GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דני גיגי: אני רוצה רק להגיד שהנקודה הכי חשובה שגם נפתחה פה בעבר וזה גם קשור להגדלת המלאי, כי אתה באמת דיברת על 110 יחידות דיור שאמורות להיות בדיוק הציבורי והיום אנחנו עומדים על 58, ומשרד השיכון פה אמר במפורש שאנחנו נמצאים במגמת ירידה למרות כל העשייה החיובית שנעשית, ובאמת נעשית עשיה חיובית וראוי לציין את זה אבל אנחנו נמצאים במהלך של ירידה.
<דני גיגי: הסיבה לכך היא שאין שום מנגנון היום שהמטרה שלו היא להגדיל את המלאי.
<דני גיגי: לא תקציב שהוא קבוע שנכנס לדיור הציבורי.
<דני גיגי: תקציב חדש אני מדבר.
<דני גיגי: לא את ההבטחה של 5% דיור ציבורי בכל בניה חדשה, שעלתה גם על ידי כחלון וגם על ידי גלנט ובעצם גם על ידי ש"ס.
<דני גיגי: לפני הבחירות הם הציגו את זה כאיזה שהוא מנגנון שיבוא וישקם את הדיור הציבורי.
<דני גיגי: גם זה לא נכנס ובעצם היום אנחנו נמצאים בסיטואציה שלמרות הרצון הטוב ולמרות שמזרימים 200 מיליון שקל אנחנו נמצאים במצב של ירידה בכמות הדירות.
<דני גיגי: זאת אומרת, עד שלא נבוא וניתן פה איזה שהוא פתרון מערכתי הרבה יותר גדול, ה-5% דיור ציבורי, 7% דיור ציבורי זה יכול להיות חלק מהעניין.
<דני גיגי: תקציב קבוע של 500 מיליון שקל, של מיליארד שקל שנתי שייכנס לקופה הזאת, זאת הבעיה שלנו, עם זה צריך להתמודד.
אלי אלאלוף: בבקשה גברת.
<נורית חוה ויסברג נקאש: אני ממשרד הרווחה.
<נורית חוה ויסברג נקאש: אני רוצה לציין באמת את שיתוף הפעולה שנבנה בינינו למשרד השיכון סביב "נושמים לרווחה" במרכז עוצמה.
<נורית חוה ויסברג נקאש: אני רוצה לבקש להתחבר לדברים של מנכ"ל "עמיגור" ולציין שגם אנחנו, במשרד הרווחה, בהפעלה של התכניות, למשל של "נושמים לרווחה" במרכז עוצמה, נתקלים בקושי מול רשויות מקומיות והתנהלויות של הרשויות המקומיות בנושאים של העברת תקציבים וכספים, וזה תוקע את המשרד מאד בקידום נושאים שהופקדו באחריות שלו.
<נורית חוה ויסברג נקאש: תודה.
מאיר כהן: את רוצה להגיד לי שיש ראשי ערים שמעבירים להם כספים ל"נושמים לרווחה" והם - -
<נורית חוה ויסברג נקאש: יש לנו שני ראשי רשויות שוויתרו על התכנית כי אצלם אין אנשים שחיים בעוני למרות הנתונים שלנו, ויש לנו קושי מול רשויות מכיוון שמשרדי ממשלה יכולים להעביר כסף סביב ביצוע, ויש רשויות מאד מוחלשות, רשויות עם חשבים מלווים ומגוון רחב של בעיות שלא מאפשרות להם להוציא את הכספים ולנו לא להעביר להם את הכספים.
מאיר כהן: נשמח בהזדמנות שתגידי לנו מי הרשויות שוויתרו.
טלי פלוסקוב: מי הם אלה שוויתרו.
אלי אלאלוף: בבקשה, רן מלמד.
<רן מלמד: אני כן רוצה לברך את משרד השיכון על העבודה הטובה שהוא עושה מאז שיצא הדוח, בעבודה בשטח.
<רן מלמד: כמובן שאי אפשר לפתור את הכל מיד אבל יש דברים חדשים שקורים, יש תכניות שיוצאות לפועל.
<רן מלמד: אני בהחלט מרגיש מאנשים שאנחנו מטפלים בהם שיש גמישות הרבה יותר גדולה של המשרד, ואני על זה מברך.
<רן מלמד: יש עדין בעיה אחת שהיא בעיה קריטית ואני מבקש להעלות אותה, והיא הבעיה של עשרות ואולי מאות בודדות של דיירים שמחכים מעל עשר שנים לדיור ציבורי, ושלהם אין כרגע פתרון כי לא היה שינוי במדיניות המשרד לגבי הנושא של קדימויות בתור.
<רן מלמד: ומה שאני מבקש, יצא היום מכתב שלי לשרי האוצר והשיכון עם העתקים אליכם, לעשות פעולה חד-פעמית של הקצאה של 150 עד 200 מיליון שקל, שאני גם מצביע במכתב על המקור התקציבי שלה, ולרכוש דירות מחוץ לתור לאותם אלה שמחכים עשר שנים ויותר.
<רן מלמד: אין שום סיבה שבעולם שהאנשים האלה יחכו כל כך הרבה זמן.
מאיר כהן: מה הפרופיל של אחד שמחכה עשר שנים ויותר?
<רן מלמד: היא יכולה להיות אם חד-הורית עם חמישה או שישה ילדים בחולון, שכרגע הילדים מפוזרים אצל חברים ובני משפחה.
<רן מלמד: זה יכולות להיות משפחות של שני הורים, המגוון הוא כולו אבל לא יכול להיות - -
טלי פלוסקוב: יש קשישים שמחכים מעל 20 שנה.
<רן מלמד: היתה ועדה של משרד השיכון, אנחנו היינו חלק ממנה, שישבה עוד בתקופת הממשלה הקודמת כדי להגדיר קדימויות.
<רן מלמד: המסקנה וההמלצה החד-משמעית שלה היתה שהקריטריון הבסיסי צריך להיות משך הזמן שבן-אדם מחכה בתור.
<רן מלמד: אז נאמר לי שכנראה מאמצים את ההמלצה הזאת בקרוב אבל לא רטרואקטיבית אלא רק קדימה.
<רן מלמד: זה אומר שאותם אנשים שמחכים עשר שנים ויותר - -
מאיר כהן: ימשיכו לחכות.
אלי אלאלוף: אתה רוצה להגיד לי שבמשרד השיכון יש כאלה שלא למדו את תכנית הליבה?
<רן מלמד: אז בואו נעשה באמת מאמץ, ואתם יכולים להוביל את זה, כחברי הוועדה, מאמץ לתקציב חד-פעמי.
<רן מלמד: יש כאלה – אני מניח שרונן יכול לתת מספרים מדויקים, זה לא מספרים גדולים - -
<קריאה: במשרד הקליטה זה לא מספרים גדולים.
<קריאה: חבל להפריד אבל בסדר, תפריד.
<רן מלמד: את מה שיש לי להגיד למשרד הקליטה אני אגיד - -
טלי פלוסקוב: במשרד הקליטה, רק לידיעתכם, יש קשישים שממתינים יותר מ-20 שנה בתור.
<רן מלמד: אני לא חושב שצריכים לעשות את האבחנה אבל אני חושב שכיוון שאין כאן נציגים של משרד הקליטה למיטב ידיעתי, ברמה בכירה, כן נמצא פה סמנכ"ל המשרד והשמנה למנכ"ל, זאת סוגיה שצריכים להביא לפתחם ואפשר לפתור את זה בתקציב 2017 כבר.
אלי אלאלוף: כן גברת.
<בת שבע אליה: אני אם לשישה ילדים, ממתינה 16 שנה לדיור ציבורי.
<בת שבע אליה: לפני חודש סירבו לקבל שוב דיור ציבורי בגלל שיש לי רק שני ילדים.
<בת שבע אליה: אני אם לשישה ילדים והילדים גדלים - -
אלי אלאלוף: את מזכירה לי את אמא שלי.
אלי אלאלוף: כשהיא הגיעה לארץ רק עם אחות אחת היא אמרה לי: המשרד הזה לא יודע שיש לי עשרה ילדים?
אלי אלאלוף: איך לא חשבו שאני צריך לאסוף את העשרה ילדים?
<ליליאנה סירקיס: הגרוע הוא שבעלה בינתיים נפטר, וכתוצאה מזה הוציאו אותה מתור הנכים לתור אחר.
<ליליאנה סירקיס: 16 שנה היא ממתינה וכתוצאה מזה - -
אלי אלאלוף: יש לי בקשה: המקרה נראה כל כך קשה אז אל תתנו לנו את כל הפרטים, אני לא רוצה לפגוע בך, חס ושלום, גברתי.
אלי אלאלוף: אני מכבד מראש ומעריך, ובראבו לך שאת עומדת בהמתנה.
אלי אלאלוף: אני מציע שמשרד השיכון ייקח את הפרטים, יטפל וידווח לי תוך חודש מה הוא עשה אתך.
<קריאה: אפשר תוך שבוע - -
אלי אלאלוף: אם אתה אומר שבועיים אני אקצר את ההמתנה אבל ברשותך, אני מכבד אותך.
אלי אלאלוף: אני רוצה לשמוע אנשי שטח, אלה שחיים את הצרות שאנחנו מייצרים לצערי.
<ריקי כהן בנלולו: רציתי להגיד שקודם כל אנחנו מברכים על העשייה.
<ריקי כהן בנלולו: אני גם מהפורום לדיור ציבורי.
<ריקי כהן בנלולו: צריך לברך על הדברים שנעשו אבל צריך לשים לב רגע מי כאן משלם את אותה ועדה של המלחמה בעוני, שאנחנו מתייחסים לאותו תקציב של הדיור הציבורי, בעצם העניים משלמים לחלץ את עצמם מהעוני.
<ריקי כהן בנלולו: זה צריך להגיד פה, זה לא נאמר פה וזה חשוב שיאמר - -
אלי אלאלוף: את צודקת מאד.
<ריקי כהן בנלולו: - - רואים את האכלוס הזה של דירות, זה גם מעלה שאלה למה עדין באמת אם אומרים ש-600 דירות אוכלסו ועוד 600 דירות נרכשו, אז איך יכול להיות שיש אנשים שמחכים 20 שנה, ולא רק בתור של הקשישים.
<ריקי כהן בנלולו: אני מכירה משפחה מרמת-גן שמחכה 22 שנה.
<ריקי כהן בנלולו: רשום להם במכתב שהם 22 שנה, אנחנו מלווים אותם.
<ריקי כהן בנלולו: אז אני באמת שואלת איפה, כי נרכשו דירות.
<ריקי כהן בנלולו: לא יכול להיות שמשפחה מחכה 22 שנה ואין אכלוס, אפילו לא הציעו להם.
אלי אלאלוף: נציגת העובדים הסוציאליים, כבר אתמול היתה לי פגישה - - -
<ליליאנה סירקיס: תודה רבה.
<ליליאנה סירקיס: אני עובדת סוציאלית באגף הרווחה - -
אלי אלאלוף: מתמידה מאד.
אלי אלאלוף: עם התמדה מצוינת בישיבות.
מאיר כהן: באיזו עירייה?
<ליליאנה סירקיס: בעיריית ירושלים.
<ליליאנה סירקיס: אני רוצה להגיד שבאמת יש פער מאד גדול בין מה שהתחלנו בתחילת הוועדה לבין ההתקדמות שהיתה עד היום.
<ליליאנה סירקיס: אני רוצה להתייחס לנושא של סיוע בשכר דירה ואוכלוסיות נוספות שלא נכנסות לזכאות לסיוע בשכר דירה.
<ליליאנה סירקיס: מצבם, נכון להיום, גם מוגדר מאד קשה.
<ליליאנה סירקיס: אחת האוכלוסיות האלה שדיברנו עליהן והם מופיעים בהמלצות זה היחידים, ונכון לכרגע הם לא זכאים לסיוע בשכר דירה.
<ליליאנה סירקיס: אני חושבת שיש עוד הצעות שלא באו לידי מימוש, ואני קוראת לכל הנוכחים פה לקחת חלק ולקדם ולהביא להצלחה.
<עידית לוי: אני מתנדבת במיצוי זכויות, ואני לא באה לדבר על עצמי, אני באה לדבר על הכלל.
<עידית לוי: רציתי להגיד בקשר לכל הפרויקטים שאתם לוקחים, פינוי-בינוי, פשוט לוקחים את זה אבל זה לא לטובת הדיור הציבורי והאנשים החלשים מכיוון שכל העשירים קונים את זה, ואז החלשים לא מקבלים מזה ומוציאים אותם מכל השכונות.
<עידית לוי: אני לא באה לדבר לגבי, אני בת 53, אני עברתי מספיק וגם היום אני גרה במחסן אבל אני מדברת לגבי הכלל.
<עידית לוי: כואב לי על הכלל.
<עידית לוי: פשוט בגלל שאני במיצוי זכויות ובאים עוד אנשים ועוד אנשים אז הלב כואב לי.
<עידית לוי: אני את עצמי כבר עברתי, אני מתגברת אבל את האנשים האחרים, ממש כואב לי לראות.
<עידית לוי: אני גרה במחסן מטר על מטר, 17 מטר כל הבית שלי, הכל במקום אחד.
<עידית לוי: אני הולכת לבשל אצל אנשים.
<עידית לוי: אם תבוא ותראה את הבית שלי אתה תבכה, אבל אני לא מדברת עלי.
<עידית לוי: אני רוצה שלכולם יהיה טוב כמו שאני מדבר על עצמי.
אלי אלאלוף: עם החיוך שאת מקבלת אנשים.
<עידית לוי: אני מחייכת כל הזמן כי אני אומרת שזה מצבים נתונים.
<עידית לוי: מה שנגיד, מה שנעשה, זה לוקח זמן, אין מה לעשות.
<עידית לוי: אז מה, אני צריכה לבכות?
<עידית לוי: להתאבד?
<עידית לוי: בינתיים יש לי בית, אפילו מטר על מטר, יש לי כרית, יש לי שמיכה, אני בתוך הבית.
<עידית לוי: יש גם אנשים שיושבים בחוץ.
<עידית לוי: אז אני מנסה כל הזמן לראות את הטוב אבל בכל זאת, אני מבקשת שאם כבר אתם עובדים לגבי האוכלוסייה החלשה, אז שיהיה דברים לגבי האוכלוסייה החלשה, שלא כל העשירים יתלבשו על הדברים האלה.
<לב ארן: אני רכז פורום דיור ציבורי.
<לב ארן: להגיד קודם כל שהמהפכה של השיח של שר השיכון הנוכחי על מיליון אנשים ללא קורת גג והתכניות שהסמנכ"ל רונן כהן דיבר עליהן מתחילות מדוח אלאלוף, ולא תמיד אנשים מקשרים בין שני הדברים.
אלי אלאלוף: העיקר שיעשו.
<לב ארן: בסדר, אבל גם חשוב לתת את הקרדיט.
<לב ארן: דבר שני – טווח קצר וטווח ארוך.
<לב ארן: טווח קצר – המדיניות של הרכישה זה הדבר החשוב כי אם בן אדם מחכה 10,12 שנה וגם שלוש שנים, צריך מהר לקנות ולתת לו.
<לב ארן: אבל הטווח הארוך – אם אני עוד פעם מסתמך על הוועדה שאתם ישבתם בה, ש-800 דירות זה מיליארד שקל, בכסף תוספתי זה 2.5 מיליארד שקל בשנה, זה בחיים לא יקרה.
<לב ארן: ולכן, אם אנחנו לא נהיה יצירתיים ולא באמת נעשה רעיון כמו "הטבת שבס" אבל לדיור ציבורי ו-5% גם במחיר למשתכן אבל גם בבניה חדשה, כמו שדיברת על שוויץ, אז אנחנו ניתקע עם תורים בלתי אפשריים וגם עם אנשים שלכולנו ברור שהם צריכים להיות בתוך התור של הדיור הציבורי אבל לא נוכל להכניס אותם לתור של הדיור הציבורי כי התקציב לא יאפשר את זה.
<לב ארן: תודה רבה.
<אמיתי שוחט: אז קודם כל, אנחנו מברכים על הקניה של 50 דירות ועוד בשאיפה למצוא תקציב, רק יש בעיה שהכל מיועד לאנשים שרתוקים לכיסאות גלגלים.
<אמיתי שוחט: יש אנשים עם מוגבלויות חושיות-פיזיות אחרות שלא זכאים.
<אמיתי שוחט: הם זכאים רק במידה והם נשואים.
<אמיתי שוחט: מדובר על 60% שלא נשואים.
<אמיתי שוחט: זאת אומרת, יש כאן אפליה כפולה – גם מי שלא בכיסא גלגלים וגם מי שלא נשוי בעצם לא נכנס לסיפור הזה ולכן, הוא לא זכאי בדיור ציבורי, ויש לזה עוד השלכות כי הם לא מזכים לסיוע בשכר דירה.
אלי אלאלוף: אמיתי, השינוי הזה דורש החלטה מנהלית או - -
<רונן כהן: לא, זה שינוי עם משמעויות תקציביות של - -
אלי אלאלוף: לא שמעת אותי מדבר על כסף, אני אף פעם לא מדבר על כסף.
<רונן כהן: לא, זה אומר החלטה מנהלית.
<רונן כהן: בפשטות אני כותב את זה על נייר - -
אלי אלאלוף: לא, אני אסבך אותך: אני רוצה הצעת חוק בעניין.
<אמיתי שוחט: אז רק בשביל הפרוטוקול, שיהיה את כל ההשלכות של זה, אז לסיוע בשכר דירה הם ממתינים והם בעצם בקריטריונים של ה-770 ולא בשלוש, וגם מחיר למשתכן למשל, מי שרתוק לכיסא גלגלים זכאי להצטרף ולהגיש מועמדות רק בגיל 21 ומי שלא, אז רק מגיל 35.
אלי אלאלוף: זו נקודה שאני מציע שתשב עם המנכ"ל של המשרד, ותבדקו.
אלי אלאלוף: אם יש צורך בחקיקה, נתנדב לעמוד בראש צוות החקיקה.
טלי פלוסקוב: אנחנו בשמחה נצטרף.
אלי אלאלוף: טלי.
טלי פלוסקוב: אני באמת רוצה להזכיר שהתחלנו את הדיון מדוח העוני.
טלי פלוסקוב: זה לא סוד, ואני רוצה באמת להגיד שרק עיוור לא רואה מה קרה במשרד השיכון לאחרונה.
טלי פלוסקוב: אנחנו כולנו רואים, אנחנו כולנו מעריכים ומדברים, ואני רוצה לציין את מנכ"ל "עמיגור" שנמצא אתנו כאן, שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה יוצא מן הכלל, גם שקשור בשיפוץ דירות דחופות, גם כשזה קשור למקבצי דיור לקשישים.
טלי פלוסקוב: באמת תודה מכל הלב.
טלי פלוסקוב: זה לא תודה ממני, זה תודה מכל הקשישים, ואני לא סתם אומרת את זה, אני רציתי שמשרד השיכון יידע את זה.
טלי פלוסקוב: אתם יודעים?
<יעקב שנרב: אנחנו נפגשים.
טלי פלוסקוב: אבל יחד עם זאת, אני מאד אהבתי את המשפט הזה שאסור לנו להיות מרוצים, ואני הבנתי שזה משפט של אלאלוף ואני לוקחת אותו אתי.
טלי פלוסקוב: רבותי, נכון שאני מטפלת יותר בקשישים מתוקף תפקידי כיו"ר וועדה.
טלי פלוסקוב: יש לנו בעיה מאד גדולה בקשישים.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו מדברים על עוני, אדוני היושב ראש, שם זה נמצא.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו מדברים על אנשים קשישים שהמדינה עוזרת להם בקיום יומיומי בכך שהם מקבלים השלמת הכנסה מהמדינה, ומהכסף הזה הם נאלצים להוסיף כדי לשכור דירה, משהו כאן לא בסדר.
טלי פלוסקוב: אם אני פוגשת משפחה, וסיפרתי לך אלי אתמול, אישה בת 85 ניצולת שואה באה אלי ואומרת לי: טלי, אני בפעם החמישית צריכה לעבור דירה, איך אני עושה את זה?
טלי פלוסקוב: בעלי כבר בקושי זז.
טלי פלוסקוב: רבותי, משהו כאן לא עובד, משהו כאן לא תקין.
טלי פלוסקוב: לא יכול להיות שאנחנו כאן דנים בנושא של דיור ציבורי ואין פה נציג של משרד הקליטה.
טלי פלוסקוב: ובכלל, אני חושבת שהקיום של שני תורים זה שערורייה.
טלי פלוסקוב: כולנו אזרחי מדינת ישראל, צריך לאחד את כולם בתוך תור אחד ולפתור את כל הבעיה הזאת ביחד.
טלי פלוסקוב: לא יכול להיות שבונים לאלה ומחכים לאלה.
טלי פלוסקוב: אלה לפי זמן בתור ואלה לפי זמן הגעה שלהם לארץ, משהו כאן לא תקין.
טלי פלוסקוב: ואיך אנחנו מתקנים את זה?
טלי פלוסקוב: בוודאי לא בוועדה הזאת אבל אנחנו שותקים.
טלי פלוסקוב: אני לא מבינה, מדברים על 2,700, מה עם 30,000 אחרים?
טלי פלוסקוב: מה עם אותם 20,000 קשישים שבאמת אין להם מה לאכול כי הם צריכים לשכור קורת גג.
טלי פלוסקוב: זה לא מקובל עלי.
טלי פלוסקוב: לגבי הכתבתה ב"דה-מרקר", אדוני היושב ראש, אתה אמרת נכון וזה מה שכתוב שם, שבזה שהגדילו סיוע לשכר דירה, אנשים השכירו דירה לחמש שנים, אני פשוט רוצה להסביר כדי שיבינו על מה מדובר: הגדילו להם את הסיעו לשכר דירה בין 100 ל-400 שקל, ואני כרגע מצטטת את שרה הקליטה.
טלי פלוסקוב: בין 100 ל-400 שקל.
טלי פלוסקוב: נתנו להם להשכיר דירה לחמש שנים ובזה, בהסכמה של המקבל את התוספת, הוציאו אותו והקפיאו את התור שלהם מדיור ציבורי.
טלי פלוסקוב: אבל אנחנו מדברים על אנשים בני 80, איך יכול להיות דבר כזה?
טלי פלוסקוב: אם היית אומר לי שבשנה השישית יש סיכוי שהם יקבלו דירה, מילא.
טלי פלוסקוב: אבל זה לא קורה.
טלי פלוסקוב: לכן, אני אומרת לכם:
טלי פלוסקוב: אני מצטערת על האמוציות כי זה נושא כל כך בוער בתוכי ואני לא רואה פתרון.
טלי פלוסקוב: לא שאני לא רואה פתרון, אני גם לא רואה שדנים על זה וחושבים על זה, שזה יותר מרגיז אותי.
טלי פלוסקוב: אני אשמח מאד לקבל את הנתונים של המצגת, ואני כמובן אשמח להציג את זה לציבור.
טלי פלוסקוב: מישהו כאן דיבר על שקיפות.
טלי פלוסקוב: אנשים צריכים לדעת על העשייה של המשרד - -
אלי אלאלוף: המצגת תפורסם באתר הוועדה.
טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים להראות את זה לאנשים כי שוב, אני חוזרת, יש כאן עשייה אבל אסור לנו להיות מרוצים.
מנואל טרכטנברג: מילה אחת:
מנואל טרכטנברג: אני מברך על הישיבה הזאת ועל העשייה.
מנואל טרכטנברג: תראו, הנושא הזה של הדיור ומחוסרי דיור, לעומדים בתור וכולי, זה אחד הנושאים הכאובים ביותר במדינת ישראל מכיוון שהפער בין הצורך לבין המצוי הוא כל כך גדול.
מנואל טרכטנברג: אין הרבה נושאים שאפשר להגיד את זה עליהם.
מנואל טרכטנברג: כיון שהעלויות שכרוכות במתן פתרונות אמתיים, לא כמו שאת תיארת, 100 שקל ו-100 שקל שם, הוא פער כל כך גדול.
מנואל טרכטנברג: יש שתי שאלות שצריך לשאול: א.
מנואל טרכטנברג: איך הגענו למצב הזה, כדי להפיק לקחים ולא כדי להצביע על אשמים.
מנואל טרכטנברג: שנית, מה עושים מכאן ואילך.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד במילה אחת:
מנואל טרכטנברג: עדין לא נפל האסימון במובן שהצורך בשינוי סדרי עדיפויות מאד משמעותי כדי שאפשר יהיה לתת מענה אמתי, בטווח סביר, לאותם אלפים רבים שמחכים - -
טלי פלוסקוב: עשרות אלפים.
מנואל טרכטנברג: - - עשרות אלפים שמחכים, ביניהם קשישים.
מנואל טרכטנברג: ואני רוצה להגיד משהו על הקשישים, ואני מצטרף לכל מילה שאמרת: תראו, חברה אנושית כל שהיא נבחנת על ידי ההתייחסות שלה לחלשים ביותר ובפרט לקשישים.
מנואל טרכטנברג: למה בפרט לקשישים?
מנואל טרכטנברג: כי הם לא יכולים להחזיר את השעון אחורה, והאופק הוא קצר.
מנואל טרכטנברג: לעתים יש מידה של ציניות – בוא נחכה, הבעיה תיפטר מעצמה, וכולם מבינים מה המשמעות של האמירה הזאת.
עבדאללה אבו מערוף: הנה, - - -
מנואל טרכטנברג: לכן אני אומר לך, אדוני היושב ראש, לצד העשייה המבורכת שבחלקה באה מהדוח שלך וגם אחורה היו מעשים - -
אלי אלאלוף: גם מהדוח שלך.
מנואל טרכטנברג: אז אני אומר שהנקודה היא שדרוש שינוי משמעותי בסדרי עדיפויות, עדין זה לא קרה ואני אומר את זה לכולנו - להמשיך במאבק הזה הלאה כדי שהשינוי הזה יקרה בימנו אנו ולא בביאת המשיח.
אלי אלאלוף: תרשו לי להגיע לסיכום: א.
אלי אלאלוף: אני באמת רוצה לברך את העשייה והשינוי בכיוונים גם אם כולנו היינו רוצים יותר.
אלי אלאלוף: להיות מרוצים או לא להיות מרוצים זה חלק מהרגשה אישית אבל המערכת חייבת להמשיך ולהתמודד עם האתגרים הגדולים שלה, והתחום הזה, כפי שנאמר, ואני חוזר: באוכלוסיות החלשות, בין 80% ל-85% מהתקציבים של האוכלוסיות החלשות הולכים לדיור.
אלי אלאלוף: זה מטורף.
אלי אלאלוף: זה אומר שזה צחוק, כדי לגור זה אחוזים בודדים בהכנסות שלהם.
אלי אלאלוף: לעומת זה, זה 85% לאחרים.
אלי אלאלוף: מה נשאר כדי להתקיים?
אלי אלאלוף: כלום.
אלי אלאלוף: אני מצטרף לאמירה שיש שתי אוכלוסיות שלא יכולות לעשות למען עצמן כדי לצאת מהמצוקה שלהן: זה הילדים והקשישים.
אלי אלאלוף: ולכן, הדגש תמיד, בכל התכניות שאנחנו נחפש זה איך אנחנו מקלים על הקשישים גם מבחינה גילאית וגם מבחינת השירותים שהם חייבים לקבל, יותר מאשר עבור כל אוכלוסייה.
אלי אלאלוף: אם היה לי דולר, למי אני אתן אותו, לזוג צעיר או לקשיש?
אלי אלאלוף: סליחה, בלי לפגוע שזה העתיד וזה, הייתי נותן את זה לקשיש.
אלי אלאלוף: זה מאד חשוב לי.
אלי אלאלוף: אין לנו ברירה אלא לבקש ממשרד השיכון שישים מולו את הצורך הדחוף להגדיל את מספר הדירות בדיור הציבורי.
אלי אלאלוף: הוא חייב לפתור את הבעיה של השוטף ולתקן את המחסור המצטבר שיש בעניין הזה.
אלי אלאלוף: 5% בבקשה של הדיור הציבורי שהיא 5% מכלל הדיור בארץ זה הנתונים שגם ב-OECD מופיעים.
אלי אלאלוף: אנחנו לא מגיעים היום פחות מ-2%, ירדנו.
אלי אלאלוף: לצערי, החוק של רן כהן, שהיה יכול להיות מהפכני, בגלל שלקחו את הכספים שהוכנסו ולא הושקעו בחזרה בדיור הציבורי - -
טלי פלוסקוב: בוזבזו.
אלי אלאלוף: - - זו אחת ההחלטות המדיניות, אני לא אומר פוליטיות.
אלי אלאלוף: זו החלטת ממשלה לקחת את הכספים האלה, וזה מתבטא ב-3-4 מיליארד שקל שנכנס לזכות המכירה של הדיור הציבורי, ולצערי לא חזר.
אלי אלאלוף: והלך למקומות אחרים.
אלי אלאלוף: לכן, 1.
אלי אלאלוף: הגדלת הדיור הציבורי זו משימה קדושה שהממשלה צריכה, ואנחנו גם נעביר את ההמלצות שלנו לכל הדרגים.
אלי אלאלוף: אני מצטרף לידידי רן מלמד – חייבים לחסל את התור של העשר שנים.
אלי אלאלוף: אני מבקש לקבל דוח על זה, איך מתמודדים כמה ובאיזה זמן אנחנו עושים את זה.
אלי אלאלוף: אי אפשר להשאיר אנשים ממתינים עשר שנים.
אלי אלאלוף: עדיף להגיד להם שלא מגיע להם, עדיף להגיד: אל תצפו אבל אל תשלו אותם כי זה אנשים שנשארים באוויר, זה זוועה.
אלי אלאלוף: מי מאתנו היה רוצה למצוא פתרון שמבטיחים לו עשר שנים.
אלי אלאלוף: זה גורם לתלות, זה גורם לתסכול, זה גורם לפגיעה.
אלי אלאלוף: זה עושה את האנשים האלה אזרחים דרגה ב' בגלל הממשלה, בגלל המדינה שלנו.
אלי אלאלוף: אני מצטרף לחברתי טלי פלוסקוב.
אלי אלאלוף: אין יותר דיור לעולים ודיור לוותיקים.
אלי אלאלוף: יש בעיית דיור לכל אזרחי מדינת ישראל.
אלי אלאלוף: יש בעיית דיור לכולם, כל המגזרים ביחד, כולל המגזר הערבי.
אלי אלאלוף: לא כולל, זה אוטומטית צריך להיות.
אלי אלאלוף: עכשיו אין לנו ברירה אלא לעשות דגש על זה.
אלי אלאלוף: זה טעות, זה פשלה לאומית של שנים רבות.
אלי אלאלוף: עובדה, רצינו לפתוח, ופה הלך החבר שלי, ישראל אייכלר, יחסית אצל החרדים אין בעיית דיור.
אלי אלאלוף: יחסית.
אלי אלאלוף: כי בצדק עשו את זה.
אלי אלאלוף: נלחמו שיהיה דיור ציבורי וגם דיור פרטי, 80% אצל החרדים גרים בדיור פרטי.
אלי אלאלוף: 80% מהמשפחות גרות בדיור פרטי.
אלי אלאלוף: זה חלק מהביטויים הכי יפים של הסולידריות הקהילתית שלהם.
אלי אלאלוף: לזכותם יאמר.
אלי אלאלוף: גם המערכת הפוליטית עובדת בשביל זה בצורה מתמדת.
אלי אלאלוף: לכן, אני חושב שיש פה בעיה להסביר לחזור ולהסביר.
אלי אלאלוף: באופן אישי אני פונה לרונן אבל גם המשנה, שפעם ראשונה אני פוגש אותך ומברך אותך אבל רונן, שהוא כתובת, הוא מוכן להתמודד עם בעיות פרטניות ובעיות רוחב אדירות.
אלי אלאלוף: חייבים להתחיל לראות בבעיית הדיור את כל אוכלוסיות המדינה ולא להשאיר למשרד זה או אחר גם אם מבחינה תקציבית, חשבונאית, משרד זה או אחר יטפל אבל מבחינת הראיה, האחריות הלאומית בנושא הדיור הציבורי היא על משרד השיכון.
אלי אלאלוף: אתם אחראים, האחריות המיניסטריאלית היא עליכם ולכן עליכם לטפל.
אלי אלאלוף: היות וזו הישיבה האחרונה של כל הפורומים השונים שהיו בדיונים פה ונתנו דיווח, חמשת המשרדים המרכזיים, בינתיים זה הפך לארבעת המשרדים, אנחנו נעשה ישיבת רוחב, אני מקווה בהשתתפות שר האוצר והמנכ"לים של כל המשרדים בישיבה לקראת חודש נובמבר.
אלי אלאלוף: שם נוכל לסכם את היישום ואת האי-יישום של דוח העוני בצורה מורחבת.
אלי אלאלוף: הייתי רוצה, ברשותך, רק נקודה: רונן, תעביר לנו בצורה טכנית את הסכומים שהושקעו בכל תחום ותחום על מנת שיהיה לפרוטוקול, ונוכל להראות את הדברים.
אלי אלאלוף: רק שתבינו, חברים, בעיקר אני פונה לסובלים מהבעיה של הדיור והנציגים שלהם: תדעו שהשנה נכנסו לספר התקציב ומתבצע מעל שבעה מיליארד שקל מדוח העוני.
אלי אלאלוף: אני לא דוקטור לפרסום, אני לא אוהב פרסום אבל תדעו שהמדינה לקחה ברצינות, הממשלה הזאת, ואני אגיד גם המשרדים הרלוונטיים לזה לקחו מאד ברצינות.
אלי אלאלוף: מודעות העוני שיש היום במשרדים היא שונה בטוח ממה שהיה לפני שנתיים, שלוש, וכל זה בזכות כל הפעילים, החברים במשרדים ובוודאי חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
אלי אלאלוף: היום יום שני, 7.11.2016, ו' בחשוון התשע"ז.
אלי אלאלוף: בוקר טוב, דב חנין, מרב מיכאלי.
אלי אלאלוף: אנחנו חוזרים להצעת החוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 22) (שירותי העברת נפטרים).
אלי אלאלוף: זאת הצעה של מרב, של אילן גילאון, דב חנין ואנוכי.
אלי אלאלוף: אמרו לי שכמעט הגענו לסוף, אבל פתאום יש הצעה מפתה של משרד המשפטים.
אלי אלאלוף: מרב, את מודעת לזה?
מרב מיכאלי: מודעת גם מודעת.
מרב מיכאלי: בפעם האחרונה שנפגשנו היה דיון – אני מבינה שזה אולי יתאר את מה שאנחנו רצינו, שזו תהיה עוולה אזרחית, שאם מישהו ניצל לרעה את הסיטואציה של נפטר/ נפטרת בבית, ולבוא ולמכור למשפחה כל מיני דברים, ולגבות מהם הרבה כסף בשעת המשבר הזאת, אפשר יהיה לתבוע את החברה או את האדם שעשה את זה.
מרב מיכאלי: משרד המשפטים בזמנו התנגד לזה, ואני מבינה שיש להם הצעה- - -
<יגאל-עם פז: לא התנגדנו; אמרנו שאנחנו צריכים לבדוק את זה.
<יגאל-עם פז: עו"ד איגי פז, מחלקת ייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.
<יגאל-עם פז: אנחנו היינו פה לפני שלושה-ארבעה חודשים, ישיבה בראשות המציעה חברת הכנסת מרב מיכאלי.
<יגאל-עם פז: נתבקשנו באותה ישיבה לבחון, אם אנחנו יכולים להציע איזשהו מענה לבעיה שעלתה בעיקר מהשטח.
<יגאל-עם פז: לפי מה שתואר גם על-ידי גורמים במשרד לשירותי דת וגם על-ידי גורמים אחרים, יש תופעה שבה נהגי האמבולנסים, מובילי הנפטרים, פונים למשפחות, שהם בשעת מצוקה ומשבר; לפעמים אפילו כשהם עומדים מסביב למיטת הנפטר, ומציעים להם את שירות הובלת הנפטר.
<יגאל-עם פז: צריך להזכיר שאת השירות הזה, של העברת הנפטר, מבית החולים אל בית העלמין – זה שירות שאמור להינתן על-ידי חברות הקדישא ללא עלות נוספת, וזאת מבית החולים אל בית העלמין, שהוא במקום מגוריו של הנפטר, או איפה שהוא נפטר, בתחום הזה.
<יגאל-עם פז: זה דבר אחד, שאנחנו רוצים לתת לו מענה על-ידי חובת יידוע, כלומר שמי שמציע את השירות של העברת הנפטר, יהיה מחויב להודיע למי שהוא מתקשר אתו – דע לך: אתה יכול לקבל את השירות הזה מחברות הקדישא.
<יגאל-עם פז: אתה רוצה לקבל את השירות הזה ממני בתור מישהו פרטי, כי אני מציע שירות יותר מהיר, יותר טוב – מתחרה על השירות – זה בסדר, אבל הוא יהיה מחויב להודיע לו.
<יגאל-עם פז: זה דבר אחד.
אלי אלאלוף: אשרי המאמין שזה יקרה.
<יגאל-עם פז: ודאי שאנחנו חושבים שכדאי לנסות את זה, וזה יותר טוב מהמצב הקיים כיום.
<יגאל-עם פז: דבר שני, אנחנו רוצים לתת מענה למצב שהחברות מנצלות את המצוקה כאמור שהמשפחות נמצאות, ולקבוע איסור מסוים על ניצול מצוקה, ושהדבר הזה ייאכף, כפי שחברת הכנסת אמרה, באמצעות עוולה אזרחית, בדומה לחוק הספאם – שהיום מי שמקבל הודעת מייל שמכונה היום דואר זבל, יכול לתבוע פיצויים לדוגמה, כמו שנקרא.
<יגאל-עם פז: אנחנו לא מגובשים סופית אצלנו במשרד.
<יגאל-עם פז: ברגע שנהיה מגובשים – כפי שעדכנתי את המציעה – נעביר נוסח כמובן, וגם לשאר משרדי הממשלה, ולאחר מכן לוועדה.
אלי אלאלוף: כפי שאמרת בעצמך – שלושה-ארבעה חודשים דנתם בזה.
אלי אלאלוף: זה חוק שמחייב ביצוע מיידי.
אלי אלאלוף: זה לא משהו לעתיד.
אלי אלאלוף: לצערנו, זה קורה כל יום.
<יגאל-עם פז: זו לא הצעה של משרד המשפטים.
<יגאל-עם פז: אמרתי – אם אתם רוצים להעביר את הנוסח, כפי שעבר בקריאה הראשונה, את הנוסח הזה בנוסח הצר – זה גם בסדר מבחינתנו.
<יגאל-עם פז: זה לפתחה של המציעה, לפתחה של הוועדה.
<יגאל-עם פז: אנחנו פה בשביל לסייע.
<יגאל-עם פז: אם אתם רוצים את זה, זה בסדר.
<יגאל-עם פז: אם לא, זה גם בסדר.
אלי אלאלוף: אני בעד לסיים את זה היום.
אלי אלאלוף: אם מישהו היה מעדיף אחרת – בבקשה.
אלי אלאלוף: גם אני לא מאמין בכנות של החאפרים האלה, שבלאו הכי יכולים לספר מה שהם רוצים.
אלי אלאלוף: אני לא חושב שזו פעולה שצריכה להקדים את המועד האחרון של הנפטר, וכדי לומר לו את זה.
אלי אלאלוף: לדעתי, משרד הדתות והביטוח הלאומי צריכים ליידע את הציבור.
מרב מיכאלי: אבל השאלה, אם לא תסכימו להכניס את העניין שאפשר יהיה לתבוע פיצוי.
מרב מיכאלי: זה, כפי שאמרת בעצמך, קיים בחוק הספאם, ובחוק הספא, איך לומר – כשלמישהו נשלח ספאם, ולעומת זאת כשממישהו גבו 5,000 שקל כשמישהו נפטר לו בבית – נראה לי בבחינת קל וחומר.
מרב מיכאלי: אני לא מבינה את הסירוב שלכם להכניס פה את האפשרות לתבוע פיצוי.
<יגאל-עם פז: אמרתי שאנחנו בוחנים את זה.
מרב מיכאלי: אתם בוחנים את זה כבר ארבעה חודשים.
<יגאל-עם פז: אין לנו נוסח שאנחנו יכולים היום לבוא ולומר שאנחנו סומכים את ידינו על הנוסח הזה.
<יגאל-עם פז: נצטרך פרק זמן של עוד שבועיים.
אלי אלאלוף: אם אתם חושבים שלוועדה אין נושאים אחרים לטיפול, בסדר להתייחס אלינו כך.
מרב מיכאלי: אדוני, אבל הוועדה יכולה להחליט להכניס את הסעיף הזה בלי הסכמת משרד המשפטים.
<יגאל-עם פז: הצעת החוק עברה בוועדת שרים בהסכמת כל המשרדים הנוגעים בדבר – אני רק מזכיר.
מרב מיכאלי: נכון, והנוסח המקורי היה באמת שונה- - -
אלי אלאלוף: אי-אפשר כך.
אלי אלאלוף: או מכניסים, או לא מכניסים.
אלי אלאלוף: להכניס ללא כתיבה מסודרת וכו' – זה לא רציני.
מרב מיכאלי: הסעיף הזה לא היה מנוסח לנו כבר?
<ורד קירו-זילברמן: לא, מה שאומר עו"ד איגי פז לא היה מנוסח.
מרב מיכאלי: לא, מה שאנחנו רצינו מלכתחילה.
<ורד קירו-זילברמן: מה שרצינו מלכתחילה זה מנוסח, אבל משרד המשפטים התנגד.
מרב מיכאלי: הוא לא התנגד.
מרב מיכאלי: הוא הלך לחשוב.
מרב מיכאלי: אולי ניתן לעו"ד פז כמה דקות, והוא יחזור אלינו עם החלטה, כי אנחנו הולכים להצביע.