GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דליה לב שדה: זה להמרות עבור פיתוח שירותים בקהילה ומה שחבר הכנסת, יושב ראש הוועדה אלי אלאלוף מתכוון, זה לקחת את המכסות החוץ ביתיות כמו שהן, ולפתח עוד פנימיות יום.
מאיר כהן: תעשו על אותו עיקרון.
<דליה לב שדה: אבל זה יושב על אותו בסיס תקציבי.
<דליה לב שדה: זאת אומרת רשות שיש לה יותר ילדים לשלוח, כי היא מקבלת נגיד לפי קריטריונים X מכסות והיא משתמשת ברוב המכסות האלה והיא רוצה פנימיית יום, אין לה אפשרות לעשות את זה, כי אין מכסות.
<דליה לב שדה: זה המלכודת - - -
אלי אלאלוף: אני חוזר, אתם צריכים - - -
<דליה לב שדה: בנושא של המכסות.
אלי אלאלוף: לעניות דעתי להמליץ בנושא של המסגרות החוץ ביתיות, גם אם יתמודדו כולם, יגיעו לפנימיות בתקצוב של פוסט-אשפוזי, שזה כמעט היקר ביותר, שכמה זה היום – 12,000-13,000 שקלים?
<דליה לב שדה: בערך.
אלי אלאלוף: לעומת מסגרת פנימיית יום שהיא 4,000-5000 שקלים מקסימום.
<דליה לב שדה: פחות.
אלי אלאלוף: אז זה ברור שאפשר להסביר לאוצר.
אלי אלאלוף: יש פה היום נציג האוצר?
אלי אלאלוף: אפשר להסביר לאוצר, תראו, במקום שנקים מסגרות כאלה גדולות, "יקרות" יחסית, לחמש שנים אנחנו נקים מסגרות זולות יותר בהפעלתן.
אלי אלאלוף: אני חושב שיש דברים כאלה.
אלי אלאלוף: אפשר ואנחנו נצטרף לבקשה לאוצר ונראה איך אפשר.
אלי אלאלוף: לדעתי אפשר לפתוח יותר מסגרות של פנימיות יום מאשר מסגרות פנימיתיות רגילות, מפני שזה יותר זול להפעלה והמדינה תרוויח מזה, תחסוך ובעיקר טובת הילד תהיה מול עינינו.
אלי אלאלוף: זה הדבר הכי חשוב.
אלי אלאלוף: אני חושב שבנוסף להמלצה של מאיר, שתקצרו את התקופה – זה שנה, אתם יודעים?
אלי אלאלוף: מה גם שהשנה, בגלל התקציב הדו-שנתי כמעט ולא יהיו הצעות חדשות.
אלי אלאלוף: זה הבעיה.
אלי אלאלוף: תקציב דו שנתי זה מיטת סדום לשנתיים שאתה לא יכול, רק עם מה שיש לחיות.
אלי אלאלוף: אז אם אתם רוצים, אחת ההמלצות שלנו, אם זה מקובל, נרשום אותה כאחד הדברים המרכזיים – הגדלת מסגרות פנימיות היום, מפני שוודאי שכשאני אומר פנימיות יום, אצלי זה אוטומטית לכל המגזרים.
אלי אלאלוף: אז זה מאד חשוב שנעשה את זה.
אלי אלאלוף: שלום לחברת הכנסת מיכל בירן.
מיכל בירן: שלום אלי.
אלי אלאלוף: את מהצד הנכון בכדורגל, אני מקווה.
מיכל בירן: אני לא הייתי משוכנעת אם זה כדורגל או כדורסל עד שאמרת עכשיו.
אלי אלאלוף: אתם רואים איזה מודעות יש לספורט במדינה?
זוהיר בהלול: אפשר לנתק בינינו?
זוהיר בהלול: זה סיפור בלתי נתפס.
מיכל בירן: שסע אידיאולוגי.
זוהיר בהלול: לגבי הגדלת המסגרות הקיימות, אדוני יושב הראש, אני חושב שבזה אנחנו מוסיפים חטא על פשע, מכיוון שמדיניות משרד הרווחה היא בעצם להצמיד את פיתוח המסגרות הקיימות בהתניה גורפת ולא לפתח באופן ביזורי את פנימיות היום או את המסגרות היומיות בתוך הקהילה באופן מבוזר.
זוהיר בהלול: ואני חושב שזו בעיה רצינית, מכיוון שאחת מנקודות המפתח של הצלת ילדים היא להשאיר אותם באופן טיפולי בתוך קהילתם ולאו דווקא לצרף אותם באופן מלאכותי מקהילתם אל- אפשר לומר – מארג של פנימיות או של מעונות יום.
זוהיר בהלול: ולכן אני דורש כאן להשמיע את קולי בזה שאני חולק באופן מהותי על מדיניותו של משרד הרווחה, להתנות את פיתוח מעונות היום במקומות הקיימים ולא לבזר אותם.
זוהיר בהלול: זו נקודה ראשונה.
זוהיר בהלול: נקודה שנייה, אני בוודאי אינני יכול להתחרות בשר הרווחה לשעבר, שכבר עזב, מר מאיר כהן.
מאיר כהן: אני פה.
אלי אלאלוף: הוא מקשיב לך.
זוהיר בהלול: אבל לא אמרתי את דיבתו, למה אתם?
זוהיר בהלול: דווקא הפלגתי בשבחו.
מאיר כהן: אני רק מציע שיעשו חידוד של המושגים, כי יש כאן ערבוב של מושגים.
מאיר כהן: כדאי לעשות חידוד למה הפנימיות האלה הן בתוך פנימיות שיש בהן לינה, כי יש לזה איזה ערך מוסף.
זוהיר בהלול: אז אני רוצה להגיד לך מאיר, שאני גדלתי בבית יתומים ואני חוויתי מצוקות וייסורים של ילדים - - -
מיכל בירן: אבל הוא באמצע משפט.
זוהיר בהלול: מה היה?
מיכל בירן: תמשיך.
זוהיר בהלול: לא, באמת, למה נקטעתי?
זוהיר בהלול: אמרתי משהו לא טוב?
מאיר כהן: לא, להיפך.
מיכל בירן: לא, שום דבר.
מיכל בירן: הוא פשוט לא היה קשוב, אז הוא קטע לך את הרצף.
זוהיר בהלול: ולכן יכול להיות שאני לא מומחה בדיוק, אבל אני יודע בפרקטיקה מה זה קרש ההצלה של ילדים מהגיהינום באמצעות מעונות יום או באמצעות פנימיות.
זוהיר בהלול: זה קרש הצלה ממש קריטי בחייהם של ילדים חשוכי מרפא באופן חברתי.
זוהיר בהלול: ולכן אני חושב שבאמת זה אחד מהנושאים המרתקים ביותר ולכן אני חובר למאיר, לכך שהמדינה ממשיכה להתנער מחובתה לנסות ולהציל את הילדים ואת הילדות האלה, באמצעות ההפרטה הגורפת.
זוהיר בהלול: מה הבעיה של הפרטה?
זוהיר בהלול: אני מבין, הפרטה זה חלק מעולם מודרניסטי, אבל ההפרטה הופכת להיות מסחר או תעשייה של גולגולת.
זוהיר בהלול: כמה גולגולות יש לנו בתוך הפנימייה – אנחנו מקבלים כסף.
זוהיר בהלול: ולא תמיד בהכרח אנחנו מחזירים דיבידנדים לאותן גולגולות.
זוהיר בהלול: אבל אני מכנה אותן נפשות.
זוהיר בהלול: צריך פשוט להפסיק את המסחר הזה ושהמדינה תחזור למתכונת שהייתה בשנות ה-60 ובשנות ה-70, כאשר היא לא התנערה מאחריותה והיא הייתה חלק אינטגראלי וקרדינאלי בטיפול בילדים האלה ולאו דווקא באמצעות רגולציה או פיקוח בשלט רחוק.
זוהיר בהלול: אלה ההערות שלי ואני מאד מקווה שיילקחו בחשבון וצריך אולי להוסיף למה שהאישה המכובדת, דליה לב שדה אמרה בחטף, שיש מענה לצרכים המיוחדים של הציבור הערבי, של החברה הערבית, ששם קבור הכלב.
זוהיר בהלול: ככל שהמצב הסוציו אקונומי נמוך, ככל שהחשיבות המכרעת של פנימיות ושל מעונות יום היא כל כך גדולה וכל כך קריטית לדעתי.
זוהיר בהלול: ולכן טוב שאתם מכירים במצב והשאלה אם אתם - - -
אלי אלאלוף: כשאתה אומר מעונות יום אתה מתכוון לפנימיות יום.
זוהיר בהלול: לפנימיות, אוקיי.
זוהיר בהלול: יכול להיות שבהגדרות אני לא חזק.
אלי אלאלוף: בנושא המגזר הערבי יש לנו פה נציג של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שעשה את העבודה הזאת.
אלי אלאלוף: אנחנו רק נגמור את הסיבוב הזה עם דליה והוא ייכנס וייתן לנו פרטים.
זוהיר בהלול: אני סיימתי.
זוהיר בהלול: רק ציינתי את העובדה שהציבור הערבי משווע לטיפול כזה.
<דליה לב שדה: אני רק יכולה להתייחס, שיש באמת פנימיות יום שהן חלק מתוך מערך הפנימיות.
<דליה לב שדה: לכן גם השם שלו פנימיית יום.
<דליה לב שדה: זה בתוך פנימייה, פנימייה אקסטרנית.
<דליה לב שדה: הילדים חוזרים הביתה והם מקבלים את כל מערך הטיפול שהפנימייה יכולה להציע לילד, עד השעה שש אחר הצהריים בערך, שבע.
<דליה לב שדה: זה סיפור אחד.
<דליה לב שדה: חוץ מזה, פיתחנו מערך של שירותים בקהילה, ביניהם מה שנקרא מרכז חכ"ם – שזה חיזוק כוחות משפחתיים – שלקחנו את המודל של פנימיית יום והעתקנו אותו למודל קהילתי.
<דליה לב שדה: היום דרך אגב יש לנו שלושה כאלה ועוד שניים שעומדים להיפתח וכולם במגזר הערבי, אני חייבת לציין.
<דליה לב שדה: זה שנים ביפיע, אחד בצור באהר - - -
עבדאללה אבו מערוף: אבל זה לא פותר את הבעיה.
<דליה לב שדה: אני לא אומרת שזה פותר בעיה.
<דליה לב שדה: אני מציינת את המצב, אני לא אומרת שזה פותר.
<דליה לב שדה: אמרתי פיתחנו, כולם במגזר הערבי.
<דליה לב שדה: אנחנו עומדים לפתוח חמישה מרכזים כאלה.
<דליה לב שדה: זאת אומרת שלושה כבר נפתחו, עוד שניים בדרך.
זוהיר בהלול: מה עם ההתניה?
עבדאללה אבו מערוף: אבל הוא ללא סיוע, הוא לא מקבל את מה שצריך.
<דליה לב שדה: הם מקבלים.
<דליה לב שדה: הם משתמשים או בהמרות או בתקציב.
<קריאה: דליה, אבל זה לא מכסות.
<קריאה: הם מדברים על מכסות.
<דליה לב שדה: לא, לא, זה לא מכסות.
<דליה לב שדה: אמרתי.
<קריאה: הבעיה שלנו היא המכסות.
אלי אלאלוף: רגע, רגע, חברה'.
אלי אלאלוף: אני רוצה לשמוע אתכם מסודר, בבקשה.
<דליה לב שדה: יש את הסוגיה התקציבית – איך מממנים את זה – שזה סיפור אחד וזה מה שאמרתי מההתחלה - האם באמצעות מכסות או באמצעות תקציבים קהילתיים.
<דליה לב שדה: עכשיו, גם ההמרה שעושים, נגיד והיום במגזר הערבי זה עד 40%, הם לוקחים מכסות שהן לא מנוצלות, ממירים אותן לתקציב קהילתי ופותחים בין היתר את השירותים האלה, מעבר לתקציב שמקבלים גם ככה על פי נוסחה מהמדינה.
אלי אלאלוף: וזה מוכיח את עצמו.
<דליה לב שדה: עכשיו, האם זה מספיק לצרכים?
<דליה לב שדה: זה לא מספיק לצרכים.
<דליה לב שדה: אבל זה מוכיח את עצמו המהלך הזה?
<דליה לב שדה: זה מוכיח את עצמו מאד.
אלי אלאלוף: בטיפול בקהילה, יש שירותים הולמים שבאים להחליף?
<דליה לב שדה: שוב, תראו, אני חייבת להגיד ששלוש שנים לא הייתה תוספת תקציב לתכניות קהילתיות עבור ילדים.
זוהיר בהלול: שזה זועק לשמיים.
<דליה לב שדה: שלוש שנים מאז התגבור התקציבי הגדול של 150 מיליון, שהיה לפני 8 שנים, בשלוש השנים האחרונות היה גם של שנתיים מאד קשות.
<דליה לב שדה: עכשיו הגשנו תקציבים, שדרוג של תעריפים ותקציבים שאנחנו רוצים להמשיך לפתח את השירותים האלה.
<דליה לב שדה: אני מאד מקווה שב-2017-2018 אנחנו נביא בשורה בנושא הזה.
זוהיר בהלול: איך אפשר לקבל בהכנעה את העובדה ששלוש שנים זה לא תוקצב והתקציב לא פותח בהתאם?
<קריאה: מספר הילדים בסיכון וריאלית - - -
<דליה לב שדה: וריאלית אפילו זה נשחק, כי בכל זאת העלויות עלו והתקציבים לא גדלו ואנחנו יודעים שהייתה שחיקה של 25%.
<אמיל סמעאן: וזה בנוסף ל-30 מיליון שלא - - -
אלי אלאלוף: יש שאלות לדליה?
אלי אלאלוף: ברשותכם, כן, בבקשה.
<מוטי רנד: מוטי רנד מהפורום למען ילדי הרווחה.
<מוטי רנד: השאלה שלי למה במגזר היהודי אין מרכז חכם כזה, שדיברת עליו?
<דליה לב שדה: כי שוב, את המרכז החכם אנחנו פותחים לכל רשות שרוצה לעשות את זה, מהתקציבים שהיא יכולה לגייס.
<דליה לב שדה: לשמחתנו כרגע זה קרה במגזר הערבי.
<דליה לב שדה: זה עוד לא קרה במגזר היהודי.
<דליה לב שדה: אנחנו מעודדים גם במגזר היהודי, אבל הם עוד לא השתמשו בזה.
זוהיר בהלול: החברה הערבית.
זוהיר בהלול: עדיף לומר החברה הערבית.
<דליה לב שדה: החברה הערבית.
<דליה לב שדה: אמרתי גם המגזר היהודי, אבל זה בסדר.
<דליה לב שדה: שוב, אם יהיו לנו תקציבים לשנים 2017-2018, אנחנו רוצים לפתח את זה בכל הארץ.
זוהיר בהלול: רק שיפתרו את הבעיה של ילדי תימן.
אלי אלאלוף: אוקיי, עוד שאלות לדליה, בבקשה?
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני קופץ.
אלי אלאלוף: אני מציע שקודם כל - - -
<אמיל סמעאן: אולי אני אשלים כפורום מנהלי מחלקות רווחה בקשר לילדים?
<אמיל סמעאן: תרשה לי אדוני?
<אמיל סמעאן: אני יושב ראש פורום מנהלי מחלקות רווחה.
<אמיל סמעאן: שמי אמיל סמעאן.
<אמיל סמעאן: אני גם מנהל רווחה בפקיעין, אחד היוזמים עם עמותת סיכוי את הדיון הזה, בקשר לפנימיות יום ואי הניצול התקציבי.
אלי אלאלוף: ברשותך, אני מעדיף – איך אמרת – שבחברה הערבית נדון אחרי שניתן את הנתונים, כי זה רק יחזק אותך.
<אמיל סמעאן: אוקיי, מאה אחוז.
אלי אלאלוף: לצערי אני מנחש היטב, אני חושב, במקרה הזה.
אלי אלאלוף: משרד החינוך.
אלי אלאלוף: מי נציג משרד החינוך?
אלי אלאלוף: נושא הפנימיות.
<קריאה: תכירו, משרד החינוך, תכירו.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאנחנו פנינו ליושב ראש החינוך ההתיישבותי, שלצערי לא מצא לנכון לבטל פגישה אחרת.
<קריאה: הוא בסיור.
אלי אלאלוף: או סיור אחר כדי להיות פה.
אלי אלאלוף: אני לא אוהב את זה, אני חייב להגיד.
אלי אלאלוף: אני לא מדבר על נזיפות, אבל אני מדבר על הבעת אי שביעות רצון מצד יושב הראש של הוועדה הזאת.
אלי אלאלוף: בסדר, אדוני היועץ האנלוגי שלנו?
אלי אלאלוף: אבל הוא אמר שהוא שלח שני נציגים, אז מי מכם מדבר בשם משרד החינוך?
<אילן שמש: האמת במשרד החינוך יש כמה גופים ש - - -
אלי אלאלוף: א' שמך, תפקידך.
<אילן שמש: אילן שמש.
<אילן שמש: אני מאגף א', חינוך ילדים ונוער בסיכון במשרד החינוך.
<אילן שמש: אנחנו כמה אנשים ממשרד החינוך, כי יש כמה מערכות במשרד החינוך שמתעסקות בנושא.
אלי אלאלוף: שעוסקות באיזה נושא?
<אילן שמש: של ילדים בפנימיות, של ילדי הפנימיות של משרד הרווחה, של המסגרות בקהילה של משרד הרווחה.
אלי אלאלוף: משרד החינוך במסגרות של הרווחה?
<אילן שמש: זה אחד הדברים שאני רוצה לשים פה על השולחן.
אלי אלאלוף: אה, מעניין.
<אילן שמש: אני מייצג אגף חדש, שנתיים, במשרד החינוך, ששמו חינוך ילדים ונוער בסיכון.
<אילן שמש: אנחנו עובדים אמנם בתוך בתי הספר, כיתות מב"ר, אתגר וכל זה, אבל אני דווקא רוצה להציג את מה שאנחנו עושים בשיתופי הפעולה שלנו עם הרווחה, דבר ש-20 שנה אנחנו מתעסקים בשיתופי הפעולה האלה, במסגרות של הרווחה.
<אילן שמש: אני עכשיו מדבר על שירותי חינוך והשכלה.
<אילן שמש: נתחיל מהאוכלוסייה הכי קשה – בתי כלא, שהם לא של הרווחה, של שירות בית הסוהר, מוסדות חסות – יותר מ-30, שנמצאים שם למעלה מ-700 נערים ונערות.
<אילן שמש: המסגרות כולן של הרווחה ואנחנו נותנים שם את שירותי ההשכלה וחינוך, כולל גם קצת הכשרות לעולם התעסוקה בכל הרמות, מהרמה של לימודי שפה – א'-ב' – קריאה וכתיבה, עד בגרויות.
<אילן שמש: וכשאני מדבר על מוסדות חסות, זה מהמעונות הסגורים עד ההוסטלים.
<אילן שמש: כשאני מדבר על בתי הסוהר זה מכלא אופק עד כלא עופר.
<אילן שמש: יש לנו שם לצערנו הרב הרבה מאד ילדים דווקא ממזרח ירושלים.
<אילן שמש: בשנים האחרונות התפתחו הרבה מאד מסגרות בקהילה - מיתרים, מפתנים תמיד היו, בתים חמים, עדי - מסגרות רווחה בקהילה.
<אילן שמש: אלו מסגרות שמטפלות באוכלוסיות קשות בתוך הרשויות המקומיות ואלה הן מסגרות של הרווחה והרשות המקומית.
<אילן שמש: אנחנו לשמחתי- - -
<קריאה: נוער נושר, תדגיש את זה.
<אילן שמש: זה לא תמיד נוער נושר, זה נוער במצוקה.
<אילן שמש: יש פער - דליה אמרה את זה - בהתמודדויות, כי אנחנו חינוך והשכלה ומשרד הרווחה יש לו ראייה קצת שונה - - - חילוקי דעות.
<אילן שמש: למשל במוסדות חסות, אנחנו היינו בקונפליקט עם הרווחה, כשלא הסכמנו למשל שיענישו ילד שלא יבוא ללמוד.
<אילן שמש: אני יכול להגיד לך יותר מזה.
<אילן שמש: אנחנו גם לא מוכנים שילד יקבל במקום לימודים טיפול פסיכולוגי.
<אילן שמש: לנו יש את החינוך כדבר מרכזי וזה נמצא כל הזמן במשא ומתן עם הרווחה, עם הצרכים האמיתיים שלהם.
<אילן שמש: זה לא שהם ממציאים צרכים לא הגיוניים.
<אילן שמש: מה שחשוב לי להגיד זה שתבינו את המאסה.
<אילן שמש: יש לנו בארץ 17 מרכזי חירום לילדים מגיל 3, שהרווחה מוציאים אותם מהבית, שמים אותם במסגרות חוץ ומגנים עליהם.
<אילן שמש: מגנים עליהם על באמת.
<אילן שמש: בכל המסגרות האלה אנחנו נמצאים.
<אילן שמש: נותנים את שירותי ההשכלה, החינוך.
<אילן שמש: רק שתבינו, ילד שכזה שנמצא כל הזמן במסגרות האלה, מה יש לו לעשות כל היום?
<אילן שמש: הוא מקבל את שעת הטיפול והוא מקבל את כל מה שהוא צריך שם, אבל יש לו מערכת שלמה שצריכה לקדם אותו חינוכית והשכלתית.
<אילן שמש: אז זה מרכזי חירום וזה - - -
אלי אלאלוף: אתם יודעים להעריך את ההצלחה בלימודים?
<אילן שמש: אני יכול להגיד לכם מה ההבדלים בין מסגרת למסגרת.
<אילן שמש: במרכזי החירום, בגלל שזה ילדים קטנים, המטרה זה לשלב אותם אחר כך בתוך בתי הספר, אז אנחנו צריכים להתאים את ההשכלה.
<אילן שמש: אם זה ילדים שצריכים לעלות לכיתה א', או אם זה ילדים שצריכים לעלות לכיתה ג', אז אתה צריך להתאים את זה לקליטה הבאה שלהם במסגרת הלימודית הרלבנטית.
<אילן שמש: אני משרד החינוך, אני לא מתעסק בדברים האחרים.
<יואב אפלבוים: כבוד יושב הראש, אני יכול להעיד על הנקודה הזו.
<יואב אפלבוים: שמי יואב אפלבוים, אני מנכ"ל כפר ילדים ונוער אהבה ויושב ראש עמותת הפנימיות הטיפוליות והשיקומיות בישראל.
<יואב אפלבוים: בין יתר הפרויקטים שאני מנהל בסקטור שלי, יש מרכז חירום שבשלוש השנים האחרונות משרד החינוך נכנס עם מורים.
<יואב אפלבוים: זה מאפשר לנו לקיים לאותם ילדים, שאינם יכולים לצאת החוצה מסיבות מובנות בשהותם במרכז החירום, זה מאפשר תהליך של קיום, ממש בית ספר.
<יואב אפלבוים: אני מקיים שתי כיתות שמרבית השעות בהשלמה למשרה אחת של משרד הרווחה, הן של משרד החינוך.
<יואב אפלבוים: אם שאלת את עצמך, זה מוצלח מאד.
<אילן שמש: אני דווקא רוצה לדבר על דבר חדש יחסית.
<אילן שמש: במגזר החרדי נפתחנו רק בשנה האחרונה ופנו אלינו לקבל את השירותים שלושה מיתרים.
<אילן שמש: מית"ר זה מרכז קהילתי.
<אילן שמש: יש למשרד הרווחה בתים חמים ומרכזי עדי לנערות.
אלי אלאלוף: תדע לך שיש מרכז מית"ר אחד בסכנת סגירה.
<אילן שמש: תראה, אלה מסגרות של הרווחה והקהילה.
<אילן שמש: ברגע שיש שם ילדים מנותקים, ילדים שלא לומדים, זה התפקיד של האגף שלי ואנחנו נמצאים בקשרים טובים מאד עם משרד הרווחה בעניין הזה.
<אילן שמש: הם לוחצים עלינו, הם רבים איתנו, אבל זה במקצוענות, זה לא ברמות בין אישיות.
<אילן שמש: רק בשנה האחרונה נכנסנו במודיעין עילית, בבית"ר עילית, בבית שמש, באופקים, למרכזים האלה של הרווחה, למית"רים, זה לא מפתנים, זה מית"רים.
<אילן שמש: מית"רים זה מרכזי יום.
<דליה לב שדה: יש לנו 300 מועדוניות משותפות.
<אילן שמש: מועדוניות זה בכלל אימפריה.
<קריאה: אז אם הכל טוב, אז בשביל מה אנחנו פה?
<קריאה: יש בעיות, אז בוא תמנה גם את הבעיות, אילן.
<אילן שמש: יש שתי בעיות מאד מאד בולטות שגם עלו פה.
<אילן שמש: לצערנו הרב, תמיד במערכות האלה, שמתעסקות עם ילדים ונוער בסיכון, חסרים משאבים.
אלי אלאלוף: במה?
<אילן שמש: חסרים משאבים לעוד.
<אילן שמש: חסרים משאבים לעוד שעות של מורים, חסרים משאבים לעוד שעות של יועצות חינוכיות.
<אילן שמש: חסרים משאבים למורים לחינוך מיוחד, חסרים משאבים.
<אילן שמש: תמיד חסרים משאבים.
<אילן שמש: אבל המשאב של האגף שלנו הוא ענק.
<אילן שמש: אני מדבר על מיליארדים ואנחנו פזורים בסדרי גודל אדירים.
<ירון בראון: אני יכול להוסיף נקודה, בבקשה, אלי?
<ירון בראון: בנקודה הזאת שהוא מדבר?
אלי אלאלוף: אולי הוא יסיים ואחר כך?
<ירון בראון: בנקודה הספציפית שהוא מדבר עליה, מבחינת משרד החינוך.
אלי אלאלוף: אז תשמור.
<אילן שמש: אני אסיים.
אלי אלאלוף: יש פתקים לשימוש.
<ירון בראון: לא, זו הערת ביניים, מעבר למה שאני רוצה לציין.
<מיכל מנקס: השאלה אם אפשר לומר מי מעסיק את המורים.
<אילן שמש: יש לנו כמה אפשרויות.
<אילן שמש: כל הנוער המנותק, אלה שלא נמצאים במסגרות בכלל, אנחנו מכניסים את זה באמצעות מכרז של רשת עתיד.
<אילן שמש: כלומר, הזכיין שלנו לשלוש השנים הקרובות זה רשת עתיד, זה רשת פדגוגית.
<אילן שמש: אנחנו מפקחים עליה, אנחנו מנהלים.
<אילן שמש: כך כשאת רואה למשל בכל מוסדות החסות את המורים, מאות, זה - - -
<מיכל מנקס: כמו הילה למשל?
<אילן שמש: תכנית הילה למשל, כן.
<אילן שמש: רק שתביני, בתכנית הילה יש לנו 208 מסגרות.
<אילן שמש: מסגרות זה כמו בתי ספר.
<מיכל מנקס: כן, כן.
<אילן שמש: וזה עם נוער מנותק שבכלל לא רשום בבתי ספר.
<אילן שמש: אחד הדברים, אני חושב, שתמיד צריך לעבוד עליו, זה שיתופי הפעולה עם הרווחה.
<אילן שמש: זה שני משרדים שונים ולשניהם יש כוונות ועשייה מקצועית, באמת טהורה, לא ממניעים רעים.
<אילן שמש: שיתופי הפעולה האלה צריכים להיות מתוחזקים כל הזמן, כי אחרת נוצרים כאלה חיכוכים שהילדים מפסידים.
אלי אלאלוף: רצית.
<ירון בראון: אני חייב לציין שבמשרד החינוך צריך לדעת - - -
מיכל בירן: תזכיר מי אתה, בבקשה.
<ירון בראון: ירון בראון, מנכ"ל עמותת ילדים בסיכוי.
<ירון בראון: אני אומר הערת ביניים ללא שום קשר למה שביקשתי לדבר.
<ירון בראון: בנקודה שהוא מדבר, למשרד החינוך יש שני כובעים.
<ירון בראון: הכובע שהוא מדבר איתו זה כמשרד החינוך כבתי ספר.
<ירון בראון: זה לא תופס את הכובע השני, של כפרי הנוער.
<ירון בראון: זה שני דברים שונים, שהדיון היה בעצם כפרי הנוער, משרד הרווחה ומשרד החינוך כמערכות שליטה על הנושא של ההוצאה החוץ ביתית.
<ירון בראון: מה שאילן מדבר זה על מערכות החינוך.
<ירון בראון: אז לכן אני שם את זה כהערה.
<ירון בראון: זה לא קשור.
<ירון בראון: הנקודה השנייה בנושא הזה, וזה משהו שהתפתח בארבעה חודשים האחרונים בשיתוף – ואני אומר את זה כנקודה חיובית.
<ירון בראון: צריך לקחת בחשבון שבפנימיות הרווחה יש סדר גודל של 6,000 או 6,500 ילדים.
<ירון בראון: 90% מהילדים האלה לומדים בבתי ספר של משרד החינוך, ואני חייב להגיד – היו ועדות משותפות וכדומה, אבל לפני ארבעה חודשים לפי דעתי נפל דבר, ואנחנו היינו ביחד עם משרד הרווחה ואשלים במזכירות הפדגוגית של משרד החינוך ומשרד החינוך – עירית בירן ואריאל קיבלו החלטה שמשרד החינוך הולך לתכנית שבעצם חדר המורים בבתי הספר של ה-90% שילדי הפנימייה לומדים בהם, כולל דרך אגב גם החינוך המיוחד – יתחילו לראות את ילדי הפנימייה, בגלל שכל תכניות ההעשרה שיש אחרי הצהריים והפעילויות הנוספות, ילדי הפנימייה לא נהנים מהן.
<ירון בראון: משרד החינוך, בסופו של דבר המורה הפרטנית בכיתה ב/1 לא יודעת לזהות או בכיתה ו', את הילד בפנימייה ואנחנו הולכים פה לתכנית שמשרד החינוך אמר שהוא מרים את הכפפה הזאת ואני מאמין שתוך שנה, עד תחילת שנת הלימודים הבאה - - -
<דליה לב שדה: זו רוח חדשה של שיתוף פעולה עם המינהל הפדגוגי.
<ירון בראון: ממש.
<ירון בראון: וזה לפי דעתי יעשה דבר משמעותי.
<ירון בראון: הרי בפנימיות – ויואב יכול – יש פנימיות שילדים בבוקר יוצאים ל-30, 35 בתי ספר והמערכת לא יודעת לזהות אותם.
<ירון בראון: משרד החינוך - - -
אלי אלאלוף: מצד אחד זה גם טוב.
<ירון בראון: כן, יש יתרון.
<ירון בראון: לכל דבר יש יתרונות וחסרונות, אבל משרד החינוך, המזכירות הפדגוגית פעם ראשונה קיבלה החלטה לראות את ילדי הרווחה.
<ירון בראון: אבל אני אומר עוד פעם, זה לא קשור לדיון הזה שאנחנו מנהלים עכשיו, האם כפרי הנוער - - -
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד, אני התלהבתי ממה שאילן סיפר, למרות שבצרפתית אומרים – הוא מחוץ לתחום של הדיון.
אלי אלאלוף: אבל למה התלהבתי?
אלי אלאלוף: כי אתם חלקכם וודאי יודעים שיש לי איזה עבר מוזר כזה, ובעבר המוזר שלי היה – ילדי רווחה גם צריכים לצאת מהברוך שלהם באמצעות השכלה אופטימאלית, וזה הנפלא שאני שומע פה אצלך, אילן.
אלי אלאלוף: כי ברווחה יותר מדי בעבר - ובלי לפגוע, זה לא שיפוט של שום דבר - חשבו שילד רווחה - בוא תשמור עליו וזהו.
אלי אלאלוף: חברה, תביאו אותו לבגרות מלאה, מצוינת אפילו, תביאו אותו למיצוי הפוטנציאל האישי שלו בצורה אופטימאלית.
אלי אלאלוף: תביאו אותו, גם אם ניסו פעם וחוזרים, כי הוא נשאר במסגרת הקבועה הזאת של הרווחה, שהיא כנראה המסגרת שאין לה אלטרנטיבה.
אלי אלאלוף: והנושא הזה של השכלה במסגרות הרווחה, אני אומר לכם, כל מאמץ שתעשו זה נפלא, זה חשוב.
אלי אלאלוף: כי ילד שיוצא מהעוני – ייצא בזכות ההשכלה.
אלי אלאלוף: שלא יהיו לכם ספקות.
אלי אלאלוף: כל השאר, בלי לפגוע בפסיכולוגים ובטיפול בחיות וכל הדברים האלה – קודם כל השכלה, השכלה, השכלה.
אלי אלאלוף: מי מכם היה מגיע ללא השכלה גבוהה?
אלי אלאלוף: אחד ממאה?
אלי אלאלוף: הבן שלי תמיד אומר אז ההוא התעשר ולמד?
אלי אלאלוף: אז בסדר, תביא את המזל שלו ונדבר.
אלי אלאלוף: אבל פה אני אומר לך, ואילן, באמת תודה, למרות שהדיון היה על הפנימיות, אבל גם בפנימיות של הרווחה, יש הרבה הרבה מה לעשות בנושא ההשכלה.
אלי אלאלוף: לא חשוב השעות, לא חשוב מי מתחלק, מי משלם, זה לא מעניין אותי.
אלי אלאלוף: אותי מעניין הילד.
אלי אלאלוף: בבקשה, משרד החינוך ואחר כך על כפרי הנוער, מה המצב.
<איילת דביר הרמן: שמי איילת, אני עובדת סוציאלית באגף לשירות פסיכו-סוציאלי במינהל לחינוך התיישבותי.
אלי אלאלוף: זה התפקיד הכי בכיר שמצאו היום?
אלי אלאלוף: בעיני את הכי בכירה, כי את פה, אבל - - -
<איילת דביר הרמן: אני לא, אבל ד"ר בני פישר, מנהל המינהל ומנהלת האגף של השירות הסוציאלי נתמר.
<איילת דביר הרמן: הם נמצאים ביומיים שאורגנו הרבה מאד זמן מראש, בכנס של כל ראשי כפרי הנוער ומנהלי פנימיות וזה משהו מאד מושקע ורציני שכבר הרבה הרבה זמן עבדו עליו והם לא יכלו להגיע לישיבה היום.
אלי אלאלוף: אז יהיה לנו ההיבט הפסיכולוגי של כפר הנוער?
אלי אלאלוף: לא נוכל לראות את התמונה הכוללת?
<איילת דביר הרמן: אני יכולה להשתדל להגיד משהו באופן כללי, אבל אם יידרשו דברים נוספים מד"ר בני פישר, אני מניחה שהוא יידע לתת את התשובות.
אלי אלאלוף: אז אם את רוצה להגיד משהו.
<איילת דביר הרמן: אני יכולה להגיד שאם הדיון הוא על שיתופי פעולה, אז קודם כל באמת אני מסכימה עם דליה, שברמה האידיאולוגית, יש הבדל מהותי בין המינהל לחינוך התיישבותי, שמייצג הרבה מאד מסגרות פנימיתיות קלאסיות של כפרי הנוער.
<איילת דביר הרמן: יש היום משפחתונים של המפעל להכשרת ילדי ישראל שנכנסו למנהל.
<איילת דביר הרמן: יש אולפנות וישיבות במנהל.
<איילת דביר הרמן: יש הרבה מאד מסגרות פנימיתיות, אבל רובן מתאפיינות בזה שהן מסגרות חינוכיות, שילדים בוחרים להגיע אליהן.
<איילת דביר הרמן: זה לא פתרון טיפולי, כמו ברווחה.
<איילת דביר הרמן: זה לא פתרון של השמה חוץ ביתית.
<איילת דביר הרמן: כמובן שמגיעים ילדים רבים שזקוקים לפנימייה ולא רק בוחנים אותה, אבל עדיין האלמנט של הבחירה והמערכת הכוללת שכפר נוער מציע, זה סיפור אחר.
<איילת דביר הרמן: וביום יום, גם מהמקום שלי כאחראית על העבודה הסוציאלית באזור המרחב שלנו, של תל אביב, יש כל הזמן שיתופי פעולה עם הרווחה.
<איילת דביר הרמן: יש גם ילדים של הרווחה שמגיעים אלינו.
<איילת דביר הרמן: יש ילדים שנמצאים בפנימיות של רווחה שהם עד גיל מסוים ואחר כך באופן טבעי מגיעים אלינו.
<איילת דביר הרמן: אז אני חושבת שיש דברים שביום יום מלמטה כל הזמן יש שיתופי פעולה ועבודה משותפת.
<איילת דביר הרמן: נשמע לי שבאמת יש עניינים של מדיניות כללית, שאני כרגע לא יכולה לתת עליה את הדעת.
אלי אלאלוף: אז בואו נבקש מהפורום הציבורי של כפרי הנוער והפנימיות.
אלי אלאלוף: שלום לך ענת.
<ענת נחמיה-לביא: שלום רב.
<ענת נחמיה-לביא: קודם כל תודה רבה לחבר הכנסת, יושב ראש הוועדה על ייזום הדיון הזה.
אלי אלאלוף: תגידי את השם המלא.
<ענת נחמיה-לביא: שמי ענת נחמיה-לביא, אני מנכ"לית הפורום הציבורי של כפרי הנוער והפנימיות בישראל.
<ענת נחמיה-לביא: זו שותפות - - -
אלי אלאלוף: א
אלי אלאלוף: יש חשוב בא להגיד לנו שלום.
אלי אלאלוף: סוף סוף רואים אותך במקום לקרוא אותך.
<ענת נחמיה-לביא: דרישת שלום.
<ענת נחמיה-לביא: מדובר בשותפות פילנתרופית ומקצועית, שלקחה על עצמה לקדם את המסגרות החוץ ביתיות ברמה לאומית מטעם החברה האזרחית.
<ענת נחמיה-לביא: דיברו כאן הרבה על השוני בין החינוך לרווחה בהקשר הפנימייתי ואני רוצה להגיד כמה מילים דווקא על המשותף, כי שיתופי פעולה אמורים להתרכז במשותף ולא בשונה.
<ענת נחמיה-לביא: אין כאן שום כוונה לאחד בין החינוך לרווחה.
<ענת נחמיה-לביא: זה שתי גישות שונות לחלוטין, אבל אותנו מעניין הילד.
<ענת נחמיה-לביא: וילד במערכת פנימייתית, לא משנה אם הוא בכפר נוער או בפנימיית רווחה, הוא צריך גם את ההיבט הטיפולי, שזה תחום ההתמחות של הרווחה, וגם את ההיבט החינוכי שעליו דיברת, שזה תחום ההתמחות של החינוך.
<ענת נחמיה-לביא: ולכן אותנו פחות מעניין הנושא המשרדי.
<ענת נחמיה-לביא: יותר מעניין מה הילד צריך.
<ענת נחמיה-לביא: לכן חובת המשרדים לשתף פעולה עבור הילד, כי הילד צריך את שתי המערכות האלה.
<ענת נחמיה-לביא: אני גוף שעובד גם עם משרד החינוך וגם עם משרד הרווחה ומי כמוך יודע, לפעמים צריך גוף חיצוני ואולי אפילו אזרחי, שמגיע מהמגזר השלישי, כדי להגיד לפעמים הילד הוא ערום.
<ענת נחמיה-לביא: ואין לי ספק שיש כאן צורך בשיתוף פעולה לא מלמטה, לא בפרויקט כזה או אחר, אלא לשתף פעולה ברמה מערכתית.
<ענת נחמיה-לביא: שיישבו משרד החינוך, שאחראי על תחום הפנימיות, משרד הרווחה שאחראי על תחום הפנימיות, ויראו איך מקדמים את הילדים האלה ברמה מערכתית.
<ענת נחמיה-לביא: יש ממשקים משותפים.
<ענת נחמיה-לביא: למשל תחום הקשר עם ההורים.
<ענת נחמיה-לביא: הקשר עם המשפחות.
<ענת נחמיה-לביא: מה ההבדל בין ילד בכפר נוער לילד בפנימיית רווחה?
<ענת נחמיה-לביא: פרופסיית המדריך בחינוך הפנימייתי.
<ענת נחמיה-לביא: כמובן שיש שוני, אבל בסוף מדריך בחינוך הפנימייתי זה סוג של מקצוע וצריך לשבת ולראות.
<ענת נחמיה-לביא: אני יודעת שהמינהל חינוך התיישבותי מפתח עכשיו מערכי הכשרה, משרד הרווחה מפתח.
<ענת נחמיה-לביא: אני כפורום מעורבת בשניהם ואני יכולה להגיד לכם שיש ממשקים משותפים שיקדמו את שני המשרדים בנפרד, ובטח את הילדים ברמה העקרונית.
<ענת נחמיה-לביא: ולכן אני חושבת שהדיון הזה חשוב ואני מאד אשמח אם יהיה גם פולו-אפ לדיון הזה, כדי לראות אם יש באמת מערכים שנבנים לשיתוף פעולה בין המשרדים.
אלי אלאלוף: הערות לדיון עד כאן.
אלי אלאלוף: אני מאד ממליץ שכולם ישבו גם על הדיון לגבי החברה הערבית.
<יואב אפלבוים: אני מבקש להעיר.
אלי אלאלוף: שם ותפקיד, כדי הפרוטוקול יהיה מעודכן.
<יואב אפלבוים: אני יואב אפלבוים, מנכ"ל כפר ילדים ונוער אהבה ויושב ראש עמותת הפנימיות הטיפוליות והשיקומיות בישראל.
אלי אלאלוף: ותמיד נוכח בדיונים פה.
<יואב אפלבוים: ותמיד נוכח בדיונים.