GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רוית סנדלר: חקלאי יכול לכאורה להעסיק עובדים ישראלים בלי הגבלה של כמות, בלי הגבלה של תקופות בשנה.
<רוית סנדלר: יש תקופות שאנחנו צריכים יותר עובדים, יש תקופות שאנחנו צריכים פחות עובדים.
<רוית סנדלר: הנושאים האלה מאד מאד מקשים עלינו ומהבחינה הזאת חייבת להיות איזו שהיא התייחסות.
<רוית סנדלר: המדינה אומרת לנו אחרי X שנים – תודה, להתראות, תיפרד מהתאילנדי שלך, אבל אנחנו נאלצים לשאת בכל הוצאות הפיטורים, בתביעות שמגיעות אחר כך וזה קורה לכולנו בשלב זה או אחר.
<רוית סנדלר: ככה שמהבחינה הזאת כן חשוב לקיים את הדיון הזה על השוואת התנאים, אבל צריך להסתכל על השוואת התנאים גם מהצד של המעסיק ולא רק מהצד של המועסק.
<רוית סנדלר: זהו.
<רוית סנדלר: אני באמת הייתי שמחה מאד אם יתקיים איזה שהוא דיון על נושא של הגברת ועידוד הנושא של עובדים ישראלים, כי לבוא ולהגיד להגביל את כמות התאילנדים, זה לא מעודד תושבים ישראלים לעסוק בחקלאות ולא תמצאו חקלאי אחד שיגיד אני מעדיף להעסיק רק תאילנדים על פני עובדים ישראלים.
<רוית סנדלר: זה לא קיים, לצערנו גם בגלל שהעלות היא גבוהה יותר וגם בגלל שלכולנו נוח שנוכל להעסיק עובד בצורה משתנה ומותאמת יותר.
<אלי אהרון: שמי אלי אהרון מארגון מגדלי הירקות והארגון לחקלאות אורגנית.
<אלי אהרון: אני גר במושב עמיעוז, בעוטף עזה.
<אלי אהרון: הייתי קודם בוועדת החוץ והביטחון, גם שהיה איזה שהוא דיון ואני אחזור על משהו שאני אמרתי שם, פשוט כחומר למחשבה לחברי הכנסת.
<אלי אהרון: אני לא רוצה לחזור על הקלישאות, הפכו להיות כבר קלישאות, על מה היא חשיבותה של החקלאות במדינת ישראל.
אלי אלאלוף: לא, לא, בוא נתרכז בעובדים.
<אלי אהרון: כן, אני רוצה להתרכז.
<אלי אהרון: הבעיה שלי, הבעיה שלנו כולנו שיש פער אדיר בין האמירות של חברי הכנסת, של מקבלי ההחלטות וכו', לבין בסופו של דבר המעשים.
<אלי אהרון: כך שכל החלטה שמתקבלת בלי יוצא מן הכלל, המשמעות שלה דריסת החקלאים והחקלאות ואני רוצה להתמקד - זה נכון לגבי כל הנושאים - אבל אני רוצה להתמקד בוועדה הזאת לגבי העובדים הזרים.
<אלי אהרון: קודם כל, אתה קודם אמרת שאתה לא כל כך מתמצא, אדוני יושב הראש, בכל הנושא של העובדים הזרים וזה אכן - - -
אלי אלאלוף: לא של העובדים בכלל.
אלי אלאלוף: של העובדים בחקלאות בכלל.
<אלי אהרון: של העובדים הזרים בחקלאות.
אלי אלאלוף: לא העובדים בכלל.
<אלי אהרון: אה, העובדים בכלל?
אלי אלאלוף: בזרים אני יותר מתמצא.
אלי אלאלוף: דווקא בזה אני מבין.
<אלי אהרון: לא, אבל גם מהדברים שקודם אתה אמרת, זה נראה כך.
אלי אלאלוף: אל תתמקד בי, תתמקד בבעיה.
<אלי אהרון: מה שאני רוצה להגיד, שהוויכוח הזה על העובדה האם העובדים הזרים בחקלאות זה מאסט, חובה, נגמר מזמן.
<אלי אהרון: זה אומר, המדינה, מקבלי ההחלטות, אחרי שבדקו את העניין מכל הכיוונים, הגיעו למסקנה שהעובדים הזרים בחקלאות אינם חסם בפני עובדים ישראלים.
<אלי אהרון: עד כדי כך שאפילו מתווה שהיה בעבר, שהמשמעות שלו היום, אם הוא היה מתקיים, שהיום היינו עומדים על סדר גודל של 13,000 עובדים פחות או יותר, היום קיבעו את זה על 25,000, מכיוון שהגיעו למסקנה הזאת שאין עובדים ישראלים שמעוניינים לבוא לעבודות שעושים אותן העובדים הזרים.
<אלי אהרון: זה לא שאין עובדים ישראלים בחקלאות.
<אלי אהרון: ההיפך.
<אלי אהרון: גם נאמר בוועדת החוץ והביטחון שעצם ההעסקה של עובדים זרים, האפשרות הזאת, מתן האפשרות לחקלאים להעסיק עובדים זרים, לא רק שהיא לא חסם, אלא היא מכניסה עובדים ישראלים לעבוד בתוך המערכת הזאת בתפקידים שונים.
<אלי אהרון: אבל ההחלטות לעומת זאת, על אף ההחלטה הזאת, המדינה עושה הכל, מקבלי ההחלטות עושים הכל בכדי לדרוס את החקלאות ואת החקלאים ואני אתן דוגמאות.
<אלי אהרון: כל הנושא של האגרות וההיטלים וכו', המשמעות שלהם היא אחת – להמאיס עלינו את העבודה, את ההעסקה של העובדים הזרים, על אף שיודעים שאין להם אלטרנטיבה.
<אלי אהרון: למשל אני אתן עוד איזו שהיא דוגמא קטנה.
<אלי אהרון: יש איזו שהיא תופעה, וזה קרה בעיקר אחרי יצירת המצב של מניעת הכבילה, שהיא נכונה, של עובדים זרים אצל המעסיקים שלהם.
<אלי אהרון: המדינה קיבלה החלטה שחקלאי בשום אופן איננו יכול להשאיר אצלנו את הדרכון למשל ולכבול את העובד, ועוד יותר, אמרה, אולי בצדק, לעובד יש את הזכות ואת האפשרות לעזוב חקלאי X ולעבור למקום עבודה אחר, אבל היא קבעה שלאותו עובד יש את החובה להסדיר את עצמו שם.
<אלי אהרון: עד פה אין בעיה, הכל בסדר.
<אלי אהרון: כי אם הוא מסדיר את עצמו שם, במקום החדש, הרי ממילא אנחנו החקלאים מזדכים על הוויזות שלנו.
<אלי אהרון: אבל אם אותה עובד, וזה מה שקורה בדרך כלל, איננו מסדיר את עצמו במקום החדש, היא מענישה את החקלאים והוויזה של החקלאי נעלמת במשך שלוש שנים.
<אלי אהרון: שלוש שנים אותו חקלאי, שאותו עובד עזב אותו, איננו משוחרר מהוויזה, הוא איננו מזדכה עליה.
<אלי אהרון: מה שאני רוצה להראות זה לא הבעיה הספציפית הזאת.
<אלי אהרון: יש עוד הרבה בעיות, שיש פער גדול בין האמירות, בין הדיבורים בין בסופו של דבר המעשים, שחלק מהקשיים מתקבלים בכל מיני תקנות על ידי אנשי המינהל הציבורי, שמקבלים את הגיבוי דרך מקבלי ההחלטות, שרים וכו', ואת זה רצינו לשנות.
אלי אלאלוף: אייל בלום, מי זה?
<אייל בלום: קודם כל חשוב להבין, העובדים בחקלאות הם גורם מגביל.
<אייל בלום: זאת אומרת ישנם ענפים בחקלאות שאי אפשר לגדל כי אין מי שיעבוד.
<אייל בלום: ויפתח מפארן דיבר קודם ושאלת למה אתה גר שם, אז עובדה שאפשר לעבוד.
<אייל בלום: 55 שנים התיישבות בערבה, 3,600 תושבים.
<אייל בלום: אז המשפט הזה הוא לכאן ולכאן.
אלי אלאלוף: ויש לי היסטוריה בערבה.
<אייל בלום: אני יודע.
אלי אלאלוף: תאמין לי, יש לי חילוקי דעות על הניתוח למה יש רק 3,600 אנשים.
<אייל בלום: אבל זה דיון אחר.
אלי אלאלוף: כן, אתה צודק, אבל יש לזה סיבות, זה לא רק מקריות.
<אייל בלום: כן, אני יודע ואני יודע את הקשר שלך לערבה ואני יודע שאתה מכיר את הערבה מצוין.
<אייל בלום: דרך אגב, זה בערבה, אבל אני חושב שזה בכל רחבי המגזר החקלאי בארץ, אבל אני אדבר על הערבה, כי שם אני מכיר ויודע.
<אייל בלום: עובדים ישראלים לא באים לעבוד בחקלאות, ואם הם באים, הם מגיעים לתקופות מאד מאד קצרות.
<אייל בלום: יש לנו תכניות שאנחנו עושים לחיילים משוחררים וללא חיילים משוחררים ומשרד החקלאות והאוצר מעודדים את הישראלים לבוא לחקלאות, אבל זה לא קורה ואם הם מגיעים זה לתקופות מאד מאד קצרות.
אלי אלאלוף: אני לא זוכר פעם אחרונה בשנתיים האחרונות שאמורה להיות לי אחראיות קצת יותר גדולה לחיים הציבוריים של המדינה.
אלי אלאלוף: אני לא זוכר שום קמפיין שמושך עובדים ישראלים לחקלאות.
<אייל בלום: היה קמפיין.
אלי אלאלוף: אז הוא לא היה עד כדי כך מרשים.
אלי אלאלוף: אני לא ראיתי שעשו.
אלי אלאלוף: זה לא רק קמפיין פרסומי, זה קמפיין עם ההשקעות הנדרשות, עם התמריצים הנדרשים, עם התנאים האפשריים שמושכים.
אלי אלאלוף: לא רק לבוא לעשות טוב לחברת פרסום, שהיא המרוויחה היחידה.
אלי אלאלוף: אם עושים קמפיין זו עבודה.
<אברהם דניאל: זה לא נעשה רציני כמו שאתה אומר.
<אברהם דניאל: זה לא נעשה.
אלי אלאלוף: לכן אני לא מרים ידיים.
אלי אלאלוף: אין לנו ברירה לחיות רק בין ישראלים.
אלי אלאלוף: קצת עזרה מבחוץ, אבל לא להגזים.
<אייל בלום: אוקיי, אז באמת צריך קצת עזרה מבחוץ והעזרה מבחוץ זה עובדים שבאים לעבוד בחקלאות מתאילנד.
<אייל בלום: דרך אגב תאילנד היא מונופול.
<אייל בלום: זאת אומרת עובדים זרים בחקלאות זה רק מתאילנד.
<קריאה: שלושת רבעי מונופול.
<קריאה: פתחו את סרי לנקה.
<אייל בלום: סרי לנקה זה עונתיים, אבל בוא נראה שזה יעבוד.
<אייל בלום: עד היום זה לא עבד וזה נראה - - -
<קריאה: ויש סטודנטים.
<אייל בלום: ויש סטודנטים.
<אייל בלום: אני מדבר על עובדים זרים שהם לא סטודנטים, רק מתאילנד.
<אייל בלום: בסיעוד דרך אגב יש מגוון מדינות.
<אייל בלום: המונופול הזה מתאילנד הוא בעייתי.
<אייל בלום: גם העובד הוא גורם מגביל, זאת אומרת חקלאי כל היום במצוקה עם כוח אדם.
<אייל בלום: ישראלים לא באים, מתאילנד יש לו מכסות והוא במצוקה.
<אייל בלום: עכשיו, מה קורה במאזן הזה?
<אייל בלום: שהכוח הוא בידיים של העובד ולא של המעסיק.
<אייל בלום: אני לא מדבר על כל מיני מקרים קיצוניים שיש לנו שצפים לפעמים ודברים שהם לא בסדר ויש לטפל בהם, אני מדבר על היום יום של החקלאי.
<אייל בלום: קם בבוקר העובד הזר מתאילנד שיכור לעבוד ולא עובד.
<אייל בלום: או שיכור או לא בא לו לעבוד ונכנס לשורה וישן.
<אייל בלום: מה החקלאי עושה במצב הזה?
<אייל בלום: אם הוא בא ומעיר החקלאי יותר מדי לעובד, העובד בורח.
<אייל בלום: לוקח את הרגליים שלו ובורח.
<אייל בלום: מה קורה עכשיו לחקלאי שברח לו העובד?
<אייל בלום: שלוש שנים אין לו ויזה.
<אייל בלום: זאת אומרת מה אתה עושה?
<אייל בלום: דבר שני, אתה רוצה לפטר אותו.
<אייל בלום: כל המנגנון של הפיטורים כמעט לא קיים.
<אייל בלום: אוקיי, אבל נגיד והצלחת לפטר אותו במנגנון הלא קיים הזה, לוקח לך ארבעה חודשים להביא עובד אחר במקומו.
<אייל בלום: בארבעה חודשים האלה נגמרה העונה החקלאית.
<אייל בלום: זאת אומרת שיש פה מצב שהחקלאים לא יכולים לקבל את כוח העבודה האפשרי.
<אייל בלום: צריך להגדיל את הסיפור הזה של המכסות.
<אייל בלום: יש המלצות ברורות מאד של משרד החקלאות, המכסות צריכות להיות יותר גדולות.
<אייל בלום: יחסי עובדי מעביד הם לא הגיוניים וזה גורם מגביל.
<אייל בלום: זה פשוט גורם לזה שאי אפשר לייצר מספיק חקלאות במדינת ישראל.
אלי אלאלוף: טוב, תודה לך.
אלי אלאלוף: יש תלמיד שרוצה לדבר.
<אייל בלום: התלמיד הוא מאצלנו, מהערבה התיכונה וזה בוודאי חשוב.
אלי אלאלוף: עידן, בבקשה.
<עידן בן פלאי: תודה רבה.
<עידן בן פלאי: שלום ובוקר טוב חברי הוועדה הנכבדים.
<עידן בן פלאי: אני עידן בן פלאי מהמושב חצבה, תלמיד בתיכון שיטים דרכא בספיר.
<עידן בן פלאי: אני מגיע לכאן כבן וכנכד של חקלאים.
<עידן בן פלאי: סבי וסבתי היו ממקימי מושב חצבה.
<עידן בן פלאי: אבי חקלאי כבר 16 שנה.
<עידן בן פלאי: החיים של חקלאים הם חיים מורכבים ומאותגרים.
<עידן בן פלאי: החיים של החקלאי זה לא רק לדאוג לגידולים עצמם, אלא גם לחשוב עוד שנתיים ומעבר ולהקשיב, להתעדכן מה קורה ברוסיה ובארצות אירופה ובו זמנית לראות מה קורה עם הקרה ושיטפונות אצלו במשק.
<עידן בן פלאי: עכשיו אני רוצה לדבר על תעסוקת הישראלים בערבה.
<עידן בן פלאי: תמיכה ישירה בחקלאות מהמגדל לצרכן ת עזור לייצר ולמשוך עוד כוח ועובדים לערבה יחד עם תמיכה בעידוד הצעירים להתנסות בעבודות חקלאיות.
<עידן בן פלאי: הייתי רוצה לראות כאן עוד עובדים צעירים, שכל שנה עוזרים לאבי ולשאר החקלאים.
<עידן בן פלאי: וכן, אני יודע, יש כאלה עובדים.
<עידן בן פלאי: לדוגמא, תכנית עבודה עברית שפועלת מספר שנים בערבה.
<עידן בן פלאי: אבל זה לא מספיק והמדינה צריכה להתאמץ ולדאוג לזה.
<עידן בן פלאי: אני גאה להיות בן של חקלאי.
<עידן בן פלאי: אני גדל כאן על ערכים ועל ציונות.
<עידן בן פלאי: אבא שלי ממשיך להיות חקלאי למרות הקושי שנוצר.
<עידן בן פלאי: שני דורות לפני – דור המייסדים – עזבו את בתיהם ומשפחותיהם ובאו לכאן כדי להקים בשבילנו את המושבים שנמצאים פה כיום.
<עידן בן פלאי: דור לפני דאג שלי ולחברי יהיה את המקום הכי בטוח לגדול בו ועכשיו, בואו נמשיך וניתן לדורות הבאים ולילדים שלנו להנות ולגדול במקום מדהים שכזה.
<עידן בן פלאי: תנו לי ולחברי להמשיך לאהוב את המדבר, את החקלאות, את הערבה ואת חצבה ביתנו.
<עידן בן פלאי: עליכם לדאוג לעתידנו.
<עידן בן פלאי: תודה.
אלי אלאלוף: מחיאות כפיים זה לא מקובל בכנסת.
אילן גילאון: במקרה זה זה יעבור.
אלי אלאלוף: אוקיי, חבר הכנסת אילן גילאון.
אילן גילאון: כן, אני אחרי עידן כי אני הכי מתחבר לזה.
אילן גילאון: תראו, בגדול אני לא יודע כמה מכם יישארו, יש עוד דיון כל היום וזה נכון לעשות את הדיון.
אילן גילאון: הדיון הוא לא על חקלאות.
אילן גילאון: הדיון הוא אולי על האתוס כולו למה מדינת ישראל הפכה בעצם.
אילן גילאון: בואו נגיד את האמת, הבעיה לא מתחילה מהפועל התאילנדי.
אילן גילאון: הבעיה מתחילה מכך שאנחנו היום מדינה של מתווכים ולא של חקלאים.
אילן גילאון: שהיהודי החדש מת וקם היהודי הישן.
אילן גילאון: בטח המבוגרים ביניכם יודע, אני לא חושב שאתה מוכר את המושג הזה.
אילן גילאון: היה מושג שנקרא פעם חדוות היצירה.
אילן גילאון: מה זה חדוות היצירה?
אילן גילאון: חדוות היצירה למעטים, ואלה האנשים הכי מאושרים - - -
<קריאה: זה עד היום קיים.
אילן גילאון: אבל חדוות היצירה היא ביטחון תעסוקתי קודם כל בעניין של עבודה, היא יכולת להתפרנס בכבוד, ואז מגיע העניין הזה שאתה אמרת.
אילן גילאון: אבל כל התנאים האלה צריכים להתקיים.
אילן גילאון: בסופו של דבר החשבון עם התאילנדי הוא לא החשבון.
אילן גילאון: זה ששמים אותנו לעשות את החשבון הזה, זה אומר ששיטה אחרת ניצחה.
אילן גילאון: השיטה של המתווכים, של הרמי לווים, של מה שנקרא הערך העודף של הסחורה.
אילן גילאון: אני, מה לעשות, מאמין בחקלאות מסובסדת.
אילן גילאון: בעיני לא יכולה להיות תרבות שהיא לא מסובסדת ולא יכולה להיות גם חקלאות שהיא לא מסובסדת.
אילן גילאון: אם אנשים לא מבינים, כאשר הם מובילים מהלך שחקלאות זה גם תרבות וגם ביטחון – זה בעצם הציונות הגדולה.
אילן גילאון: לכל הציונים האלה, שרוצים לגאול את האדמה בזה שהם עוקרים עצים, אני חושב שקדושת האדמה זה לא בדם אלא בעגבניות וזה במלפפונים.
<קריאה: סליחה, יכול להיות שאתה היחידי שחושב ככה?
אילן גילאון: לא, לא, לא נכון.
אילן גילאון: לא יכול.
אילן גילאון: אני היחידי שחושב כך בין אלה שלא מסוגלים לקבל היום את ההחלטות.
אילן גילאון: אם אתם תסתכלו על הדיון הזה ותסתכלו על הדיון לגבי השידור הציבורי ותסתכלו על כל הדיונים מסביב, תבינו שזה בדיוק בסופו של דבר אותו דיון.
אילן גילאון: זו המציאות הנוכחית.
אילן גילאון: לכן מיקומה של החקלאות, ולמה אני מאמין בחקלאות מסובסדת?
אילן גילאון: כי בכל העולם - שאנחנו רוצים להיות דומים לו - אני חושב שמדינה מתערבת היא מסבסדת את החקלאי.
אילן גילאון: היא משלמת את התנאים של התאילנדי, היא משלמת את הערך העודף הזה, שאדם ישראלי ירצה לבוא ולעבוד בחקלאות.
אילן גילאון: אבל כאשר זה לא קיים ואין ביטחון תעסוקתי ואין יכולת להתפרנס בכבוד והעבודה היא קשה.
אילן גילאון: אני אגיד לך, משנת 2008 עזבו את החקלאות קרוב ל-9,000 עובדים.
אילן גילאון: זאת אומרת זה מקום שעוזבים אותו כל הזמן.
אילן גילאון: אז כאשר אנחנו הולכים ומביאים ואנחנו כל הזמן במסווה הזה שאנחנו רוצים להוזיל לצרכן את המחיר, אדוני יושב הראש, אנחנו מסתירים הכל.
אילן גילאון: אי אפשר לתקן עוול אחד בעוול שני.
אילן גילאון: החלוקה צריכה בדיוק להתחיל במקום אחר לגמרי.
אילן גילאון: אני לא רוצה להפליג כדי לא להישמע יותר מדי פופוליסט.
אילן גילאון: הבעיה המרכזית היום שהעידן הוא עידן של מתווכים ולא של חקלאים ושם מתחילה כל הבעיה.
אילן גילאון: והיחס אל החקלאות והפרימט שלה בתוך סדר העדיפויות שלנו איננו קיים שם.
אילן גילאון: מה אנחנו לא דיברנו על החקלאות?
אילן גילאון: וכמה קלישאות לא נאמרו, ושום דבר איננו קלישאה.
אילן גילאון: ארצות הברית הקפיטליסטית מסבסדת בהון תועפות, ב-2% את החקלאות.
אילן גילאון: צרפת שלא נדבר.
אילן גילאון: מדינות שאנחנו כל כך רוצים ב-OECD להידמות אליהן.
אילן גילאון: ואז מה עושים לכם כאן?
אילן גילאון: אנחנו בסופו של דבר צריכים לבוא חשבון עם התאילנדי המסכן הזה, אם ניקח לו 230 שקלים או 730 שקלים.
אילן גילאון: זאת הבעיה, כי בסופו של דבר היא נשארת על הפתח של החקלאי.
אילן גילאון: ואני לא רוצה לדבר על טרגדיות נוספות שקורות בתחום הזה.
אילן גילאון: אבל חברה, צריך להבין את העניין בסופו של דבר, איפה קבור הכלב.
אילן גילאון: שם הוא קבור.
אילן גילאון: ולכן כל זמן שסדר העדיפויות הזה איננו משתנה, אז החקלאות תהיה נדונה ברמות של הורדת מכסים, של מיסוי שבדרך כלל מי שזוכה בו זה המתווך ולא הצרכן.
אילן גילאון: אנחנו רואים את זה בדגים, רואים את זה בכל מקום אחר.
<קריאה: צעד קדימה, שניים אחורה.
אילן גילאון: ולכן עדין, התביעה שלך היא התביעה הלגיטימית, הנכונה.
אילן גילאון: אתם יודעים, יש שיר נורא יפה של עלי מוהר, שנקרא שיעור מולדת.
אילן גילאון: הוא אומר "אז בבית הספר, על הקיר תמונה והאיכר חורש בה את האדמה.
אילן גילאון: האיכר יצמיח לנו לחם".
אילן גילאון: תסתכלו איזה מקום יש לאיכר פה, כדי שמה?
אילן גילאון: שנהיה גדולים.
אילן גילאון: יצמיח לנו לחם שנהיה גדולים.
אילן גילאון: זאת הבעיה המרכזית, חברה ואת זה תבינו.
אילן גילאון: וזה לאורך כל הקו.
אילן גילאון: זה כאשר תושבי הצפון מגיעים לכאן, הם מגיעים עם אותה בעיה וכאשר העובדים ממקום אחר.
אילן גילאון: זה הזמן הכי טוב לברית הישנה בין איכרים לבין פועלים במדינה הזאת, אדוני יושב הראש.
אילן גילאון: אז אנחנו יכולים לדבר עד מחר על פתרונות נקודתיים.
אילן גילאון: בגדול זה לא ייפתר אם לא תהיה חלוקה אחרת ואני מאמין בחקלאות מסובסדת.
אילן גילאון: תרבות מסובסדת וחקלאות מסובסדת.
אלי אלאלוף: אוקיי אילן, תעזור לי לפתור.
<אברהם דניאל: נו, איך אתם פותרים את זה?
<אברהם דניאל: אתם הכנסת.
אילן גילאון: אני רוצה להגיד לך, אני בא ממפלגה כל כך קטנה שרצינו לעשות הפגנה המונית, אבל המונית לא הגיעה.
<קריאה: יש טוקטוק אצל התאילנדים.
<אברהם דניאל: אני אשלח לך מונית.
אלי אלאלוף: אין יותר מוניות.
אילן גילאון: את הדברים האלה תבחנו על פי הכפתורים, לא מי שבא לדבר איתכם בהפגנה.
אילן גילאון: איך מצביעים.
אילן גילאון: יש כפתורים ירוקים - זה בעד, יש אדומים – זה נגד.
אילן גילאון: יש את הצהובים – זה הנמנעים.
אילן גילאון: תזכרו.
אלי אלאלוף: אילן, זה כבר לא כפתורים, אם אתה זוכר.
אילן גילאון: האדום זה הפועל קטמון, הירוק זה מכבי חיפה והצהוב אף אחד לא צריך אותו, בית"ר ירושלים.
אילן גילאון: על זה תסתכלו.
אילן גילאון: זה הדבר היחיד שקובע.
אילן גילאון: לא דיבורים.
אלי אלאלוף: לא מדברים פה - - -
אלי אלאלוף: אתה אמרת את זה.
אלי אלאלוף: אתה אמרת את זה מצוין, דיבורים, דיבורים, סימפטיה, הכל.
אלי אלאלוף: אילן, אני מבקש לא לדבר על שום דבר - - -
אילן גילאון: אתה יודע, אני הייתי חקלאי בעברי.
אלי אלאלוף: לא, לא, לא לדבר על שום קבוצה חוץ מהפועל באר שבע.
אילן גילאון: אתה יודע מה, מרכין ראש, אתה צודק.
אלי אלאלוף: טוב, סליחה, אני ממש מבקש, תנו לי לומר כמה מילים ואני מסכם.
אלי אלאלוף: א' אני מודה לכם שבאתם.
אלי אלאלוף: אני גם מודה למי שארגן את היוזמה הזאת של יום החקלאות ואני חושב שלצערי התדמית והתקשורת - ולהאשים אותה אני לא מפחד - כי אני לא מצפה לשום דבר ממנה.
אלי אלאלוף: וגם מכם.
אלי אלאלוף: הנושא הזה של החקלאות יש לו תדמית ארצית כזאת, ישראלית לא מוצלחת.
אלי אלאלוף: כי יש הרגשה כל הזמן שאתם מתוסכלים ויש תופעות מדהימות – אם זה בפיתוח, אם זה ביכולות, גם הכלכליות של חלק מכם, שזה לא תמיד נותן לנו תמונה אמיתית.
אלי אלאלוף: יש לי שליטה זמנית, כמו שכולם יודעים, הכנסת הזאת היא כמו כל הכנסות יכולה להיגמר בצ'יק, גם בזכות אילן, אבל כל עוד שאני פה אני הייתי רוצה לטפל בוועדה שלי בנושא של העובדים הקשורים לחקלאות.
אלי אלאלוף: זה מה שמעניין אותי.
אלי אלאלוף: עם עדיפות חלום של עידן, שזה יהיה ישראלים.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם, צריך לעשות הכל כדי להביא וזה לא פעולה חד פעמית של פרסום כזה או אחר.
אלי אלאלוף: אני כדי להירדם מסתכל על הטלוויזיה הצרפתית ואני רואה.
אלי אלאלוף: החקלאים בצרפת חיים את אותן צרות והם חיים את זה.
אלי אלאלוף: אני שוב אומר ואמרתי את זה ליושב הראש שלכם לפני שעזב, אני מוכן שהוועדה הזאת תטפל בנושא הזה בצורה שיטתית בכנסת, עד שתמצא פתרונות.
אלי אלאלוף: אני לא יודע אם זה ועדת משנה, כמו שהציע איציק, אם זה באמצעות רכז, יועץ מיוחד שניקח, שיכין מסמך משותף, אבל הייתי רוצה להתמודד עם הנושא של כוח האדם בתחום החקלאות.
אלי אלאלוף: כי כרגע זה זבנג אחד.
אלי אלאלוף: אני היום ממוקד בבעיה של הפיקדון ובשבילי אתם מפרים חוק.
אלי אלאלוף: יש פיקדון שצריך להפקיד עבור כל העובדים הזרים.
אלי אלאלוף: התחום היחיד שלא מתעסק בזה, שנעשה את הטכניקות לנטרל את זה, זה החקלאות.
אלי אלאלוף: בסיעוד יש פיקדון, לעובדי קבלן בניין של פיקדון.
אלי אלאלוף: אתם היחידים שלא.
אלי אלאלוף: אז זה התדמית שיצרתם, שלא חשוב מה החוקים של המדינה, אתם עושים כפי שבא לכם.
אלי אלאלוף: אז אני מוכן להתמודד בצורה חיובית.
אלי אלאלוף: אני לא יכול לחלום על מדינה ללא חקלאות, וודאי לא מדינת הציונות שבשבילה אני באתי.
אלי אלאלוף: אני לא יכול לחלום על זה שאתם תעזבו את הקרקעות ואתם יודעים מי יחליף אתכם?
אלי אלאלוף: אני לא יכול לחלום על מדינה שלנו, שלא תייצר את הצרכים הבסיסיים שלה בנושא המזון ובאיכות הנדרשת.
אלי אלאלוף: כי מסיבות אחרות אנחנו מסכימים להכניס למדינה שלנו ייבוא מוזר מאד ומסוכן מאד לבריאות של כל אחד מאיתנו.
אלי אלאלוף: אז כל זה אומר שחייבים להתמודד ואני חושב, כמו שעשו בנושא המים, בואו ננסה.
אלי אלאלוף: אני אנסה יחד עם חברי לבדוק את הנושא – איך מתמודדים עם בעיית העובדים בתחום החקלאות.
אלי אלאלוף: ואני לא רוצה לתת שום התחייבות, רק ללמוד את הנושא ולנסות להיות איש בשורה בחודשים הקרובים בנושא הזה, יחד עם מספר חברים.
אלי אלאלוף: אני אבדוק את כל הדרכים האפשריות לעשות את זה, אבל גם תבינו, החקלאות ותדמיתה, הלוואי שתהיה התדמית שעידן שלכם, שלנו – הגדיר.
אלי אלאלוף: כי זה מה שישנה.
אלי אלאלוף: כרגע היחס של המנגנון הממשלתי של מקבלי ההחלטות - ואני בתוכם – שלא תחשבו שאני מתחמק – היא לא נעימה לכם.
אלי אלאלוף: היא ממש לא נעימה לכם.
אלי אלאלוף: יש הרגשה כל הזמן של ויכוחים, של התחמקויות, של – סליחה על הביטוי הלא פרלמנטארי – תחמנות כזו או אחרת.
אלי אלאלוף: ובסוף מי שסובל זה אתם.
אלי אלאלוף: אתם הקשר הישיר.
אלי אלאלוף: אז הייתי שמח שהיום הזה יהיה יום שמחה, יום חג.
אלי אלאלוף: אז גם מותר לנו לעשות חשבון נפש כדי להתמודד.
אלי אלאלוף: עם חשבון נפש מתמודדים בצורה אמיתית עם בעיות שיש לנו ויש לנו בעיות.
אלי אלאלוף: אני מאחל לכם טוב יותר ובמעט שיש לי יכולת לתרום, אז אני רוצה לתרום כדי לשפר את המצב הזה.
שולי מועלם-רפאלי: יום שלישי, ראש חודש סיוון.
שולי מועלם-רפאלי: תיכף מגיעים ליום שבו אמרנו נעשה ונשמע.
שולי מועלם-רפאלי: הלוואי שנצליח להכיל את זה על עוד תחומים, חוץ מקבלת התורה.
שולי מועלם-רפאלי: 7 ביוני 2016.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מקיימים דיון במסגרת יום הסביבה שמתקיים כל היום בכנסת.
שולי מועלם-רפאלי: יש שמונה דיונים שמתנהלים היום בוועדות שונות של הכנסת, והדיון שלנו כאן הוא על חומרי הדברה במזון, וזו ישיבת מעקב לישיבות קודמות שכבר התקיימו, גם עם המשרדים הרלבנטיים וגם עם ארגוני הסביבה.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נפתח בהצגה של ד"ר זיוה חממה-אלישוב משירות המזון הארצי במשרד הבריאות.
זיוה אלישוב-חממה: תודה רבה.
זיוה אלישוב-חממה: כמו שציינה יושבת הראש, בדיון הקודם עלו כל מיני שאלות מחברי הכנסת והמשתתפים האחרים, אז הכנו איזו שהיא מצגת קצרה רק ככה על קצה המזלג, להסביר איך באמת עובד התהליך של רישום חומר הדברה במדינת ישראל לשימוש חקלאי.
זיוה אלישוב-חממה: אז אלה שלבי תהליך הרישום.
זיוה אלישוב-חממה: החומר עובר מבחני שדה בתנאי הארץ, לבחון את היעילות של החומר.
זיוה אלישוב-חממה: התוצאות של המבחנים האלה עוברות לדיון בוועדה הביולוגית.
זיוה אלישוב-חממה: רק חומר שנמצא יעיל עובר לשלב הבא בתהליך, שזו הוועדה הטוקסיקולוגית הבין משרדית, שבודקת בעצם את מידת המסוכנות של אותו חומר לאדם, לסביבה ולבעלי החיים.
זיוה אלישוב-חממה: לאחר מכן נקבעים ימי המתנה ושאריות מקסימאליות מותרות במזון, על פי תנאי הארץ, על פי הדיאטה הישראלית ולאחר מכן מספר שלבים בעצם פורמאליים של אישור תווית התכשיר, הרישום שלו והנפקת תעודה.
זיוה אלישוב-חממה: חידוש רישום אחת לשלוש שנים ובמקרים שמבוטל האישור לתכשיר, אז ביטול תעודת הרישום שלו.
זיוה אלישוב-חממה: על פי תקנות הגנת הצומח, הוועדה הטוקסיקולוגית, שזו הוועדה העיקרית בעצם שבוחנת ומאשרת את חומרי ההדברה, היא מונה 13 חברים ממשרד הבריאות, ביניהם גם יושב הראש, משרד החקלאות, משרד הגנת סביבה, משרד הכלכלה ונציג ציבור מארגון צרכני.
זיוה אלישוב-חממה: לא בהכרח מהמועצה הישראלית לצרכנות, זה פשוט המצב כרגע.
שולי מועלם-רפאלי: איזה אינפוט נותן נציג הציבור מהארגון הצרכני?
שולי מועלם-רפאלי: שנייה, שאלה בשביל הסדר, את רוצה שאני אשמור את השאלות לסוף?
זיוה אלישוב-חממה: מבחינתי זה היינו הך, רק הגבילו אותי בזמנים, אז זה תלוי בכם.
שולי מועלם-רפאלי: תוך כדי.
שולי מועלם-רפאלי: מצוין, אני מודה לך.
שולי מועלם-רפאלי: תסבירי לי מה האינפוט שנותן נציג ציבור מארגון צרכני דווקא.
שולי מועלם-רפאלי: כי אני הייתי חושבת נגיד ברוח היום הזה, נציג ציבור מארגון סביבתי.
שולי מועלם-רפאלי: אז בואי תנסי להסביר לי למה דווקא ארגון צרכני.
זיוה אלישוב-חממה: אז קודם כל כרגע זה ההגדרות שקיימות בתקנות.
זיוה אלישוב-חממה: זה החוק.
זיוה אלישוב-חממה: זו ההגדרה של החוק.
זיוה אלישוב-חממה: וארגון צרכני בהחלט יכול לתת גם אינפוט בענייני סביבה, בריאות הציבור, הרי כל אלה הם אספקטים של הצרכן.
זיוה אלישוב-חממה: אז זה הרכב הוועדה.
זיוה אלישוב-חממה: הגדרות התפקיד של הוועדה הטוקסיקולוגית מוגדרות כתקנות הגנת הצומח.
זיוה אלישוב-חממה: זו בעצם ועדה מייצגת שבוחנת האם תכשיר מהווה סכנה גדולה מדי, לא סבירה לבני אדם, בעלי חיים ולסביבה.
זיוה אלישוב-חממה: המשמעות של זה בפועל, זה בעצם שאנחנו בוחנים ומאשרים חומרי הדברה חדשים, חומרים פעילים חדשים.
זיוה אלישוב-חממה: בוחנים ומאשרים, במידה ומתקבל אישור, תכשירים, אבל חלק מאד גדול מתפקידי הוועדה זה גם הערכות מחודשות.
זיוה אלישוב-חממה: זאת אומרת מה שמקובל לקרוא לזה רביזיות, לבחון אם יש חומר מדעי חדש שמתפרסם, מה קורה מבחינת רגולציה בעולם, כי המטרה היא שהחשיפה של הציבור בישראל לחומרי הדברה תהיה המינימאלית הנדרשת.
שולי מועלם-רפאלי: נניח שלא פורסמו פרסומים מדעיים או שינויים רגולטיביים, יש כן איזה שהוא סדר שמתייחס לחומר שנכנס היום בדלת הראשית, מתי בפעם הבאה ייגעו בו?
שולי מועלם-רפאלי: מתי בפעם הבאה יבחנו אותו?
זיוה אלישוב-חממה: מבחינת הערכה טוקסיקולוגית, נכון להיום אין איזה שהוא סדר מוגדר מראש שנים קדימה.
זיוה אלישוב-חממה: הוועדה מגדירה לעצמה את תכנית העבודה בערך שנה קדימה, והיות וחומרי הדברה זה תחום מאד נחקר בעולם, לא סביר שלא יהיה שום דבר.
זיוה אלישוב-חממה: במשך הזמן מצטבר ידע.
שולי מועלם-רפאלי: תסברי את אוזני, שהיא כנראה האוזן היחידה בשולחן הזה שלא מכירה נתונים.
שולי מועלם-רפאלי: מספרים.
שולי מועלם-רפאלי: כמה חומרי הדברה מורשים יש?
שולי מועלם-רפאלי: מאות?
שולי מועלם-רפאלי: אלפים?
שולי מועלם-רפאלי: עשרות?
זיוה אלישוב-חממה: אלפים.
זיוה אלישוב-חממה: חומרים פעילים יש מאות.
זיוה אלישוב-חממה: לכל חומר פעיל יכולים עשרות תכשירים.
שולי מועלם-רפאלי: יש נגזרות, אוקיי.
זיוה אלישוב-חממה: אז יש הרבה מאד חומרים.
שולי מועלם-רפאלי: גברתי מעוניינת לשאול באמצע?
אטל שפרוט: לא.
אטל שפרוט: אני ממשרד החקלאות.
אטל שפרוט: אני יושבת ראש הוועדה.
שולי מועלם-רפאלי: את רוצה לחכות לסוף המצגת?
שולי מועלם-רפאלי: אז אם את יושבת ראש הוועדה, בואי ניתן לך את הזמן שלך, כשד"ר חממה תסיים ברשותך, כי נראה לי שחשוב מאד שנייחס זמן וחשיבות גם לדברים שאת תגידי.
זיוה אלישוב-חממה: אז בהקשר הזה, כמו שאמרתי, אחת מהמטרות העיקריות של הוועדה הטוקסיקולוגית, היא בעצם לצמצם את חשיפת הציבור לחומרי הדברה, כי אמנם יש הכרה מאד ברורה בעולם בנחיצות של החומרים האלה לצורך קיום חקלאות טובה.
זיוה אלישוב-חממה: יחד עם זאת, אנחנו לא רוצים חשיפת יתר.
זיוה אלישוב-חממה: אז מספר דברים שאספתי מהתקופה האחרונה שעשינו במסגרת הוועדה, זו הערכה מחודשת של מספר לא מבוטל של חומרי הדברה.
זיוה אלישוב-חממה: במסגרת ההערכה המחודשת הזאת בוטלו חומרי הדברה שנמצאו כמסוכנים מעל הסטנדרט המקובל.
זיוה אלישוב-חממה: חמישה מקבוצת הטריאזינים, 11 מקבוצת הזרחניים האורגנים, 4 קרבונטים, ועוד חומר שהוא פחמימן כלורי, שמקובל על ידי אמנת שטוקהולם כמזהם אורגני יציב.
זיוה אלישוב-חממה: מעבר לזה, חומרים שהשימוש שלהם לא בוטל לחלוטין, היקף השימוש שלהם צומצם באופן משמעותי וגם הרבה מאד רמות מקסימאליות מותרות במזון הופחתו.
זיוה אלישוב-חממה: מעבר לזה, הוועדה עוסקת גם בצמצום חשיפת הציבור לחומרי הדברה שלא דרך מזון.
זיוה אלישוב-חממה: מספר נושאים שאנחנו מטפלים בהם בחודשים האחרונים, זה ביטול וצמצום השימוש של קוטלי עשבים באזורים ציבוריים.
זיוה אלישוב-חממה: אנחנו בוחנים את האפשרות ליצור מסלול רישוי ואישור מהיר יותר לחומרים ידידותיים, על מנת שיהיו חלופות עבור החקלאים לחומרי הדברה מסוכנים יותר.