GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יואב אפלבוים: ואם מדברים על בינוי, אז לפני שהיית חבר כנסת, גם דאגת לבינוי.
אלי אלאלוף: אתם יודעים, אני אתן לכם אינפורמציה שאני אעקוב אחריה, אנשי האוצר.
אלי אלאלוף: זה דווקא הגיע.
אלי אלאלוף: יפה מצד האוצר, הממונה החדשה עליהם, הרפרנטית באוצר לנושא מינהל מקרקעי ישראל.
אלי אלאלוף: אתם יודעים שהיא הייתה לפני כן פה?
אלי אלאלוף: רבקה.
אלי אלאלוף: היא סיפרה לי דבר, אני לא הייתי מספיק מודע.
אלי אלאלוף: ניחשתי שזה המצב.
אלי אלאלוף: אתם יודעים שחוץ מרשות אחת – ותופתעו לשמוע מי היא – חוץ מרשות אחרת, אף רשות לא מבקשת קרקע חומה למוסד רווחה כלשהו.
<יואב אפלבוים: עוד פעם.
אלי אלאלוף: שום רשות מקומית או אזורית לא מבקשת בתכנון העיר שלה, בתב"ע שלה שום משבצת, לא אחת.
אלי אלאלוף: שמבקשת שירותי - - -
<קריאה: אין בעיות רווחה.
אלי אלאלוף: והיחידה ששמה משבצת זה שוהם.
אלי אלאלוף: זה מפתיע אותך?
אלי אלאלוף: אני רק אומר לכם שמראש לא רוצים.
אלי אלאלוף: שזה לא יהיה אצלי.
אלי אלאלוף: אתם יודעים, את ההצהרות.
אלי אלאלוף: אני הייתי אחראי פעם לאיזה הקמה של איזה עדנים אחד, אז אני מודה שכל הרשויות המקומיות מסביב לבאר שבע, כולל כמובן באר שבע, לא רצו את זה.
אלי אלאלוף: ותראו איזה פנינה זה יצא.
אלי אלאלוף: רק שתדעו, זה המצב.
<יואב אפלבוים: אז כהערת אגב לדברים שאמרת, לפחות ברשות שאני פועל, המועצה האזורית זבולון, נפלה החלטה לפני שנה וחצי, ששטח של 14 דונם יתחלק בינינו, כשאנחנו מוסד שמשרת את ילדי הרווחה, לבין מוסד של אק"ים.
<יואב אפלבוים: המועצה האזורית, לזכותה ייאמר ש - - -
אלי אלאלוף: לא, נקודתית יש תלונות ברגע שיש לחץ.
אלי אלאלוף: אבל בתכנון מראש על ערים ושכונות חדשות, זה אחד הדברים שבאת אני אטפל בזה.
אלי אלאלוף: זה נראה לי - - -
<מיכל מנקס: כי המחשבה היא ששכונה חדשה לזוגות צעירים אין פה אוכלוסיית רווחה.
אלי אלאלוף: אין אוטיסטיים?
<יואב אפלבוים: את עושה הנחה.
<מיכל מנקס: לא, לא אמרתי שזאת הנחה נכונה, אלא שעובדתית אתה פותח מוסדות חינוך.
אלי אלאלוף: כבר לא נלחמנו נגד בית שמש, בעזרת שר הרווחה בזמנו, להקים מרכז לאוטיסטים.
אלי אלאלוף: עד עכשיו זה בדירות שכורות.
<יואב אפלבוים: אבל לענייננו, אני רוצה להעיר הערה שהיא הערה מרכזית והיא תלויה בנושא של פנימיות משרד החינוך ופנימיות משרד הרווחה.
<יואב אפלבוים: אני מביא איתי – נעזוב את התארים שהצגתי קודם – 25 שנות ניסיון בחינוך ההתיישבותי בפנימיות ו-20 שנות ניסיון במוסדות הרווחה.
<יואב אפלבוים: הנושא הוא שאני חושב שהגיע הזמן, תחת הגדרה אחת ורשות אחת, לקחת את כל נושא הסידור החוץ ביתי ואחת לתמיד שיהיה גוף אחד.
<יואב אפלבוים: מה זה אידיאולוגיה שונה לילד כזה שיוצא מן הבית ואידיאולוגיה שונה לילד כזה שיוצא מן הבית?
<יואב אפלבוים: מה זה שפנימייה אחת שלמשרד החינוך ברשות אחת, עובדת עם 35 ילדים ופנימייה אחרת של משרד הרווחה עבודת עם 12 ילדים בקבוצה?
<יואב אפלבוים: מה זה שרשות אחת מקדימה מיליונים מול הפורום הציבורי לשיפוצים, ולרשות אחרת משרד הרווחה למשל לוקח כמה שנים.
<יואב אפלבוים: אני יכול לתת עוד.
<יואב אפלבוים: מה זה שממכרזים פנימיות של רשות אחת של משרד הרווחה ולא ממכרזים פנימיות של משרד החינוך?
<יואב אפלבוים: 1,001 שאלות שבמרכז עומד ילד בסיכון.
אלי אלאלוף: אף אחד לא ניסה בעבר להקים רשות משותפת?
<יואב אפלבוים: לא, אף אחד.
<יואב אפלבוים: אני לא מכיר, סליחה, אני לא מכיר.
<יואב אפלבוים: אני צועק את זה שנים.
<יואב אפלבוים: צריכה להיות רשות אחת של הסידור החוץ הביתי וטיפול בילדים בסיכון וסידור חוץ ביתי, שתגדיר את מה שדליה הגדירה כעבודה של הוועדה של משרד הרווחה, שתגדיר מי הילדים שצריכים לצאת הביתה, מה הם צריכים לקבל, מי מטפל בהם, מה הם התקנים, אבל רשות אחת זה יענה א' על השירות הטוב, החינוכי והטיפולי.
<יואב אפלבוים: זה יענה מבחינה כלכלית.
<יואב אפלבוים: דיברת קודם כל על חשיבה כלכלית.
<יואב אפלבוים: זה בוודאי יצמצם את ההוצאות הכלכליות וזה יפגע בדיוק במטרה.
<יואב אפלבוים: כל עוד לזה לא יהיה, אז נדבר פה ושם על שיתופי פעולה ויבוא הפורום הציבורי ויבוא - - -
אלי אלאלוף: והרשות הזאת תכוון גם את הילד למקום הנכון.
<יואב אפלבוים: שום דבר אחר - אני מצטער, רבותי - לא יעזור.
<יואב אפלבוים: לא יעזור שנשב ביחד סביב השולחן, עם כל הכבוד לפורום הציבורי ואני מאד מעריך אותו.
<יואב אפלבוים: הוא לא יכול להניע מהלכים שיתנו תשובה אמיתית לכל ילד בסיכון במדינת ישראל.
<יואב אפלבוים: זה גם לא תפקידו.
<יואב אפלבוים: לגבי ההפרטה ולגבי המוסדות הפרטיים ואחר כך אני אתייחס גם למוסדות הערביים, אחרי שנציג את הבעיה.
<יואב אפלבוים: חברים, שוב, אם הממשלה מחליטה שהיא מפריטה את המערכות לטיפול בילדים בסיכון, צריך להבין שיש גם מוסדות פרטיים.
<יואב אפלבוים: אני מעיד כאן כיושב ראש עמותת הפנימיות הטיפוליות והשיקומיות, אני מכיר מוסדות פרטיים שנותנים שירות מצוין לילד, כמו שאני מכיר מוסדות פרטיים שהייתי סוגר אותם, כמו שאני מכיר מוסדות של עמותות, שנותנות שירות מצוין לילד וההיפך.
<יואב אפלבוים: לכן זה לא הדיון.
<יואב אפלבוים: הדיון הוא ואם אתה שואל אותי, אני אומר לך כאן, זה לפתחך, זה לפתחם של מקבלי ההחלטות במדינת ישראל.
<יואב אפלבוים: כמו שיש רשות מים ויש רשות רכבת ויש רשות נמלים, רבותי, ילדים בסיכון זקוקים במדינת ישראל לרשות אחת.
<יואב אפלבוים: דיברתי על תארים, אני חבר הנהלה בין לאומי.
<יואב אפלבוים: 32 מדינות, אני לא מכיר מדינה אחת שאין בה רשות מרכזית אחת שמטפלת בילדים בסידור חוץ ביתי.
<יואב אפלבוים: אני מכיר, מדינת ישראל.
<יואב אפלבוים: ועל זה אני צועק חמאס שנים ועל זה אני קורא לך, כאיש שיודע לדחוף.
<יואב אפלבוים: צריך להעיז, זה תהליך לא קטן.
<יואב אפלבוים: יש לזה היבטים פוליטיים, יש לזה היבטים תקציביים.
<יואב אפלבוים: את כל הסיפורים אני יודע, אבל בסופו של דבר הקמת רשות כזאת רק תעשה טוב ואני אומר שתחסוך גם מבחינה כלכלית.
אלי אלאלוף: כן בבקשה.
<ירון בראון: אני רוצה עכשיו לגעת בנושא הזה.
<ירון בראון: ילדים בסיכוי פועלת כבר 30 שנה ומפעילה תכניות היום בכמעט 70 פנימיות רווחה ו-30 כפרי נוער, ככה שיש לנו הסתכלות רחבה והיכרות עמוקה.
אלי אלאלוף: אני מחכה לחזרתו של חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, הוא אמר לי שהוא חוזר.
אלי אלאלוף: אני הייתי רוצה שיהיה בדיון, אבל אם לא - - - בחלק המקצועי.
<ירון בראון: ואני רוצה לחזק.
<ירון בראון: לא תיאמנו דברים עם מה שיואב אמר.
<ירון בראון: אני חושב שכמו שאין היגיון שבתי החולים יהיו לא רק על ידי משרד הבריאות אלא על ידי משרד הקליטה, והצבא לא יהיה על ידי משרד הביטחון אלא יהיה על ידי משרד לא יודע מה.
<ירון בראון: אין היגיון.
<ירון בראון: זאת אומרת נוצרו פה שתי מערכות – ולא צריך להיכנס לתהליכים היסטוריים – שאני חושב שדרך אגב, גם הנושא של כפרי הנוער, אנחנו יודעים היום שמתוך 15,000 ילדים בכפרי הנוער, 20%, 25% בגג – מוגדרים כילדי רווחה.
<ירון בראון: זאת אומרת, יש פה אפילו עוול שנעשה בשנים האחרונות לילדים ה"נורמטיביים" בתוך כפרי הנוער.
<ירון בראון: יש בלבול נורא גדול בתוך הדברים האלה.
<ירון בראון: חלק מהדברים נעשה מתוך מצוקה תקציבית, חלק מחוסר הבנה או ידע, ואני חושב שבאמת הגיע הזמן, כבודו, להרים רשות אחת שתראה - - -
אלי אלאלוף: טוב, אל תעשה אותי זקן, חטיאר, אני רק - - -
<ירון בראון: אלי, אני חושב שבאמת הגיע הזמן שתקום רשות שתראה את כל התהליך ותדע לכוון את הילדים למקומות הנכונים ותיצור מערכת אחידה וזה יפתור המון בעיות.
<ירון בראון: כמו שיואב אמר, בסופו של דבר זה שדה מוקשים פוליטי.
<ירון בראון: נוצרו מוקדי כוח, נוצרו מערכות פיננסיות גדולות, ושם צריך לטפל בזה וזה תהליך מאד ארוך.
<ירון בראון: כל הדברים האחרים זה פלסטר.
<ירון בראון: זה קצת לסגור פה וקצת לסגור פה וקצת לסגור שם.
<ירון בראון: אז אני חושב שזו עמדתי ועמדת ילדים בסיכוי, בתור עוד פעם, גורם מהצד שרואה את התהליך.
<ירון בראון: אני חייב להגיד עוד פעם, לא תכננתי עם יואב.
<ירון בראון: נאמרו פה דברים לגבי הנושא ואני מכיר כמה מהפנימיות הטובות ביותר שנמצאות היום, והן מנוהלות על ידי גורמים פרטיים.
<ירון בראון: זה פנימיות עם לב ענק, עם שירות נפלא, אז ככה שלבוא ולצבוע אוכלוסייה שלמה.
<ירון בראון: המדינה קיבלה החלטה לצאת להפרטות, לא צריך לבוא ולצבוע.
<ירון בראון: צריך להסתכל לגופו של עניין, כמו שצריך להסתכל לגופו של ילד.
<ירון בראון: יש ילדים שצריכים להיות כאן ויש ילדים שצריכים להיות שם.
אלי אלאלוף: אתם רוצים שקודם כל נתחיל בנתונים של החברה הערבית?
אלי אלאלוף: אני מעדיף.
<אמיל סמעאן: אוקיי, אין בעיה.
אלי אלאלוף: מתן שחק הוא שעשה את העבודה הזאת.
אלי אלאלוף: מי אז ביקש ממך?
אלי אלאלוף: מהוועדה, לא?
אלי אלאלוף: אנחנו ביקשנו את הבדיקה הזאת, נשמח מאד לשמוע.
<מתן שחק: אני אציג בתמצית.
אלי אלאלוף: אתם יודעים מה זה מרכז המחקר והמידע של הכנסת?
אלי אלאלוף: אני למדתי עליו כשאני באתי לפה.
אלי אלאלוף: סליחה על הבורות.
<מתן שחק: תודה כבוד יושב הראש.
<מתן שחק: אני מתן ממרכז המחקר והמידע של הכנסת ואני אציג בתמצית את עיקרי המסמך שכתבנו לבקשת הוועדה, בנושא המחסור בפנימיות יום במגזר הערבי.
<מתן שחק: פנימיית יום היא מסגרת טיפולית יומית שמיועדת לילדים בגילאים 5 עד 12 במצבי סיכון גבוה, שבהם הם שוהים עד שעות הערב וחוזרים ללון בביתם.
<מתן שחק: מטרתה של פנימיית היום היא להביא לשיפור בתפקוד ההורים ובטיפולם בילד ובכך להימנע מהוצאתו מהבית למסגרת חוץ ביתית.
<מתן שחק: הפנימיות האלה פועלות במסגרת פנימייה שבה יש לינה, כלומר פנימייה אינטרנית, והיא מיועדת לילדים שגרים ברשויות מקומיות, שנמצאות עד 25 קילומטרים מהפנימייה.
<מתן שחק: לפי נותני משרד הרווחה יש 16 פנימיות יום, ש-6 מהן, כלומר כ-37% נמצאות ברשויות מקומיות ערביות, 5 במחוז צפון ואחת במחוז מרכז.
<מתן שחק: נכון לחודש אוגוסט 2015 טופלו בפנימיות היום 727 ילדים, 43% מהם מרשויות מקומיות ערביות והיתר מרשויות מקומיות יהודיות או מעורבות.
<מתן שחק: בשנים 2011 עד 2015 עלה שיעור הילדים מהרשויות המקומיות הערביות בכלל הילדים המטופלים בפנימיות היום, מ-38% ל-43%.
<מתן שחק: מבחינת התקצוב של בפנימיות היום, הן מתוקצבות במכסות להשמה חוץ ביתית, שמחולקות על ידי השירות לילד ולנוער במשרד הרווחה, שמקצות אותן למחלקות לשירותים חברתיים ברשויות המקומיות.
<מתן שחק: בתחילת השנה מוקצות מכסות השמה חוץ ביתית לפי נוסחה, בהתאם למאפיינים של כל רשות.
<מתן שחק: לאחר מכן נעשים שינויים של רשויות שצריכות יותר מכסות להשמה, הן מקבלות מכסות גישור ורשויות שמספר מכסות ההשמה החוץ ביתית שהן מקבלות לא נחוצות כולן, אז חלקן מועברות לרשויות אחרות בתהליך שנקרא ויסות.
<מתן שחק: אז שיעור המכסות שהוקצו לרשויות מקומיות ערביות לפי נוסחה, בתחילת כל שנה מהשנים תשע"ב עד תשע"ה – הוא כ-21% מהמכסות שהוקצו לכלל הרשויות המקומיות.
<מתן שחק: כ-26% עד 29% מכלל המכסות שהוקצו לרשויות הערביות, לפי הנוסחה בכל שנה, הופחתו בויסות לרשויות אחרות.
אלי אלאלוף: אהלן.
<מתן שחק: ולאחר כל השינויים, כלומר ויסותים ומכסות גישור, נשארו בידי הרשויות הערביות כ-15% מהמכסות שהוקצו לכלל הרשויות המקומיות.
<מתן שחק: רשויות מקומיות שאינן מנצלות את כל מכסות ההשמה החוץ ביתית שהוקצו להן, יכולות להמיר את חלקן לתקציבים לשירותים בקהילה לילדים ונוער בסיכון.
<מתן שחק: בשנים תשע"ב עד תשע"ה עלה מספר המכסות שאושרו להמרה לרשויות המקומיות הערביות בכ-31% ואושרו להן בין 18% בשנת תשע"ב לכ-22% בתשע"ה, מכלל המכסות שחולקו להם בתחילת שנה להמרה.
<מתן שחק: נציין ששיעור המכסות שמתאפשר לרשויות מקומיות ערביות להמיר עד אוקטובר 2015 היה 30% ומאוקטובר 2015 הוא עלה ל-40%.
<מתן שחק: לדברי עמותת פורום מנהלי מחלקות לשירותים חברתיים בקרב האוכלוסייה הערבית – עמותת סיכוי והמרכז הרפורמי לדת ומדינה, מדיניות משרד הרווחה בעניין הקמת פנימיות יום יוצרת מחסור בזמינות של שירות זה ברשויות המקומיות במגזר הערבי, משום שביישובים הערבים יש מעט פנימיות אינטרניות, כלומר פנימיות עם לינה, בין היתר משום שהאוכלוסייה הערבית מעדיפה טיפול במסגרת הקהילה.
<מתן שחק: כך מצטמצמות האפשרויות להקמת פנימיות יום ביישובים אלה.
<מתן שחק: ממשרד הרווחה נמסר בנושא, כי אכן חסרות פנימיות יום ברחבי הארץ, בין השאר משום שיש אזורים שבהם לא פועלות פנימיות אינטרניות, אך אין זו בעיה ייחודית למגזר הערבי אלא בעיה בכל המגזרים.
<מתן שחק: בנוסף, גורם נוסף שמקשה על פרישת הולמת של פנימיות יום, המחסור ברמה הארצית במכסות חוץ ביתיות למימון השירות הזה.
<מתן שחק: לדברי משרד הרווחה, מדיניותו היא לחזק את השירותים בקהילה ולהגדיל את המשאבים המושקעים בהם ובמקביל לצמצם את השימוש בשירותים חוץ ביתיים.
<מתן שחק: בעניין פנימיות היום נמסר ממשרד הרווחה כי מדובר בשירות חשוב שהיה מקום להרחיב, אם היו משאבים לכך.
<מתן שחק: עם זאת, ההגדרה של פנימיות יום כמסגרת טיפולית בקהילה מצד אחד והתבססותם מצד שני על תשתיות ותקציבים של שירותים חוץ ביתיים, יוצרות קושי ביישום המדיניות המוצהרת של המשרד בנוגע לשירות.
<מתן שחק: המשרד מסר, כמו שכבר עלה פה קודם, שיש מודל חדש לשירות בקהילה, שבא להחליף או לתת את המענה של פנימיית יום ביישובים שאין בהם פנימייה אינטרנטית, לפי המודל של מרכז חכ"ם – חיזוק כוחות משפחתיים – שמופעל מתקציבי המחלקות לשירותים חברתיים לפיתוח שירותים בקהילה ומהתקציב המתקבל מהמרת מכסות חוץ ביתיות לשירות בקהילה.
<מתן שחק: אופי השירות במרכזים האלה דומה לשירות שניתן בפנימיות יום, אך הוא אינו מקבל את התשתית והסיוע הטיפולי שמקבלות פנימיות היום מהפנימייה האינטרנית ותקציבו של המרכז הזה לא כולל חלק מההחזרים שניתנים לפנימיות היום.
<מתן שחק: כמו כן, השינוי במדיניות המשרד מספטמבר 2015, שלפיו מתאפשר לרשויות המקומיות הערביות להמיר עד 40% מהמכסות שהוקצו להן לפי הנוסחה לצורך פיתוח שירותים בקהילה, נועד בין היתר לסייע להן בהקמת מרכזים כאלה.
<מתן שחק: לדברי המשרד, ברמה המקומית אפשר להקצות תקציבים מהמרת מכסות להקמת מרכזי חכ"ם, בייחוד ברשויות שאינן מנצלות את כלל המכסות המוקצות להן להשמה חוץ ביתית או להשמה בפנימיות יום, הזקוקות לשירות מקביל בקהילה.
<מתן שחק: כלומר, מודל שמאד מתאים לרשויות הערביות.
<מתן שחק: עם זאת עולה השאלה האם הקשיים הנובעים ממגבלות התקציב לפיתוח פנימיות יום, קיימים גם לפיתוח מרכזי חכ"ם, מאחר שגם פיתוח שירות זה מבוסס לפחות בחלקו על תקציב שמתקבל מהמרת מכסות להשמה חוץ ביתית לתקציבים לשירותים בקהילה.
אלי אלאלוף: יש שיפור קל, אבל לא מספיק.
אלי אלאלוף: זו פעם ראשונה שיש מסמך כזה, אני חייב להגיד לכם.
אלי אלאלוף: אני הופעתי.
אלי אלאלוף: כשרציתי ללמוד את הנושא לא ידעתי בכלל ולא מצאנו נתונים.
אלי אלאלוף: זו פעם ראשונה שיש נתון, מסמך שמרכז את הנתונים, מנתח, משווה אותם לחברה היהודית, אם כבר קוראים לזה החברה הערבית, ואני חושב שיש צורך וברור שזו כמעט תכנית עבודה לטווח ארוך.
אלי אלאלוף: במסגרת התכנית החמש שנתית שהאוצר עיבד ובחלקה יצאה לדרך, הנושא הזה עלה?
<דניאל לורברבוים: אני מצטער, אני רפרנט חינוך, אני לא רפרנט רווחה, אז אני לא מכיר את התכנית.
אלי אלאלוף: אתם רואים, זה גם רשות - - - אוקיי, אז תבדוק את זה ותספק לי את הנתונים, ברשותך, אם יש בתכנית החומש איזו התייחסות.
ג'מאל זחאלקה: גם רפרנט פנים, כי זה רשויות מקומיות.
אלי אלאלוף: בכלל הוא ידפוק את כל ה - - - בבקשה, חבר.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו מקבלים היום את המספרים.
ג'מאל זחאלקה: היום או מחר מקסימום, את המספרים החמש שנתיים.
ג'מאל זחאלקה: אבל לשנת 2016, יש לנו כבר הקצבה.
<אמיל סמעאן: שמי אמיל סמעאן, אני מנהל הרווחה בפקיעין ויושב ראש פורום מנהלי מחלקות רווחה בקרב האוכלוסייה הערבית.
<אמיל סמעאן: קודם תודה על הדיון היום, שאחרי שכמה דיונים נקבעו ונדחו, סוף סוף אנחנו זוכים לישיבה החשובה.
<אמיל סמעאן: במסמך שנכתב גם אני הייתי שותף עם מתן ודיברנו הרבה פעמים, אבל היום סוף סוף אנחנו נפגשים, למרות המרחק הפיזי, אבל דיברנו על הרבה דברים.
<אמיל סמעאן: חברים, אני רוצה לציין כך: אנחנו יזמנו את הדיון, משנת 2000 אנחנו עובדים על הנושא של המכסות ועל פנימיות היום, עוד כשהתחיל הנושא הזה.
<אמיל סמעאן: הרי ידוע שכולנו בחברה הערבית לא מסכימים או לא רוצים, או המשפחות לא מסכימות להוציא את הילדים לסידור חוץ ביתי ו - - -
אלי אלאלוף: אין רשימת המתנה של ילדים שממתינים לסידור חוץ ביתי?
<אמיל סמעאן: לא, כמעט לא, כי כולנו מעדיפים לטפל בקהילה, אבל עם זאת אנחנו ראינו בפנימיות יום, כטיפול גם בקהילה, כדי למנוע סידור חוץ ביתי.
<אמיל סמעאן: פנימיות היום בחברה הערבית - משנות ה-80 עד היום לא נפתחה אף פנימייה רגילה בכל החברה הערבית.
<אמיל סמעאן: הפוך הוא, נסגרה פנימייה אחת שהייתה בראמה, קראו לה אלמחבי בזמנו, שנסגרה.
<ירון בראון: זה לא נכון.
<ירון בראון: מה פתאום?
<אמיל סמעאן: משנות ה-80 עד היום פנימיות רגילות - - -
<ירון בראון: נפתחה פנימייה - - -
<דליה לב שדה: קודם כל במזרח ירושלים פתחנו לפחות שלוש פנימיות.
<דליה לב שדה: פתחנו את קאמר - - -
<אמיל סמעאן: אני מדבר על יישובים ערבים.
<דליה לב שדה: הקאמר זה לדרום, פתחנו ביישוב בדואי.
<אמיל סמעאן: איפה?
<דליה לב שדה: בלקייה.
<אמיל סמעאן: בפנימייה רגילה?
<דליה לב שדה: ועכשיו נמצאת בתהליכי מכרז פנימיית יום שם, דרך אגב, לאישור.
<דליה לב שדה: ובצור באהר פתחנו, ברחנינה פתחנו.
<אמיל סמעאן: אבל לפי המסמך שכתוב כאן, 6 פנימיות רגילות.
<דליה לב שדה: גם בעיבלין פתחנו.
אלי אלאלוף: רגע, אני מבקש.
אלי אלאלוף: תלכו ותתקנו, מי שיכול לתקן.
<אמיל סמעאן: אוקיי.
<אמיל סמעאן: בשנים האחרונות נכון, חל שיפור מסוים.
מאיר כהן: חבריה, על פי המסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת הוא צודק.
מאיר כהן: מה אתם - - -
<אמיל סמעאן: זה המסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
מאיר כהן: תגיבו אחר כך.
<אמיל סמעאן: זה המסמך.
<אמיל סמעאן: טוב, בסופו של דבר אנחנו מדברים על מכסות להמרה.
<אמיל סמעאן: כשאנחנו התחלנו בשנת 2003, כשפנינו לבג"ץ כפורום, הייתה העלאה מ-20% עד 30%.
<אמיל סמעאן: ביקשנו כל הזמן העלאה לעוד תוספת, כי אנחנו רוצים לנצל את המשרות האלה שלא מנוצלות.
<אמיל סמעאן: בזמנו של חבר הכנסת מאיר כהן, כשהיה שר, כשהיה בטובא זנגרייה בזמנו, אני זוכר, הוא נתן שזה יתחיל 40%.
<אמיל סמעאן: לקח עוד שנה עם השר היום שהעביר את זה ל-40% וקיבלנו את ההמרה של 40%.
<אמיל סמעאן: אבל עם זאת, עם ההמרה, אנחנו טוענים ויש לנו גם מסמכים שעשינו בסקרים וגם דליה יודעת את זה מישיבות שעשינו וקיימנו, כמעט 500 מכסות בחברה הערבית שהן לרשויות המקומיות הערביות, למעשה לא מנוצלות.
<אמיל סמעאן: 500 מכסות מוחזרות.
<אמיל סמעאן: כמה העלות שלהן?
<אמיל סמעאן: 60,000 שקלים.
<אמיל סמעאן: תכפיל ב-500 – 30 מיליון שקלים שהחבר הערבית הייתה אמורה לקחת ולטפל או בפנימייה או ברגיל, חוזרים למדינה.
<אמיל סמעאן: אז למה לי?
<אמיל סמעאן: אם התקציב מגיע לי, למה שאני אחזיר למדינה?
<אמיל סמעאן: למה שילכו, וסליחה על הביטוי.
אלי אלאלוף: למה זה לא קרה לדעתך, מה הסיבה המרכזית?
<אמיל סמעאן: הסיבה המרכזית כי אני יכול להמיר עד 40%.
<אמיל סמעאן: את שאר המכסות אני יכול לנצל אם לא לסידור חוץ ביתי, לפנימיית יום.
<אמיל סמעאן: מה קורה בפנימיית יום?
<אמיל סמעאן: הרי גם במסמך כתוב שהמרחק הוא עד 25 קילומטר.
<אמיל סמעאן: זאת אומרת כל היישובים בצפון המרוחקים לא יכולים לנצל את פנימיות היום.
<אמיל סמעאן: כל המשולש, למרות שכאן כתבו באל אימאן 28 ילדים בכל המשולש.
<אמיל סמעאן: חסר לנו ילדים שיהיו בפנימיות היום?
<אמיל סמעאן: אין לנו?
<אמיל סמעאן: בכל הנגב אין לנו פנימיית יום אחת.
<אמיל סמעאן: מה הבקשה שלנו?
<אמיל סמעאן: היא קטנה.
<אמיל סמעאן: אפשר לפתוח פנימיות יום שלא ליד הפנימייה הרגילה באחריות פנימייה רגילה.
<אמיל סמעאן: וקיים לזה תקדים בכפר יאסיף.
<אמיל סמעאן: בכפר יאסיף קיימת פנימיית אלמחבי, שהפנימיית היום שלה רחוקה 3 קילומטרים מהפנימייה האם.
<אמיל סמעאן: אם אפשר לפתוח שם פנימייה רגילה, שבמרחק 3 קילומטרים, אפשר לפתוח גם בפקיעין פנימיית יום או לא חשוב, בגוש חלב או בכל מקום אחר, ולארגן שם ליישובים אחרים, או במשולש, או בנגב.
<אמיל סמעאן: אין לי בעיה שהפנימייה הרגילה תהיה באחריות שלה, אבל לא ליד.
<אמיל סמעאן: כי בעניין הזה, בהגבלה של 25 קילומטרים, אני מונע מהילדים שירות שהוא שירות חיוני מאד.
<אמיל סמעאן: בפקיעין, עד שסידרתי – וסליחה שאני משתמש בפקיעין – היו לי 2 ילדים.
<אמיל סמעאן: פנימיית היום בכפר יאסיף סירבה להסיע שני ילדים, אמרו אם לא יותר משלושה ילדים, לא ישתלם לנו מבחינה כספית ההסעה בשעות הצהריים והערב, ובצדק גם.
<אמיל סמעאן: אז לכן אמרנו אנחנו רוצים הנגשת שירות.
<אמיל סמעאן: אני לא רוצה להחזיר 30 מיליון שקלים למדינת ישראל.
<אמיל סמעאן: היא נתנה לי את זה, אני רוצה לנצל אותם.
<אמיל סמעאן: איך אני אנצל אותם?
<אמיל סמעאן: תפתחו לי שירות.
<אמיל סמעאן: יש תשתיות.
<אמיל סמעאן: תעשו תשתיות.
אלי אלאלוף: ואתה אומר שהמגבלה היחידה זה הקילומטרז' שנקבע בין פנימייה - - -
<אמיל סמעאן: כן, כאילו הטענה היא התניה.
<אמיל סמעאן: התניה של להקים פנימיית יום בתוך פנימייה רגילה.
<אמיל סמעאן: זאת ההתניה.
<אמיל סמעאן: עכשיו, 25 קילומטרים להעביר את הילד, כי הרי לא יכולים להסיע ילד אחרי יום לימודים שעה, עד שעה שבע.
<אמיל סמעאן: מתי הוא חוזר הביתה?
<אמיל סמעאן: שעה שמונה.
<אמיל סמעאן: הוא גם צריך להיפגש עם האחים, עם המשפחה וגם להיות בקשר איתם.
<אמיל סמעאן: זה אחד הדברים שהיו.
אלי אלאלוף: מאיר רוצה להתייחס לזה.
מאיר כהן: פסק זמן.
מאיר כהן: אני אגב אישרתי, אבל אמרתי אז לבדוק כל דבר לגופו של עניין.
<אמיל סמעאן: נכון.
מאיר כהן: לא לקבל את זה כהחלטה גורפת, גם בסיפור של כפר יאסיף.
מאיר כהן: תראו, אני רק רוצה להבהיר שהכוונה היא כשמקימים פנימיות כאלה, זה שהן תישענה על מה שהפנימייה הרגילה יכולה לתת.
מאיר כהן: להישען זה מאד חשוב.
מאיר כהן: יש שם את כל המטפלים הפרא-רפואיים ויש שם את כל מה שצריך ויש שם צוות הרבה יותר מעובה.
מאיר כהן: זאת הייתה התפיסה.
מאיר כהן: זאת אגב תפיסה שהיא לא מאפיינת רק את מדינת ישראל.
מאיר כהן: זה קורה כמעט בכל העולם.
מאיר כהן: בגלל המורכבות של היישוב הערבי בארץ ובגלל המצוקה הגדולה, אנחנו אישרנו, אבל אמרנו שצריך לבדוק שאכן מתנהל איזה שיח עם הפנימייה וכשפנימייה אומרת אני לוקחת אחריות, אז זה לא רק שהשם שלה יתנוסס, אלא באמת שהיא מייצרת מערך של טיפול שאכן החברה שלה בקשר עם אותה פנימיית יום וכו' וכו'.
מאיר כהן: לצערי הגדול לא מצאנו את זה בהרבה מקומות, אבל אני רוצה לחזק את מה שאתה אומר.
אלי אלאלוף: פנימייה חייבת להיות - - -
מאיר כהן: צריך לצאת מתוך הדבר הזה שמחייב 25 קילומטרים ומחייב את הלינקג' הזה, שהוא לפעמים - - -
<דליה לב שדה: לא, אני רוצה להגיד שיצאנו פעם לטווח של 40 קילומטרים ופשוט לא החזיקו מעמד, הילדים גם לא החזיקו מעמד.
<אמיל סמעאן: בגלל המרחק.
<דליה לב שדה: בגלל המרחקים.
מאיר כהן: אוקיי, אבל אנחנו לא מדברים על 40 קילומטרים.
<דליה לב שדה: ואנחנו גם רוצים שההורים יגיעו לטיפול.
<דליה לב שדה: זה פשוט לא תפס.
<דליה לב שדה: זה לא עבד.
<אמיל סמעאן: נכון, כי את יודעת, 40 קילומטרים זה מרחק של שעה, שעה ומשהו בכל כיוון.
מאיר כהן: אבל מצד שני, כשאתה רואה את הנתונים, אז הנתונים זועקים.
מאיר כהן: כשמחזירים 30 מיליון שקלים לממשלת ישראל, למדינת ישראל וזה כשהרוב המוחלט של הילדים שצריכים טיפול, לא מקבלים טיפול.
<אמיל סמעאן: לכן אמרנו, אפשר לעשות כל מיני פרויקטים בתקציב של ההמרה.
<אמיל סמעאן: נכון, דליה הציעה בזמנו מרכז חכ"ם או מועדונית משותפת.
אלי אלאלוף: תרשה לי שאלה אחת, ברשותך.
<אמיל סמעאן: כן, בבקשה אדוני.
אלי אלאלוף: מה זה דורש?
אלי אלאלוף: הישענות רק על פנימייה ערבית, או גם אחרת?
<אמיל סמעאן: לא, לא.
<אמיל סמעאן: אין לנו בעיה.
אלי אלאלוף: בצפון אין פנימיות אחרות?
אלי אלאלוף: בדרום אין?
<אמיל סמעאן: בדרום יש.
מאיר כהן: בקריית גת יש.
<דליה לב שדה: בקאמר יש פנימייה ובנווה חנה יש גם יהודים וגם ערבים.
<אמיל סמעאן: אין לנו בעיה מהבחינה הזאת.
אלי אלאלוף: גם בעדנים יש ערבים ויהודים, אז אי אפשר לשלב?
<אמיל סמעאן: אדוני, אין לנו בעיה בעניין הזה בכלל.
<דליה לב שדה: זו פנימייה פוסט אשפוזית.
<דליה לב שדה: עדיין לא פתחנו פנימיות יום פוסט אישפוזיות.
ג'מאל זחאלקה: אמיל, אני רוצה לשאול, ברשותך.
<אמיל סמעאן: בבקשה.
ג'מאל זחאלקה: מה ההצעה שלך?
ג'מאל זחאלקה: אחת, שתיים, שלוש ארבע ויש לך פה בוועדה אוזן קשבת ואנחנו מכירים שבהצעות שלך אתה אדם רציני ועובד סוציאלי ותיק - - -
<אמיל סמעאן: תודה לך.
ג'מאל זחאלקה: ואני מכיר אותו גם מהאוניברסיטה.
ג'מאל זחאלקה: גם כבוד השר לשעבר מכיר אותך.
ג'מאל זחאלקה: והוא מעריך את עבודתך.
מאיר כהן: מהטובים שבהם.
ג'מאל זחאלקה: שאתה יש לך פרישה ארצית, אתה רואה את כל התמונה, כי אתה בקשר עם כל העובדים הסוציאליים ברשויות המקומיות הערביות.
<אמיל סמעאן: ההצעה שלנו היא וגם קיימנו דיון עם דליה, לאפשר הקמת פנימיות יום שלא ליד פנימייה רגילה.
<אמיל סמעאן: שלא בתוך.
<אמיל סמעאן: לא איכפת לי באחריות פנימייה יהודית, ערבית.
אלי אלאלוף: אתה יכול לעשות היום את המפה של הפנימיות הרצויות?
<אמיל סמעאן: כן, כן.
אלי אלאלוף: אז אני מציע ואני ממליץ שאם לא תגיעו לסיכום, אנחנו נקיים דיון חוזר, המשך.
אלי אלאלוף: מישהו כבר ביקש.
אלי אלאלוף: זה לא דיון חד פעמי.
ג'מאל זחאלקה: אני רוצה ברשותך שייתן לנו כמה דוגמאות.
ג'מאל זחאלקה: שיתחיל ואנחנו רוצים לשמוע מה תגובתם.
<אמיל סמעאן: וגם יש לי הצעה אחרת.
אלי אלאלוף: אם אתה יכול להכין.
ג'מאל זחאלקה: הבנתי את ההצעה, אבל אני רוצה שתיתן לנו דוגמא או שתיים להצעה שלך, שנוכל כאן לחשוב, להבין וגם - - -
<אמיל סמעאן: אין לי בעיה.
<אמיל סמעאן: אמרנו ככה, בכל הצפון, אזור ההר, אפשר לפתוח.
<אמיל סמעאן: במשולש אפשר לפתוח עוד שתי פנימיות יום.
ג'מאל זחאלקה: באחריות מי?
ג'מאל זחאלקה: איפה תהיה פנימיית האם?
<אמיל סמעאן: לא איכפת לי.
<אמיל סמעאן: לא חשוב לי.
<קריאה: לא חשוב.
<קריאה: למשל בעמק יזרעאל בוא נגיד, אם בעפולה יש פנימייה, אפשר שייקחו את האחריות גם.
ג'מאל זחאלקה: כלומר בעפולה, חדרה ואזור וואדי ערה.
<אמיל סמעאן: כן.
<אמיל סמעאן: בנגב אין אף פנימייה.
<אמיל סמעאן: השר לשעבר הוא מהדרום ויודע שאין שם אף פנימייה.
אלי אלאלוף: ברשותך, ג'מאל, קודם כל הצטרף אלינו חבר הכנסת יגאל גואטה.
אלי אלאלוף: אני שוב חוזר, גם אם זה רק שלוש או ארבע דוגמאות, תנסו לגבש.
אלי אלאלוף: בדרום יש ארבע פנימיות חדשות, אני אחראי לזה, במקרה.
אלי אלאלוף: אז מכירים אותן.
אלי אלאלוף: אני חושב שאפשר למצוא.
אלי אלאלוף: אני בטוח שעדנים, גם אם הוא היום פוסט אשפוזי, יש לו מסגרות שיכולות לתמוך ואני בטוח שישכנע את - - -
<ירון בראון: אני רוצה להעיר הערה פה, אם אפשר.
אלי אלאלוף: תרשה לי לסיים את משפטי.
אלי אלאלוף: אני חושב שהיה רצוי שתבוא לדליה עם תכנית עבודה.
אלי אלאלוף: תביא לה את ההצעה הקונקרטית – שלושה-ארבעה מקומות שאתם חושבים הכי אקוטיים ותציגו את זה.
אלי אלאלוף: אם לא תצליחו אני מוכן להפעיל את השפעת חברי הכנסת כדי לקדם את זה גם בקרב המנכ"ל והשר.
אלי אלאלוף: אין לנו שום בעיה.
אלי אלאלוף: במיוחד שזה לא תוספת תקציבית.
אלי אלאלוף: זה תקציב לא מנוצל.
<אמיל סמעאן: אין בעיה.
אלי אלאלוף: שזה שייך למטרה.
<אמיל סמעאן: דווקא בשנה שעברה בחודש יולי בדיוק ישבנו עם דליה בנושא הזה ואפילו הצענו מקומות איפה אפשר לפתח.
אלי אלאלוף: אז אני מציע שתעשו את זה.
<אמיל סמעאן: אז אפשר לחדש את הבקשה ולחזור ולדבר.
אלי אלאלוף: אז אני אומר לך, אני מבקש שתעשו את זה ותעדכנו אותנו.
<אמיל סמעאן: נעדכן אדוני.
אלי אלאלוף: בכל התכתבות מעניינת, חשובה שלכם, תעבירו לנו כדי שנוכל לעשות מעקב מפה.
<אמיל סמעאן: יש לי עוד נושא אחד, בקשר לעניין של המכסות, אדוני, ברשותך.
<אמיל סמעאן: בשנים האחרונות נכון, היה הסכם שבשנת 2003, כשהלכנו לבג"ץ, להשוות את החברה העברית לחברה היהודית מבחינת הנוסחה של המכסות.
<אמיל סמעאן: מה שקורה בשנים האחרונות, שמספר המכסות המאושרות כאילו להמרה ולהוצאה מהבית, בחברה הערבית בהרבה יישובים היא מתקזזת, יורדת, במקום לעלות כי יש גם צורך עולה, ואז האפשרות להמרת מכסות קטנה, יורדת.
<אמיל סמעאן: אני יכול לתת דוגמאות גם היום.
<אמיל סמעאן: בכפר יסאיף היו 21 מכסות לפני 4 שנים.
<אמיל סמעאן: היום הם 11 מכסות.
אלי אלאלוף: איך מסבירים את זה?
<אמיל סמעאן: אין הסבר.
<אמיל סמעאן: בנוסף, פסוטה – 11 מכסות - - -
אלי אלאלוף: רגע, רגע, בוא נבקש הסבר מדליה.
<אמיל סמעאן: רק לתת כמה דוגמאות.
<אמיל סמעאן: בפסוטה 11 מכסות, היום 4.
<אמיל סמעאן: פקיעין היינו 11 מכסות, היום 7.