GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלי פלוסקוב: אני רוצה לקבל תמונה קצת יותר מלאה, אחרי כל מה שאתם ראיתם, נציגי ערוץ 10, אם אפשר את השם לפרוטוקול, כדי שנדע.
<ישראל חתן: שמי ישראל חתן, אני מערוץ 10 מהתוכנית 'הכל כלול' ובאמת, בהמשך ישיר לכל הדברים של חבר הכנסת כהן, זה בדיוק כפי שהוא תיאר.
<ישראל חתן: לפני כחודשיים הלכנו וראיינו מאבטח, בחור בשם ציון, אדם מבוגר בן 60.
<ישראל חתן: הגענו לגן הילדים שבו הוא מאבטח בקריית אונו וראינו תת תנאים, אין דרך אחרת לתאר את זה.
<ישראל חתן: היה יום מאוד מאוד חם, יש לו 'בוטקה' קטן, לא רק שאין שם מזגן, אין שם אפילו מאוורר.
יגאל גואטה: כשב'
יגאל גואטה: בוטקה' עוד יותר חם מאשר בחוץ.
יגאל גואטה: ובחורף, עוד יותר קר מאשר בחוץ.
<ישראל חתן: דיברנו עם נציגת ועד ההורים, אותה גברת שהעלתה את הנושא למודעות שלנו, שאמרה שהוא שומר שם על אשכול גנים שבהם 180 ילדים.
<ישראל חתן: זה היה ממש לא להאמין.
<ישראל חתן: מה שלדעתי חמור עוד יותר, זה ההתנערות של כל הגורמים הקשורים לזה.
<ישראל חתן: אנחנו כמובן לא ויתרנו ופנינו ישירות לחברת האבטחה.
<ישראל חתן: חברת האבטחה אומרת, 'אנחנו בסך-הכל מספקים את העובד.
<ישראל חתן: התנאים שלו – זה עניין של העירייה, זה עניין של גן הילדים, זה לא קשור אלינו'.
<ישראל חתן: 'הקטנת ראש' הכי בעייתית שיכולה להיות.
<ישראל חתן: המשכנו הלאה והגענו לעירייה.
<ישראל חתן: בעירייה, במחלקת האבטחה, נאמר לנו 'אנחנו עובדים לפי הנחיות חטיבת האבטחה של משטרת ישראל, לא סוטים ימינה ולא שמאלה.
<ישראל חתן: אם לא הכריחו אותנו לשים מזגן – לא נשים מזגן'.
<ישראל חתן: אחר-כך דיברתי עם עוד גורמים שחלקם אמרו לנו שקיימת מעין הסכמה שבשתיקה לא לשים מזגנים.
<ישראל חתן: ומדוע?
<ישראל חתן: כי אז השומרים ישבו כל היום בתוך ה'בוטקה' ולא יאבטחו את הילדים.
<ישראל חתן: ועוד הוסיפו שאחת לכמה זמן, אחת לשעה, השומר יכול לעשות סיבוב, להגיע אולי לחדר המורים או מקום ממוזג, להתרענן כמה דקות, ולחזור.
<ישראל חתן: כאילו הם לא יודעים איך עובד גוף האדם, שכביכול חמש דקות של מזגן ישפיעו על 55 דקות של עמידה בשמש הקופחת, זה היה פשוט לא להאמין.
<ישראל חתן: אני עצמי דיברתי עם אותו מאבטח והוא אמר, "אני נמצא פה, אני כמו בשר על המנגל, זה לא להאמין, איך רוצים שאני אתפקד ככה, ואני שומר על כל-כך הרבה ילדים, זה אשכול של חמישה גנים".
<ישראל חתן: אנחנו כמובן המשכנו הלאה עם הבירורים, פנינו לעוד ועוד גורמים.
<ישראל חתן: הייתי בקשר גם עם גורמים במשטרה על-מנת לנסות להבין מה ההנחיות.
<ישראל חתן: אולי התקנת מזגן לא נרשמה כחובה, אבל אולי יש גם איזה סוג הנחיה שלא לתת לשומרים תנאים טובים מדי, כדי שלא כביכול ישבו בתוך ה'בוטקה' ולא יעשו את עבודתם כראוי.
יגאל גואטה: למה לא נוציא גם את כל המאבטחים שנמצאים בביטוח לאומי ובמשרדים ובבנקים, נוציא אותם החוצה, כי בפנים עם המזגן, זה לא טוב, הם יירדמו.
<ישראל חתן: המצב הזה לא יכול להימשך ובדיוק לשם כך פנינו גם לחבר הכנסת כהן ולעוד גורמים, כדי שבאמת יימצא פיתרון למצב הזה.
<ישראל חתן: אנחנו כבר בעיצומו של הקיץ, לא צריך לתאר כאן לאנשים מה מידת החום בחוץ, המצב בלתי אפשרי ואנחנו מקווים שנפתור את זה ממש בהקדם האפשרי.
טלי פלוסקוב: אתם ראיתם מקרה בודד, אבל אני מאמינה שיש המון כאלה בארץ.
יגאל גואטה: אין ספק.
טלי פלוסקוב: סדר הדיבור יהיה חבר כנסת, אורח, לסירוגין.
טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יגאל גואטה, תרצה כמובן להתייחס, בבקשה.
יגאל גואטה: כן, תודה רבה.
יגאל גואטה: אני מברך את ידידי אלי כהן על העלאת הנושא ואת יושבת הראש ואת התוכנית 'הכל כלול' שהעלו את הנושא הזה לשיח הציבורי.
יגאל גואטה: אבל זה באמת זוועת עולמים, זה ממש צער בעלי חיים, לקחת בן-אדם, לשים אותו בכלוב שבאמת בקיץ הרבה יותר חם מאשר בחוץ ובחורף הרבה יותר קר מבחוץ, וזה פשוט, זה לא ייתכן שהבן-אדם הזה יתעסק בלהגן על ילדינו.
יגאל גואטה: הרי אנחנו בסך הכל, שולחים את ילדינו למקום הזה, מצפים שהמאבטח הזה ישמור עליהם והוא כל היום מתעסק בלשמור על עצמו, במקום לשמור עליהם.
יגאל גואטה: אין שום מציאות שאפשר לשבת ב'בוטקה' הזה.
יגאל גואטה: ה'בוטקה' הזה, על-פי רוב, עשוי מפיברגלס, כמו ביתנים כאלה של מפעל הפיס, שהחום שם הוא פשוט איום ונורא והקור שם הוא איום ונורא.
יגאל גואטה: מעבר לכך, רוב אוכלוסיית המאבטחים האלה היא אנשים מבוגרים.
יגאל גואטה: זה לא חבר'ה צעירים שבאים עכשיו להשתזף, מדובר באנשים מבוגרים שגם כך קשה להם והשכר שלהם גרוע ביותר ובאיזה שהוא מקום אנחנו מרמים את עצמנו, אנחנו אומרים, שמנו מאבטח, אבל במציאות המאבטח לא מסוגל, בתנאים הלאה, לקיים את תפקידו ובוודאי שלא לשמור על ילדינו כראוי.
טלי פלוסקוב: כל מילה שאתם אומרים, ה'פיוזים' רק עולים, איך זה ייתכן, במדינה שלנו.
טלי פלוסקוב: אדוני, שם ותפקיד, לפרוטוקול.
<פיני שיף: פיני שיף, מנכ"ל ארגון חברות האבטחה בישראל.
<פיני שיף: קודם כל, חבר הכנסת כהן, תודה רבה על היוזמה המבורכת וחברי הכנסת האחרים, אני מבקש להסביר כמה היבטים סביב העניין הזה של הצבת עמדה שתשמש את אנשי האבטחה ואני מבקש טיפה להרחיב את היריעה, לא רק על מאבטחי מוסדות החינוך.
<פיני שיף: אני בהחלט חושב שהדאגה להם צריכה להיות כזו כפי שנשמעה כאן, אבל במדינת ישראל פועלים כ- 70,000 מאבטחים, במאות מקומות עבודה במגזר הפרטי ובמגזר הציבורי.
<פיני שיף: לכן אני מציע שאנחנו נדבר בספקטרום הרבה יותר רחב ולא רק על מוסדות החינוך.
<פיני שיף: ראו, ישנם מקומות שירות שבהחלט ניתן לאיש האבטחה לשבת בעמדה.
<פיני שיף: הסיפורים שאני שומע מהעיריות השונות וממקומות העבודה, שאם המאבטח ישב בעמדה הוא לא יבצע את תפקידו, זה סיפורי בדים.
<פיני שיף: ישנם תפקידים שבהחלט, לא יושבים בעמדה.
<פיני שיף: אם ניקח את תחנות הכוח של חברת החשמל, אז ישנם סיורים והעבודה המבצעית של איש האבטחה, מחייבת אותו להיות מחוץ למבנה כלשהו.
<פיני שיף: אז ברור שאנחנו, כאשר העבודה המבצעית שמוגדרת על-ידי משטרת ישראל, לא מאפשרת ישיבה במקום מוגן ומוצל, אז איש האבטחה לא יהיה שם.
<פיני שיף: אבל באותם מקומות שסוג העבודה מאפשר לו להיות בעמדה ממוזגת ומוצלת, צריך להציב עמדה, נקודה.
<פיני שיף: אין על כך שום ויכוח.
<פיני שיף: אגב, מוסדות החינוך הם דוגמה נהדרת, הם דוגמה טובה.
<פיני שיף: דוגמה שמבהירה ביתר שאת מה ניתן לעשות.
<פיני שיף: בפתח של כל בית-ספר יש שער, השער הזה נפתח בבוקר לאחר סריקה ולאחר מכן, אותו איש אבטחה עומד בפתח השער ומוודא שכל מי שנכנס לבית-הספר זה תלמידים, מורים, הורים, אנשי אחזקה, נקודה.
<פיני שיף: ברגע שנגמרת התנועה, הוא סוגר את שער בית-הספר, נועל אותו ויכול להתיישב בעמדה ללא שום ויכוח וכל סיפור שאם הוא ישב בעמדה הוא לא יבצע את תפקידו – אני חוזר על המשפט הזה, זה פשוט תירוץ על-מנת לא לעשות.
<פיני שיף: יש היום סוגים שונים ויפים מאוד של עמדות, הן לא מכערות את הנוף האורבני כמעט בשום מקום שמקבל שירותי אבטחה.
<פיני שיף: מזגן של חצי כוח עולה היום, אינני יודע כמה, 400 שקל.
<פיני שיף: בכל מקום ניתן לבצע חיבור חשמל וחיבור מים.
טלי פלוסקוב: אז למה אתה לא עושה את זה?
<פיני שיף: עוד רגע.
יגאל גואטה: דרך אגב, רק לציין עוד דבר.
יגאל גואטה: בלא מעט מקרים, הביתן עצמו שבור ורצוץ.
יגאל גואטה: גם אם תשימו מזגן, הוא לא יהיה אפקטיבי, בכל מיני מבנים מאולתרים.
טלי פלוסקוב: אני התפרצתי פשוט כי היית בדיוק בנושא.
<פיני שיף: לא לא, שאלתה של גברתי היא נכונה ואני מבקש לענות עליה.
<פיני שיף: עכשיו נשאלת השאלה ועל זה ניטש הוויכוח – מי צריך להציב את העמדה.
<פיני שיף: האם הרשות המקומית, האם הנהלת בית הספר?
<פיני שיף: האם כל אחד מהמוסדות וממאות ואלפי הגופים שבהם מתבצעת האבטחה, שבהם ניתני שירותי אבטחה על-ידי חברות האבטחה?
<פיני שיף: תראו, הצבת מבנה מחייבת היתרים, כך מחייב החוק.
<פיני שיף: אי-אפשר לבוא ולשים מבנה בכל מקום, ככה סתם.
יוליה מלינובסקי: לא, סליחה, סליחה, לא כל-כך.
יוליה מלינובסקי: אם אתה מדבר על מבנה קבע – אתה צריך היתר.
יוליה מלינובסקי: אבל אם אתה מדבר על מבנה זמני, שניתן לפירוק – לא צריך היתר.
יגאל גואטה: דרך אגב, גם אם הוא לא ניתן לפירוק, והוא נייד, מספיק לשים לו שני גלגלים, זה כבר לא צריך היתר.
<פיני שיף: אין לי ויכוח על מה שגברתי אומרת, זה בסדר גמור.
יוליה מלינובסקי: אנחנו 'היינו בסרט הזה'.
אלי כהן: היו מבנים, פשוט לא היה מזגן.
יוליה מלינובסקי: וחבל שאתה לא יודע כמה עולה מזגן.
יוליה מלינובסקי: אתה עכשיו אמרת, כמה?
יוליה מלינובסקי: אתה חברת שמירה.
<פיני שיף: אני לא חברת שמירה, לא.
<פיני שיף: גברתי, את כועסת עלי?
<פיני שיף: אני רק מנסה להסביר.
יוליה מלינובסקי: כן, אני מאוד כועסת.
יוליה מלינובסקי: כי אתה עכשיו אמרת, אני מצטערת, טלי, כמה עולה מזגן חצי כוח?
יוליה מלינובסקי: אינני יודע, 400 שקל.
יוליה מלינובסקי: אתה צריך לדעת, כי אתה מעסיק הרבה מאבטחים.
טלי פלוסקוב: אגב, הוא לא עולה 400 שקל, אין מזגן היום ב- 400.
יוליה מלינובסקי: אתה מעסיק מאבטחים, אתה צריך לדעת דברים כאלה, אתה צריך לדאוג לזה.
יוליה מלינובסקי: ברשותך, היושבת-ראש, אחר-כך אני ארצה להוסיף.
טלי פלוסקוב: אני אתן לך זכות דיבור.
<פיני שיף: אני מתנצל שאינני מכיר מחירי מזגנים.
<פיני שיף: זה נושא הדיון?
<פיני שיף: זה לא נושא הדיון, מחירי המזגנים.
טלי פלוסקוב: אבל היית במקום שהצבת ה'בוטקה', צריך רישיון.
<פיני שיף: הצבת העמדה.
<פיני שיף: עכשיו, תראו, אני חוזר רגע למוסדות החינוך משום שקל מאוד לדבר על העניין הזה.
<פיני שיף: מי אחראי , משרד החינוך?
<פיני שיף: הרשות המקומית?
<פיני שיף: מרכז השלטון המקומי?
<פיני שיף: החברה למשק וכלכלה?
<פיני שיף: מקום העבודה?
<פיני שיף: חברת האבטחה?
<פיני שיף: אין שום דבר, שום תקנה, שום חוק שמטילה על מי מהגורמים, את האחריות להצבת העמדה.
<פיני שיף: בדרך-כלל, ברוב המקומות, לחברת האבטחה אין זכות לבוא ולשים עמדה.
<פיני שיף: היא לא יכולה.
<פיני שיף: העמדה נמצאת בחצרו של מזמין השירות ולכן מזמין השירות צריך לדאוג לעמדה, למיקומה.
טלי פלוסקוב: האם דרשת?
טלי פלוסקוב: האם אתם דרשתם מאותם מוסדות, לצורך העניין, או מהעיריות?
<פיני שיף: גברתי, הדרישה הזו כבר מתגלגלת, להערכתי חמש שנים.
<פיני שיף: אני מנהל תכתובות עם מקומות העבודה את פרק הזמן שציינתי.
<פיני שיף: התגובות הן, פעם אחת התעלמות, פעם שנייה, סליחה, אל תבלבלו לנו את המוח.
<פיני שיף: פעם שלישית, מנכ"ל של עירייה מאוד מכובדת בישראל, ענה לי, אולי אתה רוצה שאני אקנה לו גם מכונית ספורט?
<פיני שיף: זאת אומרת הלגלוג לבקשות האלה - - -
טלי פלוסקוב: זלזול כזה באנשים.
<פיני שיף: חברי הכנסת אמרו את הדברים, אין מה להוסיף על זה.
<פיני שיף: אנחנו באקלים מאוד בעייתי.
<פיני שיף: בקיץ ממוצע של 38 מעלות, לא ניתן לעשות עבודה מבצעית בתנאי חום, לחות ואותו דבר בחורף, בגשם.
<פיני שיף: אי-אפשר.
<פיני שיף: איזה איש אבטחה יוכל לבצע את עבודתו.
טלי פלוסקוב: כולנו הסכמנו על זה.
טלי פלוסקוב: איך אנחנו פותרים את הבעיה?
<פיני שיף: לכן אני מציע ואני שמח פעם שלישית על היוזמה לדיון, מהשולחן הזה צריכה לצאת היום, לא יודע איך לכנות זאת, חוקה, חוק, חקיקה, אינני יודע, שמחייבת את כל מקומות העבודה בישראל, שבהם זה ניתן, בין אם זה על-פי העבודה המבצעית בין אם על-פי המקום עצמו.
<פיני שיף: לדוגמה, אם לבית מלון, המאבטחים עומדים בפתח בית המלון ומעל למלון ישנו גג מאוד מאוד רחב וגדול, אז אין צורך בעמדה.
<פיני שיף: לא בכל מקום צריך.
<פיני שיף: אבל באותם מקומות שהעבודה המבצעית מאפשרת וניתן, צריך לחייב את מזמין השירות שבחצרו ניתנים שירותי האבטחה, להציב עמדה.
<פיני שיף: אני סיימתי.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד שהוועדה לא יכולה להוציא חוק, הוועדה יכולה להוציא קריאה, לצורך העניין.
<פיני שיף: קריאה, אוקיי.
טלי פלוסקוב: או חקיקה, זו באמת עבודה של חברי כנסת.
<פיני שיף: כל מה שיוחלט פה היום, ישמש מנוף על-מנת לבוא למקומות העבודה.
טלי פלוסקוב: עוד מעט נשמע גם את נציגי משרד החינוך וגם נציגים של מרכז השלטון המקומי, נשמע את כולם ובסוף נגיע למשהו שנראה איך אנחנו פותרים את הבעיה.
אלי כהן: בגלל דיון מקביל אחר שיש, אני נאלץ לצאת.
אלי כהן: אני באמת רוצה להודות לך על היוזמה ואני בטוח שאחרי שתוציאי מכתב קריאה לגורמים הרלוונטיים, אם זה יסתייע – טוב, ואם לא, נצטרך לפעול בתחום החקיקה.
אלי כהן: תודה, גברתי, מעריך מאוד.
טלי פלוסקוב: גם לך, תודה רבה.
טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.
יוליה מלינובסקי: קודם כל, אני לא רואה פה נציגים של ההסתדרות.
<עדי קוסטה דואק: אנחנו פה.
<שלמה פלור: אני פה.
יוליה מלינובסקי: אתם כהסתדרות, שמקבלים כל חודש דמי חבר מהמאבטחים והשומרים, מן הראוי, הייתם צריכים להעלות את הנושא הזה לסדר היום.
יוליה מלינובסקי: כי עבור כך אנשים הולכים להסתדרות ועל זה אנשים מתאחדים בהסתדרות.
יוליה מלינובסקי: זו חובת
יוליה מלינובסקי: כם, לדאוג לתנאי עבודה הולמים של המאבטחים, המנקים, המנקות, המהנדסים וכל מי שהוא חבר הסתדרות וחבל שאתם מתעסקים רק עם הנמלים ועם חברת החשמל ולא רואים את הבן-אדם הקטן, באמת הקטן.
יוליה מלינובסקי: עכשיו ככה, חלק מבעיות ההעסקה ותנאי העבודה של השומרים, ובמקרה היום אנחנו מדברים פה על השומרים, זה שהעיריות מוציאות מכרזים, או חברת משק וכלכלה, יש פה מישהו מהחברה למשק וכלכלה?
יוליה מלינובסקי: אין פה, אוקיי, כי זה החוק במדינת ישראל, ההצעה הכי זולה היא שתזכה במכרז.
יוליה מלינובסקי: וכמובן, איך אתה עושה הצעה הכי זולה?
יוליה מלינובסקי: אתה מקצץ.
יוליה מלינובסקי: אז תנאי השכר עכשיו מעוגנים בחוק ולראש הרשות יש אחריות פלילית ובנושא זה יש בדיקה, אז במה אתה מקצץ?
יוליה מלינובסקי: בתנאים נלווים, כי החברה גם צריכה להרוויח משהו.
יוליה מלינובסקי: אז מה בא קודם?
יוליה מלינובסקי: הביצה או התרנגולת?
יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, כל עוד שיטת המכרזים היא כזו שההצעה הזולה ביניהם והדבר היחיד שהיום זה נושא שכר שהוא כביכול מוגן, זה מה שיקרה.
טלי פלוסקוב: או בתוך המכרזים, הצבת תנאים ראויים.
יוליה מלינובסקי: אם אנחנו נגיע למצב שבתוך המכרז עצמו, זה יהיה כלל ברזל שהמכרז צריך לכלול תנאי שכר מינימאליים ועל-פי חוק ותנאי עבודה, א', ב', ג', מינימאליים, רק כך החברות ייתנו את השירות.
יוליה מלינובסקי: כי היום בורחים מזה.
טלי פלוסקוב: אף אחד לא חייב אותם, כפי שהבנתי.
יוליה מלינובסקי: בכל-זאת, אנחנו מדברים פה על החברה הכלכלית.
יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, חברות שמירה עובדות, מרוויחות כסף, משלמות שכר, נכון?
יוליה מלינובסקי: הם לא ייתנו משהו שזה מעבר ליכולת שלהם.
טלי פלוסקוב: את מתכוונת חברה במטרת רווח, נקרא לזה כך.
יוליה מלינובסקי: זה ברור.
יוליה מלינובסקי: זה חברות עסקיות, הן צריכות להרוויח והן מרוויחות.
יוליה מלינובסקי: הן לא מרוויחות המון, דרך אגב, אם אני לא טועה.
<פיני שיף: נכון.
יוליה מלינובסקי: אבל ברגע שיש לך מכרז שההצעה הכי זולה היא בעצם זו שזוכה ותנאי העבודה, קרי, המבנה, המזגן, שמשייה, בכלל לא שם - - -
טלי פלוסקוב: לא מעניין את אף אחד.
יוליה מלינובסקי: אז אין לזה עלויות ואף אחד לא מכניס את זה.
יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, הבעיה כאן היא מערכתית, היא מובנית.
יוליה מלינובסקי: ואז כנראה כאן ההסתדרות היא שצריכה להיכנס לעניינים.
יוליה מלינובסקי: כי עד שלא ישנו את התנאים הבסיסיים בתוך המכרזים למתן שירותי שמירה, הדבר הזה לא ייפסק.
יוליה מלינובסקי: אפרופו, אני קיבלתי פניית ציבור נוספת מבית חולים בבאר-שבע, אותו סיפור בדיוק.
יוליה מלינובסקי: אז הבעיה היא לא רק במוסדות חינוך, היא בכלל בכל המוסדות הציבוריים, שבעצם המוסד הציבורי כשהוא מוציא מכרז, הוא רוצה לקבל את ההצעה הכי זולה, וההצעה הכי זולה בדרך-כלל כרוכה בפגישה במשהו.
יוליה מלינובסקי: אין זול בחינם, זול בא על-סמך משהו.
יוליה מלינובסקי: על כן, מה שאני פה מבקשת מיושבת ראש הוועדה, ראשית כל אני מבקשת מההסתדרות להרים את הכפפה, כי זה באחריותכם, עבור זה אנשים משלמים לכם כסף.
יוליה מלינובסקי: אתם צריכים לחשוב על ההסכמים הקיבוציים שלכם.
יוליה מלינובסקי: ברגע שזה יהיה חלק מהסכם קיבוצי, לרשויות לא תהיה ברירה וזה יוכנס לתוך המכרזים.
יוליה מלינובסקי: ביצה ותרנגולת, מישהו צריך להתחיל ראשון.
יוליה מלינובסקי: אני מציעה לך לבדוק עלויות.
טלי פלוסקוב: מה הצעד הבא שאת מציעה?
יוליה מלינובסקי: קודם כל, הדבר הזה: אם חברות השמירה ואתה יושב-ראש ההתאחדות, יבואו בקריאה למשכ"ל, לרשויות מקומיות, לשלטון המקומי, לבתי-החולים, ובאופן מרוכז תכניסו את זה לתנאי המכרז שלכם, כי בלי זה אנחנו לא מוכנים וזה עולה כך וכך, כדבר בסיסי, יחד עם עלויות השכר, כי זה משהו בסיסי.
יוליה מלינובסקי: כלומר, עלויות שכר, מה שנקרא עלויות התארגנות והרווח, כל אחד כבר יחליט לעצמו, אבל שזה יהיה דבר בסיסי, אני מאמינה שזה יקרה.
טלי פלוסקוב: אם הוא ישים את הדרישות האלה, הוא פשוט לא יזכה במכרז.
יוליה מלינובסקי: לא לא, אני פונה עכשיו אליו כמנכ"ל הארגון.
<פיני שיף: חברת הכנסת צודקת.
<פיני שיף: אני רוצה להסביר למה היא ציינה את משכ"ל.
<פיני שיף: משכ"ל זה החברה למשק וכלכלה.
<פיני שיף: החברה למשק וכלכלה, מטעם מרכז השלטון המקומי, שולטת, שולטת על מכרזי אבטחת מוסדות החינוך בכל רחבי מדינת ישראל.
<חנן פרץ: לא נכון, בתל-אביב זה לא כך.
<פיני שיף: חוץ מתל-אביב, אני יודע, אני יודע.
טלי פלוסקוב: כל רשות רשאית לבחור לעצמה את המכרז שלה.
טלי פלוסקוב: זה ברור, זה ברור.
<פיני שיף: למשכ"ל יש שליטה.
<פיני שיף: היא גם קובעת את תנאי המכרז.
טלי פלוסקוב: אגב, אני רוצה להגיד לך, אני הייתי ראש רשות.
טלי פלוסקוב: היתה לי זכות לבחור לעבוד עם משכ"ל או עם חברה.
<פיני שיף: מאה אחוז.
טלי פלוסקוב: אם היית בא אלי עם תנאים יותר טובים מאלו שאני מקבלת ממשכ"ל, למה בכלל שאני אתעסק עם משכ"ל?
<פיני שיף: צודקת במאה אחוז.
טלי פלוסקוב: אבל אתה לא נתת לי תנאים כאלה.
יגאל גואטה: יש פעמים שאת לא יכולה.
יגאל גואטה: את חייבת לעבוד עם משכ"ל.
<פיני שיף: אבל לרשויות המקומיות במדינת ישראל נוח לעבוד עם משכ"ל.
<פיני שיף: הסיבות ידועות, אגב.
יוליה מלינובסקי: זה אף פעם לא יבוא מתוך הרשויות, כי הן היום יושבים על תורת המכרזים שהכי זול.
יוליה מלינובסקי: אם זה יבוא מתוך ההסתדרות, בהסכם קיבוצי, ומהתאחדות חברות השמירה, שכל חברות השמירה בכל המכרזים שהן ניגשות, ביחד, יחד עם עלויות שכר, יכניסו סעיף עלויות של מה שנקרא ההצטיידות, אז לרשויות פשוט לא תהיה ברירה אחרת.
יוליה מלינובסקי: כי אם כולם יעשו את זה, זה מה שיקרה.
יוליה מלינובסקי: זו עבודה משותפת שלכם.
יוליה מלינובסקי: כי פה בחקיקה, זה מאוד בעייתי, כי יש הרבה גורמים שאחראים על זה ואז אם יוכנס לחקיקה ב- א', אז יהיה ב' שלא יעשה את זה.
יוליה מלינובסקי: כך אני חושבת.
יגאל גואטה: מה שבטוח זה שאי-אפשר לחייב את הגוף שנותן שירותי אבטחה, לשאת בהוצאות המבנה הזה.
יגאל גואטה: לא במבנה ולא במזגן.
יגאל גואטה: הוא נותן שירותי אבטחה.
יגאל גואטה: אז זה משרד החינוך או הרשות המקומית או המוסד עצמו, או אני לא יודע מי.
<פיני שיף: צודק במאה אחוז.
יגאל גואטה: בוודאי שתגיד שאני צודק.
יגאל גואטה: אבל אני באמת חושב שאין מקום לכך.
יגאל גואטה: הבן-אדם אומר, אני נותן שירותי אבטחה, מה עוד אתם רוצים?
טלי פלוסקוב: אני רוצה גם לשמוע תשובות.
טלי פלוסקוב: יש לנו פה אנשים מעניינים.
טלי פלוסקוב: הצטרפו אלינו שני חברי כנסת, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף וחבר הכנסת דב חנין.
טלי פלוסקוב: עוד מישהו מהאורחים מבקש זכות דיבור?
טלי פלוסקוב: לפני שאתם משיבים, אתם כבר בצד המשיב.
טלי פלוסקוב: שלמה פלור מההסתדרות, בבקשה.
<שלמה פלור: קודם כל, אני שמח על הדיון הזה, דיון חשוב.
<שלמה פלור: אנחנו רואים את זה ביום יום.
<שלמה פלור: הגברת, חברת הכנסת, אמרה שאנחנו לא פועלים חוץ מהנמלים, אני רוצה להגיד לך, את לא מכירה את ההסכמים שאנחנו עשינו במגזר השמירה והניקיון, הסכמים מצוינים, קרן השתלמות בתנאים מאוד טובים, אז לפסול את מה שאנחנו עושים, זה לא יאה.
יוליה מלינובסקי: כנראה על זה לא חשבתם.
<שלמה פלור: יכול להיות, יכול להיות.
<שלמה פלור: דבר אחד.
<שלמה פלור: דבר שני, אני רוצה להגיד לך שאני, אישית, טיפלתי בנושא הזה של סורוקה, שהזכרת.
<שלמה פלור: אני שלחתי לשם את מנהל החברה ש.ב.
<שלמה פלור: ודיברנו עם קצין הביטחון של קופת חולים וכולם היו שם, הדבר הזה סודר.
יוליה מלינובסקי: זה סודר כי אני מתכוונת להעלות את זה לוועדה לפניות הציבור.
יוליה מלינובסקי: אתמול קיבלתי על זה מכתב.
<שלמה פלור: נכון שיש הרבה בעיות בשטח.
<שלמה פלור: אני רוצה להגיד לכם דבר נוסף שידידי פיני העלה את זה פה, לדוגמה, במעברים באילת, רבין וטאבה שם, עובדים פנו אלי.
<שלמה פלור: הם עומדים יום שלם בשמש הקופחת, באילת, ואין להם מקום מסתור שם.
<שלמה פלור: או שפקחי תנועה של נתיבי ישראל, שעובדים בשטח, מכוונים תנועה, אין להם שום אפשרות אפילו לקבל צילון.
<שלמה פלור: הם קונים מעצמם צילום והם מכסים את עצמם.
טלי פלוסקוב: וזה נורמאלי?
<שלמה פלור: לא נורמאלי.
טלי פלוסקוב: אז מה אתם עושים?
<שלמה פלור: קודם כל, אני הרמתי את הכפפה.
<שלמה פלור: המוסד לבטיחות וגהות מחייב מספר תנאים המתייחסים לאנשים שעובדים בשמש.
<שלמה פלור: היה עדיף שיבוא מישהו ממשרד העבודה לכאן, ממשרד הכלכלה, להעלות את הנושא הזה.
<שלמה פלור: יש עניין של משקפי שמש, שהאנשים האלה, אני דואג לכך שהם יקבלו.
<שלמה פלור: יש קרם הגנה, יש כובע רחב שוליים, יש דברים שכן אפשר לעשותם.
<שלמה פלור: אולם לגבי הסכם קיבוצי, צריך לבדוק אם ניתן לכתוב ולהוסיף את הנושא הזה של התנאים האלה, הסביבתיים.
<שלמה פלור: זה לא דבר שמקובל בהסכם קיבוצי.
<שלמה פלור: בהסכם קיבוצי לא כותבים תנאים סביבתיים.
<שלמה פלור: את יכולה לכתוב כל מיני זכויות עובדים, לכתוב הגנה על עובדים.
<שלמה פלור: אבל דברים כאלה, להכין 'בוטקה', נקודת חשמל, מזגן וכו', זה לא להסכם קיבוצי.
<שלמה פלור: זה דבר שצריך לעשות בתכתובת - - -
יגאל גואטה: אבל זה מינימום של תנאי עבודה נאותים.
<שלמה פלור: בסדר.
<שלמה פלור: אבל בהסכם קיבוצי, אתה לא רוצה דברים כאלה.
<שלמה פלור: לא עושים את זה בהסכם קיבוצי.
<שלמה פלור: אני בעד להעלות את הנושא הזה, אולם במסגרת אחרת.
יוליה מלינובסקי: 'לא עושים' זה לא הסבר.
טלי פלוסקוב: מה שאני רואה, נכון לרגע זה ומה שאני שומעת, לפי דעתי אנחנו נצטרך לעשות את זה פה בחקיקה.
טלי פלוסקוב: כשם שהעבירו חקיקה שקופאיות לא צריכות לעמוד על הרגליים, בדיוק באופן אופן, אנחנו נצטרך לפעול כאן.
טלי פלוסקוב: אם אף אחד לא לוקח אחריות, אנחנו נצטרך לטפל.
יוליה מלינובסקי: אנחנו נצטרך לכתוב שלשומר מגיע 'בוטקה' מטר על מטר, או שמשייה מטר על מטר.
טלי פלוסקוב: כן, כן, אלו תנאי עבודה.
טלי פלוסקוב: בואו נראה.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע עוד את המשרדים הרלוונטיים.
<שלמה פלור: בבית-הספר של הילדה שלי, אפילו נקודת חשמל אין שם.
<שלמה פלור: זאת אומרת, יש מקומות שיש מזגן ובאשדוד, לדוגמה, ל'בוטקה' של מאבטח, אין אפילו נקודת חשמל.
יגאל גואטה: אבל אם יחייבו אז ידאגו שתהיה שם נקודת חשמל.
<שלמה פלור: צריך לחייב אותם.
דב חנין: תודה, גברתי, יושבת הראש.
דב חנין: אני רוצה להתחיל בשורה התחתונה שבה אנחנו, אני מניח, כולנו מסכימים.
דב חנין: התפקיד של מאבטח הוא תפקיד קשה, כפוי טובה, עלול להיות גם מסוכן אפילו ואנחנו שולחים את האנשים האלה לעבוד בתנאים שהם לא ראויים, הם לא אפשריים.
דב חנין: אי-אפשר לעבוד ככה.
דב חנין: אי-אפשר לעבוד בלי צל, אי-אפשר, זה פשוט בלתי אפשרי.
דב חנין: בשורה התחתונה כולנו מסכימים שהדבר הזה חייב להשתנות.
דב חנין: נשאלת השאלה, איך מגיעים לשם?
דב חנין: אם אנחנו יודעים לאן אנחנו רוצים להגיע, בואו נחשוב איך מגיעים לשם.
דב חנין: צודקת חברת הכנסת מלינובסקי, הרשויות המקומיות שעובדות היום בתוך מערכת מכרזית, מחפשות את המחירים הכי זולים.
דב חנין: הן לא תחפשנה לייצר פתרונות, כי הן ממילא במצוקה כלכלית ואם יש להם מישהו שמציע הצעה יותר זולה, הם יקבלו את ההצעה הזולה יותר.
דב חנין: חברות השמירה, מבחינתן, מעוניינות להציע הצעות זולות כי זו הדרך היחידה שבה הן יכולות לזכות במכרזים.
דב חנין: ולכן, בשורה התחתונה, גברתי יושבת הראש, אני לגמרי מצטרף למסקנה שלך.
דב חנין: הנושא הזה יקודם רק אם תהיה פה חקיקה שאומרת מהם התנאים הבסיסיים שבהם מאבטח עובד.
דב חנין: מהם התנאים הבסיסיים שמאבטח זכאי לעבוד בהם.
דב חנין: והחקיקה הזאת צריכה להיות מופעמת לתוך תנאי המכרזים ומחייבת וזה צריך לחול, את צודקת חברתי, חברת הכנסת מלינובסקי, מצער אותי שאנחנו מגיעים לזה.
דב חנין: אבל אין לנו ברירה.
דב חנין: אגב, גברתי יושבת הראש, אני הייתי שותף בהצעת חוק כזו, שדיברה על צל למאבטח.
דב חנין: צל למאבטח.
דב חנין: היא עברה אפילו קריאה טרומית ואז אמרו לנו, בסדר, חברים, הבנו את המסר, ההצעה עברה טרומית, אנחנו נשב, נתכנס, נפתור ומאז אנחנו מחכים לפיתרון.
דב חנין: לכן, צריך לחדש את היוזמה הזו ואני אשמח, גברתי, אם את רוצה להוביל את זה, אני אשמח להצטרף להיות אחד השותפים בדבר הזה, אנחנו חייבים לקדם את זה בחקיקה.
טלי פלוסקוב: כן, אדוני.
<שמעון חננאל: שמי שמעון חננאל.
טלי פלוסקוב: תפקיד, שמעון?
<שמעון חננאל: בדרך-כלל אני עובד במשמר החברתי של הכנסת, אני מכסה את הדיונים, אבל במהלך תקופה מסוימת, כשנתיים, עבדתי כמאבטח.
<שמעון חננאל: עזבתי את משרד הפנים בתפקיד ממונה גבולות שיפוט, בזמן שהדריכו אותי, הייתי מאבטח, ניהלתי את כל נושא הדיון בבית-המשפט, כשהייתי מאבטח, כך שלמדתי את חוקי העבודה.
<שמעון חננאל: אני דווקא מבקש להעלות נקודה ספציפית.
<שמעון חננאל: אחרים דיברו על נושא של התנאים.
טלי פלוסקוב: לא, רגע, רגע.
טלי פלוסקוב: עכשיו אנחנו מדברים רק על זה.
טלי פלוסקוב: אם אתה רוצה לחלוק איתנו חוויות שלך כמאבטח, מה חווית - - -
<שמעון חננאל: לא, בכלל לא.
<שמעון חננאל: בכלל לא.
טלי פלוסקוב: אם זה נושא אחר, אז תן לי בבקשה לעבור לצד השני.
<שמעון חננאל: לא, זה דווקא נושא שקשור לחקיקה.
<שמעון חננאל: ישנה לקונה בחוק של הביטוח הלאומי, שמתייחס לנושא של מאבטחי מוסדות חינוך.
<שמעון חננאל: מה הלקונה?
<שמעון חננאל: מאבטחי מוסדות חינוך יוצאים בחודש אוגוסט לחודש של אבטלה.
<שמעון חננאל: הם מוסיפים את ימי האבטלה שלהם ומקבלים חודש ימים אבטלה.
<שמעון חננאל: זה החוק.
<שמעון חננאל: חוק הביטוח הלאומי מורידים - - -
טלי פלוסקוב: אדוני, לא, מי שקובע כאן זאת אני, ואני מצטערת.
טלי פלוסקוב: אתה מעלה סוגיה לא פחות חשובה, אבל זה לא הנושא לדיון שלנו היום.
טלי פלוסקוב: אם יישאר לי זמן, אתן לך בסוף להתייחס.
טלי פלוסקוב: כרגע, אנחנו דנים על הבטיחות במוסדות החינוך.
טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה התייחסות ואז אני עוברת אליכם, חברים.
עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת ראש, ברוח הדברים שנאמרים עד עכשיו, חברת השמירה והקבלן והזכיין, לוקח את זה לכיוון המועצות או מי שמזמין את השירות, משרד החינוך, ומשרד החינוך כאילו לא מבין ולא יודע ואין לו בכלל מושג מזה, והעניין נופל בין הכיסאות ועד עכשיו העניין לא נפתר.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא יודע מתי תהיה חקיקה, זה ייקח הרבה זמן, עד אז צריך לצאת בקריאה למחויבות גם של הזכיין וגם של בתי-הספר, שיתחילו לסדר את העניינים, שיתחילו.
עבדאללה אבו מערוף: זה מאוד קל, אם יש רצון, זה לא עולה הרבה כסף.
טלי פלוסקוב: אמרת משהו מאוד חשוב, אם יש רצון.
עבדאללה אבו מערוף: לתת תנאים מינימאליים.
טלי פלוסקוב: בוא נצא בקריאה לשלטון המקומי.
עבדאללה אבו מערוף: לתת תנאים אנושיים למאבטחים, תנאים אנושיים מינימאליים, צל או 'בוטקה', משהו מינימלי.
עבדאללה אבו מערוף: זה יהרוס את חברת השמירה?
עבדאללה אבו מערוף: בכמה כסף מדובר?
טלי פלוסקוב: יש לנו פה גם נציגות ממרכז השלטון המקומי.
טלי פלוסקוב: אנחנו נשמע את התגובה.
עבדאללה אבו מערוף: סכום ההוצאה הזה ימוטט את חברת השמירה?
עבדאללה אבו מערוף: אינני מדבר על תנאי לוקסוס או משהו כזה, אלא רק תנאים מינימאליים, אנושיים, שיהיו למאבטח.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שאפשר להתחיל לסדר את העניין, בינתיים בלי חוק.
עבדאללה אבו מערוף: עד שיגיע החוק, יחלוף זמן רב מדי.
טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.
טלי פלוסקוב: כן, עכשיו נעבור לשמוע את צד המשיבים.
טלי פלוסקוב: מי נמצא כאן מטעם משרד החינוך?
טלי פלוסקוב: שם ותפקיד, בבקשה.
<שאול יגיל: בוקר טוב.
<שאול יגיל: שאול יגיל, סגן מנהל אגף הביטחון במשרד החינוך.
<שאול יגיל: יותר קל לי להתייחס, במיוחד שאת לשעבר ראש רשות מקומית ולומר, אל"ף, שהתקצוב של האבטחה במוסדות החינוך זה תקצוב מדינה, זה דבר ראשון.
<שאול יגיל: בי"ת, כל המתקנים בבית-הספר, כולל עמדת השמירה, אלו מתקנים שבאחריות הרשות המקומית, בוודאי לא באחריות משרד החינוך וגם לא באחריות של משטרת ישראל.