GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יואב ארבל: אני מוכן לעשות שיעורי בית ולחשוב על איזשהו ניסוח.
<נעה בן שבת: אולי נאמר שחלק משמעותי מפעילותו היא בתחום מתחומי השירות.
<מוטי אלמליח: זה יותר טוב מ-עיקר.
<נעה בן שבת: זה פחות מ-עיקר כי אתה לא דורש שזה יהיה עיקר הפעילות שלו.
<נעה בן שבת: אתה מודד את היקף הפעילות, אתה בודק את ההוצאות התקציביות שלו ולא עיקר הפעילות שלו אבל זאת פעילות משמעותית.
<נעה בן שבת: עמידר פתחה מחלקת רווחה, זה לא שהיא מעסיקה איזה עובד סוציאלי אחד.
אלי אלאלוף: מה קורה כאשר אלה שני תחומים ביחד?
<יואב ארבל: זה בסדר.
<יואב ארבל: אחד או יותר.
<מוטי אלמליח: אם הוא נכנס לתחום, אין בעיה.
<אוריאנה אלמסי: אולי לתת עדיפות לאלה שממש עוסקים ברווחה ובחינוך, ממש לתת להם משהו בסדרי עדיפויות.
<אוריאנה אלמסי: במשרד הרווחה, כל הנושא הזה של הרווחה, אנשים שכן זקוקים לזה, יש בעיית מצ'ינג ואלה הגופים שבסוף לא מקבלים מתנדבים.
<אוריאנה אלמסי: אולי לתת להם איזושהי העדפה בחוק, איכשהו בניסוח.
<אוריאנה אלמסי: גופים שממש עוסקים, הם יקבלו עדיפות בקבלת התקנים.
<אוריאנה אלמסי: זאת המהות של השירות הלאומי בסופו של דבר.
<נעה בן שבת: כאן מדובר בתהליך ההכרה, אם אתה מוכר או אתה לא מוכר.
<יואב ארבל: אוריאנה אומרת שרווחה מממנים רק חצי תקן.
<אוריאנה אלמסי: הרבה לשכות רווחה שכן צריכות ורוצות, הן לא מקבלות כי אין כסף.
<יואב ארבל: אלה סדרי עדיפויות של הממשלה, מה שאת אומרת, כמה כסף לתת.
<יואב ארבל: זה עולם אחר.
<יואב ארבל: אנחנו מדברים עכשיו על תנאי הסף לאישור גופים מפעילים.
<אוריאנה אלמסי: אני אומרת שתנאי הסף, אנחנו רואים מה קורה במציאות.
<אוריאנה אלמסי: האם הגופים המפעילים שכן צריכים להגיע אליהם מתנדבים, ובעיני בעיקר זה נושא הרווחה, האם הם מקבלים מתנדבים לעומת גופים מפעילים חזקים שמקבלים מתנדבים ואולי הם לא צריכים.
<אוריאנה אלמסי: לא שהם לא צריכים.
<דרור גרנית: זה מתחבר לחלק הראשון של הדיונים שלנו היום על הקצאת המשאב.
<אוריאנה אלמסי: אני יודעת אבל מצטערת, לא נותנים לזה מענה.
אלי אלאלוף: לדעתי הגענו להבנה.
אלי אלאלוף: אני מציע שתנסחו משהו.
<יואב ארבל: אני רושם.
<יואב ארבל: חלק משמעותי מפעילותו או הגדרה יותר מדויקת שנצליח לדייק.
<דרור גרנית: לעניין סעיף 58(ב)(2), שהתאגיד לא למטרות רווח.
<נעה בן שבת: משמשים להשגת אותה מטרה בלבד.
<נעה בן שבת: נכסיו והכנסותיו משמשים לאותה מטרה בלבד.
<נעה בן שבת: זה אומר שהם לא מחלקים את הנכסים שלהם.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, זה לא למטרת רווח.
<נעה בן שבת: ברגע שהתאגיד לא מחלק את הנכסים שלו, הוא לא למטרת רווח.
<נעה בן שבת: נבדוק את זה לקראת הדיון הבא.
<נעה בן שבת: אולי נחזור למה שאוריאנה דיברה עליו.
<נעה בן שבת: אנחנו התלבטנו לגבי זה.
<נעה בן שבת: יש גנים חזקי, יש גנים פרטיים שעמותות הורים מתאגדות כעמותה ומקבלות בנות שירות.
<נעה בן שבת: לעומת זאת יש גן אחר שלהורים יש פחות יכולת כלכלית טובה והם לא יכולים לקבל את אותה בת שירות ולממן את התקן.
<נעה בן שבת: אני חושבת שלכך אולי אוריאנה כיוונה.
<נעה בן שבת: מי שיש לו יותר כסף, יוכל לקבל את השירות הלאומי.
<דרור גרנית: זה טבעו של מצב הדברים בו אנחנו אומרים שגופים פרטיים יכולים לגייס במשאביהם שלהם בני ובנות שירות.
<דרור גרנית: לו היינו באים ואומרים שירות לאומי ייעשה אך ורק בגופי המדינה, בגופים ציבוריים, איזושהי הגדרה רחבה יותר, זה היה נפתר אבל ברגע שאמרנו שגם תאגיד שחברים בו שבעה חברים לפחות שרובם אינם קרובי משפחה וכדומה, אותו סעיף (ב)(2), אם קבוצה של הורים לילדים בגן מסוים מתאגדת בתאגיד כזה ואומרת שהיא שמה את הכסף והיא מתקצבת את זה והיא רוצה שתהיה לה בת שירות שתהיה בגן - - -
<נעה בן שבת: התוצאה שנוצרת היא תוצאה של פערים.
<נעה בן שבת: העמותה הזאת משרתת גן פרטי וגן פרטי מקביל לא יכול לקבל.
<נעה בן שבת: הגנים היום אולי פחות בעייתיים.
<מוטי אלמליח: פנימייה שהיא חברה למטרת רווח.
<מוטי אלמליח: תקום שם עמותת הורים באותו מעון והיא תיקח את אותה בת שירות ותפעיל אותה בתוך המעון לטובת הילדים של המעון עצמו שהוא למטרות רווח.
שולי מועלם-רפאלי: למה זה בסדר?
שולי מועלם-רפאלי: בכל מקרה זאת התארגנות פרטית.
אלי אלאלוף: אתם אישרתם דבר כזה?
<מוטי אלמליח: יכול להיות שאני רואה שזאת עמותה ואני מאשר.
<נעה בן שבת: אבל איך תמנע את זה?
<נעה בן שבת: זאת עמותה וגם מחר היא תהיה עמותה.
שולי מועלם-רפאלי: בסוף כולן הן עמותות.
שולי מועלם-רפאלי: כל הגופים הפרטיים הן עמותות.
שולי מועלם-רפאלי: לא בא לכאן איזה גוף למטרת רווח והציג את עצמו ואמר שהוא רוצה בת שירות לאומי.
אלי אלאלוף: הוא נותן דוגמה של גוף למטרות רווחו.
<מוטי אלמליח: עסקיות.
אלי אלאלוף: עסקיות.
אלי אלאלוף: מקים עמותה כביכול לא למטרות רווח.
אלי אלאלוף: זאת בעיה, אבל אתם צריכים להכיר את הגופים האלה ולבדוק אותם לפני שתחליטו.
אלי אלאלוף: לכן זה לא אוטומטית שעמותה מקבלת.
אלי אלאלוף: ממילא אין לכם מספיק מועמדים, אין לכם מספיק מתנדבים.
אלי אלאלוף: אני יודע כמה הביקוש הוא גדול על כל אחד ואחד.
<אוריאנה אלמסי: בעיית המצ'ינג עם משרד הרווחה נפתרה?
<יואב ארבל: זאת בעיה תקציבית.
<יואב ארבל: היא אמורה להיפתר.
<יואב ארבל: ברגע שיהיה לנו סעיף של סדרי עדיפויות ממלכתיים, תחליט הממשלה שתחום הרווחה דורש יותר משאבים, יוכל משרד הרווחה למלא את התקנים ולקבל יותר תקנים.
<יואב ארבל: זאת החלטה שתגיע בסופו של דבר לממשלה.
אלי אלאלוף: גם אם תקבל תקנים, תידרש תקנה של 25 אחוזים.
<נעה בן שבת: אני רוצה לשאול לגבי פסקה (3).
<נעה בן שבת: בפסקה (3) אנחנו אומרים שהוא התחייב שהוא מקיים את הוראות הדין התאגידי החל עליו, זה לעניין קבלת אישור ניהול תקין, ואת הוראות הדין החל עליו לפי תחום השירות שבו הוא פועל.
<נעה בן שבת: השאלה אם אנחנו מדברים גם על שאלה של פעילות שאינה מנוגדת לדין.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, לא רק לפי תחום השירות, שהוא גם לא עושה פעילויות שמנוגדות לדין, וגם הפעילות שלו צריכה להתאים לאיזו מדיניות ממלכתית כתנאי סף או שלא, שהוא יכול לפעול אפילו בתחום נגיד של צער בעלי חיים, אם הוא פועל בפעילות שהיא לא תואמת את המדיניות הממשלתית והפוכה למדיניות הממלכתית.
מירב בן ארי: איזה גוף פועל בניגוד למדיניות ממשלתית?
<דרור גרנית: אני אתן דוגמה.
<דרור גרנית: אני לא יודע אם זה עדיין בתוקף, אבל ניקח לדוגמה מהמישור של צער בעלי חיים.
<דרור גרנית: אי אז, מזמן, כי הייתי מתמחה, הייתה מדיניות ממשלתית שדיברה על המתה של חתולי רחוב בהיקף כזה וכזה.
<דרור גרנית: גופי זכויות בעלי חיים ועתרו כנגד הדבר הזה.
<דרור גרנית: המדיניות הממשלתית הייתה להמית חתולי רחוב עודפים.
מירב בן ארי: זה צריך להיות משהו מאוד מאוד ספציפי.
<דרור גרנית: היה הסבר וטרינרי ארוך ומפורט שלא ניכנס אליו כאן כי אני ממילא גם לא אזכור את כל פרטיו, אבל זאת דוגמה אחת.
<דרור גרנית: דוגמה אחרת שאפשר לדבר עליה היא עמותות שמקדמות לגליזציה של שימוש בקנאביס בצורה רחבה.
מירב בן ארי: יש שם שירות לאומי?
מירב בן ארי: עמותה שמקדמת לגליזציה, זאת עמותה פרטית.
מירב בן ארי: היא לא כפופה למשרד הבריאות.
<דרור גרנית: לכן אמרתי שכל הסעיף הזה, 58(ב)(2), עוסק בגופים פרטיים.
<דרור גרנית: שלא תהיה טעות.
<דרור גרנית: הוא עוסק בגופים פרטיים, ביי דפנישן.
<דרור גרנית: אלה גופים פרטיים.
<יואב ארבל: גופים שלא למטרות רווח.
<דרור גרנית: אלה תאגידים שמתכוננים מכוח הסכמה חוזית של אנשים פרטיים.
אלי אלאלוף: למה לעמותה אתה אוטומטית קורא גוף פרטי?
<דרור גרנית: אני אומר באיזה מובן הם פרטיים.
<דרור גרנית: אולי אני אחדד.
<קריאה: הם לא ממשלתיים אבל הם לא פרטיים.
<דרור גרנית: הם פרטיים במובן הזה שהמקור הנורמטיבי לקיומם הוא לא דין חקוק כלשהו אלא התאגדות חוזית, תוצר של רצון להתקשרות חוזית של הצדדים.
<דרור גרנית: זאת המשמעות של עמותה.
<דרור גרנית: התקנון של כל חברה ושל כל עמותה, לרבות חברה שלא למטרת רווח, התקנון הוא חוזה בין החברים המקימים והוא נרשם ברשם העמותות או ברשם החברות לפי העניין אבל בבסיסו הוא חוזה בין החברים המקימים אותו.
<דרור גרנית: הוא תוצר של התקשרות.
אלי אלאלוף: עמותה יכולה לחלק דיבידנדים?
<דרור גרנית: עמותה לא יכולה לחלק דיבידנדים אבל היא פרטית כי היא תוצר של ההתקשרות של החברים.
<דרור גרנית: היא גוף פרטי.
<דרור גרנית: היא לא מגיעה מעולם המשפט הציבורי שהמחוקק מסדיר.
אלי אלאלוף: בעמותות בהן אני הייתי, אף פעם לא הייתה פרשנות משפטית כזאת.
<דרור גרנית: להבנתי זאת פרשנות די סבירה.
מירב בן ארי: אתה גם יודע שלפי הפסיקה, ואנחנו שנינו למדנו משפטים, יש כללים שחלים במשפט הציבורי על עמותות וזאת דואליות נורמטיבית.
מירב בן ארי: אתה לא יכול לבוא ולהגיד.
מירב בן ארי: יש עמותות, נכון, פרטיות אבל יש עמותות שרובן גם גוף מפעיל, סוג של, של המשרדים הממשלתיים.
מירב בן ארי: אתה לא יכול להגיד שהיא התארגנות פנימית של בעלי המניות שהם בעצם לא בעלי מניות.
<נעה בן שבת: אני רוצה לתת דוגמה שאולי תסביר את הבעיה.
<נעה בן שבת: יש עמותה שעוסקת בנושא של הגנת הסביבה והפעילות שלה בהגנת הסביבה - - -
מירב בן ארי: כמו אדם טבע ודין.
מירב בן ארי: אדם טבע ודין שמגישים בג"ץ נגד המדינה.
מירב בן ארי: על זה אתה מדבר.
מירב בן ארי: באדם טבע ודין יש בנות שירות?
<קריאה: נבדוק.
<נעה בן שבת: נניח שהם פועלים גם בדרכים אלימות, נניח נגד בתי חיות או נגד ספינות או נגד אסדות.
<נעה בן שבת: האם פעילות כזאת נכנסת בתחומי השירות?
<נעה בן שבת: זה גוף מפעיל שעומד בתנאים.
<דרור גרנית: את מעלה את השאלה אם זו מניעה.
מירב בן ארי: אם כבר מדברים, "בצלם" יש בני שירות.
מירב בן ארי: אני שואלת מה הגבול כאן.
מירב בן ארי: מי מחליט.
<דרור גרנית: כאן, ברשותכם, צריך לעשות זום אאוט לגבי הגופים המפעילים.
<דרור גרנית: יכולנו באופן תיאורטי לנסח תפיסה שאומרת - - -
<נעה בן שבת: אם משאירים את זה פתוח או משאירים את זה לשיקול דעת של הרשות, אם אנחנו לא קובעים זה שיקול דעת של הרשות והרשות צריכה להפעיל את שיקול הדעת שלה ולעשות את האיזונים.
<יואב ארבל: אם אין לרשות מקור לאסור על גוף מפעיל, היא תצטרך לאשר אותו.
<יואב ארבל: אין לה שיקול דעת לפסול מישהו כשאין לה סיבה בחוק לפסול אותו.
מירב בן ארי: נכון, אבל היא יכולה להחליט לאן לשלוח את בני ובנות שירות.
<יואב ארבל: אנחנו לא מדברים על זה.
<יואב ארבל: אנחנו מדברים על אישור מקדמי.
<נעה בן שבת: אם אומרים שזה הדין החל עליו לפי תחום השירות בו הוא פועל, הוא עומד בהוראות התע"ש אם הוא פועל בתחום הרווחה?
<יואב ארבל: למשל.
<יואב ארבל: או למשל שומר על - - -
<נעה בן שבת: הוא לא עושה פעילות שהיא מנוגדת לדין.
<נעה בן שבת: אם אנחנו אומרים שהפעילות שלו לא מנוגדת לדין, הפעילות שלו בתחום השירות לא מנוגדת לדין.
<אפרת שפרוט: ברור שהארגונים שפועלים נגד החוק, לא צריכים להיות אבל אני חושבת שמדינה דמוקרטית צריכה לעודד את הארגונים גם שמבקרים את הפעילות של הממשלה ושל המדינה.
<אפרת שפרוט: זה מחייה את החברה האזרחית וזאת הפעילות הדמוקרטית.
<אפרת שפרוט: זאת עשייה לגיטימית לגמרי ללכת לבג"ץ.
<אפרת שפרוט: שזה לא יהיה השוט.
<אפרת שפרוט: אני חושבת שכדאי לעודד ארגונים חיוביים – חיות, טבע, צעירים, קשישים וכולי – ולא להגביל אותם.
אלי אלאלוף: לפעמים גם בני אדם.
<נעה בן שבת: הפעילות שלו לא מנוגדת לדין.
<נעה בן שבת: זה לא אומר שהוא לא עבר איזו עבירת מס או משהו.
<יואב ארבל: לאור פניות שכל הזמן מגיעות אלינו, מגיעות כל מיני פניות שמצביעות על כך שגופים מפעילים עוברים על הוראות דין כזה או אחר כמו מס, אלף ואחד דברים, אנחנו לא הרשות שיש לה את הכוח לבדוק האם הגוף המפעיל עובר על הדין או לא.
<יואב ארבל: יש את רשם העמותות שצריך לסגור עמותות שעוברות על הדין ויש את משטרת ישראל.
<יואב ארבל: אנחנו לא יכולים להיות השער שיבדוק ואין לנו גם את הכלים לבדוק האם גוף מפעיל עובר על הדין או לא.
<יואב ארבל: זה רק יגרום להרבה מאוד פניות שלא נוכל באמת לבדוק אותן.
<יואב ארבל: לכן לגבי הדרישה הזאת שהוא לא עובר על הדין, אני חושב שזאת דרישה בלתי אפשרית מבחינתנו.
<נעה בן שבת: אולי צריך להגיד הפעילות.
<נעה בן שבת: הוא לא מפעיל את הבנות בפעילות שהיא מנוגדת לדין.
<נעה בן שבת: גם את זה אי אפשר להגיד?
<דרור גרנית: אם אני ארגון שמקדם שימוש לגליזציה של קנאביס ואני בא ומצהיר שהמטרה שלי היא לשנות את הדין, ביי דפנישן אני חושב שהדין פסול, שגוי וכולי, ואני בא לשנות אותו ולקדם שינוי שלו באמצעים חוקיים במובן הזה של הפגנה, עתירות משפטיות כאלה ואחרות, לובינג בכנסת, אמצעים מוכרים בדין.
<דרור גרנית: אבל זה במפורש כדי לשנות את הדין הפלילי.
מירב בן ארי: אבל אתה לא עובר על הדין בזה שאתה עושה את זה.
מירב בן ארי: אתה רוצה לשנות.
מירב בן ארי: הפעילות שלך היא בתחום הלגיטימי.
מירב בן ארי: אגב, אני הולכת דווקא לחבר'ה מהגנת הסביבה, אדם טבע ודין, אותם חבר'ה שמגינים על בעלי חיים או על הסביבה.
מירב בן ארי: הם עושים פעילות, נגיד חוסמים וכולי, שזה בניגוד אבל הם לא עוברים על החוק.
מירב בן ארי: גם הלגליזציה, אתה לא עובר על החוק.
מירב בן ארי: אותם גופים ירוקים רוצים לשנות את ההחלטה.
<דרור גרנית: ביום העצמאות, לפני שנה-שנתיים כמדומני, באו ופיזרו ראשי בקר כדי לזעזע את הממנגלים.
מירב בן ארי: כתוב לך בחוק שאסור לפזר ראשי בקר?
מירב בן ארי: השאלה אם דבר כזה תעשינה בנות שירות לאומי.
<דרור גרנית: הדיון כאן הוא מאוד עדין.
אלי אלאלוף: תן לנו פתרון.
<דרור גרנית: אני לא בטוח שיש לי.
<דרור גרנית: אמרנו על דעת פניות ודיונים שהיו לבטל את אישור הגוף המפעיל ל"בצלם" ול"שוברים שתיקה".
<דרור גרנית: יצאה חוות דעת שאמרה שתיאורטית היה אפשר ללכת בשתי גישות.
<דרור גרנית: גישה אחת היא מאוד צרה ומצמצמת ואומרת שרק בגופים ציבוריים פרופר, במשרדי ממשלה, אולי ברשויות מקומיות, אולי בעוד אי אילו גופים פרופר ציבוריים, ואז החיים שלנו קלים ורק הם מקבלים בני שירות לאומי.
<דרור גרנית: אפשר היה ללכת, וזו השיטה שבה הלכו עד היום, ולמעשה משם זה צמח, זה התחיל מגופים בעצם פרטיים ולאט לאט צמח גם לתוך המגזר הציבורי וחלק במגזר הציבורי הלך והתרחב אבל עדיין התפיסה היא שגופים פרטיים למיניהם, כל העמותות השונות והמגוונות שבאות ומבקשות, באופן כמעט גורף מקבלות בלי שהרשות נוטלת לעצמה את הכוח להגיד אתה כן ואתה לא כשאין לה באמת קריטריונים מאוד חדים וברורים איך לעשות את זה.
<דרור גרנית: מה שאנחנו רואים כאן עכשיו בסעיף (ד), בעצם לשמר את הקיים, את הבחירה הזאת שהייתה עד היום ולהגיד אלא אם כן יש משהו שהוא ביי דפנישן קריאה לשנות את טבעה היהודי והדמוקרטי של מדינת ישראל, מעשה טרור וכדומה, כל אותו סעיף 4.
<דרור גרנית: מה שלא נופל בתוך הגדרים המאוד צרים האלה, יכול להיות גוף מפעיל.
<נעה בן שבת: אתה מציע להישאר כאן בנוסח של פסקה (3).
<נעה בן שבת: השאלה אם צריך להיות גם שיקול דעת בכל זאת לא לתת גם לגוף שעומד בכל התנאים האלה, לא לתת לו אם הפעילות שלו נוגדת.
<דרור גרנית: זו בעיה מאוד קשה כי אם נותנים שיקול דעת, צריך לתחום היטב את שיקול הדעת כדי למנוע שרירות ו/או פוליטיזציה.
<דרור גרנית: אנחנו יודעים – ולא בכדי אני אומר את זה – שעד היום הרבה מהקריאות היו דווקא מהצד הימני של המפה, לפסול את "בצלם", לפסול את "שלום עכשיו" וכולי אבל מחר זה יכול לבוא מהצד השמאלי של המפה.
<דרור גרנית: הדיון הזה התחיל אצלנו בסוגיה של עמותת אפרת.
<דרור גרנית: עמותת אפרת היא עמותה שמבקשת למנוע הפלות.
<דרור גרנית: מסתבר שגם אצלם יש בת שירות לאומי.
<דרור גרנית: באו ואמרו מה פתאום שעמותה שמבקשת למנוע מנשים את זכות הבחירה והשליטה בגופן תוכל להחזיק בנות שירות לאומי וכי זה לא ראוי.
<דרור גרנית: אז נכנסנו שם לאלה איך קובעים מי ראוי ומי לא ראוי להחזיק בת שירות לאומי.
<דרור גרנית: קבענו שלא קובעים.
אלי אלאלוף: מה זה לא קובעים?
אלי אלאלוף: יש לעמותה בת שירות לאומי או אין לה?
<דרור גרנית: יש לה.
אלי אלאלוף: אז קבעת.
<דרור גרנית: לא קובעים קריטריונים שמונעים.
<דרור גרנית: סעיף (ד) כפי שהוא עכשיו, בעצם קובע קריטריונים מאוד מאוד צרים.
<דרור גרנית: הוא אומר שאם אתה תאגיד ואם אתה לא עושה דברים שהם מתנגדים לקיום היהודי והדמוקרטי, עשיית טרור וכולי והוא לא עוסק באופי מפלגתי, שאלה מגבלות מאוד צרות, אתה במשחק.
<דרור גרנית: אתה יכול להיכנס למשחק ואתה יכול לבקש לקבל אישור לבנות שירות.
<דרור גרנית: ההצעה הממשלתית דבקה במודל הזה כפי שהוא היה עד היום מתוך הבנה שמאוד מאוד קשה, שאנחנו לא יודעים להציע הצעה קונקרטית באופן שגם יתחום את שיקול הדעת וימנע פוליטיזציה.
<דרור גרנית: חוץ מהמודל האלטרנטיבי האחר שאומר רק גופים ציבוריים פרופר, פרופר, פרופר.
<דרור גרנית: נניח גופי ממשלה ורשויות מקומיות.
<אוריאנה אלמסי: למה במשרד הביטחון יש 295 תקנים?
<נעה בן שבת: זה משרד ממשלתי, זה סיפור אחר.
<אוריאנה אלמסי: חינוך, רווחה ובריאות.
<קריאה: יש גם ביטחון.
<אייל יסוד: הנוער העובד והלומד, הפורום לקידום השירות האזרחי.
<אייל יסוד: יש כאן עניין של חוקי משחק דמוקרטי.
<אייל יסוד: אינני משפטן אבל יש כאן עניין של חוקי משחק.
<אייל יסוד: כל עוד גוף מפעיל לא עובר על כללי המשחק הדמוקרטי, על חוקי מדינת ישראל, הוא יכול ורצוי שהוא פועל במסגרת זאת.
<אייל יסוד: גם הפגנה היא כלי דמוקרטי למרות שהיא נגד מדיניות ממשלתית.
<אייל יסוד: זה הכלי של האזרח להביע את עמדתו ודעתו.
<נעה בן שבת: אם כן, אנחנו נשארים במה שכתוב כאן בפסקה (3) - יקיים את הוראות הדין התאגידי החל עליו ואת הוראות הדין החל עליו לפי תחום השירות שבו הוא פועל.
<אלי יפה: הערה שלא קשורה למגן דוד אדום.
<אלי יפה: גופים או מלכ"רים מחולקים לשני חלקים עיקריים, גופים שנותנים שירות וגופי האינטרס כאשר עיקר העבודה של גופי האינטרס היא להציע לממשלה להקצות תקציבים, לשנות מדיניות וכולי.
<אלי יפה: אני לא מבין, רוצים שבנות שירות לאומי ילכו להפגנות?
<אלי יפה: אני מבין שזה לא הכיוון שרוצים ללכת בו, אבל אם היו לי מאה בנות שירות לאומי והייתי גוף אינטרס, זה מה שהייתי עושה, הייתי רושם את הבנות האלה ברישיון המשטרה.
<אלי יפה: לכן אני חושב שכל גופי האינטרס שלא נותנים שירות, למה לתת להם בנות שירות לאומי?
<אלי יפה: לאן נגיע?
<דרור גרנית: החלוקה שאתה מציין בין גופי רווחה וגופי אינטרס היא חלוקה שפשוט אין לה קיום במציאות.
<דרור גרנית: אני חושב שהרבה מאוד מהגופים שאנחנו מכירים, ראשית, עושים גם וגם, ובדרך כלל גם אם הם התחילו כגוף שעיקר מטרתו לתת שירות, לאורך השנים - - -
<אלי יפה: אם זה גם וגם, צריך לאסור עליהם.
אלי אלאלוף: כמו שלחייל אסור להפגין, גם לבן שירות לאומי אסור להפגין.
<אלי יפה: זה לא כתוב כאן.
<אלי יפה: לא מביאים את הבנות להפגין אלא מביאים אותן לארגן את ההפגנה.
<דרור גרנית: ההשתתפות של חיילים בהפגנה היא שאלה מאוד מורכבת בפני עצמה.
<דרור גרנית: יש לזה פסק דין ישן שאני תכף אזכר בשמו משנות ה-90.
<דרור גרנית: האיסור על חיילים קבוע בפקודות הצבא והאיסור בפקודות הצבא, גם הוא עכשיו עומד לשינוי.
<דרור גרנית: כל מה שהוא אוסר זה שהם יגיעו למקום עם המדים.
<דרור גרנית: זאת אומרת, שלא יזוהו כחיילים.
<דרור גרנית: בקיצור, גם האיסור על חיילים להשתתף בהפגנות הוא לא כל כך פשוט ונקי.
<דרור גרנית: הוא לא מוחלט כפי שאדוני מצייר אותו.
<דרור גרנית: שנית, שזאת האמירה הבאה, אנחנו סבורים שבנות שירות זה מעמד – אמרתי את זה בשלב מוקדם יותר של היום בהקשר של הזכויות ועכשיו אני אומר את זה בהקשר של החובות והמגבלות – פחות מחייב מאשר של חיילים.
<דרור גרנית: המסגרת היא פחות מקיפה, היא פחות כופה, היא פחות חזקה, היא פחות 24/7 במשך 365 ימים.
<דרור גרנית: היא הרבה פחות.
<נעה בן שבת: אבל גם כאן אתה לא רוצה שישתלבו בפעילות פוליטית.
<דרור גרנית: של הגופים.
<דרור גרנית: היא יכולה ללכת להפגנה.
<נעה בן שבת: אבל אם היא מחלקת חומר תעמולה?
<יואב ארבל: אני רוצה להבהיר משהו.
<יואב ארבל: כשאנחנו מאשרים גוף מפעיל, אנחנו מאשרים שני דברים.
<יואב ארבל: האחד, רואים שהוא פועל בתחום אבל אנחנו מאשרים תיאור תפקיד ספציפי שמעבירים לנו ואם יהיה כתוב על תיאור התפקיד הזה שהבת מארגנת הפגנות או עושה דברים, ודאי שהוא לא יקבל אישור.
<יואב ארבל: יש תיאור תפקיד וזה תיאור התפקיד שאחר כך נבדק שאכן זה מה שעושה הבת.
אלי אלאלוף: אבל לא תמיד מה שכתוב, זה מה שמתבצע.
אלי אלאלוף: מה אנחנו מסכמים?
אלי אלאלוף: אני מבולבל לגמרי.
<נעה בן שבת: אני חושבת שנישאר עם פסקה (3) כפי שהיא כתובה כאן.
<נעה בן שבת: גם קיום הוראות הדין התאגידי, שזה למשל רישיון ניהול תקין, וגם הוראות הדין החל עליו לפי תחום השירות שבו הוא פועל.
מיקי לוי: אני יכול להעלות משהו ביחס למה שעברנו?
מיקי לוי: זה מטריד את מנוחתי.
מיקי לוי: אם תגידו לי לא, בסדר, אבל אני את שלי מבחינה מצפונית אעשה.
מיקי לוי: עברנו על סיפור הגבלה של מספר המתנדבים בכל עמותה ועמותה ואמרנו שלא מגבילים את זה.
מיקי לוי: אני הייתי במיעוט.
מיקי לוי: כשאני רוצה להגביל את מספר המתנדבים בכל עמותה ועמותה, זה לא בגלל ההיקפים הכספיים אלא זה כדי לאפשר לעמותות חדשות להיכנס.
מיקי לוי: אני רוצה להביא לתשומת לבך שעמותת שלומית הלכה לבג"ץ כי לא נתנה לה להיכנס כעמותה ורק אחרי איום בבג"ץ מצאו את הדרך לאפשר.
מיקי לוי: שתי עמותות נוספות נכנסו בזמנם של השרים מ-ש"ס.
מיקי לוי: נכנסו כשזה היה באחריות משרד אחר.
מיקי לוי: שתי עמותות כאלה נכנסו בהיסטוריה ועמותת שלומית נכנסה אחרי שהיא איימה בבג"ץ.
מיקי לוי: אם כן, איך אנחנו הוועדה, גברתי היועצת המשפטית ואדוני נציג משרד המשפטים, מבטיחים כניסה של עמותות חדשות כדי להגביר את התחרות?
מיקי לוי: תסבירו לי את זה.
<נעה בן שבת: אם אנחנו אומרים שאנחנו רוצים להגדיל את היצע הגופים המוכרים?
מיקי לוי: מי יאשר אותם?
מיקי לוי: השר.
<נעה בן שבת: השר צריך לאשר.
מיקי לוי: הבנתי.
מיקי לוי: מתי זה יקרה?
<נעה בן שבת: זה לא באישור הוועדה.
<דרור גרנית: אדוני, המנגנון שאנחנו מציעים כדי לאפשר את אותה דינמיות בתוך השוק הזה, אנחנו מדברים רגע על הגופים המוכרים, חזרנו לגופים המוכרים, המנגנון שאנחנו מציעים הוא מנגנון של תכנית רב שנתית שמדי מספר שנים – כרגע אנחנו מדברים על ארבע שנים – בעצם צריך להסתכל, הגופים המקצועיים, קרי, קודם הרשות, לאחריה המועצה ורק לאחר מכן השר, מה הצרכים של מגזר הפעילות הזה, של עולם התוכן הזה, לאן פניו מועדות, מה הכיוונים והמגמות שרוצים ללכת אליהם.
<דרור גרנית: בהתאם לדבר הזה לקבוע את מספר הגופים המוכרים שיוכלו להיכנס לפרק הזמן הבא.
מיקי לוי: אני מסכים אבל תבין שאם לא הגבלנו, כל עמותה יכולה להיות גם עם 7,000 מתנדבים.
אלי אלאלוף: ברשותך, אנחנו קבענו שגופים קיימים במערכת בעת המכרזים או אחרי תקופה של ארבע שנים, בכל מקרה מתחילים רק בחמישים אחוזים מהגודל שקיים עכשיו.
<נעה בן שבת: אני מבינה שהנושא הזה של חמישים אחוזים הוא נושא של התקשרויות.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על העניין של הכרה של גוף מוכר.
<נעה בן שבת: אנחנו לא מבטיחים לו תקנים.
<נעה בן שבת: הרי הצעת החוק לא מבטיחה תקנים.
<נעה בן שבת: היא אומרת מי יכול לעסוק בתחום של שירות לאומי.
<נעה בן שבת: השאלה של חמישים אחוזים מהתקנים, היקף הפעילות שלו, זו שאלה של התקשרות של הגופים המפעילים או המשרדים אתו.
אלי אלאלוף: ברגע שגוף קיים לא יכול לקבל יותר מחמישים אחוזים, מובטחים לו חמישים אחוזים - - -
<נעה בן שבת: אבל אנחנו לא יכולים להבטיח כאן.
<נעה בן שבת: אנחנו אומרים לגוף שפעם בשבע שנים, לפי מה שמוצע כרגע, בודקים האם אתה יכול להמשיך להיות גוף מוכר, ואם לא נמצא שאתה לא ראוי לקבל, כנראה תמשיך להיות גוף מוכר.
<נעה בן שבת: זאת בדיקה שנעשית פעם בשבע שנים.
<קריאה: כל שנה הוא מתמודד במכרזים.
<נעה בן שבת: כל שנה הוא מתמודד במכרזים של הגופים המפעילים כדי לנסות לקבל תקנים ולנסות לאתר בנות או מתנדבים.
אלי אלאלוף: אם הוא משתתף במכרז, זה מבטיח לו חמישים אחוזים מהגודל שהיה לו לפני כן.
<נעה בן שבת: תלוי מה המכרז.
<נעה בן שבת: תלוי מה יקבע המכרז אבל זה לא משהו שהחוק אומר.
<קריאה: לא כובלים מראש.
<נעה בן שבת: החוק רק אומר שאתה יכול לפעול בשוק.
<נעה בן שבת: הוא לא מבטיח לך שום דבר והוא גם לא מבטיח לך תקנים.
<נעה בן שבת: אתה צריך ללכת ולאתר את המתנדבים, אתה צריך להתקשר עם גופים מפעילים, ואם יש גוף מפעיל שעורך מכרז לגבי התקנים שהוא מחלק, אתה יכול לזכות במכרז הזה.
<נעה בן שבת: אבל זה לא משהו שאפשר להבטיח מעצם ההכרה של גוף מוכר.
<נעה בן שבת: מה שכן, פעם בארבע שנים יצטרכו בתכנית הרב שנתית להתייחס גם לשאלת מספר הגופים המוכרים שפועלים בשוק.
מיקי לוי: אני רוצה להביא לידיעתך ששתי העמותות שנכנסו היו כאשר בניזרי היה שר וכשבוז'י היה שר.
מיקי לוי: תבדקו אותי.
<נעה בן שבת: עכשיו יש שתי עמותות חדשות.
שולי מועלם-רפאלי: בינואר האחרון נכנסו שתי עמותות.
<קריאה: ויש פניות נוספות.
מיקי לוי: אדוני יודע כמה קשה היה לו להיכנס.
אלי אלאלוף: כל פעם אני חוזר ויוצא חזרה לשיעורים פרטיים.
אלי אלאלוף: כל פעם אני מאמין שאני לא מתקדם.
מיקי לוי: אני אשמח להתיר את הקשרים האלה.
מיקי לוי: אני משתדל כמיטב יכולתי ואני לא לוביסט של אף אחד.
<נעה בן שבת: הבעיה מבחינתך היא שהשר הוא זה שקובע, שבעצם הרשות היא היוזמת.
מיקי לוי: איך אנחנו כוועדה נבטיח בחוק כניסתן של עמותות חדשות ראויות.
<נעה בן שבת: אם אנחנו מחייבים בתכנית השנתית לקבוע את מספר העמותות, אם יש קביעה שנראית בעייתית, אפשר אז לפנות לבג"ץ ולהגיד שיש כאן קביעה שלא תואמת את הצרכים והיא לא סבירה.
<יואב ארבל: יש גם מועצה.
שולי מועלם-רפאלי: יש היררכיה שלמה של הקביעה הזאת.
<יואב ארבל: בסוף השר קובע.
שולי מועלם-רפאלי: אם נקודת המוצא הייתה שהשר הוא בן אדם שמקשיב להמלצות, מכיר את המטריה הציבורית ויש לו גם איזו אחריות.
שולי מועלם-רפאלי: אתה יודע, זאת נקודת המוצא של שרים במדינת ישראל.
שולי מועלם-רפאלי: אם נקודת המוצא היא אחרת, אז נראה לי ששום דבר בעצם לא נותן מענה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהעובדה היא שנכנסות עמותות חדשות כל הזמן.
שולי מועלם-רפאלי: לא כל שבוע.
מיקי לוי: גם לא כל שנתיים.
<יואב ארבל: לפי המצב המשפטי היום באמת כל מי שרוצה יכול להיכנס.
<יואב ארבל: אנחנו גם נוכחנו בזה במסגרת עתירה לבג"ץ.
<יואב ארבל: כל אחד שעמד בתנאי הסף, יכול להיכנס.
<יואב ארבל: בהחלט נעשה כאן שינוי משמעותי שמכריח את השר ואת הגורמים המקצועיים ואת המועצה פעם בכמה שנים לבחון את הסוגיה הזאת לעומקה.
<יואב ארבל: זה בהחלט שינוי מהמצב הנוכחי.
<נעה בן שבת: אם זאת תהיה קביעה של הממשלה ולא תכנית רב שנתית שהשר בסופו של דבר קובע, זה יהווה מבחינתך הבדל?
מיקי לוי: זה הרבה יותר סביר.
<דרור גרנית: לטעמי בהקשר לדיוני נוהל סנכרון זה צריך להתכתב גם עם משך ההכרה בגופים כדי שלא יהיה מצב דברים שההכרה נפסקת או פוקעת באמצע תקופת חומש.
<דרור גרנית: שלא יהיה מצב דברים שבאמצע תקופת חומש אמורים להיות לי לצורך הדיון שמונה גופים ובאמצע תקופת החומש שלי אחד מהשמונה יורד.
אלי אלאלוף: מה תעשה אם אין לך ברירה?
אלי אלאלוף: תדע להפסיק את הפעילות של אותה עמותה?
<דרור גרנית: גם על זה דיברנו קודם בהפסקה.
<דרור גרנית: צריכה תהיה הרשות לפתח איזושהי מחשבה על הדבר הזה ומה היא עושה במקרה כזה.
<דרור גרנית: אפשר לחשוב על כל מיני צורות מה עושים.
<דרור גרנית: אפשר להגיד שהדברים שהיא ניהלה באופן פרופורציוני בין הגופים האחרים.
<דרור גרנית: אפשר לחשוב על זה בכל מיני צורות.
<דרור גרנית: אני לא בטוח שזה מחייב שזה דווקא יהיה בחקיקה כמענה לפתולוגיות אבל המבנה הבסיסי לטעמי כן צריך להסתנכרן במובן הזה שההכרה, תכנית החומש, היעדים הממשלתיים, כולם מסתנכרנים לאותו לוח זמנים והתכנית הרב שנתית, מסתנכרנים לאותו לוח זמנים שלי נראה שהמושג חומש הוא הכי נכון.
<נעה בן שבת: דיברנו על זה גם בהפסקה.
<נעה בן שבת: אולי אפשר לבקש אם תוכל להציע איזשהו מודל של זמנים, מה שנראה לך מסונכרן, שיוכל לתת מענה.
<דרור גרנית: לגבי השאלה ששאל חבר הכנסת לוי.
<דרור גרנית: המענה לשאלה שלך בעיני היא בכך שאנחנו באים ואומרים מדי נניח חמש שנים, כל המערכת מסתנכרנת לאיזשהו יישור קו .
<דרור גרנית: כולם יודעים שבשנת 2015, 2020, 2025, נניח, ייקבע מספר נתון של גופים שיוכלו לשחק במשחק, הגופים ייבחרו שוב במכרז, הגופים יוכרו או לא יוכרו מחדש, אלה הישנים, אלה החדשים שירצו להשתתף, והשאלות האלה הן חלק, כלומר, הכנסנו היום את הסיפור של המכסה לתוך מערך השיקולים בקביעת תכנית החומש או הארבע שנים.
<נעה בן שבת: יש כאן כמה שאלות שמתערבבות.
<נעה בן שבת: יש את השאלה ששאל חבר הכנסת מיקי לוי, למה שהשר הוא זה שיקבע.
<נעה בן שבת: אם אנחנו מכניסים את זה לסדרי עדיפויות, את קביעת מספר הגופים ויכול להיות שגם את המכסה המרבית של המתנדבים לסדרי עדיפויות של הממשלה, אז הממשלה היא זאת שקובעת.