GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עבדאללה אבו מערוף: אני מבין, אבל אני כפוליטיקאי חייב להתייחס לנקודות האלה ולטפל בעוני בצורה נכונה, לא רק בעובד הסוציאלי שהוא צריך לטפל בעוני וחייבים לדבר על זה ולהגיד שהמלך הוא עירום ולומר את הדברים בצורה הנכונה והברורה ביותר, ולא לתת אקמול או חצי אקמול או מורפיום אפילו.
אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת טלב אבו עראר.
טלב אבו עראר: תודה אדוני יושב הראש.
אלי אלאלוף: קודם כל אני שמח שזו פעם ראשונה, תעשה שהחיינו, בערבית, אבל פעם ראשונה שאתה פה.
טלב אבו עראר: האמת שאולי הגיע הזמן שממשלת ישראל תטפל לא בתופעה, אלא במצוקת העוני במגזר הערבי בכלל ובמגזר הערבי בדואי בנגב בפרט.
טלב אבו עראר: הרי אחוז האבטלה במגזר הבדואי בנגב בקרב הגברים מגיע ל-50% בממוצע ובקרב הנשים מגיע ל-70%.
טלב אבו עראר: ולכן המצב הסוציו אקונומי שם הוא ירוד, וזה נובע מהעדר מקומות עבודה, מקומות תעסוקה.
טלב אבו עראר: ברוב היישובים הבדואים בנגב אין אזור תעשייה, מכובדי יושב הראש.
טלב אבו עראר: אין אזורי תעשייה.
טלב אבו עראר: אול רק ברהט, או - - - אבל בשאר היישובים אין.
טלב אבו עראר: אין מקומות עבודה.
טלב אבו עראר: ביישובים הבלתי מוכרים, ששם חיים יותר מ-80,000 בני אדם, אף אחד לא רואה אותם, הלא מוכרים, בכל התחומים, בכל הזכויות.
טלב אבו עראר: מדינת ישראל לא מכירה בהם כאמצעי לחץ שהם יסכימו לעבור משם.
טלב אבו עראר: אין בכלל ביקורת שם.
טלב אבו עראר: שירותי הרווחה – בקושי השגנו מלפני שנה-שנתיים ארבעה כלי רכב שיגיעו שם לתושבי היישובים הבלתי מוכרים.
טלב אבו עראר: המצב קטסטרופאלי.
טלב אבו עראר: ולכן, כל הזמן שמדברים על אחוז אבטלה, על אחוז העוני כל הזמן, אבל אין לזה סוף.
טלב אבו עראר: אין לזה טיפול.
טלב אבו עראר: ולכן צריכים להקצות תקציבים, משאבים ומסגרות להכשרה, לספק מקומות עבודה.
טלב אבו עראר: לא רק לדבר.
טלב אבו עראר: כמה ועדות הוקמו, כמה דיונים בוועדות דיברנו, אבל לא יוצא מזה כלום.
טלב אבו עראר: כנראה שזו המדיניות.
טלב אבו עראר: אני לא יודע מה ממשלת ישראל או מדינת ישראל חרטה על דגלה – שוויון וצדק או אפליה וגזענות.
טלב אבו עראר: צריך להכיר באזרחי מדינת ישראל, גם הערבים, הרי הם אזרחי המדינה.
טלב אבו עראר: אני חושב ומאמין אפילו שאולי באמצעות יושב ראש הוועדה, מכובדי, אלאלוף, זה יגיע לממשלת ישראל, שגם טוב למדינה למגר ולנסות לטפל במצוקת העוני גם במגזר הערבי.
טלב אבו עראר: אפילו אני, בוא נגיד כערבי, השכן שלי עשיר ולשכן שלי לא טוב, או שנהיה באותה רמה או שיש בעיה.
טלב אבו עראר: גם במועצות המקומיות שם, במענקים יש ממש אפליה.
טלב אבו עראר: הרי המענקים שניתנים על ידי משרד הפנים הם עושים כאילו על גבייה.
טלב אבו עראר: על גביית ארנונה, על גבייה.
טלב אבו עראר: התושבים שם ביישובים האלה, אין להם מה לשלם.
טלב אבו עראר: לחלק גדול מהם אין מאיפה לשלם את החובות, ולכן על פי אחוז הגבייה אתה מקבל מענק.
טלב אבו עראר: אנחנו כל הזמן - - -
אלי אלאלוף: א', אנחנו מתקרבים לסוף.
טלב אבו עראר: אני מסיים.
אלי אלאלוף: שנית, אמרנו בהתחלה מה הסדר של הדיון.
אלי אלאלוף: אם אתה חושב שזה לא קרוב לליבי וזה קרוב לביתי אפילו - הבעיה של הבדואים בדרום - אז אתה טועה, אבל זה לא נושא הדיון.
אלי אלאלוף: זו הבעיה שלנו.
אלי אלאלוף: זו הבעיה של העוני.
אלי אלאלוף: אתה יודע מה, אני אגיד.
אלי אלאלוף: איפה עבדאללה?
אלי אלאלוף: טוב שאתה פה.
עבדאללה אבו מערוף: אני תמיד כאן.
אלי אלאלוף: עבדאללה זה חבר גדול ואני גאה בזה.
אלי אלאלוף: חברה, אי אפשר, פה כל הזמן מדברים על העוני, מתחילים מזה שזה הקפיטאליזם מול הקומוניסטים ומול זה, ובסוף לא עושים כלום לאדם שמתעורר בבוקר ואין לו אוכל.
אלי אלאלוף: אתה רוצה שאני אפתור את בעיית התעסוקה, מרכזי התעסוקה למגזר הבדואי?
אלי אלאלוף: ברור שזה חשוב, אבל כרגע אנחנו בנו עם וועדה, ובאמת סליחה למי שלא קרא, ניתן רק שתיים שלוש שורות: הוועדה התיימרה לנסות להביא פתרונות נקודתיים כדי להוציא אנשים מהעוני.
אלי אלאלוף: זה - - -
טלב אבו עראר: אז הצעתי לך.
אלי אלאלוף: אוקיי, בבקשה, אבל בוא נתמקד.
אלי אלאלוף: דבר שני, חברים, תדעו.
אלי אלאלוף: כשהוועדה התלבטה איך לעשות את זה, היא החליטה להתמקד בחמישה תחומים – חינוך, תעסוקה, שירותי רווחה, בריאות ודיור ציבורי.
אלי אלאלוף: זה חמשת התחומים שקבענו.
אלי אלאלוף: גברת איילה מאיר דיברה לפני כן על הנושא של התחבורה הציבורית.
אלי אלאלוף: הרי קיימנו דיון פה עם שר התחבורה באופן אישי, הוא בא לפה ונתן לנו והבטיח לנו מה לעשות כדי להביא את התחבורה הציבורית למקומות הנדחים, שכרגע משם אי אפשר לצאת לעבודה.
אלי אלאלוף: אבל זה לא מה שקבענו.
אלי אלאלוף: קבענו פה דו"ח.
אלי אלאלוף: חבל שאורלי גם יצאה.
אלי אלאלוף: אני אגיד לכם את האמת, תפרסמו את זה.
אלי אלאלוף: אני לא ראיתי את החלטת הממשלה.
אלי אלאלוף: קיבלתי אותה כעובדה ומי שהכין אותה לא היה רציני, אפילו אני יודע מי עשה את זה, אבל הטעה את הממשלה.
אלי אלאלוף: עכשיו מה אני אעשה?
אלי אלאלוף: אני אתחיל להתבכיין על הטקסטים או על העובדות?
אלי אלאלוף: אני רוצה להתבכיין או להילחם על התקציבים הנדרשים כדי שיהיו פעולות?
אלי אלאלוף: ואל תשכחו נקודה מאד מרכזית, אין עוד אחריות כוללת על הדו"ח.
אלי אלאלוף: אני רק חבר כנסת.
אלי אלאלוף: אני רק יושב ראש של ועדה.
יגאל גואטה: בינתיים.
אלי אלאלוף: בסדר, לא, זה גם טוב לי.
אלי אלאלוף: זה לא אומר שכל הדברים נאמרו ולא ייגמרו בחודש-חודשיים או בשנה וחצי.
אלי אלאלוף: באמת, כל הנושאים שאתם מעלים הם אמיתיים, שלא יהיה ספק, אבל שנתמודד עם המציאות הזאת.
אלי אלאלוף: אחד הדברים המאד יפים שנאמרו ואני חוזר על זה, זה ההודעה של משרד הרווחה שאומר – תנו לנו להיות המתכלל.
אלי אלאלוף: זו אחריות.
טלב אבו עראר: אפשר לבקש להזמין את הוועדה לסיור?
אלי אלאלוף: למה לא? רק כרגיל, אני ארגנתי הרבה סיורים והפסקתי לארגן כי חוץ מאילן ואני אף אחד לא מגיע.
טלב אבו עראר: אני מארגן.
טלב אבו עראר: אני בונה לך את התכנית ואת הלו"ז, רק תבוא.
יגאל גואטה: הוא גם מביא את האנשים.
טלב אבו עראר: אפילו על חשבוני.
אלי אלאלוף: לא, לא על חשבונך.
אלי אלאלוף: יגאל גואטה, ואני מבקש לאפשר - - -
<ג'עפר פרח: הזמנתם אותנו בשביל להתייחס, או שאנחנו יכולים ללכת?
<קריאה: אל תאיים.
<ג'עפר פרח: אני לא מאיים, אבל אתם לא רוצים לשמוע את הארגונים, לא רוצים לשמוע.
<ג'עפר פרח: נגמר הזמן, נכון?
אלי אלאלוף: תשמע, יש לי חברי כנסת שאני חייב לתת להם את זכות הדיבור.
יגאל גואטה: אני אשתדל מאד מאד לקצר בשביל שיהיה זמן.
<ג'עפר פרח: תקבעו פעם זמן ותזמינו את העניים פעם.
<ג'עפר פרח: אין לכם זמן.
יגאל גואטה: אני אשתדל מאד מאד לקצר.
אלי אלאלוף: הגברת יכולה לדבר.
אלי אלאלוף: יגאל, תהיה קצר.
יגאל גואטה: אני אהיה קצר מאד.
יגאל גואטה: אני באמת חושב שזו בשורה משמחת שמשרד הרווחה לקח על עצמו את הדו"ח הזה בצורה רצינית ויש ניצנים שהולכים לאמץ אותו הלכה למעשה, אבל - - -
אלי אלאלוף: לקח על עצמו את התחום שלו בדו"ח העוני.
יגאל גואטה: ויחד עם זה הוא אומר - - -
אלי אלאלוף: תתכוננו קצת, חברי הכנסת, תתכוננו לדיונים.
יגאל גואטה: על זה אנחנו מדברים, על התחום שלו.
יגאל גואטה: הרי בתחילת דבריו אמרתי לו – ומה יהיה עם כל שאר הדברים, שזה משרדים אחרים וכרגע אין לך את הסמכויות.
אלי אלאלוף: יהיה לנו דיון על הבריאות עוד מעט.
יגאל גואטה: והוא אמר במפורש – בלי שיתנו לי את הסמכויות בשאר המשרדים אני לא אוכל לעשות הרבה.
יגאל גואטה: ולכן שאלתי – אז אם ככה, לאן פנינו מועדות.
יגאל גואטה: ואני עדיין קצת סקפטי עם כל הבשורה המשמחת והכל טוב ויפה, כי בשנת 2003 היה פה שר אוצר במדינת ישראל, שלכל הדעות הוא גאון בכלכלה והוא קוסם, הוא בוגר הרווארד והוא אמר תוך שלוש שנים אני הולך לחסל את העוני.
יגאל גואטה: קראנו לו ביבי נתניהו והעוני לא חוסל, בינתיים - - -
אילן גילאון: הוא כבר לא בארץ עכשיו.
יגאל גואטה: העוני לא חוסל, אבל העניים מחוסלים.
<קריאה: מי לא בארץ, העוני?
יגאל גואטה: אתה רואה, אני רוצה באמת לקצר, אבל הם לא נותנים.
יגאל גואטה: ואני בטוח שהיה לו רצון והיו לו כוונות טובות, אבל בתכלס, משנת 2003 עד עכשיו העוני לא חוסר ורק העניים מחוסלים מיום ליום.
עבדאללה אבו מערוף: אפילו את הפנסיה חיסלו.
יגאל גואטה: אני חוזר ואומר כפי שאמרתי קודם, זה כן נכון שבכל הדו"חות שאנחנו רואים, של כל מה שיוצא, של כל הגורמים וה-OECD וכל זה, פשוט דבר אחד – ברשימת 10 הערים העניות במדינת ישראל, פשוט שהצד השווה שבהן, ואנחנו לא גאים בזה, אנחנו רוצים כבר פעם אחת להגיד שזה לא קיים יותר, אבל במציאות זה מזרחיים, בני מיעוטים וחרדים.
יגאל גואטה: זאת עובדה שאי אפשר לברוח ממנה.
יגאל גואטה: אני לא שמעתי פה בכל הדיווחים שדיווחתם, אם יש איזה שהוא צפי לאיזה שהוא זמן, שאנחנו בכל זאת כן נראה איזה שהוא שינוי.
אלי אלאלוף: יגאל, בבקשה תקצר.
יגאל גואטה: אני לא רוצה יותר כלום.
יגאל גואטה: אני מקצר.
יגאל גואטה: אפשר לקבל זמן שאנחנו נראה את עצמנו סוף סוף לא בתחתית הטבלה בדו"חות עוני?
אלי אלאלוף: אין תשובה.
יגאל גואטה: אין תשובה, אז גם לא יהיה שינוי כנראה וחבל מאד מאד.
אלי אלאלוף: בדו"ח שאנחנו כתבנו, אנחנו מנסים להגיע לממוצע של ה-OECD ב-10 שנים.
אלי אלאלוף: אנחנו בשביל זה צריכים לרדת ב-10 נקודות, מ-21 ל-11, או ההיפך.
אלי אלאלוף: אז זה המצב.
אלי אלאלוף: זה מה שמתיימרים.
אלי אלאלוף: קיבלנו גם נתונים מהביטוח הלאומי שהקצבאות מאפשרות ל-X אחוזים - - -
יגאל גואטה: גם ביטוח לאומי זה גוף שצריך להפוך אותו מהשורש שלו.
אלי אלאלוף: אז אני לא רוצה לפרסם את זה.
אלי אלאלוף: אני מודה באשמה.
אלי אלאלוף: לא רוצה לפרסם, כי אני רוצה, ולא חס וחלילה - - -
יגאל גואטה: אני מאד מקווה שאני טועה בסקפטיות שלי, אבל אני בהחלט חושב, כפי שאמר המנכ"ל בהתחלה ואני שומע מכל הכיוונים שהוא שומע שהוא מנכ"ל מאד מאד מעורה וחברתי והכל, אבל הוא בעצמו אומר חד משמעית – אם לא יתנו לי את כל הסמכויות שמסתובבות בכל המשרדים, קרי – בריאות, שיכון, כל זה וזה, לא יהיה פתרון.
אלי אלאלוף: בבקשה, ערן.
אלי אלאלוף: אני מגיע אליך.
אילן גילאון: אדוני יושב הראש, אני אתן להם.
אילן גילאון: אם יישאר זמן אני אדבר.
<ערן וינטרוב: אין ספק שהמצב היום הוא הרבה יותר מלפני שהוועדה הייתה קיימת.
<ערן וינטרוב: יש פה מפת דרכים ואני מקווה באמת שבראייה רטרוספקטיבית יהיה אפשר להגיד מתי שהוא שזה היה Game changer בכל הנושא בטיפול בעוני.
<ערן וינטרוב: אני חושב שגם הגישה שמציג פה מנכ"ל משרד הרווחה, שרוצה לקחת אחריות ולקבל סמכות, היא גישה מאד טובה וגם ללא ספק באמת ללא גוף מתכלל, גם כפי שהמליצה הוועדה – אם זה משרד ראש הממשלה, או הרשות למלחמה בעוני, אי אפשר יהיה להגיע לתוצאות בטווח הארוך.
<ערן וינטרוב: ובהקשר הזה, גם התייחסות למה שהזכרת רק לפני רגע, יש פה סדרה מאד מרשימה של הרבה מאד פעולות שנעשות או שמתוכננות להתבצע, אבל כדי לראות האם הפעולות האלה הן הפעולות המתאימות והנכונות, צריך לראות את האפקטיביות ואת היעילות שלהן.
<ערן וינטרוב: אי אפשר לשים רק פעולות וכדי לדעת אם זה אלה הפעולות הנכונות, צריך לראות אם הן מצליחות.
<ערן וינטרוב: ולכן, בלי לקבוע יעד, כפי שאתה אמרת כרגע, אחת השורות הראשונות שכתבה הוועדה בדו"ח שלה, גם יעד שנתי וגם יעד רב שנתי ל-10 שנים, אי אפשר יהיה לדעת האם הפעולות האלה מספיקות והאם הן נכונות ולכן אני קורא לך גם בממשלה וכו', לפעול בנושא הזה, מכיוון שזה הדבר המרכזי ביותר.
<ערן וינטרוב: הוועדה התייחסה גם ליעדים בנושא של חילוץ מעוני, גם בנושא של צמצום עומק העוני וגם בנושא של מניעת עוני, ואלה הדברים שחייבים להיות על השולחן.
<ערן וינטרוב: אני יודע שזה קשור שזה קשה למערכת הפוליטית לשים יעדים, אבל לפחות ליעדים ארוכי טווח כנראה לא צריך להיות אכפת למערכת הפוליטית.
<ערן וינטרוב: הרי בעוד 10 שנים כבר יתחלפו 5 ממשלות, אז אין בעיה להתחייב על יעד טווח ארוך.
<ערן וינטרוב: אני אומר את זה ככה חצי בציניות, אבל זה דבר שחייבים לשים אותו על השולחן.
<ערן וינטרוב: דבר שני, ובזה אני מסיים, זה באמת הנושא של אי הביטחון התזונתי.
<ערן וינטרוב: הסיבה שאי ביטחון תזונתי לא נמצא בנושא של הרווחה, מכיוון שהוא לא נמצא בכלל, כפי שאתה יודע, אלי, ואני מאד מעריך את העבודה שאתה הובלת וכו', וגם משני צדדי יושבים שני פרופסורים שאני מאד מעריך, אבל אף אחד לא רצה, לא ג'וני ולא - - - לדון בנושא של אי ביטחון תזונתי, על אף שגם - - -
אלי אלאלוף: יש פרופסור שלישי.
<ערן וינטרוב: בסדר.
<ערן וינטרוב: אף אחד.
<ערן וינטרוב: התפוח אדמה הזה הוא לא לוהט, הוא רקוב.
<ערן וינטרוב: אף אחד לא רוצה לדבר על זה.
<ערן וינטרוב: עכשיו, את אי הביטחון התזונתי לא אני הגדרתי, זה הסממן החמור ביותר של העוני.
<ערן וינטרוב: יש קורלציה של אחד לאחד כמעט בין שיעור המשפחות, שלפי הנתונים של המוסד לביטוח לאומי, בין משפחות שנמצאות באי ביטחון תזונתי לבין משפחות שנמצאות בעוני ומכיוון שהוועדה שמה את זה – ואתה זוכר את העימות שהיה לנו בעניין הזה ובנושאים נוספים שקשורים בעוני ולא יידעו בזה את הוועדה, גם עכשיו אין התייחסות לזה במסגרות האלה.
<ערן וינטרוב: אני מבין שזה נושא שהוא טעון.
<ערן וינטרוב: אני שמח על כך, דרך אגב, ואחת הסיבות היו שבינואר 2014 הונחה התכנית של המועצה הלאומית לביטחון תזונתי ואמרו טוב, יש את הוועדה הזאת.
<ערן וינטרוב: בינתיים גם הדו"ח הזה לא נדון בממשלה.
<ערן וינטרוב: אני שמח מאד שהמנכ"ל לקח גם בעניין הזה יזמה והוא מקדם.
<ערן וינטרוב: יש ועדה בראשותו, אנחנו מתכנסים רק השבוע כדי להוביל למצב שכן יהיה מיזם לאומי לביטחון תזונתי, אבל אם הנושא של אי ביטחון תזונתי לא ייכנס גם הוא לבסיס התקציב, מתוך ה-6 מיליארד שקלים, שאני דרך אגב אשמח לשמוע האם כולם תוספתיים או שרק חלק - - -
אלי אלאלוף: חברה', כסף שמגיע, אתם חושבים ש-3 מיליארד שקלים שהולכים לקצבאות זה לא תוספתי?
<ערן וינטרוב: לא, אני שאלתי.
<ערן וינטרוב: אני לא יודע פשוט.
<ערן וינטרוב: אני אשמח לדעת.
אלי אלאלוף: מאיפה הם נלקחו?
<ערן וינטרוב: אז אני אומר, על אחת כמה וכמה, אם יש 6 מיליארד שקלים תוספתיים, אנחנו - - -
אלי אלאלוף: הבעיה שלא אמרו לך, לא באו לוועדה ולא לוועדה הזו ואמרו – אם היינו רוצים להוסיף 6 מיליאר שקלים – איפה היית שם אותם?
אלי אלאלוף: יד על הלב שלי – לא בקצבאות.
אלי אלאלוף: אני לא הייתי שם.
אלי אלאלוף: אבל יש לי חברים שיתקנו אותי.
אלי אלאלוף: אבל זה נעשה.
<ערן וינטרוב: זה בסדר גמור, אבל זה לא דבר ש - - -
אלי אלאלוף: ואני מברך.
אלי אלאלוף: אני לא יכול ל - - -
<ערן וינטרוב: אתה בעצמך אמרת ואני מכיר מאיפה אתה בא ומה עשית כל החיים, ברוב שנותיך, שיש אנשים ש - - -
אלי אלאלוף: אבל זה תוספתי וזה כסף - - -
<ערן וינטרוב: וזה דבר שחייב להיות בבסיס התקציב.
אלי אלאלוף: זה לפי ההגדרות.
אלי אלאלוף: ורדה, רצית משהו, או נשמור אותך לוועדת הבריאות, כי שם את תצטרכי לדבר.
<ורדה סוסקולני: אני בכל זאת רוצה, רק תרשה לי להגיד.
<ורדה סוסקולני: אני הייתי יושבת ראש ועדת משנה בריאות של ועדת אלאלוף למלחמה בעוני.
<ורדה סוסקולני: אני רק רוצה להגיד את זה שאני מאד מברכת ואני לא אחזור על הרבה דברים, אבל אני מאד מברכת על הגישה שצריכה להיות מדיניות כוללת.
<ורדה סוסקולני: אבל תראו כבר בתוך מה שאתם הכנתם, עד כמה ישנם נושאים שהם המלצות על ידי הוועדה, שהם כן בטיפולכם, משום שהנושא של מה שנקרא צרכים מיוחדים, בוועדת בריאות דיברנו על הצורך בהפחתה, בהנחות או בכלל בפטורים מהשתתפויות עצמיות.
<ורדה סוסקולני: הדוגמא שאורלי לוי הביאה היא הדבר הבולט ביותר, הנושא של התרופות והנושא של הנסיעות.
<ורדה סוסקולני: אין שום סיבה שאנשים שגרים בבאר שבע לא יקבלו החזר על הנסיעות שלהם לדיאליזה באיכילוב, הדוגמא שאת הבאת.
<ורדה סוסקולני: וזה היה הנושא של השתתפויות עצמאיות שמדרדר גם אנשים לעוני.
<ורדה סוסקולני: לא רק שלא מצליח להעלות ולהוציא אנשים מהעוני, אלא גם מדרדר אותם לעוני וזה דבר שצריך להיות גם בנשמתו של משרד הרווחה.
<ורדה סוסקולני: את כל שאר הדברים אני אגיד גם באופן אישי.
אלי אלאלוף: בבקשה חבר.
<ג'עפר פרח: שמי ג'עפר פרח, אני מנהל את מרכז מוסאווא ואנחנו חלק מפורום למאבק בעוני, שאם לא יהיה זמן, והדברים שלי הם על חשבון אנשים אחרים, אז אני מציע לתת להם את זה, אלא אם יש זמן.
אלי אלאלוף: אנחנו נאריך את הדיון עד רבע לשתיים.
<ג'עפר פרח: אוקיי.
אלי אלאלוף: אבל בכל מקרה הזמן קצר.
<ג'עפר פרח: כן, אני רוצה להיות פרקטי, יושב ראש הוועדה.
<ג'עפר פרח: מונחת פה בקשה של המנכ"ל, הצעת חוק או- - -
אלי אלאלוף: זה לא הצעת חוק, זה דו"ח ביצוע.
<ג'עפר פרח: רשות לטיפול בעניים.
<ג'עפר פרח: רשות ממשלתית, זה מה שפחות או יותר מנכ"ל משרד הרווחה מציע, שירכז את העבודה מול כל משרדי הממשלה, כי אנחנו יודעים מה הבלגן.
<ג'עפר פרח: למשל במעונות יום, אנחנו יודעים שהסבסוד למעונות יום, ואין מעונות יום במגזר הערבי, לבנות מעונות יום ייקח להם עוד שלוש שנים.
<ג'עפר פרח: בינתיים אין סבסוד למעונות יום במגזר הערבי, האוכלוסייה הכי זקוקה.
<ג'עפר פרח: אגב, הנתונים מראים שהעוני במגזר הערבי עלה לעומת עוני שכן ירד בתוך האוכלוסייה בכלל בישראל, אבל החלטתם שבוועדה אתם לא תתייחסו סקטוריאלית, אבל יש סממנים סקטוריאליים.
<ג'עפר פרח: למשל שוק שחור.
<ג'עפר פרח: בגלל שאין והיום מגלים את זה במשרד הרווחה, יש שוק שחור של הלוואות במגזר הערבי, כי הבנקים לא מעורבים היום, כמעט ולא עובדים במגזר הערבי.
<ג'עפר פרח: ההערכה הייתה שיש היום צורך, יש כמעט 45 מיליון שקלים הערכה פנימית שלכם בתוך המשרד, שצריך בשביל לגלגל הלוואות, במקום שאנשים ירצחו או שסם ירו להם ברגל, בגלל שהם לא יכולים להחזיר הלוואות, שאיזה שהוא בנק מסוים שמאפשר לתת הלוואות לאנשים שלא מסוגלים להחזיר הלוואות בשוק השחור.
<ג'עפר פרח: וזאת בעיה ייחודית, לפחות ממה שאנחנו רואים במגזר הערבי.
<ג'עפר פרח: בעיה נוספת שלא בחרתם לטפל בה ומשרד הרווחה יודע היום שהמשפחות קורבנות חוק האזרחות, הם חצי מהמשפחות שחיות מתחת לקו העוני היום במגזר הערבי.
<ג'עפר פרח: כמעט בכל הישובים המשפחות סובלות מזה שהבעל נעצר, נזרק מעבר לגבול.
<ג'עפר פרח: הן חיות מתחת לקו העוני ואין מענה למשפחות האלה.
<ג'עפר פרח: אני מציע שבאמת, אתה אלי יש לך כוונות טובות ואנחנו אולי הארגון הערבי היחיד שהופיע בפני הוועדה, כי עדיין אנחנו מאמינים שאולי יש סיכוי לעשות דברים בתוך המדינה הזאת.
<ג'עפר פרח: חלק גדול מהאוכלוסייה הערבית - - -
אלי אלאלוף: שזה היחיד שפנה, בוא תדייק.
<ג'עפר פרח: היחיד גם שפנה.
<ג'עפר פרח: לא בגלל, בגלל שהציבור הערבי די התייאש וגם הציבור העני די התייאש.
<ג'עפר פרח: תודה שהאנשים בכלל הסכימו להגיע לדיונים, כי די התייאשנו מהמערכת הדמוקרטית הזאת, אבל בכל זאת אנחנו מנסים.
<ג'עפר פרח: אתה עכשיו יושב גם בקואליציה וגם יושב ראש הוועדה וגם הדו"ח הזה רשום על השם שלך.
<ג'עפר פרח: המשרד פה מבקש 245 מיליון שקלים לשנה הבאה.
<ג'עפר פרח: עכשיו מדברים על תקציב השנה הבאה.
<ג'עפר פרח: בואו לא נעשה תרפיה בדיבור פה.
<ג'עפר פרח: עכשיו צריך לסגור את זה שתקציב משרד הרווחה – לפחות של משרד הרווחה – לטיפול בנושא הזה, כשראש אגף התקציבים מגיע פחות לפה, אבל יש פה אנשים מהאוצר שמגיעים לפה.
<ג'עפר פרח: הם צריכים אותך גם להעביר את התקציב.
<ג'עפר פרח: משרד הרווחה מבקשים פה 245 מיליון שקלים, נכון?
<ג'עפר פרח: אני מציע שנתמקד לפחות במשרד הרווחה, שאגף התקציבים יתקצב את זה לקראת השנה הבאה.
<ג'עפר פרח: אם כל משרד שהגיע לפה יהיה כל כך ספציפי כמו המשרד הזה, יעזרו לך, שלא תהיה עוד החלטת ממשלה, שאף אחד לא-.
<ג'עפר פרח: עכשיו יש לך הזדמנות להעביר 245 מיליון שקלים לשנה הבאה.
אלי אלאלוף: הגברת, בבקשה.
<רותי יהושע: שמי רותי יהושע ואני גם הייתי שותפה לדו"ח.
<רותי יהושע: אני רוצה לומר שאחד הדברים החשובים בתוך הדו"ח הזה, זה שהאנשים שחיים בעוני הם האנשים הכי מומחים בחייהם לכאן ועכשיו בתוך חיי המשפחה.
<רותי יהושע: מה שחשוב בדו"ח הזה בכלל, לדעתי, זה שהטיפול צריך להיעשות בתוך המשפחה ולא מחוץ למשפחה.
<רותי יהושע: אני נולדתי בשנת 1962 למשפחה מתחת לקרקעית.
<רותי יהושע: זה שאנחנו יושבים בשולחן עגול כרגע ומדברים על הסטיגמה הקיימת מחוץ למקום הזה, זה אחד הדברים החשובים והמיוחדים.
<רותי יהושע: מה שחשוב לי להוסיף בתוך מה שאמרה איילה, זה שאנחנו בוחרים בתוך המשפחה מה הצרכים, מה הנזקים.
<רותי יהושע: אנחנו עוברים למשרדים.
<רותי יהושע: אנחנו מאכילים את הילדים.
<רותי יהושע: אף אחד לא יכול במדינה הזאת להכיל מישהו אחר.
<רותי יהושע: להשקות מישהו אחר או להגיד לו היום אתה לא הולך לפה, אתה לא הולך לשם, אתה לא יכול לעבוד שם.
<רותי יהושע: גם מבחינת תעסוקה, גם מבחינת חינוך, גם מבחינת רווחה, לדעתי מה שצריך להוסיף בדו"ח הזה, זה שהמשרדים – חינוך, דיור, רווחה, כל המשרדים חייבים להיות שותפים בלהיות פה ולפתוח את הדלתות ולתת מענים, כי אלי, תוך 5 שנים, אם אני בת 52 ולא יצאתי מזה, והדור הבא שלי, אני מקווה שהוא לא יהיה במקום שלי, אז צריך לבוא ולדפוק בדלת שם ולפתוח את הדלתות ואת הלב ולפתור את הבעיה.
<רותי יהושע: איילה, עם כל הכבוד, תודה על ה-7,000 שקלים, זה מדהים.
<רותי יהושע: אבל מה עם משפחה שאין לה דיור?
<רותי יהושע: מה היא תעשה ב-7,000 שקלים?
<רותי יהושע: בואי נדבר, בואי נ ודה על האמת.
<רותי יהושע: מה היא תעשה עם האדם שהוא חולה סרטן בתוך הבית?
<רותי יהושע: אלה דברים שצריכים לחשוב עליהם ולהוציא ולתת טיפול נפשי טראומתי לעוני במדינת ישראל.
<רותי יהושע: לפני שנותנים את השקלים, צריך לתת טיפול טראומתי בעוני לילדים שבאים לעולם, לדור קודם ולדור הבא, כי זה לא פחות מתאונת דרכים ולא ממלחמה כזאת או אחרת.
<בני פרץ: אפשר כבודו?
<בני פרץ: קוראים לי בני פרץ - - -
<בני פרץ: תן לי, אני צריך ללכת להלוויה ואני רוצה לסיים, להגיד את דברי.
<בני פרץ: באמת אדוני הנכבד - - -
אלי אלאלוף: בבקשה, אבל יש לנו דקה-שתיים.
<בני פרץ: אין בעיה.
<בני פרץ: אני בני פרץ ועברנו את הפנתרים השחורים ועברנו עוני גם בתוך הבית ובתוך הכל, וכדי לצאת מהעוני, ואני אומר לך אדוני יושב הראש, כי העוני היום הפך להיות תעשייה של פריחה וצמיחה.
<בני פרץ: זה לא מה שאומרים המשק צומח ופורח, אלא תעשייה של צמיחה ופריחה, שחיים ממנה, וחיים ממנה מדו"ח לדו"ח, עד שהגיע הדו"ח שלך, שלפני שהגעת לכנסת וניסית לעשות בו איזה סדר במדינה הזאת.
<בני פרץ: אם אתה תשים לב, המלל שמשתנה במקומות, אז תבין.
<בני פרץ: פעם היה סעד, הפכו את זה למילה רווחה.
<בני פרץ: כשאומרים רווחה זה כל כך מצלצל יפה - - -
אלי אלאלוף: תעשה לי טובה, תתייחס לדו"ח.
<בני פרץ: כן, אני אתייחס, רק להסביר לך.
<בני פרץ: אם היו קוראים למשרד מצוקה ועוני, השר שמחזיק בו היה באמת מתבייש.
<בני פרץ: ככה זה עם עיירות הפיתוח.
<בני פרץ: הפכו אותן לפריפריות, כאילו הם עכשיו התעשרו שם בפנים ועכשיו עושים להם רכבת למכרז, כאילו שם חיים בעושר, ביופי, בצמיחה של חינוך, של רווחה, שצריכים את המרכז בדיוק.
<בני פרץ: תמיד המילים האלה.
<בני פרץ: אדוני, כדי לשנות את הדברים, זה לא רק לקחת ולהגיד אני לוקח מהמשרד הזה והמשרד וממשרד הבריאות והכל.
<בני פרץ: צריך לקחת מכל אחד את התקציב, כולל מהרווחה, כולל מהתחבורה, כולל משיכון, מדיור, מקיום ולחבר אותו ביחד ואז לחלק אותו במקום אחד ולא לחפש ממקום למקום, כי הבירוקרטיה רק שוחקת את המסכן והמסכן רק יורד לתהום יותר ויותר.
<בני פרץ: אם לי יש, תודה לא, בן בכור זכר יחיד, שהוא עוד מעט סגן אלוף בצה"ל, ילדי כולם למדו וקיבלו ערכים והיו גם באושויץ, אבל לפני שהלכו לשם הם קודם כל עשו עבודת גמר על השואה כדי ללמוד ואחר כך ללכת.
<בני פרץ: לכן אני אומר, החינוך בא מאצלנו, שאנחנו ידענו להוציא את הילדים שלנו.
<בני פרץ: הרווחה היא לא מוציאה.
<בני פרץ: אני ראיתי אנשים שהגיעו לרווחה, הם רק השתמשו בהם והורידו אותם תהומה.
<אורי אלדר: אם אפשר, בבקשה.
<אורי אלדר: קודם כל אני רוצה לברך על הדיון ואני מבין שאנחנו - - -
<בני פרץ: אני מצטער שאני עוזב.
<אורי אלדר: אורי אלדר מהפורום למאבק בעוני.
<אורי אלדר: אני רק רוצה להתייחס לשתי נקודות ממוקדות, לא לספר פה סיפורים.
<אורי אלדר: האם למשרד הרווחה יש את מספר הגמלאים שכל הכנסתם היא מהפנסיה מהביטוח הלאומי?
<אורי אלדר: האם יש לכם מספר כזה?
<איילה מאיר: וודאי.
<אורי אלדר: שזה כל הכנסתם.
<ג'וני גל: יש, יש בביטוח הלאומי.
<אורי אלדר: עכשיו, אם יש לכם את זה, האם יש תכנית או הייתה פעם, לקחת את כל הגמלאים האלה ולהשוות אותם, את ההכנסה שלהם לשכר המינימום במשק?
<אורי אלדר: דובר על זה כמה פעמים.
<אורי אלדר: כל אותם הגרושים, במאמר סגור, שאתם מקציבים פה לכל מיני עזרות ל - - -
אלי אלאלוף: טוב, חברה' - - -
<אורי אלדר: אני מסיים.
אלי אלאלוף: אין לי ברירה אלא לסיים את הישיבה.
<אורי אלדר: אני מסיים, רק עוד משפט.
אלי אלאלוף: אני מבקש, תסיים בבקשה.
<אורי אלדר: כל אותם הסכומים הקטנים שהם מקציבים לכל מיני נושאים בתוך משרד הרווחה, אפשר יהיה לבטל ולהכניס את זה לתוך הסל של אנשים שמקבלים רק גמלה מהביטוח הלאומי.
אלי אלאלוף: תודה רבה .
אלי אלאלוף: פרופסור רוזנפלד, ואני מתנצל שלא יהיה לנו הרבה זמן.
<יונה רוזפנלד: אני רוצה להגיד לכם, אני מאד שמח שהייתי פה.
<יונה רוזפנלד: אני הייתי כבר בכמה ישיבות גם בגלל הגיל שלי ולכן אני יכול להשוות יותר טוב מאחרים.
<יונה רוזפנלד: האפשרות של הדיון הזה היא אפשרות בלתי רגילה וצריך לעשות, אני לא יודע איך אומרים מי שברך בערבית, אבל בכל זאת לברך על זה.
<יונה רוזפנלד: זאת ההערה הראשונה.
<יונה רוזפנלד: הערה שנייה, צריך לחשוב יותר בקפדנות על ההבדל בין העבודה הסוציאלית למדיניות.
<יונה רוזפנלד: צריך לחשוב, זה לא אותו דבר.
<יונה רוזפנלד: מה היא עבודה סוציאלית ומה היא מדיניות ולקשר ביניהן.
<יונה רוזפנלד: והדבר האחרון, זה פשוט שימוש במילים.
<יונה רוזפנלד: צריך להפסיק לדבר אל מול.
<יונה רוזפנלד: צריך לדבר כל הזמן בשותפות עם ולא אל מול.
<יונה רוזפנלד: האל מול הזה, זה מילה אחת שאני חושב שצריך לעקור מוועדת הלשון.
<יונה רוזפנלד: לא להשתמש באל מול, אלא אנחנו מדברים על שותפות, על partnership, וזה בעצם השינוי הגדול שחל פה.
<יונה רוזפנלד: ותודה רבה שיכולתי להיות פה.
אלי אלאלוף: בבקשה, מילה אחת.
<מיכאל מחפוד: אני גם קשור איך שהוא לפורום - - -
<מיכאל מחפוד: אני מיכאל מחפוד, אני יושב ראש עמותת אל"ה – אדם למען אסיר.
<מיכאל מחפוד: המצב האישי שלי, אני לא יודע אם אפשר לקרוא לזה על הפנים, אבל אני מקבל הכנסה של 1,100 שקלים הבטחת הכנסה.
<מיכאל מחפוד: זה מה שיש לי.
<מיכאל מחפוד: עכשיו, השאלה אם אני צריך ללכת לגנוב, כי אני יצאתי מהכלא.
<מיכאל מחפוד: עבודה כמעט ולא נותנים לי.
<מיכאל מחפוד: אני בתוך כל זה מנסה להתמודד ולעזור ולסייע לאסירים.
<מיכאל מחפוד: העמותה לא מקבלת אגורה, לא מתוקצבת משום מקום וזה המצב הנתון.
<מיכאל מחפוד: עוני מחפיר שאני צריך לעשות מאמצים כדי אפילו להגיע לפה, לחשוב איך אני אסע, כמה זה יעלה לי ואיך אני בכלל מתקיים.
<מיכאל מחפוד: האם אני יכול לתת לילדה שלי איזו מתנה מתי שהוא?
<מיכאל מחפוד: לנכדה שלי מתנה?
<מיכאל מחפוד: אני לא מסוגל.
<מיכאל מחפוד: אפילו כשאני מוזמן לאירועים אני לא יכול ללכת, כי מה אני אתן?
<מיכאל מחפוד: אני מבקש שבתוך כל המאגר הזה של הדיבורים על העוני, להתייחס לאסירים לשעבר, לאסירים גם שבפנים ולאסירים שעתידים להגיע לבית הסוהר, כי העוני זה המקפצה לבתי סוהר.
<מיכאל מחפוד: תודה רבה.
אלי אלאלוף: אתה צודק, אדוני, לצערי.
אלי אלאלוף: רן, ואני אבקש מהמנכ"ל לסכם.
<רן מלמד: אני אעשה את זה קצר, אדוני, תודה.
<רן מלמד: אני רוצה להסתכל ברשות
<רן מלמד: כם על חצי הכוס המלאה.
<רן מלמד: אני חושב שהעובדה שיושב פה מנכ"ל משרד הרווחה שאומר, אני מניח בשם השר שלו, שאנחנו רוצים להיות אחראים על הכל ולתכלל, זאת אמירה שהרבה מאד שנים ארגוני החברה האזרחית ניסו לקדם אותה.
<רן מלמד: ואם אתה אומר את זה היום, אדוני המנכ"ל, אז אני מאד שמח על זה.
<רן מלמד: אני חושב שהדו"ח שהוצג פה על ידי משרד הרווחה, אי אפשר לבטל אותו ולהגיד, גם אם הוא רק מטפל ב-3,000 או ב-5,000, או ב-7,000 משפחות, כי הוא פיילוט ומטרה של פיילוט שאם הוא יצליח הוא יהיה רחב, ואם נסתכל על העמודות שלכם בשנים 2018, 2019, 2020 ו-2021, אז אתם מדברים כבר על להפוך את מפה ל-X יישובים ואת עוצמה ואחרים ל-X ואני מברך על זה.
<רן מלמד: והמשפט כמעט האחרון.
<רן מלמד: הנושא של מיצוי זכויות, שהתחיל אצלך, אדוני, בוועדה והפך להיות למושג שגור היום בכל מקום, הוא אחת ההצלחות הכי גדולות שיש ועל זה אנחנו מאד מברכים.
<רן מלמד: אנחנו מדברים היום על שיקום כלכלי למשל של חייבים שנשארים תקועים במערכת ההוצאה לפועל שנים על גבי שנים.