<ויקי כנפו: אני רוצה להגיד לכם, אני מקווה שזה לא יקרה לכם.
<ויקי כנפו: אני יותר ענייה מזאת שלא עובדת – למה?
<ויקי כנפו: כי ברגע שיצאתי לעבוד לקחו לי את כל רשת הביטחון.
<ויקי כנפו: שקל מעל שכר מינימום, את כל רשת הביטחון שאני במאבק שלי עשיתי, שזה הנחה בארנונה, הנחה בדיור, לא מקבלת כלום, אפילו במזונות שלי פגעו.
<ויקי כנפו: אז אני לא יודעת אם כל הדברים פה זה מלעודד לצאת לעבוד, צריך לבדוק את זה טוב, טוב.
טלי פלוסקוב: מה זה לעודד?
טלי פלוסקוב: זה בדיוק לעשות את הכול כדי לבן-אדם השתלם לעבוד.
<ויקי כנפו: לי לא משתלם.
<ויקי כנפו: אני חשבתי על הפנסיה שבאיזשהו שלב הילדים שלי יגדלו - - -
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שבינתיים החוקים השתנו מאז המאבק הראשון שלך.
אלי אלאלוף: אני הייתי רוצה לחזור לדיון.
<משה בר: אני יושב ראש עמותה – "תנו יד לחירש, נכים למען נכים".
<משה בר: אני רוצה להגיד דבר אחד, אני הובלתי את חוק לרון מההתחלה, שמצאנו בו הרבה מאוד דברים לא סבירים, ושינינו אותו.
<משה בר: אני היום לא כל כך בקיא במה שעשו שינויים.
<משה בר: הנכה שבא ורוצה להתחיל לעבוד, אומר בשביל מה לי לעבוד, אני ארוויח פחות מאשר אני מקבל קצבה.
<משה בר: ברגע שאני עוזב, אני מתחיל להיכנס לתהליכים לחדש שזה עולה לי פי אלף יותר.
<משה בר: האם ביטוח לאומי מתחייבים נכה באותו יום שמפסיק את העבודה, למחרת הוא מקבל את הקצבה בכתב לא בעל-פה.
אלי אלאלוף: מהידע החלקי שיש לי, יש תשובה טובה למה שאתה אומר.
<משה בר: אני רוצה לומר עוד דבר.
<משה בר: נכה מקבל את הקצבה על נושא הנכות שלו.
<משה בר: אני גם העליתי את זה מזמן את הנושא הזה - לא להוריד מהקצבה של הנכה, הנכה יכול לקבל את הקצבה פלוס לעבוד עד 10,000 שקלים שלא ייגעו לו בקצבה, ייקחו לו מס מ-10,000 שקלים, אם הוא מרוויח בהרבה יותר, שיתחילו להוריד את הקצבה.
<משה בר: נכה רוצה לשפר את החיים שלו.
<משה בר: אם הוא מחליף קצבה בפרנסה - לא כדאי לו, בשביל מה שייצא לעבוד?
אלי אלאלוף: יש תשובה לעניין.
אלי אלאלוף: ברוכה הבאה נעמי.
<נעמי מורביה: קודם אני מתנצלת, יצאתי בבוקר אבל הפקקים.
<נעמי מורביה: אני יו"ר מטה מאבק הנכים, וחברה בפורום הארגונים למשא ומתן עם ממשלת ישראל.
<נעמי מורביה: יש לי רק מלים טובות לומר.
<נעמי מורביה: אני חושבת שמה שנעשה כאן הוא מראה על רצינות כוונות מבחינת המוסד לביטוח לאומי, בנוגע להפקת הלקחים מכל מה שקרה במהלך השנים האלה שבהם התנסינו בחוק לרון, והבנו שיש פער עצום בין הכוונות לבין מה שקרה בתכ'לס.
<נעמי מורביה: אבל בכל זאת יש מקום, כמו שחברי אמר, גם להגדיל את הסכום שנכה יכול להשתכר, להתחיל את ה"דיסריגרד" משכר מינימום.
<נעמי מורביה: אני לא הולכת ל-10,000 שקלים, אני אומרת שכר מינימום.
<נעמי מורביה: אני בקטנה, אני מציאותית, ויכול להיות שיש מקום להקטין גם את הדיסריגרד, שלא יהיה 10%, יכול להיות פחות.
<נעמי מורביה: דבר שני, מאוד רוצה לגעת לבו, ועד לרגע זה לא מצאתי חבר כנסת שירים את הכפפה.
<נעמי מורביה: חוק לרון פגע קשות באנשים עם מוגבלות בעלי תואר אקדמי.
<נעמי מורביה: עד לכניסת חוק לרון לתוקף, אנשים עם מוגבלות עם תואר אקדמי היו זכאים להשתכר.
<נעמי מורביה: נדמה לי שכאשר אחרים יכלו להשתכר עד 1,500 שקלים, תקנו אותי, אדם עם תואר יכול להשתכר עד 3,500 שקלים מבלי לאבד את הקצבה.
<נעמי מורביה: חוק לרון איפס את זה לחלוטין, ונוצר מצב של הסללת האדם עם המוגבלות לעבודות שאינן דורשות תארים.
<נעמי מורביה: כי בן-אדם עושה חשבון פשוט - אני צריך ללכת, ללמוד ארבע שנים, להשקיע את נשמתי, לקרוע, כי זה באמת לקרוע את מה שאנחנו חושבים עליו, בסיכומו של דבר אין לי שום מקדם שמביא אותי אל איזושהי נקודת זינוק יותר טובה מבן-אדם שלא השקיע את ההשקעה הזאת - את זה הייתי מאוד מבקשת, לימור, שלומי.
טלי פלוסקוב: בכמה אנשים מדובר?
<נעמי מורביה: לא מדובר בהרבה אנשים.
<נעמי מורביה: אני מדברת על הערך המוסף שזה מוסיף, כי בסך הכול נורא מעודדים אנשים עם מוגבלות לצאת ללימודים.
<נעמי מורביה: המוסד לביטוח לאומי עושה פרויקט – שאפו, הוא מקדם, הוא מממן, הוא רוכש את הציוד המיוחד, עושה הכול כדי שהאדם עם המוגבלות ייצא ויקבל השכלה אקדמית מה שייתן לו סיכויים טובים יותר להשתלב בשוק העבודה מן הסתם.
<נעמי מורביה: אבל מרגע שאנחנו פוגעים ביכולת ההשתכרות שלו זאת בעיה.
<נעמי מורביה: אני מאוד מבקשת לשקול את זה לחיוב, דבר קטן שיש לו משמעות גדולה.
אלי אלאלוף: תודה נעמי.
רוכברגר: תודה רבה ליושב ראש, ולחברי הכנסת הנכבדים, אני חבר ועד מנהל עמותה "נכה לא חצי בן אדם".
רוכברגר: קודם כל אני מצטרף לכל מה שנאמר קודם גם על ידי נעמי, ויקי, גיא שמחי, ואני רוצה להוסיף משהו.
רוכברגר: אנחנו כעמותה מקדמים כבר שנתיים את עניין העלאת קצבת נכות לגובה של שכר המינימום.
רוכברגר: אנחנו מבינים שכנראה בתקציב הזה הדבר הזה לא התממש, לצערנו הרב.
רוכברגר: אבל אנחנו מציעים כאיזה צעד בונה אמון מצד הכנסת ומצד הממשלה צעד אופרטיבי להוסיף ל-300 מיליון שכבר תוקצבו להעלאת קצבאות, וזה דבר מאוד מבורך אחרי 15 שנים שהקצבאות נשחקו ולא הוגדלו, להוסיף עוד סכום של 440 מיליון שקל על מנת להוציא את ציבור הנכים לפחות מקו העוני, כי אין היום נכה שלא נמצא מתחת לקו העוני שהיום הוא כידוע 3,077 שקלים, והקצבה יחד עם - - - רחוקה מהסכום הזה.
רוכברגר: אז לפחות לצמצם את הפער, שלפחות כל נכה יהיה ולו שקל אחד מעל קו העוני הרשמי של מדינת ישראל.
רוכברגר: תודה רבה לאדוני.
רוכברגר: באותה הזדמנות אני מבקש למסור את נייר העמדה שלנו לאדוני.
<שלומי מור: ההערה המשמעותית ביותר, אדוני, מפי כמה דוברים נגעה להכנסות של הנכה ועל החשש שלו שעם ההכנסות שלו הוא ייצא ממעגל הזכאים, וזו בעיה מוכרת וכאובה.
<שלומי מור: במסגרת ההצעה הזאת אנחנו מנסים לתת לה מענה ולו חלקי.
<שלומי מור: אני אזכיר שבשל החשש של הנכים גם תיקנו את התקנות כך שנכה שיוצא לעבוד, הביטוח הלאומי הגביל את עצמו, והוא לא יוכל להגיד לנכה, אתה עובד, אז יש לך כושר עבודה, אז אתה לא זכאי לנכות.
<שלומי מור: עצרנו את עצמנו שם כדי שנכה יוכל לצאת לעבודה.
<שלומי מור: מבחינת ההצעה הנוכחית, אדוני, אחד הדברים הכי משמעותיים פה שבאמת העלו את ה"דיסריגרד" מהכנסת עבודה, זאת אומרת, נכה יכול להרוויח בערך 700 שקלים יותר מי שהוא יכול לפני תיקון החוק מבלי שתפגע קצבתו.
<שלומי מור: זאת אומרת, יכול אדם להרוויח עד 2,700 וקצבתו לא תיפגע ולו בשקל.
<שלומי מור: 2,700 שקלים ועוד 2,300 שקלים הקצבה, אנחנו מגיעים 5,000 שקלים שזה בערך שכר המינימום שמדובר עליו - זה אחד הדברים שינחו אותנו.
<שלומי מור: הרציונל בבסיס התוספת, זאת אומרת, גם הקצבה וגם הכנסה מעבודה מביאה אותך לסכום הזה.
<שלומי מור: אם מדובר במישהו שהוא בעל משפחה שיש לו שני ילדים ויש לו בת זוג, אנחנו כבר מגיעים לבן אדם שעובד ומרוויח 2,700 שקלים, פלוס הקצבה, פלוס התוספות - ל-7,800 שקלים.
<שלומי מור: ברור לנו שזה לא פתרון מלא, אבל זה בהחלט פתרון בכיוון של מה שדובר עליו פה.
אלי אלאלוף: אתה יכול לענות לשאלה של החבר משה בר, שאמר מי שיוצא לעבודה, ואחר כך מסיבות כאלה ואחרות הוא מפסיק וחוזר.
<שלומי מור: אדוני, התיקון הזה באמת הביא פתרון משמעותי גם בהקשר הזה.
<שלומי מור: החוק היום אומר שאם יצאת ממעגל הזכאים יש לך שלוש שנים אפשרות לחזור אלינו ולחזור לאותו מצב שהייתה בו קודם.
<שלומי מור: במסגרת התיקון שהבאנו היום אנחנו ביטלנו את מגבלת שלוש השנים, ואנחנו מאפשרים לכל נכה שהיה זכאי לקצבת נכות ויצא מהקצבה, יצא מהזכאות בגלל שההכנסות שלו עלו, לחזור למעגל הזכאים לנכות כללית בלי מגבלת זמן, ובלבד שבעתיד גם אם זה יהיה עוד 10 שנים, וגם אם זה יהיה 20 שנה, וגם אם זה יהיה עוד 30 שנה חודש אחד בלבד ירוויח פחות מ-60% מהשכר הממוצע במשק.
<שלומי מור: זה בעצם אומר שוואנס נכנסת למערכת נכות כללית, אתה מוגן למשך חיי העבודה שלך, עד גיל הפרישה שלך אתה יכול להיות רגוע - אתה תחזור אלינו כמעט בלי שום דרישה למעשה, אתה לא תיבחן בחינה רפואית שוב, הכנסותיך ייבחנו חודש אחד, ואתה חוזר חזרה.