GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל צוק: המציאות שנגלתה גם לעינינו וגם לבוני הארץ, מבחינת תשתיות בהכשרה והרצון, נדרשו לו הרבה חסמים, אבל עשינו שם בעצם את כל ה - - -
מאיר כהן: אני שומע בוני הארץ, זה נשמע לי כמו ארץ נהדרת, בוני העולם.
<מיכל צוק: זה השם שלהם.
<מיכל צוק: התאחדות הקבלנים.
מאיר כהן: ככה הם נקראים?
<מיכל צוק: כן, זה התאחדות הקבלנים, אבל זה השם שלהם.
אלי אלאלוף: תשמע, יש להם 13,000 אתרים.
אלי אלאלוף: מי יכול להתחרות איתם.
מאיר כהן: כן, בוני עולם.
<מיכל צוק: זה כן התחיל.
<מיכל צוק: ממש בחודשים האחרונים כבר נפתחים קורסים.
<מיכל צוק: תראו, ההסכם הזה שיש לנו איתם נוגע לשני דברים.
<מיכל צוק: רגל אחת זה באמת המימון של ההכשרה ורגל שנייה,לא פחות חשובה, זה תקופה משמעותית, שאותם אנשים אמורים לעבוד, כשאנחנו קבענו בעצם את השכר.
<מיכל צוק: השכר אמור להתחיל בכ-8,000 שקלים ולעלות ל-9,000 שקלים, כשיש לו בתחילת הדרך סבסוד מתוקף אותו הסכם ממשלתי מאד גדול, ולאט לאט הממשלה - - -
מאיר כהן: מה ההכשרה הכי ארוכה?
<מיכל צוק: אלה הכשרות יחסית קצרות, זה 3-4 חודשים.
מאיר כהן: 12 חודשים?
<מיכל צוק: לא, לא, ההכשרות האלה הן כ-3-4 חודשים.
מאיר כהן: לא, אבל מה אתם מאפשרים?
<מיכל צוק: אה, בסך הכל?
<מיכל צוק: כן, הכשרות מקצועיות, לא הנדסאים, שזה מגיע לבין שנתיים לשלוש שנים לימודים, הכשרות מקצועיות הן עד שנה.
<מיכל צוק: זה בדרך כלל בקורסים היותר כבדים 6-8, 10 חודשים, אבל הן מגיעות עד שנה, זה הכלל.
<מיכל צוק: למי שלומד כמובן בצורה מלאה, לא חלקי ופורש את זה.
<מיכל צוק: אני כן אגיד שהתכניות החדשות - - -
אלי אלאלוף: אנחנו נעשה את זה עם הצוות של חברי הכנסת שעוסקים בענף הבנייה, חאג' יחיא, אייל בן ראובן ואנוכי.
אלי אלאלוף: אנחנו לקחנו את זה באופן שיטתי.
אלי אלאלוף: אנחנו נרצה לשבת אתכם על המקצועות בנושא של הבנייה.
<מיכל צוק: זה בשמחה רבה.
<מיכל צוק: זה הסכם אחד.
<מיכל צוק: ודבר שני, יש החלטת ממשלה שעדכנו אותך, שמדברת באמת על פריון בענף הבנייה, ושם יש גם החלטה על הקצאת משאבים לבנייה יותר מתועשת לתחומים האלה בעצם, והכשרת האנשים גם לתחומים היותר מתקדמים בענף הזה.
אלי אלאלוף: חברה, השאלות זה לא בלעדיות רק של מאיר ושלי, אתם יכולים.
<מיכל צוק: אז אני רק ארוץ על שני השקפים הנוספים ואז.
<חוסאם חליילה: יש לי שאלה.
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, בבקשה.
<חוסאם חליילה: רציתי לשאול על הקריטריונים של הכשרה.
אלי אלאלוף: סליחה, יש מנהג בפרוטוקול שאומר שאתה צריך להגיד את השם, אם יש לך תפקיד, ולדבר למיקרופון.
אלי אלאלוף: זה הכי חשוב לדבר למיקרופון.
אלי אלאלוף: בלי לשבור אותו.
<חוסאם חליילה: בסדר גמור.
<חוסאם חליילה: אני חוסאם חליילה, מסכנין, עובד סוציאלי במרכז עוצמה.
אלי אלאלוף: הנה, זה גם עבודה של מאיר.
אלי אלאלוף: זו המלצה של הדו"ח.
<חוסאם חליילה: העבודה שלנו מתמקדת במיצוי זכויות ושילוב אנשים בתעסוקה.
<חוסאם חליילה: יש לנו מרכז ראם שהוא מרכז הכשרה מקצועית.
<חוסאם חליילה: רציתי לשאול, נתקלנו בהמון בעיות עם המוסד לביטוח לאומי, שאנשים שמקבלים קצבאות הבטחת הכנסה לא רשאים ללמוד לימודים אקדמאים.
<חוסאם חליילה: יש לנו אנשים שקיבלו מכתבים על חובות - - -
מאיר כהן: הייתה הצעת חוק שלי ודחו אותה לצערי.
מאיר כהן: כן, אני מכיר.
אלי אלאלוף: אולי היא תחזור במתכונת אחרת.
מאיר כהן: בסדר, תיקחו, תחזירו אותה באיזה מתכונת.
<חוסאם חליילה: אז אנשים שמגיעים למרכזי הכשרה מקצועית ורוצים ללכת ללמוד לימודים, הם נמצאים במעגל העוני ואומרים להם לא, אתם לא יכולים ללכת ללמוד בגלל שאתם מקבלים קצבה - - -
אלי אלאלוף: בתנאים מסוימים אומרים כן וברוב התנאים אומרים לא.
אלי אלאלוף: אבל בהחלט אתה צודק.
אלי אלאלוף: זו נקודה מאד כואבת.
<חוסאם חליילה: אז איך אפשר לעזור לאותם אנשים לצאת ממעגל העוני?
אלי אלאלוף: אנחנו מנסים להתמודד ברמת חקיקה ונעשה את זה.
אלי אלאלוף: אנחנו עוד לא עברנו את המשוכה של האוצר ואנחנו לא נרים ידיים, כי במקרה בראש המשרד הזה יש חבר.
אלי אלאלוף: אז אנחנו נפעל בהתאם, אבל אתה צודק.
אלי אלאלוף: זה כאב גדול של הרבה שנים.
אלי אלאלוף: לא נרים ידיים.
אלי אלאלוף: בבקשה, רן, שלא תגיד שבגלל שאתה חבר שלי אני לא נותן לך את רשות הדיבור.
<רן מלמד: קודם כל אני בהחלט חייב להגיד שרואים שינויים.
<רן מלמד: ראינו את זה גם בדיון שהיה על משרד הרווחה וגם בדיון היום.
<רן מלמד: יש לי כמה שאלות ודברים שעוד לא מובהרים לי.
<רן מלמד: אוכלוסיית העובדים המבוגרים - 45 פלוס - לא זוכר איך היא באה לידי ביטוי בהקשר הזה בדו"ח.
<רן מלמד: אני לא ראיתי הרבה נתונים על הנושא של השילוב שלה בעבודה והוא שילוב קריטי, כי אנחנו יודעים שככל שאנשים מתבגרים, אם הם מחוץ לשוק העבודה, רמת ההכנסה שלכם הולכת וקטנה.
<רן מלמד: הם צפויים להגיע למצב של עוני וזה דבר בעייתי.
<רן מלמד: הדבר השני זה שאלה לגבי הנושא של מימון השוברים וההכשרה המקצועית.
<רן מלמד: האם האנשים שמקבלים שוברים או עושים הכשרה מקצועית, צריכים לשלם ואחרי זה הם מקבלים כסף החזר, או שהתשלום מבוצע ישירות למעסיקים, כדי שאנשים לא יוותרו על הכשרות בגלל שאין להם יכולת לעשות את מימון הביניים.
<רן מלמד: הדבר האחרון, כרגע לפחות, זה הנושא של מיצוי זכויות במרכזי ההכוון.
<רן מלמד: אני חושב שאחד הדברים הטובים שיכולים להיות ובכלל שיצא מהוועדה, זה הנושא שמיצוי זכויות עלה למעלה.
<רן מלמד: ואני הייתי מציע וגם הגשתי לך בזמנו הצעה בנושא הזה, לעשות פעולות של מיצוי זכויות שלא קשורות לתעסוקה, לאנשים שמגיעים למרכזי ההכוון.
<רן מלמד: כי בצורה כזאת, התמריץ לצאת לעבודה בידיעה שיש מיצוי זכויות ויש פתרון של בעיות כלכליות ואחרות שמונעות מאנשים להשתלב בשוק העבודה, פשוט יהיה הרבה יותר גבוה, שאנשים באים ואומרים – מלבד ההכשרה המקצועית, מלבד היכולת לצאת לעבודה, גם יש מישהו שעוזר לי במיצוי הזכויות שלי ומאפשר לי ללכת לעבודה בראש שקט, בידיעה שלא אקבל טלפון מהמעסיק שיגיד רגע, אני לא יכול לקבל אותך לעבודה כי הטילו עליך עכשיו פתאום עיקול על המשכורת או כל דבר אחר.
<רן מלמד: ואני מציע עוד פעם, לשלב את הנושא הזה של מיצוי זכויות במרכזי ההכוון.
<שלי נורדהיים: אתה רוצה שאני אתייחס עכשיו או אחרי שהיא תסיים?
אלי אלאלוף: אני רוצה לתת לך אחר כך את רשות הדיבור, מפני שאת מייצגת גוף, משרד עם הגישה הזאת.
<שלי נורדהיים: נכון, אני רוצה לענות על כל ההערות.
<שלי נורדהיים: אני בשביל זה נשארת לסוף.
אלי אלאלוף: אז בסוף, אוקיי.
<מיכל צוק: אז אני אסיים באמת.
<שלי נורדהיים: אז זהו, אז אני מעדיפה שהיא תסיים.
<מיכל צוק: ממש דקה.
אלי אלאלוף: אוקיי, היא תסיים.
אלי אלאלוף: סליחה, נחזור אליך.
<מיכל צוק: אז אני אולי רק אגיד - - -
אלי אלאלוף: מפני שחברה שלנו ממשרד הרווחה נאלצת לעזוב אותנו בעשר.
<מיכל צוק: אז כדי רק להקדים לשלי, אז שני דברים כדי לסיים את הסקירה ואחר כך אני כאן כדי לענות על גם שאלות, אין שום בעיה.
<מיכל צוק: לנושא הבינוי, הייתה המלצה בדו"ח באמת על הקצאת משאבים, אבל לפשט את נוהל הבינוי.
<מיכל צוק: הדבר הזה בוצע.
<מיכל צוק: בסוף שנת 2014 כבר היה לנו נוהל - - -
אלי אלאלוף: הבינוי בנושא מעונות יום.
<מיכל צוק: מעונות יום לגיל הרך, כן.
<מיכל צוק: לקראת סוף שנת 2014 יצא נוהל בינוי אחר, חדש, פשוט יותר, ידידותי יותר, לא בירוקראטי כפי שהיה בתמיכות שהיו עד אז, שבאמת אפשר לנו לעשות הקצאות ואנחנו רואים את היכולת בשטח.
<מיכל צוק: מאז, בעצם בשנה וחצי האחרונות, אנחנו כבר הקצנו 500 מיליון שקלים, שמצטרפים בעצם ל-600 מיליון שקלים שהוקצו לפי הנוהל הישן, ומה שעשינו עם אותם 600 מיליון שקלים שאי אפשר היה ליישם אותם, כי באמת הבירוקרטיה לא רק הקשתה על הגורמים בשטח גם עלינו, הסבנו אותם לנוהל החדש.
<מיכל צוק: אנחנו מקצים את ההקצאות החדשות למגזרים ייעודיים.
<מיכל צוק: אנחנו הגדלנו את שיעור ההשתתפות שלנו כממשלה במימון – גם את העלות שאנחנו מכירים בה וגם את שיעורי ההשתתפות שלנו, גם לרשויות חלשות וגם לעודד בנייה מהירה.
<מיכל צוק: התוצאה היא שאנחנו רואים ממש גידול בקצב - - -
אלי אלאלוף: כמה ילדים יש בפנים תכל'ס?
<מיכל צוק: אז אני אגיד ככה: קודם כל תזכרו שלבנות, ורק התחלנו - - -
אלי אלאלוף: אני יודע את הכל.
אלי אלאלוף: אני יודע, אני בניתי מספיק בחיים שלי.
<מיכל צוק: אז תכלס, אנחנו ב-500 מיליון שקלים האלה הקצנו, יכולנו להקצות כסף - - -
אלי אלאלוף: לא, השאלה שלי היא פשוטה.
אלי אלאלוף: כמה מעונות יש ילדים בפנים?
<מיכל צוק: היום יש לנו כ-1,900 מעונות שיש בהם ילדים.
אלי אלאלוף: לא, בתוך התקציב.
<מיכל צוק: בבינוי אנחנו הקצנו – ותזכרו, לא הכל היה בשנה וחצי – אחד היה בסוף שנת 2014, אחר כך היה לקראת סוף 2015.
אלי אלאלוף: בזכות החלטת טרכטנברג – 1.2 מיליארד למעונות.
אלי אלאלוף: כמה מעונות פועלים?
<מיכל צוק: כרגע הקצו להם 300 מעונות לבינוי, כשכבר עכשיו, מתוך אותו בינוי, כשתזכרו שהפעימה הראשונה הייתה לפני שנה וחצי, כבר 19 פועלים עם סמל, עוד 11 נמצאים בקנה.
מאיר כהן: כמה אתם מקצים לכל מעון, 400,000 שקלים?
<מיכל צוק: כמה כסף?
אלי אלאלוף: לא, כמעט 4 מיליון.
<מיכל צוק: הבינוי הוא עד 3.5 מליון שקלים.
<מיכל צוק: תלוי קצת בקרקע וכו'.
<מיכל צוק: אז הסכום הבסיסי הוא 2.8 מיליון שקלים ומאפשרים גידול לפי התנאים בקרקע.
מאיר כהן: בלי מצ'ינג, בלי שום דבר?
<מיכל צוק: כמעט ולא.
<מיכל צוק: כלומר, אנחנו יכולים להגיע למי שבונה מהר ל-100% ואם לא, לרשויות חלשות זה 95%.
<מיכל צוק: כן אני חושבת שצריך להגיד כאן גם שאנחנו מקצים את הקצאה גם בהתחשב בחוזק של הרשות.
<מיכל צוק: יש לנו תקציב ייעודי לרשויות ערביות של 25% מההקצאה, לחרדים 15% מההקצאה.
<מיכל צוק: לאשכולות החלשים – 1-4, סוציו אקונומי של הלמ"ס 1-4, 10% מהקצאה והיתר לאוכלוסייה הכללית.
מאיר כהן: אתם נותנים פריבילגיה לרשות חזקה.
מאיר כהן: כי ככה את אמרת.
מאיר כהן: רשות שבונה מהר מקבלת 100%.
מאיר כהן: רשות ש - - -
<מיכל צוק: לא, אז אני אומרת, מאחר שעוד לא חלף אפילו הזמן כמעט של הבינוי המהיר, אני לא יודעת להגיד - - -
אלי אלאלוף: את הנושא של המעונות, תרשו לנו לעשות אחרי השעה 10.
אלי אלאלוף: בואי נבקש משלי.
אלי אלאלוף: איך אני בשבילך היום?
אלי אלאלוף: תראי איך אני מתנהג יפה.
<מיכל צוק: רגע, רק עוד דבר כדי להעביר לשלי.
<מיכל צוק: על אכיפת חוקי עבודה, זה השקף האחרון.
אלי אלאלוף: לא, לא, אנחנו נחזור להכל.
<מיכל צוק: אז אני רק רוצה להגיד משהו על שלי ועל משרד הרווחה.
<מיכל צוק: אחת המלצות בדו"ח הייתה לחזק את שיתופי הפעולה עם המשרדים השונים.
אלי אלאלוף: אה, זה מה שרציתי.
<מיכל צוק: ואני חושבת שהמצב שהיה בינינו בכתיבת הדו"ח, תוך כדי, אתה ראית את החיכוכים ואת הפערים שהיו ואת חוסר ההסכמות, ומה שאנחנו עשינו בצורה משותפת - - -
אלי אלאלוף: זה מה שהוא אמר.
אלי אלאלוף: זה מה שגרם לחבר שלנו, צבי אקשטיין להזניח אותנו באמצע.
<מיכל צוק: יכול להיות.
<מיכל צוק: את זה אתה יודע.
<מיכל צוק: מה שקרה כתוצאה מזה, זה שאנחנו – איך להגיד - לקחנו את עצמנו ממש ברצינות ובידיים, בהסכמות גם ביני לבין מנכ"ל משרד הרווחה וגם בעבודה משותפת מאד מאד יפה של כל הצוותים, ושלי בהחלט שותפה מרכזית, ואצלנו דפנה וכל האנשים שעוסקים בקידום האוכלוסיות.
<מיכל צוק: יושבים ביחד ואני חושבת שבשנה-שנה וחצי האחרונות יש באמת שינוי מאד מאד משמעותי.
<מיכל צוק: השפה היא משותפת, היעדים עובדים ביחד.
<מיכל צוק: אנחנו עושים פעולות משלימות.
<מיכל צוק: אנחנו הכנסנו את משרד הרווחה להיות בתכניות של הגופים המפנים למשל לשוברים.
<מיכל צוק: את הסטנדרט של מה זה השמה ומה אנחנו בודקים ביחד – הגדרנו.
<מיכל צוק: כל הפעילויות הנוספות שאנחנו עוד מתכננים, אנחנו חושבים שצריך להיכנס הרבה יותר חזק למעסיקים.
<מיכל צוק: הם יעבדו ביחד ויתנו שירות גם למרכזים ולפעילות של משרד הרווחה ואני אשמח ששלי תוכל להציג ולחזק את זה.
<שלי נורדהיים: טוב, אז קודם כל אני שותפה למה שאומרת מיכל.
<שלי נורדהיים: שלי נורדהיים, משרד הרווחה.
<שלי נורדהיים: אני אחראית על נושא התעסוקה במשרד.
<שלי נורדהיים: אני מנהלת שיקום תעסוקתי אמנם, אבל אני אחראית גם על תחום התעסוקה במשרד.
אלי אלאלוף: מה הטייטל בדיוק?
<שלי נורדהיים: מה?
אלי אלאלוף: את לא אחראית על תעסוקה.
אלי אלאלוף: זה אין, בשלב זה.
<שלי נורדהיים: אצלנו במשרד אני אחראית.
אלי אלאלוף: אבל מה זה אחריות על תעסוקה?
אלי אלאלוף: מה הטייטל של השירות שלך?
<שלי נורדהיים: אני אנסה להסביר את הרקע.
אלי אלאלוף: מה הטייטל, שוב, אני חוזר.
<שלי נורדהיים: הטייטל שלי הוא מנהלת שירות מקצועי תעסוקתי, אבל אני גם ראש מנהלת התעסוקה אצלנו במשרד.
אלי אלאלוף: יש מנהלת כזאת?
<שלי נורדהיים: יש מנהלת שהיא לא רשמית מספיק, אבל מה לעשות, אני לא מזניחה אותה, כי היא מאד משמעותית, כי אנחנו רצינו להגיע למצב שבו המשרד שלנו, בגלל שהיו כל כך הרבה תכניות מפוזרות וכל כך הרבה שירותים אצלנו שעוסקים בתעסוקה, לא הייתה מדיניות מוסדרת ואנחנו בזה יוצרים מדיניות מוסדרת גם אצלנו, מה שמאפשר גם שיתופי פעולה מול משרד הכלכלה, כי יש כתובת.
<שלי נורדהיים: יש כתובת אצלנו היום ואנחנו היום עובדים באמת בשיתוף פעולה.
<שלי נורדהיים: אני כן רוצה, בכל אופן, לתת קצת סקירה על מה שקורה אצלנו בתעסוקה.
<שלי נורדהיים: קודם כל אני רוצה לומר שמשרד הכלכלה קיבל את החלטות הממשלה שהוא צריך להתמקד בעיקר באוכלוסיות שמנתה פה מיכל לפני.
<שלי נורדהיים: עדיין יש הרבה מאד אוכלוסיות שהן משפחות בעוני, פרטים בעוני, צעירים בסיכון, אנשים מכורים לשעבר ואני יכולה פה למנות את כל אוכלוסיית משרד הרווחה וכמובן גם אנשים עם מוגבלות, שהם נמצאים בעוני.
<שלי נורדהיים: הם נמצאים תחת חסותנו ולמעשה אנחנו מצאנו לא פעם ולא פעמיים שהם נופלים בין הכיסאות והם לא מקבלים את השירות המתאים.
<שלי נורדהיים: וכשאתה שואל אותי מה זאת אומרת אחראית על התעסוקה, זה באיזה שהוא מקום הבנה שאם אנחנו לא נתחיל לעסוק באוכלוסיות שלנו גם בתעסוקה, הם לא יקבלו תעסוקה.
<שלי נורדהיים: כי הם לא מצליחים להתמודד עם המענים הקיימים.
<שלי נורדהיים: אי לכך כמו אצלנו הרבה מאד תכניות.
<שלי נורדהיים: רובן היומאד אינטנסיביות ואני חייבת להגיד מאד ארוכות טווח וגם קצת יקרות, שזה בגלל שאנחנו עושים עבודה הרבה הרבה יותר מערכתית, שמשתמשת בכל הפסיליטיז של הרווחה, במטרה באמת להביא אדם
<שלי נורדהיים: לאיזה שהוא מצב שבו הוא מסוגל להתמודד בכלל עם הרעיון של לצאת לעבודה.
<שלי נורדהיים: ואני חייבת להגיד שאפילו אצלנו היו כמה תכניות שקצת עשו קרימינג.
<שלי נורדהיים: אוקיי, בואו נראה שיש לו קצת מוטיבציה וכו'.
<שלי נורדהיים: אנחנו שינינו את הכיוון שלנו בשנתיים האחרונות.
<שלי נורדהיים: קודם כל אחד הדברים שעשינו זה הקמנו מרכזי תעסוקה.
<שלי נורדהיים: כמו שמיכל סיפרה פה על מרכזי ההכוון שלהם, יש לנו מרכזי תעסוקה, שאני חייבת להגיד שיצרנו פה שותפות עם משרד הכלכלה, ברמה הזאת שאם אנחנו פותחים מרכז תעסוקה במקום מסוים, הם מכניסים תכניות שלהם אלינו והפוך גם.
<שלי נורדהיים: זאת אומרת אם להם יש מרכזים של ריאן למשל, לאוכלוסייה הערבית, אנחנו ממש עובדים על נוהל שיתופי פעולה – איך אנחנו ניכנס לתוכם כדי שבאמת לא יהיו כפילויות, כי כפילויות זה קל מאד מאד להגיע אליהן.
<שלי נורדהיים: אבל אנחנו מתמקדים באוכלוסיית רווחה.
<שלי נורדהיים: אוכלוסיית רווחה שהיא לא – סליחה שאני אומרת – לא גברים חרדים או נשים ערביות.
<שלי נורדהיים: כל אוכלוסיית הרווחה.
<שלי נורדהיים: ומרכזי התעסוקה שלנו אמורים לתת מענה לכל אוכלוסיית הרווחה.
<שלי נורדהיים: אנחנו שם נאלצים להתמודד לפעמים עם הרבה אוכלוסיות שאפילו אנחנו כמשרד לא תמיד טיפלנו בהן.
<שלי נורדהיים: למשל אני אתן שתי דוגמאות.
<שלי נורדהיים: דוגמא אחת היא בתוךמרכז התעסוקה, שאנחנו הכנסנו עובדים סוציאליים תעסוקתיים.
<שלי נורדהיים: זה מקצוע שלא קיים בעולם.
<שלי נורדהיים: אנחנו בדקנו.
<שלי נורדהיים: לא קיים בעולם הדבר הזה, שהעבודה הסוציאלית לוקחת על עצמה את נושא התעסוקה.
<שלי נורדהיים: ואז יבוא חבר הכנסת מאיר כהן וישאל אותי – והתוצאות?
<שלי נורדהיים: אז התוצאות שלנו הן יותר איטיות, אני חייבת להגיד.
<שלי נורדהיים: אנחנו מטפלים לפעמים באוכלוסיות שהן בכלל לא מתקרבות לחשוב על לצאת לעבודה ואנחנו עושים איתן עבודה מאד אינטנסיבית כדי להביא אותם לשם, ואני חושבת שבזה יש חידוש גדול אצלנו.
מאיר כהן: למה לא עושה את זה עובדת סוציאלית משפחה?
מאיר כהן: למה צריך לעשות, הרי את יודעת את דעתי על זה.
<שלי נורדהיים: כי ההתמקדות שלנו היא בתעסוקה.
מאיר כהן: היא לא טובה ואני בטוח שבסופו של דבר לא יקרה כלום עם זה.
מאיר כהן: אני נגד זה שעובדת סוציאלית תהיה.
מאיר כהן: אנחנו רוצים לעשות מהפכה ולייצר עובדים סוציאליים שהם הוליסטיים, שהם מטפלים בהכל.
מאיר כהן: אתם חוזרים לתפיסה שהיא לא נכונה.
מאיר כהן: עובדת סוציאלית לתעסוקה ועובדת סוציאלית לנכה ברגל ימין ועובדת סוציאלית לנכה ברגל שמאל.
מאיר כהן: אני חושב שמספיק במה שמשרד הכלכלה עושה ושילוב נכון יכול לחסוך אמצעים ולשחרר עובדים סוציאליים למצוקה הגדולה.
מאיר כהן: יש עכשיו ויכוח בינינו על זה שעובדים סוציאליים באים עם 200 תיקים.
מאיר כהן: אז מה עושים?
מאיר כהן: אז לוקחים עובדים סוציאליים ונותנים להם להיות עובדים סוציאליים לתעסוקה, שתאמיני לי, כשאני פוגש אותם, גם הם לא יודעים מה הם עושים.
<קריאה: לא, סליחה - - -
<שלי נורדהיים: אז קודם כל אני מדברת על פרופסיה ספציפית מאד, שנמצאת בתוך מרכזי התעסוקה.
<שלי נורדהיים: היא לא מחליפה את העובדת סוציאלית של המשפחה, ממש לא.
<שלי נורדהיים: היא עובדת בשיתוף פעולה איתו אבל היא ממקדת את העבודה שלה בתעסוקה, מכיוון שבסופו של דבר - - -
מאיר כהן: אז בשביל מה?
מאיר כהן: מה זה ממקדת?
מאיר כהן: אנחנו עשינו, אני ואלי עשינו תכנית של משפחות עם העובדות הסוציאליות שהן עובדות במשפחה.
מאיר כהן: שאלי יספר מה אנחנו עשינו.
מאיר כהן: מה, אנחנו צבענו את העובדת הסוציאלית – את תטפלי רק בתעסוקה?
אלי אלאלוף: קיבלו הכשרה.
מאיר כהן: קיבלו הכשרה, עבדו.
מאיר כהן: תוך שנה, מתוך 50 משפחות בעוני, 42 הטסנו אותן למקום אחר.
מאיר כהן: ולא פתחנו.
מאיר כהן: הבעיה הגדולה שלנו כמשרדים היא שיש לנו נטייה, ברגע שאנחנו רוצים להתעסק עם משהו יש לנו נטייה בתוך הלב, ולא תמיד היא רעה או מכוונת בזדון, ישר להתחיל לפתוח.
מאיר כהן: באתי עם התכנית של נושמים לרווחה, אני זוכר את מנכ"ל המשרד אומר לי אתה מקצה 100 מיליון, אמרתי כן.
מאיר כהן: הוא אומר 80 מיליון שקלים צריכים ללכת לכוח אדם.
מאיר כהן: אמרתי לו לא יהיה.
מאיר כהן: לא יהיה.
מאיר כהן: הוא אומר אנחנו נצטרך 100 עובדות סוציאליות כאלה, 50 עובדות סוציאליות כאלה, 60 עובדות סוציאליות כאלה – נגמר התקציב.
מאיר כהן: אז אני לא בטוח.
מאיר כהן: הרעיון הזה, שמשרד הרווחה יטפל בעבודה הוא רעיון מבורך.
מאיר כהן: אני מאלה שאומרים שיבוא היום ויחזירו את משרד העבודה, שיהיה באמת, את מכירה את זה, את ותיקה.
מאיר כהן: היה פעם משרד הרווחה ומשרד העבודה.
מאיר כהן: אי אפשר לנתק את זה.
מאיר כהן: לדעתי צריך לחזור לזה.
מאיר כהן: אני חושב שזו טעות, אבל אני אשמח שבעוד שנה תבואו ותגידו שטעיתי.
מאיר כהן: אני אודה בטעותי, אבל אני חושב היום שזה בזבוז של משאבים טובים.
<שלי נורדהיים: לצערי העובדים הסוציאליים - - -
אלי אלאלוף: לא שמענו את העובדים הקהילתיים.
<שלי נורדהיים: אז מה?
<שלי נורדהיים: אבל יש לכם כל כך הרבה חלק בתעסוקה אצלנו במשרד.
<קריאה: אבל אנחנו לא נשמעים.
<קריאה: אנחנו הולכים לכיוון ש - - -
<שלי נורדהיים: אני אומרת, יש לעבודה הקהילתית אצלנו במשרד חלק מאד משמעותי בתעסוקה.
<שלי נורדהיים: אני רוצה לומר לגבי התעסוקה והעבודה הסוציאלית – הרבה פעמים, וזה אחד הדברים שאנחנו רואים, החסמים לצאת לעבודה הם מאד מאד רחבים ולפעמים אפילו עמוקים והם צריכים לעשות שם עבודה שורשית.
<שלי נורדהיים: העבודה השורשית הזאת היא לא עבודה שמשרד הכלכלה עושה, אני מצטערת, עם כל הכבוד ויש לי הרבה כבוד למה שמשרד הכלכלה עושה.
<שלי נורדהיים: אנחנו עושים עבודה לפעמים טיפולית כדי להביא אנשים לעבודה והעבודה הטיפולית הזאת דורשת משאבים, מה לעשות?
<שלי נורדהיים: ואי אפשר שעובדת סוציאלית תתמסר.
<שלי נורדהיים: כשאנחנו לוקחים עובדת סוציאלית תעסוקתית שעובדת ביחד עם העובדת של המשפחה, ואז, אם יש בעיות שקשורות במשפחה, העובדת הסוציאלית למשפחה מטפלת.
מאיר כהן: אבל זה בדיוק נגד המהפכה שהמשרד רוצה לעשות עם העובדים הסוציאליים.
מאיר כהן: עובדת משפחה היא עובדת הוליסטית.
מאיר כהן: המשרד הזה גם צריך לכבד את עצמו ולבוא למש/רד האוצר ולהגיד אני לא יוצר תקנים.
מאיר כהן: אני לוקח את מה שיש לי ואני נותן לו הכשרה מיוחדת, ועם זה אתה יכול לבוא - - -
מאיר כהן: ועם זה אתה יכול לבוא ולהגיד אני רוצה עוד תקציבים להכשרות, לא תקציבים לעוד תקנים.
מאיר כהן: אני רוצה תקציבים להכשרות ואז זה נשמע נהדר.
מאיר כהן: אני חושב שאני מבין את אנשי האוצר שבאים ואומרים תשמע, כל פעם שנותנים לכם כסף אתם אומרים שאתם רוצים להשביח ואתם רוצים לעשות הכשרות, אבל כל פעם שנותנים כסף אתם פותחים וקולטים עוד עובדת סוציאלית לזה.
מאיר כהן: אני חושב שזאת טעות.
אלי אלאלוף: צריך להשאיר את רוב המשאבים לתקציב גמיש ברשות העובדים הקיימים.
אלי אלאלוף: זה מה שצריך ולפי הצורך לקבל הכשרה לאותם עובדים או לקבל תגבור נקודתי כזה או אחר ולא להגדיל - - -
מאיר כהן: כמה עובדות כאלה יש היום בכל מרכז?
<שלי נורדהיים: בכל מרכז תעסוקה גדול - - -
מאיר כהן: כמה יש בכל הארץ?
<שלי נורדהיים: זה לפי מרכזי התעסוקה.
<שלי נורדהיים: יש חמישה מרכזי תעסוקה כרגע, כשהוקמו שניים נוספים כבר בהקמה.
<שלי נורדהיים: במרכז גדול כמו ירושלים, תל אביב, חיפה, יש 3 עובדות סוציאליות תעסוקתיות.
<שלי נורדהיים: זה לא הרבה.
<שלי נורדהיים: הן מטפלות באוכלוסיית קצה מאד קשה, שאף אחד אחר לא מטפל בהם.
<שלי נורדהיים: תצטרכו להאמין לי בזה, שהיא באמת אוכלוסייה שלא מסוגלת להגיע להשתמש בשירותים הקיימים בתעסוקה, אפילו לא במרכז שלנו, שהוא מרכז של הרווחה.
<שלי נורדהיים: הן מתקשות להגיע לשם.
אלי אלאלוף: שלי, תרשי לי לחזור על הסיפור, של איך אתם הופכים חלק מהאנשים שבתוך המערכת, למומחים גם לנושאים הנוספים האלה, אחרת זה כל הזמן יהיה רק הגדלת כוח אדם ואף פעם לא יהיה משאבים להביא פתרונות אמיתיים לאוכלוסייה שזקוקה, כולל כשאנחנו המלצנו על תקציב גמיש, זה לא תקציב של משרות.
אלי אלאלוף: זה תקציב שמיועד לפעילות.
אלי אלאלוף: ואתם יודעים יותר מכולם, שלפעמים 10,000 שקלים – אני לא אשכח את הבחורה בדימונה, שאמרה תעזבו אותי מכל העובדים הסוציאליים, תעמידו לי הלוואה של 10,000 שקלים - - -
מאיר כהן: העסק שלה עובד עד היום, חי ועוד - - -
אלי אלאלוף: ואני רוצה לפתוח משהו.
אלי אלאלוף: אז היא פתחה, אם אני לא טועה זה ציפורניים.
מאיר כהן: מכון לציפורניים.
אלי אלאלוף: אתה זוכר אותה?
מאיר כהן: היום זה מכון עם שתי עובדות.
מאיר כהן: אלי יספר לכם, זה היה אחד הדברים הכי מדהימים.
אלי אלאלוף: מפני שבאמת בקרן הייתה הגמישות הזאת, לתת סכום, להעמיד סכום עם ליווי זמני, זה זמני.
אלי אלאלוף: רק מתוך פחד שהיא תלך, תקנה בזה משהו אחר.
<שלי נורדהיים: היום יש לנו תקציב.
<שלי נורדהיים: ברוב התכניות שלנו של המשפחות יש - - -
<שלי נורדהיים: יש לנו.
אלי אלאלוף: תשריינו כמה שיותר.
<שלי נורדהיים: ברשותך, אני רוצה להתייחס לעוד כמה נושאים.
אלי אלאלוף: בבקשה, זה הזמן שלך.
<שלי נורדהיים: הזמן שלי, אני יודעת, אז אני אעשה את זה בקצרה.
<שלי נורדהיים: אני רוצה לדבר על הנושא של ההכשרות המקצועיות שהוזכר פה בהרחבה על ידי מיכל.
<שלי נורדהיים: אני חייבת להגיד שהאוכלוסייה שלנו מאד מתקשה להשתמש בשוברים.
<שלי נורדהיים: אנחנו לא מצליחים למצות את זה, הרבה בגלל הסיבה שהם לא מצליחים לממן, או שהם לפעמים לא מתאימים בקריטריונים שלהם.
<שלי נורדהיים: למשל אם אין להם מספיק שנות לימוד וכו', הם לא יכולים להשתלב בהכשרות הקיימות, דבר שמקשה מאד על האוכלוסייה שלנו ועוד במיוחד דווקא על האוכלוסיות הקשות ביותר, כמו אנשים עם מוגבלות, כמו צעירים בסיכון שלא סיימו בית ספר, ואין להם דרך איך להשלים שנות לימוד, כי אין פה איזה שהוא אמצעי שיכול לעזור להם במימון הזה.
<שלי נורדהיים: משרד החינוך גם לא בא עכשיו ויממן להם את זה כבר.
<שלי נורדהיים: אנחנו מתקשים מאד להשתמש בשיטה הזאת.
<שלי נורדהיים: אני חייבת להגיד שאני קצת מושפעת, כי הייתי אחרי סיור בגרמניה, שהלכנו לראות את התעסוקה שם.
<שלי נורדהיים: למדנו הרבה דברים, יש לי הרבה מה לומר על זה.
<שלי נורדהיים: אחד הדברים זה באמת ההכשרות המקצועיות שדיברה פה מיכל על השיטה הזאת של הפרטנשיפ, של השוליות, שלומדים תוך כדי התנסות בעבודה.
<שלי נורדהיים: אחוז עצום מהאוכלוסיות שם מוכשר כך, כולל אנשים עם מוגבלויות ואנשים עם מוגבלויות אפילו קשות.
<שלי נורדהיים: הם הגדירו פשוט את התעסוקה, את המקצועות, את המקצועיות, ברמות הרבה הרבה יותר קטנות ולא או כזה או למשל אם אתה טבח או שאתה כלום.
<שלי נורדהיים: עוזר טבח, עוזר 2, עוזר 3, עוזר 4, ואז כל מיני אחרים יכולים להשתלב גם בהכשרות מקצועיות.
<שלי נורדהיים: למשל אנשים עם מוגבלויות, שאני אמונה על הטיפול בהם, שהם לא מצליחים להשתלב בקורסים היום, אין להם סיכוי להתקדם.
<שלי נורדהיים: ואז הם יעמדו תמיד רק בעבודות הכי נמוכות.
<שלי נורדהיים: לא מצאנו לזה עדיין פתרון בכל הנושא של ההכשרות המקצועיות.
אלי אלאלוף: זה נושא טוב לדיון ביניכן.
<שלי נורדהיים: כן, זה לא שלא דנו בזה.
<שלי נורדהיים: עוד דבר נכון שמאד משמעותי לדבר, זה באמת אנשים עם מוגבלויות.
<שלי נורדהיים: אני אדבר על זה בקצרה כי על זה אני יכולה לדבר שיחה שלמה.
<שלי נורדהיים: אנשים עם מוגבלויות שהם בעצם בתחתית, אנשים באמת בעוני מאד מאד גדול.
<שלי נורדהיים: הרבה מהם חיים בקצבת נכות ולא מצליחים להשתלב בעולם העבודה.
<שלי נורדהיים: יש לנו את הבעיה המאד מאד קשה הזאת של שכר המינימום, אותם שיכול להיות שהוא צריך להתחיל לדון בו ואולי פה המדינה צריכה להתערב, ולא להשאיר אנשים שעובדים משרה מלאה, באים יום יום ובסוף הם לא יכולים - - -
אלי אלאלוף: אנחנו דיברנו על זה במשרד, עם המנכ"ל והשר מודע לזה.
אלי אלאלוף: אנחנו מצפים להצעת חוק של המשרד.
אלי אלאלוף: אני יכול להיות אך ורק כך, זה לא יוזמה פרטית של חבר כנסת.
אלי אלאלוף: זה הוכיח כמה שאנחנו אוהבים את הנושא ומבינים את מצוקתו, אבל את זה תעבירו.
אלי אלאלוף: אם תביאו הצעת חוק שתהפוך להצעת חוק ממשלתית, זה הרבה יותר מעשי מאשר אם אנחנו נתחיל להיות מטורטרים מריצה זו ואחרת והיעילות של הריצה שלנו לא תהיה כמו החלטת המשרד.
אלי אלאלוף: שהמשרד יתמודד.
אלי אלאלוף: בין השאר אתם גם ממונים על הביטוח הלאומי, אל תשכחו את זה.
אלי אלאלוף: למשרד יש אחריות מיניסטריאלית על הביטוח הלאומי וזה נגמר בדיון פנימי שלכם.
אלי אלאלוף: אנחנו, ודאי בוועדה הזאת ובאופן אישי אני יכול להתחייב גם בשם מאיר כחבר הוועדה ובשמי, להריץ את זה כמה שיותר מהר.
<שלי נורדהיים: יפה.
<שלי נורדהיים: א' אני מברכת על זה.
מאיר כהן: אבל זה באמת צריך להיות ממשלתי.
אלי אלאלוף: ודאי, זו הצעה ממשלתית.
אלי אלאלוף: תעשו אותה.
אלי אלאלוף: מה גם שבאמת הנושא של הנכים, בלי שאני אדליף משהו, לקראת התקציב הבא הוא נושא מרכזי במסגרת מסוימת.
אלי אלאלוף: תנחשו אותה.
אלי אלאלוף: תעשו את זה ומהר.
אלי אלאלוף: עכשיו מתחילים הדיונים התקציביים, יסתיימו בנובמבר.
אלי אלאלוף: יש לנו זמן לעבוד על זה.
<שלי נורדהיים: אוקיי.
<שלי נורדהיים: נושא אחרון זה הנושא של הנוער.
<שלי נורדהיים: הנוער אמנם עוד לא יוצא לתעסוקה, אבל אנחנו סבורים - - -
<שלי נורדהיים: אני מעדיפה שנוער יישב עדיין וילמד, אבל אני חושבת שחלק מה - - -
אלי אלאלוף: למה שהלמידה לא - - -
<שלי נורדהיים: זהו, זה מה שאני רוצה לומר בדיוק.
<שלי נורדהיים: אני יכולה להגיד לך שהתכנית שאנחנו בונים, ונמצאת פה עמיתתי ממשרד החינוך.
<שלי נורדהיים: אנחנו עושים תכנית כבר מאד מאד משמעותית עבור נוער עם מוגבלות והיום אני רואה אצלנו במשרד יותר עולה - - -
אלי אלאלוף: אבל רק עם נוער עם מוגבלות.
אלי אלאלוף: מה עם נוער רגיל?
<שלי נורדהיים: רגע.
<שלי נורדהיים: זה מה שאנחנו עושים היום, שזה באמת כבר רץ.
<שלי נורדהיים: חסרים לנו תקציבים כדי להריץ את זה עם על כל הנוער עם המוגבלות.
<שלי נורדהיים: אבל היום אני מזכירה - - -
מאיר כהן: סליחה, על כל המה?
<שלי נורדהיים: על כל הנוער.
<שלי נורדהיים: אין לנו מספיק תקציב היום להחזיק את כל הנוער, את כל התלמידים, שכולם ייצאו, כי אנחנו ממש מלמדים אותם תעסוקה כבר בגיל הזה, עם התנסות בשטח.
<שלי נורדהיים: כלומר שבאמת הם יוצאים עם כלים אחרים.
<שלי נורדהיים: אנחנו עובדים פה בשיתוף פעולה נהדר עם משרד החינוך.
אלי אלאלוף: אתם מעורבים עם משרד החינוך גם בתקופה שזה במסגרת החינוך המיוחד עד גיל 21?