GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק וקנין: לצערנו, בשנים האחרונות אנחנו מרגישים שהחקלאות מרגישה כובד משקל בכל הנושא של העלויות שלה.
יצחק וקנין: חקלאים פורשים עקב זה שרובם בקושי מצליחים להתקיים מהחקלאות עקב המציאות שיש פערי תיווך גבוהים מאד.
יצחק וקנין: אני לא פעם אמרתי את הדברים האלה לכל מי שנוגע בדבר, כולל שרי החקלאות, כולל בקדנציות הקודמות.
יצחק וקנין: גם הגשתי הצעות חוק שנגעו לפערי התיווך ולצערי הרב היום אנחנו שומעים שגם שר האוצר וגם שר החקלאות רוצים לקבוע מספר מוצרים שעליהם הם יעשו פיקוח.
יצחק וקנין: אני נתתי את כל הדוגמאות האפשריות כהוכחה לכך שהחקלאי הוא הגורם, הוא זה שבעצם אין לו שום שייכות לפערי התיווך האלה.
יצחק וקנין: זאת אומרת לגובה שהצרכן משלם בסופו של דבר על תוצרת חקלאית, התשלום שלו בכלל לא נוגע לחקלאי.
יצחק וקנין: זאת אומרת זה כל השרשרת, מהחקלאי ומעלה.
יצחק וקנין: חקלאי רוצה לחיות בכבוד.
יצחק וקנין: אחד הדברים שנוגע לוועדה שאדוני יושב בראשה, הנושא של ההכרה בהוצאות – זה מסמך שהיה, שהתחלנו את הדיון בו, אבל עדיין לא גובשו הדברים – הנושא של הכרה בהוצאות של אותם עובדים שעובדים בחקלאות.
יצחק וקנין: אני רק אזכיר משהו.
יצחק וקנין: החקלאות הישראלית בשנים האחרונות היא מצומצמת, דהיינו שאם היה חקלאי שעיבד 10 דונם, היום יש חקלאי אחד שמעבד 300 דונם ו-200 דונם.
יצחק וקנין: לצורך דבר כזה, אז חקלאי שהיו לו 10 דונם, 4 דונם, 5 דונם, ידע איך להשתלט על הדבר הזה ולעבד ולעשות את רוב הדברים בעצמו.
יצחק וקנין: כאשר החקלאות הפכה להיות יותר מצומצמת מבחינת החקלאים שמתעסקים בה, היה צורך, כבר אנחנו מדברים על ה-20-25 שנים האחרונות, לייבא עובדים.
יצחק וקנין: העובדים ברובם הם עובדים תאילנדים, שלדעתי משתלבים בצורה הטובה ביותר.
יצחק וקנין: וגם פה היו עליות וירידות והחלטות ממשלה וכל פעם קם איזה פקיד ומחליט שהוא לא חושב שצריך לייבא עובדים ולא צריך עובדים ואפשר להשתמש בידיים ישראליות לצורך זה.
יצחק וקנין: כל הניסיונות כשלו.
יצחק וקנין: אני פעלתי מול פקידי האוצר, אותם אלה שבעצם צריכים לקבל החלטות במשרד המשפטים כשהיה מתווה הפחתה בעובדים הזרים, כדי שלא יהיה מתווה הפחתה ונגיע למציאות כזאת שחקלאי יראה את העתיד בנושא של כוח האדם שעומד לרשותו, על מנת לתפעל את אותן חממות או את אותם שטחים שהוא מחזיק ומעבד אותם.
יצחק וקנין: ולאט לאט אנחנו מגיעים לאיזו ישורת שלא תהיה ברירה.
יצחק וקנין: אנחנו בשנים האחרונות מנסים להכניס יותר עובדים פלסטינים, אבל הדבר הזה כמעט ולא מצליח בגלל שיש סגרים, דווקא בפיקים כאלה שאתה צריך אותם וזה גורם לבעיה לא פשוטה.
יצחק וקנין: ולכן, לאורך כל הדרך אנחנו חושבים שהעובדים התאילנדים זה כמו כפפה ליד בחקלאות.
יצחק וקנין: דבר שני שחשוב מאד לקחת אותו בחשבון, שעד היום ההכרה בהוצאות הייתה מזערית, כי בכל זאת אתה לוקח עובד תאילנדי, אתה נותן לו מגורים, אתה נותן לו את כל התנאים שהוא צריך, כולל איזה תצרוכת מזון שאתה מחויב לתת לו, ואתה מקבל עליה סכומים שהם לעג לרש.
יצחק וקנין: עד לפני תקופה שילמו 250-300 שקלים ועדיין זה משולם היום.
יצחק וקנין: לאור דיונים שהיו לנו עם האוצר, שאני השתתפתי בחלקם ביחד עם דובי אמיתי ועוד נציגים אחרים של החקלאות, מדברים היום להגיע לאיזה 500 שקלים ואני חושב שזה גם – כל התחשיבים מראים שזה מעל 900 שקלים.
יצחק וקנין: אז אני חושב שזה צריך להגיע פה לאיזה קו, כי בכל זאת זה חלק מההוצאות המוכרות לחקלאי ובסופו של יום זה גם מכביד על יותר המחייה שלנו, בשורה התחתונה.
יצחק וקנין: לכן אני רואה חשיבות גדולה בדיון הזה, שאתה קיימת בזמנו ואני מקווה שעוד נמשיך את הדיון הזה, על מנת להגיע לפתרון בנושא של ההכרה בהוצאות הללו.
יצחק וקנין: יש לזה חשיבות גדולה.
יצחק וקנין: יש חשיבות בכלל, אמרתי, בכל הנושא של העסקת עובדים תאילנדים בחקלאות.
יצחק וקנין: זה פשוט הדבר היחידי שאיתו אפשר ללכת ביחד וגם לראות אופק בתעסוקה היומיומית והפיתוח של המשק החקלאי.
יצחק וקנין: והדבר האחרון שאני אומר שאנחנו נוגעים בו בתקופה האחרונה, גם הנושא של המים לחקלאות, שבשנים האחרונות האמיר אפילו למחירים שלא ידענו אותם.
יצחק וקנין: ב-8-9 שנים האחרונות זה הגיע למחירים שהחקלאי לא יכול לעמוד במחירים הללו.
יצחק וקנין: אני בתוך ועדת הפנים, ביחד עם דודי אמסלם-.
יצחק וקנין: בוא נגיד הגענו לאיזה מתווה שפותר בעיה רצינית.
יצחק וקנין: גם הורדנו את מחיר המים.
יצחק וקנין: האוצר שותף לזה.
יצחק וקנין: אנחנו נציג את זה בפני החקלאים בתקופה הקרובה.
יצחק וקנין: זה יהיה בשבוע וחצי הקרוב כדי להגיע להסכמות סופיות ואם צריך שיפורים במתווה הזה.
יצחק וקנין: לדעתי המתווה הזה הוא טוב לכלל החקלאות, כי המחירים ירדו כמעט ל-1.5 שקלים, שזה מחיר שאם אני לוקח את מה שהיה – ויש מקומות שאנחנו מנסים לתת להם פתרון, שהם היו מפיקים פרטיים.
יצחק וקנין: גם להם אנחנו מנסים לפתור את הבעיה ואני חושב שביחד עם האוצר הגענו להסכמה גם של השקעות של כמיליארד שקלים בנושא המים ותשתיות המים, וגם הורדה במחיר המים, שזו אני חושב בשורה, אולי אחת הבשורות הטובות ביותר לכלל החקלאים במדינת ישראל.
אלי אלאלוף: דובי, מתי שתרצה תגיד לי.
<דובי אמיתי: טוב.
<נועה שאואר: נועה שאואר מקו לעובד.
<נועה שאואר: אני רוצה להגיד שגם עם הדברים של חבר הכנסת וקנין וגם עם הדברים שהחקלאים אומרים, אני בעצם מאד מסכימה וגם קו לעבוד מאד מסכים.
<נועה שאואר: יש איזו שהיא בעיה מאד מאד עקרונית בענף החקלאות - - -
אלי אלאלוף: זה נראה לי מוזר שאת מסכימה.
<נועה שאואר: אז זהו, אני אגיע לנקודה.
<קריאה: תיכף זה ישתנה.
<נועה שאואר: לא, לא, לא, להיפך.
<נועה שאואר: חכו.
<נועה שאואר: תנו לי שנייה.
<נועה שאואר: יש איזו שהיא נקודה שהחקלאים צודקים על העדר סובסידיות שהן ברות קיימה בענף החקלאות ועלויות מאד מאד גבוהות של העסקת עובדים, שהן עלויות הרבה יותר גבוהות מאשר העסקת עובדים ישראלים.
<נועה שאואר: איך שהוא יצא שבהתוויה של מדיניות של כמה ממשלות – לא ספציפית הממשלה הזאת, אלא לאורך זמן – מנקודת מבט כרגע אך ורק של העובדים, העובדים גם נושאים את העלויות ואת העדר הסובסידיות לענף החקלאות ואת המשברים של ענף החקלאות ואת הבעיות בענף החקלאות.
<נועה שאואר: העובדים מתבקשים כל פעם מחדש ובכל דיון שעולה לשלם על הבעיות האלה.
<נועה שאואר: הם מתבקשים לשלם על עלויות ההעסקה הגבוהות, על עלויות חידוש הויזות והאשרות, ועל כל המסגרת הזאת בעצם של העסקה - - -
<דוד קוכמן: איפה הם משלמים את זה?
<נועה שאואר: לא, לא.
<נועה שאואר: הם לא משלמים.
<דוד קוכמן: אה, הם לא משלמים?
<נועה שאואר: הם מתבקשים מעל השולחן כל פעם לשלם.
<דוד קוכמן: התבלבלתי כבר.
<קריאה: אנחנו מבקשים לא לשלם.
<קריאה: לא שהם ישלמו.
<נועה שאואר: שנייה, אני אסיים להגיד את מה שיש לי להגיד ואז.
<קריאה: הם מרוויחים יותר טוב מישראלים היום, העובדים הזרים.
אלי אלאלוף: אתם שמים לב?
אלי אלאלוף: אחד מתחיל להעיר ומתחילה שרשרת ואז נאבד את מהות הדיון.
אלי אלאלוף: אז ברשותכם תתאפקו.
אלי אלאלוף: יש לנו זמן לדיון.
<נועה שאואר: אני כבר מסיימת.
<קריאה: בחקלאות - - -
אלי אלאלוף: לא, לא, אל תפריע בבקשה.
אלי אלאלוף: עכשיו אתה כבר מפריע.
<נועה שאואר: אחד הדברים הקריטיים שאנחנו חושבים בקו לעובד, או אחד מתוך הרבה דברים קריטיים שאנחנו חושבים בקו לעובד, שצריך לקדם בנושא של העסקת עובדים זרים בענף החקלאות, הוא כמובן הנושא שעלה פה כבר כמה פעמים, שזה הנושא של הסדרת הפיקדון לעובדים הזרים, שהעובדים יוכלו לקבל את הזכויות הסוציאליות שלהם עם יציאתם מישראל, ואז בעצם המדינה, כמו בעצם בכל הנושאים האחרים, לא תשאיר את החקלאים ואת העובדים להתווכח על עלויות ועל כספים ועל משכורות ויותר, ושילם, ופחות, אלא המדינה בעצם תיקח אחריות על העסקת העובדים הזרים האלה, ובעצם תחייב את החקלאים ותאכוף את זה לשלם זכויות סוציאליות וזה ייצא כבר מהעניין של הדיון האישי.
<נועה שאואר: הדבר השני שהוא דבר קריטי - - -
אלי אלאלוף: מה זה דיון אישי פה?
<נועה שאואר: דיון אישי בין עובד חקלאות לבין המעסיק שלו לגבי הזכויות הסוציאליות שלו והתשלום בפועל שלהן.
<נועה שאואר: והדבר השני והקריטי, זו איזו שהיא הסדרה של מערכת הכבילה שנמצאת היום בין עובד למעביד.
<נועה שאואר: ואני חושבת שרוב החקלאים בחדר יוכלו גם להסכים איתנו, שיש איזו שהיא בעיה שהעובדים והחקלאים רשומים אחד על שמו של השני, מה שבעצם מונע מהחקלאים לקבל עובדים חדשים לעבודה, עד שהעובד שרשום על שמם יוצא מהארץ או נרשם על עובד אחר.
<נועה שאואר: ובכל הסיבוך הבירוקראטי הזה, חקלאים הרבה פעמים מוצאים את עצמם עם ויזות תפוסות, שלא יכולים בעצם לרשום עובדים חדשים, ועובדים שלא יצאו מהארץ או לא נרשמו כמו שצריך.
<נועה שאואר: ברגע שתהיה אפשרות לפתור את הבעיה הזאת, שהדיון שלה כנראה צריך להתקיים בוועדת הפנים, כי הוא באמת קשור לעניין של אשרות וקשר של כבילה את החקלאים לעובדים ולהיפך, תהיה אפשרות באמת של שחרור של החקלאים מהעול של העובדים והצורך לדאוג – וכן יוצאים מהארץ ולא יוצאים מהארץ – וגם שחרור של העובדים מהחקלאים והיכולת לבחור חקלאים חדשים, חקלאים שהם רוצים לעבוד אצלם.
<נועה שאואר: אנשים הוגנים יותר, הוגנים פחות ולייצר לזה איזה שהוא שוק, שהוא שוק עבודה הגיוני ולא שוק עבודה שכולם כבולים אחד לשני ולא מצליחים להתפרנס בכבוד – החקלאים וגם העובדים.
אלי אלאלוף: אוקיי, בבקשה אדוני.
<קריאה: העובדים - - - יותר מהחקלאים.
<נועה שאואר: לי יש סטטיסטיקות אחרות.
<קריאה: אני לא יודע מאיפה הסטטיסטיקות שלכם.
<נועה שאואר: אני גם לא יודעת מאיפה הסטטיסטיקות שלכם.
<קריאה: העובדים הזרים היום עושים בנו מה שהם רוצים.
<קריאה: הם רוצים, הם לוקחים את ה - - - ועוזבים אותנו - - -
<קריאה: אני מבקש את רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: כשתקבל תדבר.
אלי אלאלוף: בינתיים אני מבקש, אל תחייבו אותי בדיון כזה שאמור להיות ענייני, שנהפוך את זה לסדרנים ולהביא את הסדרנים כדי לבקש שקט.
אלי אלאלוף: אז בבקשה, זה גם חבר שלכם.
<אברהם דניאל: בוקר טוב.
<אברהם דניאל: שמי דניאל אברהם, אני יושב ראש התאחדות החקלאים החדשה באיגוד לשכות המסחר.
<אברהם דניאל: קודם כל לעניין הכבילה, אני רוצה להשיב לגברתי.
<אברהם דניאל: היא חייבת להיות בשלב זה, כל עוד שישנה מכסה.
<אברהם דניאל: מה שאנחנו חושבים שצריך להיות, שהנושא של העובדים הזרים, שכל חקלאי יוכל להעסיק את העובדים על פי צורכי המשק שלו וצריך לבטל את העניין הזה של המכסות.
<אברהם דניאל: מה כן?
<אברהם דניאל: אנחנו גם נותנים פתרון נוסף בעניין של סחר בעובדים.
<אברהם דניאל: כי משרד החקלאות בחיים לא יכול לחלק את המכסה של העובדים הזרים בצורה מדויקת.
<אברהם דניאל: תמיד יש כאלה שמקבלים פחות ויש כאלה שמקבלים יותר, ועל כן יש לאפשר לנו לקבל את העובדים על פי צורך.
<אברהם דניאל: כמו שלא מתערבים במשק שלי – כמה טרקטורים אני קונה – הם לא צריכים להתערב בכמה עובדים אני מעסיק.
<אברהם דניאל: יחד עם זאת, אנחנו לא נעבור בגדול את המכסה.
<אברהם דניאל: אני מעריך שאנחנו לא נעבור את ה-28,000 עובדים, אם יאפשרו לנו בדרך הזאת לקבל את העובדים.
<אברהם דניאל: שניים, בעניין כל האגרות והמיסים, אני חושב שהעניין הזה חייב לקבל איזה שהוא פתרון, בטח ובטח כשמצבם של החקלאים במצב הקשה הזה, שאין לנו דור המשך ואני לא אחזור על העניין הזה, שכולנו כבר מבוגרים, בגילאים של 65 – זה הגיל הממוצע.
<אברהם דניאל: נשארנו 5,000 חקלאים בלבד.
<אברהם דניאל: אז לכן אני גם מציע שאת האגרות האלה כבר חייבים לבטל.
<אברהם דניאל: זה לא הגיוני שאנחנו נשלם בכפילות על פי מספר העובדים.
<אברהם דניאל: אם אני מגיש בקשה למשרד החקלאות, אז מכפילים את זה במספר העובדים.
<אברהם דניאל: זה אותו נייר, אותה חוברת, לא צריך להכפיל את זה בשום מכפלות.
<אברהם דניאל: זה הדבר השני.
<אברהם דניאל: הדבר השלישי, בעניין שמדברים על פיצויים וכל הדברים הנלווים לזה.
<אברהם דניאל: אני לא בטוח שאני צריך לשלם פיצויים ופנסיה לעובד הזר.
<אברהם דניאל: ואני אגיד לך גם למה.
<אברהם דניאל: הוא בא לתקופה שהיא מוגדרת מראש, הוא בא לתקופה קצובה, הוא בא לעבוד פה חמש שנים.
<אברהם דניאל: אני לא חושב שאני צריך לשאת גם בנטל הזה.
<אברהם דניאל: דבר רביעי, אני לא רוצה לקשור את זה גם למגורי העובדים הזרים.
<אברהם דניאל: מגורי העובדים הזרים, אם מגיע לי אני צריך לקבל אותם ובטח ובטח אם אני צריך להפקיד כבר לפנסיה, אז אני לא רוצה להפקיד את זה במדינה.
<אברהם דניאל: שיאפשרו להפקיד את זה בחברות הביטוח, מי שעוסק בפנסיה, נקודה.
<אברהם דניאל: כי אני לא מאמין למדינה.
<אברהם דניאל: ואני אתן לך דוגמא, אם העובד הזר נניח ברח לי, אז המדינה מחליטה לחלט את הכספים.
<אברהם דניאל: מי אמר שהעובד לא יתבע אותי למחרת בבוקר, כשהוא מגיע לתאילנד, יגיש נגדי תביעה.
<אברהם דניאל: אני המעסיק הישיר שלו ולא ממשלת ישראל המעסיקה ולכן אני אתבע לדין.
<אברהם דניאל: גם הפנסיה שמדובר עליה, היא לא במאה אחוז.
<אברהם דניאל: זה חלק על חשבון.
<אברהם דניאל: זאת אומרת באף מקרה אני לא מוגן עד הסוף.
<אברהם דניאל: לכן, אם אני לא מוגן ואם בדרך הזאת אני בסופו של דבר גם אתבע לדין, אז אני חושב שהדבר הזה צריך להיבחן יותר ביסודיות ואני לא חושב שאני צריך לשלם את זה.
<אברהם דניאל: תודה לך, אדוני יושב הראש.
אלי אלאלוף: תרשו לי - למרות שזה מבטא את הבורות האישית שלי - לא התקיים אף פעם דיון על נושא של תנאי העסקה של העובדים הזרים בצורה מסודרת, שמראש מתכננים ולא על כל פיפס מתחילים דיונים עקרוניים שהם מביאים בעיות?
<דוד קוכמן: היו עשרות ישיבות.
יצחק וקנין: אני מוכרח להגיד לך, אני השתתפתי בעשרות ישיבות מול האוצר.
יצחק וקנין: כל הזמן אתה צריך להוכיח שהתחשיב הזה נכון והתחשיב הזה נכון.
יצחק וקנין: קחו כל גורם חיצוני, תנו לו לעשות תחשיב מה העלויות של החזקת עובד, תגידו לנו מה העלויות.
יצחק וקנין: אתם תיקחו חברה חיצונית שתבדוק את זה.
יצחק וקנין: כל חברה שבדקה לא מצאה פחות מ-750 שקלים והם מורחים אותנו כבר, תבין.
יצחק וקנין: אני מכיר את הדיון הזה שש שנים רצוף רק בנושא הזה.
אלי אלאלוף: אבל לא רק הנושא - - -
יצחק וקנין: זה אחד.
יצחק וקנין: שניים, הייתה בעיה ואני אסביר.
יצחק וקנין: נושא העובדים הזרים עבר כמה תהפוכות.
יצחק וקנין: בשנים הראשונות, כאשר התחילו לייבא את העובדים הזרים, הם הובאו דרך תנועת המושבים בכלל, מי שזוכר את ההיסטוריה וזה בכלל לא עבר דרך המעסיק הפרטי.
יצחק וקנין: תנועת המושבים חילקה אותם בארץ בהתאם לאיזה פרמטרים שכל אחד מסר – כמה דונמים יש לו וכו'.
יצחק וקנין: בשנים האחרונות הקפיצו את זה למשרד הכלכלה, משרד הכלכלה מקבל חומר ממשרד החקלאות, אתה מדווח למשרד החקלאות, למחוזות, כמה דונמים יש לך ואז אתה מקבל את העובדה על שמך.
יצחק וקנין: אני יצחק וקנין מקבל עובד על שמי.
יצחק וקנין: הוויזה באה עלי.
יצחק וקנין: בשנים הקודמות זה לא היה כך.
יצחק וקנין: זאת אומרת זה עבר כמה-.
יצחק וקנין: עצם כל התעסוקה הייתה, אפילו התשלום לא היה לעובד.
יצחק וקנין: התשלום היה משולם לתנועת המושבים בהתחלה.
יצחק וקנין: אחרי כן - - -
אלי אלאלוף: ברשותך, יצחק, אי אפשר יהיה לפתור הכל היום.
אלי אלאלוף: זה אתגר גם בשבילי.
אלי אלאלוף: אני לא חקלאי, למרות שהייתי מת להיות חקלאי.
<אברהם דניאל: לא כדאי לך.
<אברהם דניאל: לא כדאי לך עכשיו.
אלי אלאלוף: בגיל, אין לי, אבל אני חייב לספר לכם אישית.
אלי אלאלוף: אני בא ממשפחה מרוקאית מפאס.
אלי אלאלוף: כולם בורגנים, אבל אבא שלי החליט שעולים לארץ, הוא עולה עם 10 ילדים ויהיה מושבניק.
אלי אלאלוף: ואז הוא שלח את אחד האחים שלי, מאיר, ללמוד חקלאות.
אלי אלאלוף: כדי שנהיה מושבניקים.
אלי אלאלוף: לצערי אבי נפטר בגיל צעיר והשאיר את עשרה ילדים במרוקו.
אלי אלאלוף: אז אני הייתי מגשים את החלום של אבא שלי.
אלי אלאלוף: אז אתה לא תמחק לי את זה.
<אברהם דניאל: לא, לא, זה בסדר.
<אברהם דניאל: אם זה החלום, זה בסדר.
אלי אלאלוף: תשאיר לי את האהבה לחקלאות ולקרקע ולמדינה שלנו, שאני בטוח שאני חולק אתכם את כל האהבות האלה.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר, אני ועדת העבודה וזה תעסוקה וזה רווחה וזה של העובדים במיוחד.
אלי אלאלוף: אני הייתי מת לקדם נושא של העובדים במגזר החקלאות.
אלי אלאלוף: איך אתה, עם הניסיון שלך, אתה יותר ממני, איך עם הניסיון שלכם ועם הידע שלכם אני יכול להעביר – אם זה בהצעת חוק פרטית, משותפת עם חברים, אם זה בהצעת חוק ממשלתית, שאולי אני אשכנע את המערכת – מתמודדים אחת ולתמיד עם נושא התעסוקה, מפני שגם החלום זה גם להביא לא רק עובדים זרים, אלא להביא את בני ישראל, בני תושבי ישראל, אזרחי ישראל, לתחום הזה.
אלי אלאלוף: אני מת לעשות את זה.
אלי אלאלוף: זה נראה לי משהו - - -
יצחק וקנין: לפי שהוא ידבר, ידידי, אלי, יושב ראש הוועדה.
יצחק וקנין: לפני שדובי ידבר אני אגיד לך איך אני חושב שפותרים בעיות.
יצחק וקנין: מהניסיון האישי שלי – אני כבר 21 שנים בכנסת – זאת אומרת אני קצת מכיר את הדינאמיקה.
יצחק וקנין: אם רוצים לפתור בעיות, הנה, אנחנו לקחנו את נושא המים ואני יכול להגיד לך - - -
אלי אלאלוף: אז הנה, בצורה הזאת.
יצחק וקנין: רק דקה.
יצחק וקנין: בתוך חודשיים וחצי קיימנו לפחות 25 דיונים.
יצחק וקנין: זימנו את זה, זימנו את זה, זימנו את זה, אני.
יצחק וקנין: אני באתי לפה ועוד דיון ועוד דיון ועוד דיון ולחצנו ולא נתנו למערכת לברוח, כי האוצר לפעמים רוצה לברוח.
יצחק וקנין: כשהוא רואה שהוא צריך להוציא כסף מהכיס הוא בורח.
יצחק וקנין: לקחנו אותם וקשרנו אותם לתוך המערכת הזאת ואנחנו ממש יש לנו כבר סיכומים כתובים, גמורים.
יצחק וקנין: לדעתי אם כבודו ייקח את הנושא הזה, יטיל אולי אפילו על תת ועדה אצלך בוועדה הזאת למספר אנשים, ואני מוכן להיות שותף חיצוני, לבוא לפה, לתת את חלקי בנושא הזה ואני אומר לך שאנחנו יכולים תוך חודש להביא לך נייר כתוב ולהגיע לסיכומים בנושא הזה.
יצחק וקנין: הכל תלוי ברצון שלנו להביא את זה לפתרון.
יצחק וקנין: עכשיו דובי, תמשיך את מה שאתה חושב.
<דובי אמיתי: אפשר, אדוני יושב הראש?
אלי אלאלוף: בבקשה דובי.
<דובי אמיתי: אז ראשית אני רוצה לברך על הדיון.
אלי אלאלוף: שם ותפקיד לטובת הפרוטוקול.
<דובי אמיתי: דובי אמיתי, נשיא התאחדות האיכרים.
<דובי אמיתי: אני רוצה לברך על הדיון של ועדת העבודה ברשותך, את חבר הכנסת איציק וקנין שנמצא פה.
<דובי אמיתי: אני חושב שמצד אחד זה יום חג ויום ציון שהכנסת מציינת את התמיכה שלה בחקלאות, ומצד שני, כשאתה מסתכל מסביב, אז לפחות אני מכיר אני חושב את כולם, זה יום זעקה שאנחנו מאד חרדים לעתיד הענף הזה.
<דובי אמיתי: ולמען הגילוי הנאות ולמען כולנו, אני רוצה לציין את שר האוצר, שבנושא העובדים הזרים עשה צעד ענק לפני מספןר חודשים ואני חושב שהרבה לפניו ניסו והוא הבטיח והוא קיים, והוא ביטל 10% מס מעסיקים.
<דובי אמיתי: הוא ביטל את ה-10% מס מעסיקים מתוך ראייה של הוזלת יוקר המחייה.
<דובי אמיתי: כי מה שקרה במס הזה, הוא פגע גם בנו, אבל בסופו של דבר מי ששילם את המחיר זה הצרכן.
<דובי אמיתי: ונכון להיום, כל הרגולציה הנוספת על העסקת העובדים הזרים היא פוגעת לא רק בנו, היא פוגעת גם בצרכנים.
<דובי אמיתי: אני אנסה לענות לשאלה שלך, ואני אומר לך, אדוני יושב הראש, העובדים הזרים מועסקים בראש ובראשונה על פי חוק השכר, הגנת השכר, הסכם קיבוצי, צו הרחבה וככה הם מועסקים בכל המדינות המפותחות.
<דובי אמיתי: כי יש היום תעסוקה של עובדים שמגיעים גם ממזרח אירופה למערב אירופה והחוק אומר וההבנות, וההסכמות וההסכמים, מדברים על כך שכל עובד שנכנס למדינה בהסכם בילטראלי, מקבל את אותם תנאים שמקבלים העובדים המקומיים.
<דובי אמיתי: לא פחות ולא יותר.
<דובי אמיתי: אבל מה אנחנו עשינו?
<דובי אמיתי: המוח היצירתי שלנו, לשלושת הפרמטרים האלה, שככה היה צריך להעסיק את העובדים, כי עובד מתאילנד או עובד מויאטנם לא שונה מעובד מישראל.
<דובי אמיתי: ככה זה נהוג בכל העולם.
<דובי אמיתי: אנחנו החלטנו שאנחנו רוצים להוסיף חוק.
<דובי אמיתי: חוק עובדים זרים.
<דובי אמיתי: בחוק הזה הכנסנו רגולציה, עלויות ותוספות שזה מיותר לחלוטין.
<דובי אמיתי: אם אתה שואל אותי בדרך הכי פשוטה – צריך לבטל את חוק עובדים זרים.
<דובי אמיתי: הוא מיותר לחלוטין.
<דובי אמיתי: הם צריכים להיות מועסקים כמו כל עובד במדינת ישראל.
<דובי אמיתי: וצריך לפקח וצריך לבקר וצריך לאכוף, בדיוק כמו כל עובד.
<דובי אמיתי: יותר מזה.
<דובי אמיתי: גרמנו למצב, וממה זה הגיע – כי בזמנו הנחת העבודה בממשלה הייתה שאם נגביל או נשית עלויות נוספות על העובדים הזרים, מן הסתם נוכל להחזיר הרבה ישראלים למעגל התעסוקה.
<דובי אמיתי: הדבר הזה הוכח שהוא לא נכון.
<דובי אמיתי: החקלאות בישראל זקוקה ל-45,000 עובדים על פי המפתח של משרד החקלאות.
<דובי אמיתי: היום אנחנו מעסיקים אולי 22,000.
<דובי אמיתי: מותר לנו 25,000, אנחנו ב-22,000.
<דובי אמיתי: משרד החקלאות בא וקבע את עמדתו – 45,000 עובדים זרים.
<דובי אמיתי: אם נוריד את כל חוק עובדים זרים as is, ונעסיק אותם על פי חוקי העבודה של מדינת ישראל, הם יקבלו כמו כולם.
<דובי אמיתי: נכון להיום נוצר מצב אבסורדי - - -
<נועה שאואר: אז למה לא - - -
<דובי אמיתי: נוצר מצב אבסורדי שעובד זר מקבל יותר מהשכן הישראלי שלו.
<דובי אמיתי: אני אתן רק דוגמא אחת.
<דובי אמיתי: סעיף 25 (א), אם עורכי הדין יתקנו אותי אני מוכן, לחוק הגנת השכר, בא ואומר שניתן לקזז עד 25% בהסכמה של העובד אל מול המעביד, שהמעביד ייתן לו את שירותי הלינה, את החשמל, את המים ואת כל מה שמסביב, אבל לא יותר מ-25% מגובה השכר.
<דובי אמיתי: ככה אנחנו מעסיקים היום את העובדים הישראלים שמגיעים אלינו למשקים, ובלי עין הרע אנחנו מצליחים להביא את מי שבאמת מוכן להיות.
<דובי אמיתי: אותו עובד זר, שנמצא באותם מגורים, אנחנו לא יכולים לקזז לו.
<דובי אמיתי: לא רק שאנחנו לא יכולים לקזז לו, גם ההוצאה היא לא מוכרת לנו.
<דובי אמיתי: כשאני משלם עבורו את המים, את החשמל, את הארנונה, את המגורים, את החימום, את הקירור, אני לא יכול לקזז את זה ממנו.
<דובי אמיתי: עכשיו אני אומר לך אדוני יושב הראש, לא הבאתי את הנייר, כי אני מוצא לנכון להגיש לך אותו בנפרד שתראה אותו.
<דובי אמיתי: מדינת ישראל, על עצם העובדה שלא מאפשרת לנו לנכות מהעובד את ההוצאות האמיתיות שלנו, מפסידה כל שנה 50 מיליון שקלים הכנסה ממיסים.
<דובי אמיתי: אני מודיע לך, אני אגיד לך אותו בנפרד.
<דובי אמיתי: אתה תלמד אותו, כי זה אולי נכון לכאן.
<דובי אמיתי: לאחר מכן נוכל להתקדם.
<דובי אמיתי: שורה תחתונה: לבטל את חוק עובדים זרים, להעסיק את העובדים על פי חוקי העבודה של מדינת ישראל, עם כל המשמעות שלהם ובכך - - -
<נועה שאואר: אבל זה המשמעות של חוק עובדים זרים.
<נועה שאואר: להעסיק אותם - - -
<דובי אמיתי: אני לא הפרעתי לך.
<נועה שאואר: אני פשוט לא מבינה למה אתה עושה הפרדה.
<נועה שאואר: זה המשמעות.
אלי אלאלוף: טוב, זה ממש לא השולחן לדיון.
<קריאה: מי משלם אגרות?
<קריאה: מי משלם הכל מסביב?
אלי אלאלוף: ברור זה לבטל חוק.
אלי אלאלוף: תודה דובי.
אלי אלאלוף: חברים, כן, בבקשה.
<יפתח בן דוד: שלום.
<יפתח בן דוד: לי קוראים יפתח בן דוד ואני ממושב פארן בעברה, אני חקלאי מפארן, מתעסק בפלפל, עגלים הודים, כל מיני דברים שמעניינים או לא.
<יפתח בן דוד: שמעתי פה.
<יפתח בן דוד: אנחנו תמיד מתכנסים לנושא העובדים הזרים, למרבה הצער זה חבל, אבל אין מנוס.
<יפתח בן דוד: שני דברים קטנים כדאי להבין.
אלי אלאלוף: אני מוכן שנקיים דיון למה אין עובדים ישראלים.
<יפתח בן דוד: לא, לא, גם אנחנו מוכנים לקיים דיון למה אין עובדים ישראלים, וב-45 מעלות בערבה, או גם ב-35 מעלות לא מגיעים אלינו.
אלי אלאלוף: כמה זמן אתה חי בערבה?
<יפתח בן דוד: אני חי בערבה 45 שנה.
אלי אלאלוף: נו, למה כן אתה ועובד ישראלי לא?
<יפתח בן דוד: אבל הוא לא רוצה לבוא.
<יפתח בן דוד: הוא לא רוצה.
<יפתח בן דוד: בקיץ הוא לא רוצה לעבוד - - -
אלי אלאלוף: אולי התנאים לא מספיקים?
<יפתח בן דוד: התנאים - - -
אלי אלאלוף: אולי העתיד שלו לא מסודר.
<יפתח בן דוד: העתיד – תראה, אני לא יודע.
<יפתח בן דוד: לעובד זמני - - -
אלי אלאלוף: אמנם יש תנאים - - - נוספים, אתם מתרצים כל הזמן - - -
<יפתח בן דוד: סליחה, אני לא מתרץ שום דבר.
אלי אלאלוף: אין עובדים ישראלים מפני שלא נוח לא לעבוד בתנאים קשים.
<יפתח בן דוד: שיבואו.
<יפתח בן דוד: באים עובדים, לא נשארים.
יצחק וקנין: המדינה נתנה תמריץ עוד 1,500 שקלים לעובד ישראלי שיבוא ולא באו.
<קריאה: בן גוריון אמר רק המשוגעים מגיעים לשדה בוקר, אבל לא כל המשוגעים מגיעים, וזה העניין.
<יפתח בן דוד: עניין העובדים הזרים, כמו שהערת קודם, הוא מפוזר בין שבעה או שמונה משרדי ממשלה, שכל חודש או כל שנה או כל שבוע מחליטים איזה שהוא טריז לתקוע.
<יפתח בן דוד: החקלאי אינו יודע מי עובד אצלו, מה הוא עולה לו, לאן הוא רוצה.
<יפתח בן דוד: עכשיו יש שני עניינים קטנים.
<יפתח בן דוד: עניין שלפי דעתי צריך לרכז את זה במשרד אחד, שיטפל רק בדבר הזה ולא כל אחד יוכל לגזור קופון מאגף התקציבים או ממשרד הפנים או משרד הכלכלה, שעכשיו עבר למשרד הרווחה, למיטב הבנתי.
<יפתח בן דוד: אם אני טועה אז תתקנו אותי.
<יפתח בן דוד: יש עניין של פנסיה.
<יפתח בן דוד: עובד - - -
אלי אלאלוף: אל תהיה בטוח שאני יכול לתקן א ותך.
<יפתח בן דוד: אני מעריך שבטוח.
אלי אלאלוף: זו אהבה חלקית.
<יפתח בן דוד: בכל אופן, רוצים שנעביר פנסיה לעובד.
<יפתח בן דוד: אין תקנה שנחקקה על זה.
<יפתח בן דוד: משרד הכלכלה שלח מסר לחקלאים, גברת איריס מעיין – מחודש זה וזה תפקידו בפנסיה.
<יפתח בן דוד: קופות הפנסיה הפרטיות כי הן בברירת מחדל.
<יפתח בן דוד: הוא כותב בדף – הוא רוצה 7% על ההפקדה החודשית ו-2.5% על הצבירה.
<יפתח בן דוד: זה אולי מעשה סדום אם אתה עוזב את הערבה, תסלחו על הביטוי, לא הגיוני בעליל.
<יפתח בן דוד: והמדינה, לכשתשתחרר את הכסף, 15%.
<יפתח בן דוד: אין אפשרות בינתיים לבצע את זה, אבל משרד הכלכלה מבקר, לפחות בערבה מה שאני יודע וביקשנו מחופש המידע של משרד הכלכלה שיגיד לנו כמה ביקורות היו על הדבר הזה.
<יפתח בן דוד: לא יודע איך זה יכול להיות.
<יפתח בן דוד: דבר אחר, שאלתי פה את נציג מס הכנסה, מותר לקזז מהעובד הזה 234 שקלים, כשהמגורים לא בבעלותך בדרום.
<יפתח בן דוד: 234 שקלים.
<יפתח בן דוד: בא מס הכנסה, ניכויים, אני אומר לו הנה, העובד הזה קיזזתי לו 234 שקלים.
<יפתח בן דוד: הוא אומר 234 שקלים אי אפשר לקבל שובך בלי היונים, הוא מגלם את השווי של 1,000 שקלים ושלח לי שומה.
<יפתח בן דוד: שאלתי גם את הגברת ממשרד החקלאות, את הגברת כרמי, לא קיבלתי תשובה.
<יפתח בן דוד: איך זה יכו להיות הדבר הזה?
<יפתח בן דוד: לא יכול להיות.
<יפתח בן דוד: לא קיבלנו תשובה במשך שנה על הדבר הזה.
<יפתח בן דוד: וכל דבר שאתה נוגע הוא מייקר.
<יפתח בן דוד: בסוף זה נופל על הצרכן או שהחקלאי הלך הביתה.
<יפתח בן דוד: אני מקווה שייקח גוף אחד, שמר שיינין יסביר לי למה מותר רק 234 שקלים.
<יפתח בן דוד: נשגב מבינתי.
<יפתח בן דוד: אני מוכן, גם אני רוצה לגור ב-234 שקלים.
<יפתח בן דוד: קצת קשה לי.
<יפתח בן דוד: תודה.
אלי אלאלוף: קודם כל תרשו לי לציין את נוכחותו של חברי, חבר הכנסת אילן גילאון.
אלי אלאלוף: אילן, מתי שתרצה תוכל.
אילן גילאון: אני תמיד כאן.
אלי אלאלוף: תמיד נוכחותו היא מדהימה.
אילן גילאון: אני סלט הבית פה.
<רוית סנדלר: רוית סנדלר-יפה, חקלאית, סגנית וממלאת מקום ראש מועצת מטולה.
<רוית סנדלר: אני רוצה להתייחס לכמה דברים וגם להצטרף לדברים שציין פה דובי בנוגע להשוואת התנאים של עובדים ישראלים ותאילנדים, או את התאילנדים להשוות לישראלים, כפי שקו לעובד כביכול רוצים.
<רוית סנדלר: אני שכירה במשק של ההורים.
<רוית סנדלר: התנאים שלי הרבה פחותים לטעמי בכל אופן, מהתנאים של התאילנדים, תנאי ההעסקה.
<נועה שאואר: אז בואי לקו לעובד.
<רוית סנדלר: יכול להיות שזה מה שאני צריכה לעשות.
<רוית סנדלר: אבי, בתור המעסיק שלי לצורך העניין, בשאיפה שאני אגיע למצב הזה יום אחד גם.
<רוית סנדלר: אני לא מקבלת ואין לי שום – דיברתם למה העובדים הישראלים לעבוד – אין שום דבר שמעודד אותי לבוא לעבוד במשק, זה אך ורק מרצון שלי להצטרף ולעזור למאבק המשפחתי במקרה הזה ואיזו שהיא אידיאולוגיה שלי להצטרף לחקלאות.
<רוית סנדלר: אין שום דבר.
<רוית סנדלר: בגלל שאני עובדת במשק המשפחתי, אני לא זכאית ל-1,500 שקלים שמיועדים לעובדים ישראלים שיכנסו למשק.
<רוית סנדלר: מעבר לזה, אני משלמת משכנתא, ארנונה, את כל ההוצאות שלי.
<רוית סנדלר: אף אחד לא משתתף לי בזה.
<רוית סנדלר: אף אחד לא עוזר לי עם זה.
<רוית סנדלר: אני לא מקבלת שק אורז אחת לכמה זמן בחודש, ככה שאי אפשר לבוא ולהגיד שתנאי ההעסקה של תאילנדים צריכים להיות מושווים לאלה של ישראלים, בלי באמת, כפי שדובי מציין, להשוות אותם בצורה מלאה.
<רוית סנדלר: גם אם את מתייחסת לתנאי העסקה מבחינת איך התאילנדי מועסק, צריך להסתכל גם איך המעסיק עובד.