GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רן מלמד: היום, כשמשרד המשפטים מקדם, בעזרת ארגוני חברה אזרחית ואחרים, חוק חדלות פירעון חדש שיאפשר שיקום כלכלי של חייבים, אני חושב שזה חלק גדול מאד מתובנה שהגיעה כתוצאה מהוועדה שלך.
<רן מלמד: אני רוצה להודות על הדיון הזה.
<רן מלמד: אני יודע שיש עוד דיונים על דיור, על בריאות ועל אחרים, אבל בהחלט יש פה, אני חושב, יותר מניצנים של שינוי שמתחיל להיות פה ותודה רבה על זה.
אילן גילאון: כן, תודה רבה.
אילן גילאון: קודם כל נקודתית אני רוצה לומר.
אילן גילאון: אני מברך את כל האנשים שיושבים פה.
אילן גילאון: זה אנשים ישרי לב וטובים, אנשים שמבינים שמה שמשותף להם שהחיים האלה הם הזדמנות חד פעמית שצריך להרבות שמחה ולהעמיד כייף.
אילן גילאון: הם לא כאלה תאוותניים וכאלה אנשים שהם גרידים, שזו הבעיה המרכזית שלי.
אילן גילאון: אבל אני רוצה שלא נטעה.
אילן גילאון: אני מאד בעד הדו"ח הזה ובעד הדיון הזה ובעד מה שמשרד הרווחה עושה, אבל הדבר משול לכך, אדוני, שלא נתבלבל, שמישהו דופק בדלת ואז אתה פותח ונכנס ילד והוא אומר לך רעב אני.
אילן גילאון: הפעולה הראשונה שאתה עושה – אתה הולך להכין לו סנדוויץ', כי זו הפעולה האינסטינקטיבית המיידית שכל בן אנוש יעשה אותה, אני מניח, בטח יושבי השולחן הזה.
אילן גילאון: אל תתבלבלו בין תוצאות העוני לבין הגורמים לעוני.
אילן גילאון: עוני זה מושג יחסי, אי אפשר לקבל אותו בלי להתייחס לעושר.
אילן גילאון: עוני הוא רק דבר אחד, אדוני.
אילן גילאון: הוא חלוקה לא נכונה של עושר ובואו לא נטעה.
אילן גילאון: זה נאמר בכל מיני צורות.
אילן גילאון: אני אומר את זה מאד בכאב וזה באמת משפט אחרון.
אילן גילאון: יש לי רושם שהעוני במדינת ישראל הוא מובנה.
אילן גילאון: מישהו אמר שהוא לא טוב למדינה.
אילן גילאון: למדינה הוא רע, לפוליטיקה הוא כנראה טוב, כי אחרת אנחנו לא היינו מתנהלים באופן שאנחנו מתנהלים.
אילן גילאון: נושא החלוקה הוא העניין המרכזי.
אילן גילאון: עם כל הכבוד למשרד הרווחה – ואנחנו אוהבים את כל שרי הרווחה ואנחנו שונאים את כל שרי האוצר, כי ככה הטבע שלנו.
אילן גילאון: הוא בסך הכל הפרמדיק לבעיה הזאת.
אילן גילאון: עוני הוא דבר יחסי והוא תמיד יהיה, השאלה אם הוא יהיה בהכנסה של 5,500 שקלים לנפש או 2,200 שקלים כפי שהוא היום, זאת השאלה המרכזית.
אילן גילאון: מה היא מידת האחריות, מה היא מידת האוניברסאליות ואיזה משחק חלוקתי אנחנו משחקים.
אילן גילאון: ולכן, למה אמרתי את המשפט הזה?
אילן גילאון: שכל הכוונות הטובות האלה לא ישכיחו מאיתנו את הנושא העיקרי שבו אנחנו עוסקים – מי מקבל כמה ולמה ומי משלם כמה ולמה.
אילן גילאון: והיו לי עוד כמה דברים, אבל סליחה, מתנצל.
אילן גילאון: אני באמת מברך אותך ואת הדיון, כי זה מרחיב את בסיס החלוקה וזה נכון וזה מעלה את הנושא, אבל החלוקה היא בסופו של דבר העניין המרכזי.
אילן גילאון: המטה הזה צריך להיות במשרד האוצר, לא במקום אחר.
אלי אלאלוף: אדוני המנכ"ל, בבקשה.
<אליעזר יבלון: ברשותך אדוני יושב הראש, חבר הכנסת אלאלוף, אני אומר כך: יש מחויבות של שר הרווחה, חיים כץ, לטיפול באנשים החיים בעוני.
<אליעזר יבלון: זו המדיניות, זה העיקרון, זה הבסיס שממנו אנחנו יוצאים.
<אליעזר יבלון: הדו"ח שמטפל בעוני, שאדוני היה יושב הראש של הדו"ח ושל הטיפול, הוא חלק מהותי בעבודה שלנו במשרד והוא מקבל את תשומת הלב, אני חושב, החשובה מאד ואני רוצה לומר שאנחנו חושבים ומאמינים שאם תהיה תכנית שהיא תכנית כוללת, אפשר לטפל בזה נכון יותר.
<אליעזר יבלון: והתכנית הכוללת היא באמת לא רק בתחום של איגום משאבים, אלא של איגום הכוחות שמטפלים בעוני ולכן גם ההמלצה שלנו היא ללכת בכיוון הזה, כפי שאדוני יודע.
<אליעזר יבלון: ברור שצריך תקציבים לעוני וכל העניין שאנחנו נוגעים אולי במספר שהוא יחסית קטן של אנשים בשלב הזה, הוא נובע מהעניין הזה של תקציבים וסדר עדיפויות.
<אליעזר יבלון: זה מה שאנחנו יכולים לעשות.
<אליעזר יבלון: אנחנו לא יכולים לעשות מעבר לעניין הזה.
<אליעזר יבלון: לגבי חלק מהדברים שנאמרו כאן על ידי חברי הכנסת, אני רק אומר בהכללה: חלק מהנושאים שעלו הם נושאים שלא באחריות של המשרד וזה רק מחזק את העיקרון שאומר שצריך גישה שהיא מתכללת את כל הנושא הזה.
<אליעזר יבלון: ואם תהיה גישה שהיא מתכללת את כל הנושא, יהיה גם יותר קל לטפל, כי יהיה מי שיהיה לו באמת מה שאמרנו בהתחלה – סמכות ואחריות.
<אליעזר יבלון: אז תודה לאדוני על ההזדמנות להציג את מה שמהמשרד עושה ותודה לכל אנשי המשרד שהיו כאן איתי היום ובראשם איילה.
אילן גילאון: ברכות שאת מחזק את המשרד - - -
אלי אלאלוף: תרשו לי לסכם פחות ממה שהייתי רוצה בסיכום ולהגיד, א', אני מודה באשמה שביקשתי שנתחיל עם משרד הרווחה, כי הוא באמת חוד החנית של ההתמודדות עם העוני, למרות המצב שלו היום מבחינה תקציבית ומשאבים וסמכויות.
אלי אלאלוף: בשאר המשרדים יש טיפול בעוני.
אלי אלאלוף: יש תכניות שמטפלות בעוני.
אלי אלאלוף: זה לא המחויבות של המשרד ואני שמח שהמחויבות של המשרד באה והתבטאה מהתחלה ואני מברך אותך ואת הצוות, בוודאי גם את השר, שהוא מוכן לקחת אחריות.
אלי אלאלוף: אני רוצה לחזור ולהגיד, חברה', זו תכנית התחלתית, זה לא ייגמר לעולם.
אלי אלאלוף: זו תכנית שאם המדינה לא לוקחת אותה בצורה רצינית, בינתיים היא ממש – איך אמרת – חצי אקמול.
אלי אלאלוף: אני אומר, אז זה חצי אקמול.
אלי אלאלוף: אני לא מתבייש, אבל לפחות נתחיל בחצי אקמול, כי הבעיה הייתה חוסר התמודדות, התעלמות מוחלטת.
עבדאללה אבו מערוף: אני בעד שנתחיל.
אלי אלאלוף: אתה כמוני וכמו אילן, יושבים במליאה ופתאום מדי פעם אני קורא לעצמי את הקיר הנמוך, כולם תעבירו לוועדת אלאלוף, לוועדת הרווחה, ששם יטפלו.
אלי אלאלוף: אז לפחות מתחילה להיות כתובת.
אלי אלאלוף: זה לא אני.
אלי אלאלוף: אני אומר הנושא הזה, העוני, הוא התמודדות.
אלי אלאלוף: ולשמוע שהמשרד פה רואה בזה תפקודו בהתייחסות לעוני, כחלק אינטגראלי מתפיסת העולם המקצועית שלו, אני חושב שזה התחלת ההישגים.
אלי אלאלוף: הדיון הבא על הכלכלה עם משרד הכלכלה ביום רביעי.
אלי אלאלוף: אנחנו שם ואני אהיה קצת יותר קפדן, אבל אנחנו נתמקד בהמלצות מול זה.
אלי אלאלוף: אחר כך, אם יהיה לנו זמן, ידברו על ראייה כוללת יותר, אבל אני רוצה להוכיח שאפשר להתמודד - - -
עבדאללה אבו מערוף: נהיה ממושמעים.
אלי אלאלוף: אני אומר שאפשר להתמודד, לפחות בפרמטרים שקבענו, בתחומים, בנושאים ובפרויקטים מסוימים, כן להתמודד להוציא מהעוני.
אלי אלאלוף: אני מאמין שאפשר לצאת.
אלי אלאלוף: הביטוח הלאומי כבר נתנו לנו את הנתונים, רק בעקבות הקצבאות.
אלי אלאלוף: זה יותר מדי יפה מכדי שאני אאמין.
אלי אלאלוף: לכן אני לא מחלק את זה ואני חוזר.
אלי אלאלוף: היום 11 ביולי 2016, ה' בתמוז תשע"ו, השעה 09:33.
אלי אלאלוף: תודה על הדיוק של כולם ועל נוכחותכם.
אלי אלאלוף: זה דיון עקרוני, זה לא דיון שבו יש החלטות.
אלי אלאלוף: אולי המלצות יהיו, בטוח.
אלי אלאלוף: מספר חברים שיושבים פה יזמו את הדיון ביחד עם חבר הכנסת ידידי מאיר כהן ואני.
אלי אלאלוף: חשבנו שזה נושא שכדאי שנדון בו כשאין על סדר היום איזה מקרה אקוטי כזה דחוף, בהול, כדי שנבין לאן הולכים.
אלי אלאלוף: אתם יודעים, זה לא חידוש.
אלי אלאלוף: יש שתי מערכות גדולות שעוסקות בנושא הפנימיות במגזרים הכלליים, הדתיים למיניהם.
אלי אלאלוף: אני לא רואה פה חרדים, אז אני לא אכנס לנושא של החרדים.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים ששני המשרדים עובדים במסירות בלתי רגילה כדי לתת פתרונות חוץ ביתיים לילדים הנזקקים למסגרות.
אלי אלאלוף: הם לא תמיד נזקקים, אבל הם נזקקים למסגרות האלה ואני מודה לאור הניסיון הקודם שלי, שלא תמיד מצאתי שיש שיתוף פעולה בין שני המשרדים בטיפול בילדים.
אלי אלאלוף: לפעמים משרד אחד מקבל החלטה עקרונית מאד מאד, ללא התייעצות עם המשרד השני, ואם תרצו, הדוגמאות קיימות.
אלי אלאלוף: אני בטוח שאני לא מחדש לכם, אבל הפנים לקהילה, לילדים שיצאו מפנימיות, זה לא תמיד טוב לכל המערכת וזה לא תמיד מתואם בין שתי המערכות ולכן הדלת המסתובבת מביאה ילדים מפה לשם ולפעמים משאירה אותם בין לבין וזה עוד יותר חמור.
אלי אלאלוף: לכן חשבנו לנכון היום לקיים דיון.
אלי אלאלוף: מצטרף אלינו חבר הכנסת ד"ר עבדאללה אבו מערוף, ברוך הבא.
אלי אלאלוף: לכן אנחנו מצאנו לנכון לקיים את הדיון הזה.
אלי אלאלוף: הייתי רוצה אותו ביקורתי לעצמנו, כי אולי בזכות הביקורת נדע גם על מה להילחם, על מה להיאבק, איך לגרום לשינויים.
אלי אלאלוף: אם כבר חבר הכנסת אבו מערוף נכנס, אז אני שמח גם לציין שנעשתה עבודה על ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת, על הנושא של הפנימיות במגזר הערבי, והנתונים הם מאד לא נעימים, אם לא להגיד מילה יותר קשה.
אלי אלאלוף: המחסור אדיר גם בפנימיות יום וגם בפנימיות בכלל.
אלי אלאלוף: זה אומר שעלינו לעשות מאמצים ולמצוא את הדרך לפתור אותם.
אלי אלאלוף: אז את כל הנתונים ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, תמצאו בדו"ח הזה על המגזר הערבי בתחום הזה של הפנימיות, שפתוח ועומד לרשותכם.
אלי אלאלוף: תיכנסו לאתר של הכנסת ותוכלו למשוך את זה.
אלי אלאלוף: הנטייה היום היא לנסות לא להפנות ילדים לפנימיות ולמצוא להם מסגרות "זולות" אחרות.
אלי אלאלוף: אני אומר במירכאות, כי אני לא מכיר חינוך שהוא זול, אני לא מכיר מערכת טיפולית שיכולה להיות זולה.
אלי אלאלוף: היא יכולה להיות רק יותר ויותר נותנת כדי שתיתן לצעירים ולצעירות האלה את המסגרות הנדרשות.
עבדאללה אבו מערוף: אם זה זול ההפסד יעלה יותר.
אלי אלאלוף: כן, בערבית יש את הפתגם הזה שאומר מה שזול הוא יקר.
אלי אלאלוף: השיעור בערבית מרוקאית יהיה מחר בשתיים.
אלי אלאלוף: זה לא תשובה להוא שאומר שטויות.
עבדאללה אבו מערוף: קמצן משלם פעמיים.
אלי אלאלוף: אני אומר את זה מפני שבאמת המסגרות הן בחלקן בתת תקצוב.
אלי אלאלוף: דבר שני, הן הופכות יותר ויותר נוקשות.
אלי אלאלוף: אין להן מספיק גמישות.
אלי אלאלוף: אם הוא לא מתאים בדיוק למסגרת הזאת, אז לא פותרים, אז לא שולחים את הילד, אז המסגרת לא מתאימה.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים היום שחינוך זה קודם כל גמישות מרבית כדי לתת את התשובות ההולמות לכל אחד ואחד מהילדים.
אלי אלאלוף: ההגדרות הבסיסיות, הקריטריונים הבסיסיים הם חשובים, אני לא מזלזל בהם, אבל כואב לי כשאני מגיע למקומות ואני רואה מקומות פנויים מפני שלא רצו לקבל את הילד בדיוק כמו שהמקום חשב לקבל אותו.
אלי אלאלוף: אז מהדיון היום הייתי רוצה נצא, כפי שאמרתי, עם המלצות, עם שיתוף פעולה הדוק יותר של שתי המערכות הגדולות ועם תיאור הבעיות המהותיות, ולכן אני אומר, אל תתביישו לבקר גם אותנו, גם את עצמכם, כי בסוף רק מביקורת נכונה וכנה נוכל לקדם את הנושא, שהוא כל כך יקר לכם ולנו ובמיוחד לילדים.
אלי אלאלוף: הצטרפה אלינה הצעירה שחבורה, חברת הכנסת מירב בן ארי.
אלי אלאלוף: בבקשה, חברי חברי הכנסת רוצים להוסיף או להיכנס לדיון יותר מאוחר?
אלי אלאלוף: אז באמת הייתי רוצה ששני המשרדים הראשיים יאמרו את עמדותיהם ואחר כך נעבור למי שביקש את רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: לפני כן אבקש להוסיף בפותחים את ענת נחמיה לביא מהפורום הציבורי של הפנימיות.
אלי אלאלוף: אז מי איש משרד הרווחה?
אלי אלאלוף: ברשימה יש לי פה את ד"ר מילה חיים, או כל מי שרוצה.
<דליה לב שדה: אתה רוצה שאני אפתח?
אלי אלאלוף: ממשרד הרווחה, כן.
<דליה לב שדה: טוב, קודם כל הדיון הוא מעניין וחשוב.
אלי אלאלוף: דליה לב שדה, תפקידך.
<דליה לב שדה: שמי דליה לב-שדה, מנהלת שירות ילד ונוער במשרד הרווחה.
אלי אלאלוף: תודה, זה לפרוטוקול כדי שהוא יידע.
<דליה לב שדה: אז באמת אני חושבת שהנושא הוא חשוב.
<דליה לב שדה: מתקיימים שיתופי פעולה כמובן בין הרווחה, שירות ילד ונוער לבין מנהל החינוך, אבל הם לא הייתי אומרת מעוגנים באיזו שהיא דרך מבוססת.
<דליה לב שדה: יכול להיות שפה יש מקום גם להעמיק ולבסס.
<דליה לב שדה: צריך לבחון את זה מול הנהלות המשרדים, אבל בהחלט זה חשוב.
<דליה לב שדה: אני רוצה לציין דווקא את השונות, אולי כדי להעמיק את הדיון ואת ההתייחסות אחר כך של הקולגות השונות, וכן להתייחס לנושא שהעלית – עם הפנים לקהילה – ולבסס את זה גם בעצם על מדיניות שונה לחלוטין בין שני המשרדים ושהממשלה מחזיקה את שניהם יחד.
<דליה לב שדה: זה חשוב, כי גם משרד הרווחה הוא חלק מהממשלה וגם משרד החינוך.
<דליה לב שדה: האידיאולוגיה של מינהל החינוך שונה לחלוטין ממדיניות הטיפול של שירותי הרווחה ואני חושבת שגם בציבור יש קושי להחזיק את שני הדברים האלה.
<דליה לב שדה: אנחנו מצד אחד מותקפים ואתם יודעים את זה כל הזמן, על הוצאת ילדים מהבית.
<דליה לב שדה: זה מהלך שהוביל אותנו, ואני חושבת שזה מהלך חיובי ביותר, שהוביל אותנו לפיתוח של שירותים בקהילה.
<דליה לב שדה: להחזיק ילדים בעצם בתוך המשפחות שלהם, שזה המקום המתאים להתפתחותם.
<דליה לב שדה: ובאמת אני חושבת שהמשרד עבר מהפכה בשנים האחרונות בפיתוח של שירותים בקהילה למשפחות, לילדים.
<דליה לב שדה: הקמנו מערך אדיר של תכניות ואנחנו היום באמת מצליחים יותר לשקם משפחות בקהילה.
<דליה לב שדה: לזה נוספו פשוט תכניות נוספות, שגם אתם הייתם שותפים והובלתם את זה, כל הנושא של התמודדות עם העוני.
<דליה לב שדה: זה בא לחזק את המשפחות בתוך הקהילה - - -
אלי אלאלוף: זה לישיבה הבאה.
<דליה לב שדה: זה בישיבה הבאה, אבל זה קשור גם לדיון הזה, ללא ספק.
אלי אלאלוף: בטח.
<דליה לב שדה: וקשה מאד, גם לנבחרי ציבור להחזיק את ההתנהגות הציבורית שיש להוצאת ילדים מהבית.
<דליה לב שדה: אנחנו, משרד הרווחה, הפנימיות שלנו הן בעצם תכניות טיפוליות.
<דליה לב שדה: אנחנו מוציאים ילדים רק כאשר יש סיכון להתפתחותם בבית והם לא יכולים לגדול במשפחה שלהם, בקהילה שלהם, לפרק זמן בדרך כלל מוגדר, שהוא נבחן כל שנה מחדש ואם אפשר אנחנו מחזירים למשפחה, לקהילה, לבתי הספר שלהם בקהילה, כדי שיחזרו בעצם לחיים הנורמטיביים ככל האפשר.
<דליה לב שדה: זה לא כך במינהל החינוך, שם יש איזו שהיא אידיאולוגיה אחרת, אבל אני מציעה שמשרד החינוך ידבר על התפקיד ועל התפיסה שלהם את מערכת כפרי הנוער והישיבות וכל המערכות הנוספות.
<דליה לב שדה: אז ככה שצריך להבין שאנחנו מלכתחילה מחזיקים בגישות שונות לחלוטין.
<דליה לב שדה: איך זה מסתדר ביחד?
<דליה לב שדה: יש לזה קושי.
<דליה לב שדה: מצד שני, אנחנו כן רואים זליגה של אוכלוסיות רווחה גם למינהל החינוך.
<דליה לב שדה: זה לא צובע את כל מינהל החינוך, אבל הייתי אומרת שיש אולי שוליים שהולכים ומתרחבים, שמחלקות לשירותים חברתיים מפנות ילדים בפרופיל אולי מורכב קצת יותר, גם לפנימיות של מינהל החינוך.
<דליה לב שדה: אז יש להם איך שהוא גם צבע שהוא נמצא על הרצף, הייתי אומרת, בין ילד ונוער לבין מינהל החינוך, אבל הקצוות שונים לחלוטין.
<דליה לב שדה: צריך גם את זה לקחת.
<דליה לב שדה: זאת אומרת הקצה שלנו הוא קצה טיפולי ופוסט אשפוזי.
<דליה לב שדה: זאת אוכלוסייה מורכבת, שגם אנחנו הרבה פעמים מתקשים בפנימיות שלנו להחזיק את הילדים.
<דליה לב שדה: ילדים עם הפרעות התנהגות קשות, ילדים שאפילו המערכת הפסיכיאטרית לא מצליחה להחזיק אותם והיא ישר אומרת – אני לא מצליחה לאזן את הילד, קחו אותו, תטפלו בו אתם במערכות שלכם.
<דליה לב שדה: זה מורכב מאד.
<דליה לב שדה: זה פרופיל משולב גם עם חסות הנוער וגם עם אגף שיקום.
<דליה לב שדה: זה באמת ילדים שצריך מערכת טיפולית מיוחדת שתוכל להתייחס אליהם.
<דליה לב שדה: אז זה הרצף.
<דליה לב שדה: מצד שני יש את הילדים הנורמטיביים לחלוטין, שיכולים - - -
אלי אלאלוף: מה הן הבעיות המרכזיות, דליה, ברשותך.
אלי אלאלוף: מה הבעיות המרכזיות היום במערכות שלכם, שהן חוץ ביתיות.
אלי אלאלוף: ואני כולל בחוץ ביתיות, אתם יודעים, לשמחתנו עבר החוק, שידידי מאיר התחיל יחד עם קארין אלהרר.
אלי אלאלוף: למשל הנושא של האומנה.
אלי אלאלוף: מה היום הבעיות שהייתם רוצים להתמודד בשני התחומים – פנימיות והמסגרות הפנימיתיות.
אלי אלאלוף: כי אני למשל, את יודעת את זה, הייתי מעורב.
אלי אלאלוף: פתאום אני רואה פנימייה מדהימה פיזית שהופכת למחנה צבאי.
<קריאה: בבאר שבע.
אלי אלאלוף: כמובן הנציג של אותה עמותה שעשה את זה לא פה וודאי.
אלי אלאלוף: איך אתם מסבירים דבר כזה?
<דליה לב שדה: תראו, אתה הרי יודע בדיוק מה קרה בפנימייה הספציפית הזאת.
אלי אלאלוף: אני לא מבין איך מסבירים את זה.
אלי אלאלוף: עד אתמול כמעט עשיתי תאונה, כי רציתי לראות אולי יש איזה ילד פתאום, לא שחס וחלילה חיילים זה לא חשוב, אבל למה?
אלי אלאלוף: איך מגיעים למצב כזה?
<דליה לב שדה: טוב, אז הסיפור הוא - - -
אלי אלאלוף: אני שואל רק מבחינת - - -
<דליה לב שדה: זה ממש לא קשור אלינו.
<דליה לב שדה: זו איזו שהיא התנהלות פנימית שנאלצנו להגיע למצב של סגירת הפנימייה.
<דליה לב שדה: יצאנו במכרז ואף אחד לא ניגש למכרז הזה, דרך אגב.
<דליה לב שדה: אני חושבת שאחת הבעיות שלנו זה - - -
עבדאללה אבו מערוף: המכרז לא היה אטרקטיבי?
עבדאללה אבו מערוף: אף אחד לא ניגש?
<דליה לב שדה: אני חושבת שהמכרז דווקא היה אטרקטיבי, אבל העמותה היחידה שניגשה לא עמדה בזה ורצתה פשוט - - -
עבדאללה אבו מערוף: אז למה אף אחד לא ניגש?
<דליה לב שדה: היא נפלה בסופו של דבר בתהליך המכרוז.
<דליה לב שדה: יצאנו פעם נוספת וגם אז - - -
אלי אלאלוף: אני שואל שאלה פשוטה, לא קשורה למכרז ספציפית.
אלי אלאלוף: אין היום צורך במקומות לפנימיות של השירותים של המשרד?
<דליה לב שדה: יש.
<דליה לב שדה: אנחנו יוצאים כל הזמן במכרזים לפנימיות חדשות.
<דליה לב שדה: אני חייבת להגיד שבאמת, כשאנחנו יוצאים ל - - -
אלי אלאלוף: אז אתם יודעים שהם שם לשלוש שנים ואתם עומדים על הפתח שם, שלא עברו שלוש שנים ויום?
<דליה לב שדה: מה זה לא יעברו שלוש שנים ויום?
אלי אלאלוף: כי תפיסת המקום היא לשלוש שנים על ידי הצבא.
<דליה לב שדה: אתה מדבר כל הזמן על פנימייה מסוימת.
אלי אלאלוף: כן, מסוימת.
אלי אלאלוף: אני אומר שאם אני מכיר, אז יכול להיות שיש עוד אחרות.
אלי אלאלוף: זאת 100 מטרים מהבית שלי, אז אין לי ברירה, אני אוהב אותה.
<דליה לב שדה: תראה, המכרזים החדשים שהמשרד מוביל זה חמש שנים פלוס חמש שנים.
<דליה לב שדה: זאת אומרת אנחנו מדברים על 10 שנים היום, שזה כבר איזה שהוא הישג שהתקדמנו מאחת לחמש שנים לעשות מכרזים.
אלי אלאלוף: אז אין היום מחסור?
<דליה לב שדה: אני לא אומרת שאין מחסור.
<דליה לב שדה: אנחנו יוצאים כל הזמן במכרזים.
<דליה לב שדה: מכרזים זה מהלך מורכב.
אלי אלאלוף: ברגע זה אתם יכולים להיות במצב שאתם יכולים להגיד – היינו רוצים עוד 100 הועדות, 100 מקומות, מה?
<דליה לב שדה: אין לנו בעיה של מכסות, גם זה חשוב לציין.
<דליה לב שדה: אין בעיה של מכסות.
<דליה לב שדה: זה לא שם הבעיה.
אלי אלאלוף: כולל השתתפות הרשויות המקומיות?
<דליה לב שדה: הבעיה היא שלפעמים, ואני לא שמעתי על בעיות של רשויות.
<דליה לב שדה: יש נקודתית, יכול להיות פה ושם בעיה.
<דליה לב שדה: אני כן שומעת בעיות על כל הנושא של שכר דירה, של מקומות לילדים - - -
מאיר כהן: אין מקום.
מאיר כהן: יש הועדות, יש גישור, אין מקומות.
<דליה לב שדה: אז זאת הבעיה.
<דליה לב שדה: הבעיה היא - - -
מאיר כהן: למשרד הרווחה אין סעיף, אדוני, סעיף בינוי, כמו משרד החינוך שיכול לבוא ולהגיד – אני בונה כאן כיתה.
מאיר כהן: אני רשמתי לתקציב של שנת 2015, הכנסתי לשם 3 מיליון שקלים להתחיל, שיהיה למשרד הזה בנייה.
אלי אלאלוף: אין תקציבי פיתוח?
מאיר כהן: אין תקציב פיתוח.
מאיר כהן: לצערי הגדול בחרו לא לעשות את זה.
<דליה לב שדה: אנחנו משיתים את כל נושא הפיתוח - - -
אלי אלאלוף: אני רוצה לציין את כניסתו של חבר הכנסת זוהיר בהלול, למרות ההפסד שלנו אתמול בגביע אירופה.
זוהיר בהלול: אתה הראשון שמדבר על היורו.
זוהיר בהלול: זה ההד-ליין ואף אחד לא מתייחס לזה בכלל.
אלי אלאלוף: תשאל אותי, מה אתה שואל סתם?
זוהיר בהלול: אז אני משתתף בצערך שהמהפכה הצרפתית נמוגה.
<קריאה: זה בגלל שיש שם פנימיות כדורגל טובות.
מאיר כהן: גם לילדים בסיכון.
<דליה לב שדה: דבר נוסף שאני יכולה להגיד, זה שיש למסגרות החדשות קושי בטיפול בילדים המורכבים ואנחנו נתקלנו במספר מסגרות שנסגרו במהלך השנים האחרונות, מתוך חוסר יכולת להתמודד עם מורכבות הילדים.
<דליה לב שדה: לצורך כך, דרך אגב, הקמנו עכשיו גם ועדה מיוחדת, שתדון בכל הסוגיות המהותיות של הפנימיות, שהיא משותפת גם לאנשי פנימיות וגם לצוות של המשרד, לחשוב באמת חמש שנים קדימה, 10 שנים קדימה – איך אנחנו רוצים לראות את מערך הפנימיות של משרד הרווחה.
<דליה לב שדה: מה צריך להיות הפרופיל, מה צריך להיות גודל הקבוצות, גודל הפנימיות, מה נכון.
אלי אלאלוף: איך נקראת הוועדה, ברשותך?
<דליה לב שדה: אנחנו קוראים לה ועדת הפנימיות ואנחנו פועלים על פי המודל הלוגי, מה שאנחנו קוראים.
<דליה לב שדה: כאילו, לראות את התוצאות קודם כל ואז לכוון לשם.
<דליה לב שדה: אנחנו קיימנו כבר שלושה דיונים.
<דליה לב שדה: אני מניחה שזה ייקח - - -
מאיר כהן: באיזה קצב?
<דליה לב שדה: אחת לחודש.
<דליה לב שדה: יום שלם וגם עבודה תוך כדי, כמובן.
<דליה לב שדה: אנחנו מעריכים שתוך כשנה נוכל להגיש את ההמלצות שלנו ואת המסקנות שלנו.
<דליה לב שדה: כמובן שיהיו לזה אחר כך גם השלכות ארגוניות ותקציביות, אבל לפחות אנחנו פותחים את כל המערכת הזאת לבחינה מעמיקה מהיסוד, מהתשתית – איך נכון לטפל בילדים האלה, איך נכון שתראינה הפנימיות, איך נכון שייראה כוח האדם.
<דליה לב שדה: איזה סוג של כוח אדם, מי צריך להיות עוד שותף לתוך המהלכים האלה - - -
אלי אלאלוף: כמה זמן נתתם לעצמכם?
<דליה לב שדה: שנה.
<דליה לב שדה: אמרתי, עד שנה.
<דליה לב שדה: אנחנו כבר נפגשנו שלוש פעמים, אז - - -
אלי אלאלוף: זו ועדה המורכבת מעובדי המשרד בלבד?
<דליה לב שדה: הוועדה מורכבת גם מאנשי פנימיות, מנהלים, ראשי צוותים טיפוליים.
<דליה לב שדה: למועצה לילדים בסיכוי יש נציג בתוך המערכת הזאת והמשרד כמובן.
<דליה לב שדה: זה פורום שקבוע ל - - -
אלי אלאלוף: אוקיי, אפשר לגעת בנושא שלה, כי זה רק במשרד הרווחה לדעתי - - - במשרד החינוך זה כפרי נוער, זה שום דבר לא פרטי.
אלי אלאלוף: אבל במשרד הרווחה יש מושג של פנימיות פרטיות.
אלי אלאלוף: מה המדיניות היום של המשרד בתחום זה?
<דליה לב שדה: שוב, המכרזים פתוחים לגופים ציבוריים ולגופים פרטיים לפי חוק חופש העיסוק וגם הפרטיים זכאים לגשת.
<דליה לב שדה: לדוגמא, במגזר הערבי רוב הארגונים שזוכים במכרזים הם ארגונים פרטיים.
<דליה לב שדה: כמעט ואין.
<דליה לב שדה: פשוט לא התפתחו במשך השנים מספיק ארגונים ציבוריים, אז הפרטיים בעיקר זוכים ואני רואה גם איזו שהיא מגמה שאותי הדאיגה, שגם למכרזים הפוסט אשפוזים ניגשים בעיקר ארגונים פרטיים ואני יזמתי אישית פגישות עם כל העמותות הגדולות במדינת ישראל, כדי לעודד אותן להיכנס למכרזים שלנו.
אלי אלאלוף: כי בסך הכל העדיפות שלכם הולכת - - -
<דליה לב שדה: ואף אחד לא הסכים.
<דליה לב שדה: לא משען ולא ויצ"ו.
<דליה לב שדה: ממש.
מאיר כהן: תעלו תעריף.
<דליה לב שדה: בסדר, נעלה תעריף, כי - - -
מאיר כהן: בטח שלא יסכימו.
מאיר כהן: התעריף הוא - - -
<דליה לב שדה: אז למה הגופים הפרטיים מסכימים?
<דליה לב שדה: זה גם כן עניין.
מאיר כהן: זהו, בדיוק.
מאיר כהן: את מנהלת אגף, את שואלת כזו שאלת תם?
<דליה לב שדה: לא, אני לא שואלת שאלת תם.
מאיר כהן: כי ברגע שמפריטים את עצמך לדעת, אז הכל הוא בשיקול של השקל.
מאיר כהן: אז לכן הם ניגשים ומרוויחים כסף ונותנים שירות מצומצם ואלוהים גדול.
מאיר כהן: תראה, עוד פעם, אני חולק על חברתי שעשתה - - -
אלי אלאלוף: היא השדולה הפורטוגזית.
מאיר כהן: שהיא עושה עבודה טובה במשרד, אבל שני דברים רעים קורים שם, שאנחנו הכרנו אותם.
מאיר כהן: האחד, לא צריך להמציא את הגלגל.
מאיר כהן: אני חושב שבפנימיות היום של משרד הרווחה או בחלק מהפנימיות, התפתחו מיומנויות שהן ברמה בינלאומית.
מאיר כהן: תלכו לבית חנה בקריית גת ותראו איך אנשים עובדים.
מאיר כהן: אז אני לא יודע למה אתם מקימים ועדה שתבחן.
מאיר כהן: מה שצריך במשרד הרווחה, במשרד הרווחה יש מיומנויות ואנשים מקצוענים סופר-דופר.
מאיר כהן: צריך שני דברים לעשות, אדוני.
מאיר כהן: האחד, אמרת אותו, ואמרת אותו נדמה לי גם בדו"ח העוני: צריך שלמשרד הרווחה יהיה כסף לבנות.
מאיר כהן: שהממשלה תיקח אחריות על המעונות האלה.
מאיר כהן: שהיא תבנה אותם.
מאיר כהן: ואחרי שהיא תבנה אותם שהיא תתקצב אותה.
מאיר כהן: שתשנה את התעריפים.
מאיר כהן: מיומנויות יש בשפע, אבל ברגע שמדינה שלמה סומכת על עמותה כזו או אחרת או בן אדם פרטי כזה או אחר, שייגש למרכז על פי הרווח שלו וההפסד, אז ככה נראים פני הדברים.
מאיר כהן: הדבר שני, נכון שאנחנו פעלנו במדיניות, גם אני ואני משער שגם אלה שהיו לפני ואלה שיבואו אחרי, שלא היה ילד שהיה צריך לפנות אותו לפנימייה ואמרנו לראש הרשות בגלל שאתה עני אל תעשה את זה.
מאיר כהן: אבל אנחנו כל הזמן יצרנו מצב שראשי הרשויות העניים פשטו יד והם היו נכנסים אלי למשרד ופושטים יד.
מאיר כהן: אומרים לי מאיר, תשמע, אין לנו כסף, אבל אולי תעשה לנו טובה, תגרד לנו מפה ומשם.
מאיר כהן: אין מדיניות מאד ברורה שבאה ואומרת לראשי רשויות חלשות, שיש להם ילדים בסיכון, שצריכים לפנות אותם לפנימיות אזוריות או בתוך היישוב, מה המדיניות.
מאיר כהן: התחלנו לבנות את זה.
מאיר כהן: אני מציע לכם, לא צריך להמציא את הגלגל מחדש.
מאיר כהן: תיקחו את הפרוטוקולים של אותן ישיבות, יש בהם דברים מאד ברורים ולהמשיך אותם.
מאיר כהן: חבל עוד פעם להתעסק עם ועדה.
מאיר כהן: יש אצלכם במשרד מיומנויות שהן, אני חוזר, מהטובות שיש בעולם.
מאיר כהן: אני זוכר את הסיורים שלי, אני זוכר את הסיור בבית חנה.
מאיר כהן: אני זוכר שנדה
מאיר כהן: מתי לראות מה עושים עם ילדים, כולל עם ילדים שאת תיארת.
מאיר כהן: אז חבל להמציא את הגלגל מחדש.
מאיר כהן: צריך לתקצב סעיף בינוי ולתקצב רשויות שיעשו מיפוי.
מאיר כהן: יש 35% מהילדים, אדוני, במגזר הערבי, שמסומנים כילדים בסיכון.
מאיר כהן: אגב, זה בניגוד ל-15 אחוז במגזר היהודי.
זוהיר בהלול: בסיכון גבוה.
מאיר כהן: בסיכון.
מאיר כהן: עכשיו, בכדי שאנחנו נדע כמה בסיכון גבוה, אני במשך שנה ושמונה חודשים אמרתי למנהלי המחלקות במגזרים ולמי שאחראי עליהם, תעשו סוף סוף מיפוי אמיתי של כמה בסיכון.
מאיר כהן: תצבעו אותם בצבעים שנוכל באמת לעשות הערכה וזה לא קרה.
מאיר כהן: עכשיו חסר.
מאיר כהן: חסרות מסגרות, כי ממשלת ישראל לא מתקצבת בנייה של מסגרות כאלה.
מאיר כהן: לא באה לפנימייה ואומרת אנחנו רוצים לפנות אצלכם פנימיית יום.
מאיר כהן: וגם בפנימיות שאתה מטייל, אתה מוצא שהמפעיל לקח איזה מחסן והכשיר אותו להיות איזו פנימיית יום ולקח איזה מחסן בגדים, עם גג אסבסט והכשיר אותו.
מאיר כהן: אלה דברים נוראיים שאפשר לתקן אותם ואני חייב להגיד לך שהדיון הזה הוא הרבה יותר חשוב מהרבה מאד הצעות חוק שמגיעות לכאן.
מאיר כהן: כל הכבוד לך שבלחץ הגדול הזה אתה עושה פסק זמן ועושה את הדיון החשוב הזה.
מאיר כהן: תודה לך.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה לומר בהשלמה, יש 67 פנימיות יום בנויות, כאלה עצמאיות בשטח, לפי הנתונים של המגזר.
<דליה לב שדה: יש לנו 16 פנימיות יום.
מאיר כהן: מתוכן 6.
<דליה לב שדה: 16 פנימיות יום יש בכלל בארץ.
עבדאללה אבו מערוף: מתוכן 6 במגזר.
אלי אלאלוף: 16, את צודקת.
אלי אלאלוף: מתוכן 6 במגזר הערבי.
אלי אלאלוף: האם זו לא מסגרת, מבחינת עלות, שיש מקום להגדיל את פנימיות היום?
<דליה לב שדה: אנחנו נשמח להגדיל את מערך פנימיות היום.
אלי אלאלוף: אז יש לי הצעה, באמת אני אומר.
<דליה לב שדה: אבל פנימיות היום יושבות - - -
אלי אלאלוף: אולי נדבר עם מנכ"ל המשרד, שאני מאד מעריך ומכבד.
אלי אלאלוף: אני מציע שתעשו את זה.
אלי אלאלוף: תתמודדו.
אלי אלאלוף: תגידו כמה - - -
<דליה לב שדה: אני רק אציין - - -
מאיר כהן: זה פנימיות עם לינה.
<דליה לב שדה: את הסוגיה, שתוכלו לעזור בצורה מדויקת, כי זה עדיין יושבת על מכסות של השמה חוץ ביתית.
אלי אלאלוף: אני יודע את כל הבעיות.
אלי אלאלוף: אני בטוח שגם מה שאני לא יודע - - -
<דליה לב שדה: אז זה חשוב לי לציין וזה נחשב כשירות קהילתי.
אלי אלאלוף: אני אומר היום, פנימייה מלאה, כולל לינה, זה יותר יקר מפנימיית יום.
אלי אלאלוף: החיסכון שאפשר לעשות בזה, שפנימיות יום, שנותנות תשובות לילד, זה לא שירות זול.
אלי אלאלוף: זה שירות מצוין אפילו לילד ולהתמודדות של ההורים שלא רוצים לראות, ובצדק, שהילדים שלהם עוזבים את הבית.
אלי אלאלוף: זה חיסכון בסך הכל למערכת, כי לפעמים בגלל שאין פנימיות יום שולחים לפנימייה מלאה.
מאיר כהן: אדוני, המשרד עושה את זה.
מאיר כהן: המשרד מעודד הסבות של רשויות.
מאיר כהן: באים לרשויות ואומרים – אתה יכול להסב את ההועדות האלה, את הכסף, לפעילות קהילתית, לבנות מסגרות קהילתיות ותוכל להשתמש.
מאיר כהן: עדיין, נדמה לי שזה 30% בשנה האחרונה?
<דליה לב שדה: 40.
<דליה לב שדה: למגזר הערבי העלינו ל-40.
מאיר כהן: יפה מאד.
<דליה לב שדה: אבל זה משהו אחר.