GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל כהן: למשל, המעבר, אם זה יוכר כסמל מוסד, זה משהו שאנחנו צריכים לעשות בתיאום עם האוצר.
<מיכל כהן: אני מאמינה שזה ייפתר.
<מיכל כהן: זה לא תקציב מטורף וזה בסך הכול דבר נכון לעשות.
<סימה חדד מה יפית: המפקחות שלנו - וזה בתיאום עם המשרדים השונים, כי בתוך המרכז בעצם אנחנו עובדים עם משרד הבריאות ועם משרד הרווחה – מפקחות החינוך הן האחראיות על המרכזים עצמם כך שיש אינטגרטור שעושה את העבודה.
<סימה חדד מה יפית: זאת אומרת, יש כמה תהליכים בו זמנית בהם התחלנו.
מאיר כהן: אני שם דגש על זה כי זה אחד השלבים הראשונים בהם אתה עושה איתור בולט של ילדים.
<מיכל כהן: צריך לומר שזו גם התשתית.
<מיכל כהן: במידה ומדינת ישראל תחליט שבאמת חינוך מתחיל בגיל הלידה ולא רק מגיל שלוש, זאת תהיה התשתית.
מאיר כהן: עדיף שזה יהיה בפיקוח של משרד החינוך.
<מיכל כהן: את זה אנחנו יודעים.
<מיכל כהן: אתה יודע שהיה מהלך.
מירב בן ארי: אתמול היה כאן דיון ארוך במשך שעתיים וחצי.
<מיכל כהן: לגבי מי שעושה את החינוך במדינת ישראל.
<מיכל כהן: גם על המעונות.
<מיכל כהן: כמובן שהוועדה של דוח העוני המליצה על העברת האחריות למשרד החינוך.
מירב בן ארי: בדיוק דיברנו על דוח העוני והגעת.
מירב בן ארי: (היו"ר אלי אלאלוף)
<מיכל כהן: אנחנו סקרנו עכשיו את המרכזים לגיל הרך.
<מיכל כהן: אמרנו שהעברנו 27 מרכזים ללא תקציב תוספתי כפי שהוצע בדוח.
<מיכל כהן: בינתיים אנחנו עושים למידה והכנסנו הדרכה פדגוגית והכנסנו פיקוח של המפקחות בקדם יסודי.
<מיכל כהן: יש עוד כ-55 מרכזים.
<מיכל כהן: אנחנו צריכים להעלות את זה בדיון בינינו לבין האוצר כדי להכיר בהם עם סמלי מוסד כדי שאנחנו נוכל לתת.
<מיכל כהן: אני מקווה שתהיה לזה הסכמה ואם כן, זה ישדרג את העשייה שם.
<מיכל כהן: אני אומרת את זה גם מתוך התפיסה שחינוך מתחיל, כפי שאתם המלצתם, עם הלידה של הילדים.
<מיכל כהן: חינוך, טיפול וכל מה שצריך מתחיל מגיל הלידה וזה לא יכול להיות בהקשר של תעסוקה ומשהו אחר.
אלי אלאלוף: לא רק תעסוקה.
<מיכל כהן: לא רק תעסוקה.
<מיכל כהן: זה לא סותר תעסוקה אבל בוודאי צריך קודם כל להסתכל על הילדים.
<מיכל כהן: זה קשור גם לדיון שהתקיים כאן אתמול.
<מיכל כהן: הנושא של העברת המעונות כרגע לא על הפרק.
אלי אלאלוף: ברשותך, אני רוצה לומר לאנשי האוצר.
אלי אלאלוף: אני די מאוכזב בעניין התקצוב.
אלי אלאלוף: מראש ההמלצה הייתה שזה יהיה במשרד החינוך.
אלי אלאלוף: אני לא מבין למה עד היום זה נמצא במשרד הבריאות.
אלי אלאלוף: אין שום סיבה שזה יהיה שם.
<קריאה: במשרד הכלכלה.
אלי אלאלוף: אני יודע על מה אני מדבר, על המרכזים.
אלי אלאלוף: התקציב של המרכזים.
אלי אלאלוף: אני קיבלתי מרבקה לפני שהיא החליפה תפקיד מכתב לפיו במשרד הבריאות יש את התקציב של המרכזים לגיל הרך והפעלתם כולל הנושא של ההקמה.
אלי אלאלוף: הקמת מרכזים לשירותים אינטגרטיביים לגיל הרך ופיתוח שירותי בריאות.
אלי אלאלוף: לא, זה לא זה, אבל העברתם את התקציבים.
מאיר כהן: מי שבונה את זה, זה הביטוח הלאומי והקופות.
אלי אלאלוף: אני אומר שהיה תקציב מיוחד.
מאיר כהן: לא לבנייה.
אלי אלאלוף: בתקציב של דוח העוני.
<מיכל כהן: בדוח כתוב.
אלי אלאלוף: כתוב בדוח אבל תבדקי אם קיבלת את הכסף.
<מיכל כהן: לא, אנחנו לא קיבלנו.
אלי אלאלוף: זה מה שאני אומר.
אלי אלאלוף: העברתם את הכסף למשרד הבריאות.
אלי אלאלוף: תשימו לב, הוא במשרד הבריאות.
אלי אלאלוף: אין שום הצדקה לכך.
אלי אלאלוף: כל הזמן אמרנו שתטפלו בזה ותעבירו את זה.
<נועה היימן: אני לא אחראית על תקציב משרד הבריאות ולכן לא אוכל להתייחס.
אלי אלאלוף: אבל אתם אחראים על תקציב משרד החינוך.
אלי אלאלוף: דברו עם הרפרנט של הבריאות כי כולם מטרטרים אותי.
אלי אלאלוף: לפני שאני אומר מלים לא יפות, תעבירו את התקציב של המרכזים לגיל הרך כולל הפעלתם.
אלי אלאלוף: שבו אצל הבוס, אצל פינס, כי הוא גם כן בתמונה ותעבירו את התקציב להיכן שהוא צריך להיות, מהמקום בו הוא נמצא למקום בו הוא צריך להיות.
אלי אלאלוף: במשרד הבריאות לא מנצלים את הכסף הזה ובמשרד החינוך לא מכירים אותו.
אלי אלאלוף: קחו את הדף המודפס שנמצא אצל רבקה ותעשו את העבודה הנדרשת.
<נועה היימן: אני יכולה לומר מספר דברים תוך כדי בירור עם צוות הבריאות אגב הישיבה.
<נועה היימן: החלטת ממשלה 2025 בעקבות מבצע צוק איתן קבעה - - -
אלי אלאלוף: זה לא קשור לזה.
אלי אלאלוף: זה בלבול.
אלי אלאלוף: זה תפקידכם לבלבל את הממשלה ולא תפקידי.
אלי אלאלוף: אני אומר מלים קשות אבל מבוססות.
<נועה היימן: אתה עדיין רוצה שאני אתייחס?
<נועה היימן: אני יכולה גם לא להתייחס.
אלי אלאלוף: תקציב של משרד הבריאות מזוכה בארבעים מיליון שקלים להקמת מרכזים לגיל הרך – לא קשור לצוק איתן.
אלי אלאלוף: אל תבלבלו את העולם כי אחרת אני אגיע להיכן שאני אגיע, ואמרתי את זה לראש אגף התקציבים.
אלי אלאלוף: תעשו את הדברים.
אלי אלאלוף: אל תמכרו כל גרוש שלוש פעמים בצורה מזויפת.
אלי אלאלוף: אלה מלים קשות שאני אומר.
<נועה היימן: המכתב שרבקה העבירה לך כולל מספר והמספר הזה הוא מתוקף החלטת ממשלה.
<נועה היימן: אתה לא רוצה שאני אתייחס?
<נועה היימן: אני יכולה גם לא להזכיר את זה.
אלי אלאלוף: דוח העוני מאושר כדוח העוני ולא קשור לצוק איתן.
אלי אלאלוף: יש החלטת ממשלה לגבי דוח העוני והוא אומץ על ידי הממשלה.
אלי אלאלוף: אי אפשר להעמיס על דוח העוני את צוק איתן.
אלי אלאלוף: כל אחד חשוב בפני עצמו ומתוקצב.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר שהיו ארבעים מיליון שקלים שאתם תקצבתם לטובת מרכזים לגיל הרך.
אלי אלאלוף: אני לא רואה את המילה הזאת צוק איתן כאן בדוח.
אלי אלאלוף: אני מבקש וזאת פעם אין סופית שאני אעשה ואני אמשיך לעשות.
אלי אלאלוף: התקציב צריך להגיע, צריך לחזק את המרכזים וצריך לתת להם את התקציב התפעולי.
מאיר כהן: אולי נשמע היכן הארבעים מיליון שקלים?
אלי אלאלוף: אומרים לך שזה עבור המרכזים בעוטף עזה.
אלי אלאלוף: איפה הקשר בין זה לבין זה?
<סימה חדד מה יפית: זאת החלטת ממשלה שכן יצאה לדרך.
<סימה חדד מה יפית: אני חושבת שאתה היית שותף לה.
מאיר כהן: היושב ראש צודק.
<סימה חדד מה יפית: יצאנו עם קול קורא.
אלי אלאלוף: לא קשור לדוח העוני.
<סימה חדד מה יפית: זה לא קשור לדוח העוני.
אלי אלאלוף: דוח העוני התקבל.
אלי אלאלוף: ההחלטה לגבי דוח העוני התקבלה בממשלה הנוכחית בישיבה השנייה שלה, לא יודע מה המספר אבל אם אתם רוצים, אני אספק לכם אותו.
אלי אלאלוף: תפסיקו לעשות את הבלבול הזה.
אלי אלאלוף: דוח העוני לא התייחס לעוטף עזה.
אלי אלאלוף: הוא היה לפני עוטף עזה.
<נועה היימן: פעם ראשונה שהתבקשתי לבדוק את התקציב למרכזי הגיל הרך.
<נועה היימן: זה עדיין לא עלה לא בבקשות שלך וישבנו מספר פעמים.
אלי אלאלוף: ועוד איך עלה.
<נועה היימן: אני אבדוק עם צוות בריאות.
אלי אלאלוף: זה עלה גם אתך וגם עם פינס וגם עם רבקה ורבקה יודעת את זה וכך גם כל מי שמעוניין.
אלי אלאלוף: תפתרו את הבעיה.
<נועה היימן: אני אברר מה הסיכום.
אלי אלאלוף: יש תקציב מיוחד ואני שמח שאתם הולכים ונערכים.
אלי אלאלוף: יש תקציב לפיתוח של מרכזים לגיל הרך ויש תקציב להפעלתם.
מאיר כהן: שום דבר לא עבר למשרד.
אלי אלאלוף: כך פועלים.
אלי אלאלוף: מגלגלים שמאלה וימינה.
מאיר כהן: אגב, גברתי המנכ"לית, יש כל יום שלישי משעה 2:00 עד 4:00 שיעור במרוקאית.
מירב בן ארי: גם זה לא יעזור לך להבין מה הם אומרים.
<מיכל כהן: אני מבינה מה הם אומרים.
מאיר כהן: המנכ"לית היא משלנו.
<מיכל כהן: אני אמשיך.
<מיכל כהן: אנחנו מדברים עכשיו על אבחונים לילדים.
<מיכל כהן: דני, את רוצה להתייחס?
<מיכל כהן: אני רק אגיד מה המלצות הוועדה.
<מיכל כהן: תגבור שעות דיפרנציאליות לחיזוק למידה וטיפול בלקויות למידה והפרעות קשב וריכוז, מתן שעות תגבור לסיוע באיתור צורכי ילדים מתקשים, שזה לא לקויות למידה, יצירת רצף של העברת מידע בין מסגרות ובחינת אפשרות להשתתפות במימון אבחונים.
<דני ז'ורנו: מנהלת אגף לקויות למידה והפרעת קשב במשרד החינוך.
<דני ז'ורנו: במסגרת התקצוב הדיפרנציאלי יש המלצה והיא מיושמת לתוספת שעות למת"ליות, מקדמות תפקודי למידה.
מירב בן ארי: שזה לתלמידים מתקשים.
<דני ז'ורנו: בחטיבות קטנות, ארבע עד שמונה שעות לחטיבה, ובחטיבות גדולות, ארבע עד שמונה שעות לכל שכבה.
<דני ז'ורנו: בנוסף, במגזר הערבי, החל מהשנה, נוספו 140 מת"ליות בבתי הספר היסודיים.
<דני ז'ורנו: זה דבר חדש לחלוטין שאנחנו מאוד מברכים עליו.
<דני ז'ורנו: זה גורם לשינוי לטובה.
<דני ז'ורנו: במסגרת מלגות האבחון, משרד החינוך מתקצב כל שנה אלף מלגות אבחון לתלמידים משכבות נמוכות, מעוטי יכולת.
<דני ז'ורנו: בנוסף, אלף מלגות אבחון למגזר הערבי במסגרת תכנית החומש.
<דני ז'ורנו: המנכ"לית אישרה לתקצב בשנה הבאה 3,000 מלגות אבחון כאשר אלפיים הן במגזר דובר עברית ואלף במגזר הערבי.
חנין זועבי: בג'יסר א זרקא לבדה, צריכים 600 אבחונים.
<מיכל כהן: במקום אלף, השנה אנחנו עושים 3,000 מהתקציב שלנו כאשר אלף מלגות אבחון יהיו למגזר הערבי.
אלי אלאלוף: יש לי המלצה.
אלי אלאלוף: אל תשתמשו במערכת הזאת אלא תנו לילד ללמוד.
מאיר כהן: יוצאים מתוך הנחה שחלק מההורים משלמים.
מאיר כהן: זה נכון שיש שבעים אלף אבל לעלות מאלף ל-3,000, זה יפה.
<דני ז'ורנו: האבחון הוא לא המטרה.
<דני ז'ורנו: האבחון הוא אמצעי.
<דני ז'ורנו: מטרתו של האבחון היא לבנות תכנית עבודה עם אותם תלמידים שמתקשים או שלא מצליחים למצות את הפוטנציאל שלהם.
<דני ז'ורנו: בנוסף, אגף לקויות למידה הגיש תכנית עבודה שהצגתי אותה בוועדת החינוך של הכנסת, תכנית עבודה לעשור הקרוב בנושא הטיפול בתלמידים מתקשים ובתלמידים עם לקויות למידה.
<דני ז'ורנו: אנחנו מקווים שהתכנית הזאת תקבל את האישור התקציבי שלה.
<דני ז'ורנו: זאת תכנית שאמור להתפרס על פני כמה שנים, מהגיל הרך או מהגיל המאוד צעיר עד הבגרות, בתקווה שכאשר זה יקרה, אנחנו גם נצטרך פחות אבחונים כי האבחון הוא לא המטרה.
<דני ז'ורנו: אנחנו רוצים ליצור מצב שמורה יוכל לעזור לתלמיד ללא צורך באבחון.
אלי אלאלוף: יש לי משאלה.
אלי אלאלוף: כשאתם מסתכלים על הילד העני, זה לא אומר שהוא תלמיד חלש.
<מיכל כהן: נכן.
אלי אלאלוף: תלמדו את זה.
אלי אלאלוף: בדרך כלל מהילד העני יוצא תלמיד מצוין.
אלי אלאלוף: רק תשימו לב לזה.
אלי אלאלוף: לא כל מי שעני, הוא חלש בלימודים.
אלי אלאלוף: להפך, יש לו עוצמות שבדרך כלל למפונקים אין.
<מיכל כהן: זו הערה מאוד נכונה, אבל אני רוצה להתייחס בכלל זאת למה דיברנו על דוח העוני וגם אנחנו בהגדלה של היכולת לאפשר ליותר תלמידים למדנו.
<מיכל כהן: למדנו שבאופן תמוה, אולי לא תמוה, אנחנו רואים שההתאמות בבגרויות נמצאות דווקא במקומות שיש אוכלוסייה חזקה.
<מיכל כהן: זה אומר שאנחנו עושים תכנית איך להקטין בכלל את מספר ההתאמות במערכת החינוך כי זה יצא מכל פרופורציה.
<מיכל כהן: יחד עם זאת, אסור להתעלם מכך שילד שהוא ילד עני וזקוק בכל זאת לסיוע ולאבחון, לא ייגש לעשות את זה כי אין לו כסף, כי אין לו 3,000 שקלים לעשות זאת.
<מיכל כהן: לכן לתת פי שלוש את האבחונים בא רק כדי לאפשר למי שבאמת זקוק.
<מיכל כהן: כמו שאמרה דני, האבחון הוא לא המטרה.
<מיכל כהן: התהליך הוא המטרה, הסיוע הוא המטרה ואני מקבלת מאוד את האמירה שעני הוא בהכרח מתקשה אבל זה אומר שגם אם הוא מתקשה, צריך לתת לו את הכלים.
<מיכל כהן: הדבר הבא, צמצום הנשירה הגלויה והסמויה בבית הספר, העלאת הזכאות לבגרות ובחינה מחודשת של מקומו של החינוך הטכנולוגי ומסלולים.
<מיכל כהן: עירית, את יכולה להתייחס בבקשה?
<עירית בירן: סגנית מנהל המינהל הפדגוגי.
<עירית בירן: הנושא הראשון, למרות שחבר הכנסת מאיר כהן מתנגד לכיתות שח"ר, אנחנו חושבים שצריך לתגבר אותו.
אלי אלאלוף: תרשי לי להשלים אותו במשפט אחד.
אלי אלאלוף: כל הכיתות האלה שהן כדי להציל את הילד שלא יכול היום להתמודד, אמורות לדעתי כמה שיותר מהר להחזיר את הילד למסלול הרגיל.
אלי אלאלוף: ברגע שאוהבים יותר מדי את הילד ומחזיקים אותו במערכת לחלשים, זה אומר שהוא כבול למסלול וזאת הסללה עליה מאיר מדבר.
אלי אלאלוף: לכן אני חושב שאחד האתגרים, אם מותר לי להציע לכם כאקס חבר שלכם בעבודה – לא בעבודה עם משכורת כמובן – שחררו את הילד.
אלי אלאלוף: ברגע שהגיעו לרמה הנדרשת, שחררו אותם.
אלי אלאלוף: לדעתי זה ההישג.
אלי אלאלוף: אפשר להחזיר אותו למערכת הרגילה.
<עירית בירן: אני מציעה לבקש את פרופסור טטאר מאוניברסיטת ירושלים שעשה מחקר וראיין אותם כחיילים ואחר כך כמבוגרים יותר.
<עירית בירן: הם מדווחים שדווקא בכיתות שהמחנך הוא דמות מאוד קבועה בכיתה, בגיל ההתבגרות, שהוא דמות שמלווה אותם בהרבה שיחות והרבה עבודה על מוטיבציה, הרבה עבודה על מניעת התנהגויות סיכון וכן הלאה, אחד הדברים שהם אומרים זה שאחר כך באוניברסיטה או בצבא חסר להם.
<עירית בירן: יכול להיות שצריך לחשוב אולי על מבנים יותר פתוחים וכן הלאה אבל הדמות המחבקת הזאת והמלווה או המשלימת בית היא דמות שמאוד חשובה בגיל ההתבגרות, במיוחד כאשר הבתים מתקשים לעשות זאת.
אלי אלאלוף: זה שווה דיון.
<עירית בירן: צריך לקיים דיון.
חנין זועבי: גם ההסבר למה שאתה אומר שלא מחזירים אותו למסגרת הרגילה כי האבחון נעשה בשלב מאוחר, הוא נעשה כאשר יש כבר נתק.
אלי אלאלוף: זה לא קשור לאבחון.
חנין זועבי: אבל אם האבחון נעשה בכיתה א' או ב', יש זמן להעצים אותו ואז יכולים להחזיר אותו למסלול הרגיל.
אלי אלאלוף: אני אומר לך שכמה שיותר מאוחר תעשי אבחון לילד, יותר טוב.
מירב בן ארי: וכמה שיותר מוקדם טיפול.
<מיכל כהן: זה להכניס אותו ישר למקום שהופך להיות לאורך הזמן פחות יודע ופחות מתמודד.
חנין זועבי: אולי זה רק במקרים נדירים.
אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת טלב אבו עראר שהוא כמוני מהדרום.
<עירית בירן: הנושא הבא הוא הנושא של תשתיות של החינוך הבלתי פורמלי במגזר הערבי.
<עירית בירן: זאת עבודה שהיום אנחנו בונים לכל ישוב, גם ברמה של מרכזים שכונתיים וגם מרכזים לפעילות חברתית אחר הצהרים.
<עירית בירן: עם הקמת תשתית של כוח אדם קבוע ברשויות המקומיות, אנחנו נראה הרבה פחות ילדים שמפסיקים ללכת לבית ספר.
<עירית בירן: השנה כבר התחלנו- ואנחנו מחזקים את זה בשנה הבאה - עבודה על הנושאים הרגישים כמו תגבור מתמטיקה, תגבור אנגלית ותגבור עברית כדי לעזור לתלמידים בחטיבה העליונה.
אלי אלאלוף: הנושא הבא הוא מאוד טעון.
<יהודית אילני: לקראת הדיון הזה עשיתי עבודה.
<יהודית אילני: אני כאן על תקן פעילת.
<יהודית אילני: ... ולא רק יועצת פרלמנטרית.
<יהודית אילני: מתוך שיח עם יועצות של בתי ספר שונים ביפו ניסיתי להבין מה מבחינתן הבעיה המרכזית ובעצם מה שהן אמרו, זה נתון מאוד מזעזע והן מודעות לבעיות והסכנות של ההסללה ותיוג וכולי.
<יהודית אילני: הן אמרו שבעצם בכיתה ג' אפשר לנבא איזה ילד הולך להיות ילד שלא ישרוד את 12 שנות הלימוד אלא ייפול מבית הספר לפני כן.
<יהודית אילני: מה שהן מאתרות כבעיה מרכזית זה שאין אפשרות להרבה מאוד הורים לממן אבחון בגיל צעיר, לבית הספר יש מכסה מסוימת, הילד לא עובר אבחון והוא לא מקבל הוראה מתקנת וכבר בכיתה ג' מזהים שיש קשיים שאם הם לא יטופלו אז, הם יגיעו לידי ביטוי בגיל קצת יותר מבוגר והילד לא ישרוד את מערכת החינוך וייפול.
<יהודית אילני: מבחינתן דווקא היעדר כלים לאבחון בגיל צעיר, אחת הבעיות הגדולות של ילדים עניים וכי כן יש צורך לעשות אבחון מוקדם וכמה שיותר מהר אבל היום זה לא קורה.
<דני ז'ורנו: אני אענה גם מתוקף היותי גם פסיכולוגית שאבחנה הרבה מאוד ילדים.
<דני ז'ורנו: נוצר עיוות גם במערכת החינוך על ידי אנשי חינוך לעתים וגם בציבור הכללי שאבחון הוא המטרה.
<דני ז'ורנו: עושים אבחון כאשר רוצים לבנות תכנית עבודה.
<דני ז'ורנו: למורה צריכות להיות היכולות לקדם את הילד ללא אבחון.
<דני ז'ורנו: זאת גם המטרה של התכנית הגדולה שאנחנו בונים והיא כרגע בבנייה, כדי לקדם, כדי שכל מורה תוכל לקדם את הילד.
<דני ז'ורנו: אין צורך לאבחן כל ילד כאשר מתגלה קושי.
<מיכל דלין פרימרמן: יש לי שתי שאלות קצרות.
<מיכל דלין פרימרמן: האחת היא לעניין התכנית שאת מחזקת את בתי הספר.
<מיכל דלין פרימרמן: אני מארגון לתת.
<מיכל דלין פרימרמן: השאלה אם יש יעדים מדידים לצמצום הפערים במערכת כמערכת או שהיעדים הם פר בית ספר.
<מיכל כהן: יש יעדים מערכתיים.
<מיכל דלין פרימרמן: השאלה השנייה היא האם יש הכשרה לצוות החינוכי כהכשרה מודעת עוני כמו למשל שנעשית הכשרה גם במערכת הבריאות כיום, כדי גם לאתר וגם לתת מענה לאוכלוסיות שחיות בעוני, והאם בתי הספר במסגרת המעטפת בבית הספר גם יכולים לתת דברים כמו ציוד לימודי וספרי לימוד שהאוכלוסיות העניות מתקשות לרכוש בעצמן.
<עירית בירן: התכנית מלמדת את המורים להסתכל על הילדים, האם הילד אוכל, האם הוא רעב, האם הוא לבוש בהתאם לעונה וכן הלאה.
<עירית בירן: במקביל בפיתוח המקצועי הכנסנו מתווים שנותנים כלים מה לעשות עם הדברים, איך לעבוד בצוותים רב מקצועיים.
<עירית בירן: זה חלק מהפיתוח המקצועי שחדר מורים מזמין לעצמו ולומד כאשר כל הקבוצה לומדת יחד.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני אסכם את הדיון.
אלי אלאלוף: ראשית, אני רוצה להודות למנכ"לית המשרד מיכל כהן.
אלי אלאלוף: היא לא מפתיעה אותי.
אלי אלאלוף: זה דוח יסודי.
אלי אלאלוף: אני רוצה להודות גם לצוות שלך.
אלי אלאלוף: אני רוצה לומר לחברים שלי מהרשימה המשותפת.
אלי אלאלוף: זה הדוח הראשון בו יש נתונים מידיים לחברה הערבית.
אלי אלאלוף: בשאר הדוחות לא קיבלנו.
אלי אלאלוף: אולי היינו צריכים לבקש, אבל שתדעו זאת.
אלי אלאלוף: הדוח הזה מעניין כי מראש לא רצינו להגדיר אותו כדוח מגדרי או מגזרי כזה או אחר אלא רצינו שילד עני, היכן שהוא נמצא, יקבל פתרונות וקשיש עני יקבל את הפתרונות.
אלי אלאלוף: כל ההחלטות שלנו הן אוניברסליות.
אלי אלאלוף: היו אוניברסליות.
אלי אלאלוף: לא הכתבנו אותן.
אלי אלאלוף: בפתרונות ביקשנו התייחסות תרבותית מפני שאני חושב שהמגזר הערבי סובל בין היתר מחוסר תעסוקה לנשים, שזה שונה במגזר החרדי.
אלי אלאלוף: לכן שם יש פתרונות מגזריים.
אלי אלאלוף: אבל דוח העוני, וזאת פעם ראשונה שהוא אומץ על ידי הממשלה, שלא מראש אמרנו שיש ככה וככה כדי שאחרים ישנאו את אוכלוסייה אחת על חשבון אוכלוסייה שנייה.
אלי אלאלוף: אני שמח לשמוע את זה כאן.
אלי אלאלוף: אומרים לכם מיד שבתכניות החינוך אתם יכולים לבדוק, אלה אותם נתונים עבור המגזר הערבי כמו המגזר היהודי, אותן תוספות פרופורציונאליות ואם הוסיפו 3,000 אבחונים, מיד אלף הולכים למגזר הערבי.
יגאל גואטה: מה שחשוב אלה הם המעשים.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם שתופעה כזאת של שיטתיות בתקצוב בכל אוכלוסיות המדינה, זה מה שחלמנו בדוח העוני.
אלי אלאלוף: זה נכון שצריך להדביק את הפיגור, את הפער, כי יש פער התחלתי אבל בדוח שלנו אנחנו נתנו כך.
אלי אלאלוף: זאת עובדה ומצאתם את זה בקצבאות ילדים, בקצבאות קשישים, בתכניות חיסכון לילד.
אלי אלאלוף: אין שום עדיפות לשום מגזר ואני שמח להגיד את זה דווקא כאן בחינוך כי חמשת התחומים בהם דנו בדוח העוני, זה התחום הכי שוויוני בעיני מבחינת חלוקת המשאבים.
אלי אלאלוף: היות והשר ביקש באופן אישי להביא את הרביזיה, אני לוקח את זה מאוד ברצינות אבל ממרכז המחקר והמידע שלנו מצאו, אתה רוצה להתייחס?
<גדעון זעירא: רצינו להסב את תשומת הלב שבשנת 1995 יצאה פקודת משטרה שעסקה בחקירת תאונות עבודה, לא רק בענף הבניין אלא תאונות עבודה.
<גדעון זעירא: מהמשטרה נמסר לנו שהיא מסומנת כמבוטלת משנת 2007.
<גדעון זעירא: כלומר, אנחנו מבינים שכיום היא לא בתוקף.
<גדעון זעירא: אחד הדברים שהפקודה הזו מסדירה, זה את נושא הדיווח ונכתב שאחת הפעולות הראשוניות בטיפול בתאונות עבודה זה לאחר הגעת חוקר למקום התאונה ובירור נסיבות המקרה, אז הוא ידווח מיד בטלפון למפקח משרד העבודה.
אלי אלאלוף: ב-1995, בתנאים שהתקשורת הייתה בלתי נסבלת לעומת היום.
אלי אלאלוף: אני שוב אומר, אין לי כללי משחק מוסתרים, שאני בעד לעשות את התיקון אבל תבינו את החשיבות של הדיווח של המשטרה שהוא מאוד מאוד מרכזי.
אלי אלאלוף: בדרך כלל יש גם את מגן דוד שמגיע אבל זה צילום המצב לכל החקירות.
<יואל הדר: החוק הזה מבוסס על תגובה מהירה.
<יואל הדר: אם לא, אז מי אנחנו?
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם שבלי המשטרה, ולשמחתנו, ואני אומר כאזרח, ולפני חצי שעה היה כאן דיון בנושא הפיצוציות.
אלי אלאלוף: אני חושב שאין גוף שמסוגל להגיע למקום במהירות של המשטרה.
אלי אלאלוף: זה ברור ולכן היא גם קיימת.
אלי אלאלוף: אני הייתי מוכן לסייג את זה ולומר רק בימי עבודה, אבל לומר שהמשטרה לא מסוגלת לתת תגובה מידית?
אלי אלאלוף: אני אומר משפט לא סימפטי.
אלי אלאלוף: תעשו מה שאתם רוצים, בלאו הכי נגיע מתי שנוח לנו.
אלי אלאלוף: זה ככה.
אלי אלאלוף: זה כאילו אומרים לפעולות איבה שיש להם זמן להימלט.
נאוה בוקר: זאת ממש לא הכוונה, להפך.
אלי אלאלוף: אז גם כאן.
אלי אלאלוף: אלה חיי אדם וזה ממש לדעתי לא מתאים.
אלי אלאלוף: זאת זהירות של המשטרה שהיא אפילו לא במקום בעיני, אבל התחייבתי.
<יואל הדר: הפעולה עצמה היא לא חיי אדם.
נאוה בוקר: פעולת הדיווח, מה זה קשור?
<יואל הדר: האירוע כבר היה.
<יואל הדר: זה לא להציל חיי אדם.
<יואל הדר: זה שונה לחלוטין.
אלי אלאלוף: זה פלפול.
<יואל הדר: לא פלפול.
נאוה בוקר: מדובר על אחרי הפעולה.
נאוה בוקר: אני הראשונה שכל מה שקשור בהצלת חיי אדם מתייצבת ונלחמת.
אלי אלאלוף: מבחינה פרוצדורלית אני בעד הרביזיה.
<ענת מימון: אני רק מדגישה שאנחנו פותחים את הדיון לגבי כלל הסעיפים.
אלי אלאלוף: הרביזיה נתקבלה.
אלי אלאלוף: אנחנו פותחים שוב את הדיון.
<יואל הדר: אני חושב שהחוק הזה, חשיבותו במהירות של הכניסה שלו למימושו.
<יואל הדר: כל יום שעובר, אני לא יודע אם אתם יודעים, היום שלוש תאונות עם אם אני זוכר טוב עם שני פצועים קשה ופצוע.
<יואל הדר: זה קורה בעוד אנחנו מדברים.
<יואל הדר: לכן אני חושב שצריך כאן לנסות ובאמת לדון.
<יואל הדר: יש כאן חוק שאני חושב שהוא מנוסח בסך הכול היטב.
<יואל הדר: לגבי סוגיית המשטרה.
<יואל הדר: אני מצטרף כמעט לכל מילה שאמר היושב ראש.
<יואל הדר: אני חושב שיש כאן עניין של מהירות.
<יואל הדר: מה קורה היום?
<יואל הדר: היום, כאשר יש אירוע, כך זה נראה, לוקחים, חס וחלילה פצוע, מפנים אותו וממשיכים לעבוד כאילו לא קרה כלום.
<יואל הדר: היו מקומות כאלה והרבה.
<יואל הדר: מה אנחנו רוצים?
<יואל הדר: אנחנו הרי לא מדברים כאן על חס וחלילה מיליון אירועים ביום אלא אנחנו מדברים על אותו אירוע בו יש פצוע ברמה של קשה ומעלה ולאירוע הזה המשטרה מגיעה.
<יואל הדר: אז להגיד שהמשטרה לא תדווח - - -
נאוה בוקר: אל תיקחו את זה לקיצון.
<יואל הדר: אני אומר את זה בצורה הכי פשוטה.
<יואל הדר: הרי המשטרה לא תסגור את האתר.
<יואל הדר: מי שיסגור את האתר, זה המפקח.
<יואל הדר: כדי שזה יקרה, זה צריך להיות במיידי.
<יואל הדר: צריך להיות מהר.
<יואל הדר: לכן הרעיון הוא שהשוטר שמגיע, הוא יגיע כי יהיה פצוע קשה שם.
<יואל הדר: אני מקווה שהוא יגיע, זה תפקידו.
<יואל הדר: הוא יבוא וידווח למפקח שיבוא ויסגור את האתר.
<יואל הדר: זה כל הסיפור.
<יואל הדר: לא הצלחתי לרדת לעומק הבעיה.
<יואל הדר: יהיה כתוב בהקדם אבל אני חושב שיש כאן הגדרה.
<יואל הדר: הגדרת המיידי היא הרעיון.
<יואל הדר: הרעיון כאן הוא שאנחנו חושבים שצריך להגיב במיידי.
<יואל הדר: כל הרעיון הוא להגיב במיידי לדבר כי אחרת זה לא יהיה אפקטיבי.
<יואל הדר: אם אנחנו ניתן לאתר אחרי כן להמשיך לעבוד עוד יומיים, עוד שלושה ימים, הפסדנו את המומנטום.
<יואל הדר: לכן אני חושב שהעניין הזה של המיידיות מאוד מאוד חשוב.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב ראש, הכוונה מהחוק הזה היא שבמידה ויש פצוע קשה או הרוג, האתר ייסגר כדי לבחון את אמצעי הבטיחות וברגע שהמפקח הגיע למסקנה שהמצב סביר, הוא בטוח ואפשר להמשיך את העבודה, פותחים את האתר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בוא נראה את התסריט, מה קורה כאשר פועל נופל או נפגע.
עבד אל חכים חאג' יחיא: המשטרה מקבלת הודעה והאמבולנס מקבל הודעה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: סביר להניח שאפילו המשטרה לא תפריע לאמבולנס לפנות את הגופה חס וחלילה או את הפצוע.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בשלב זה, כדי גם להקל על החקירה של המשטרה, אם האתר סגור, יותר קל לבדוק ולראות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם האתר לא סגור, יכולים גם לשבש את המצב ולהעלים עקבות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן העניין של המיידי, זה בכל מקרה לא יפריע לחקירה שלכם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק אומר שנודע למשטרה, ממי נודע למשטרה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: או ממי שנמצא בשטח או מהאמבולנס שפינה את הפצוע או את ההרוג.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ברגע זה במכשיר הקשר שלכם אתה מודיע למשרדים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: תוציאו מייל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יכול גם לעשות בלוק אחד בתוך המייל של המשטרה שרק ממלאים את המקום ואת התאריך ומעבירים.
<קריאה: צריך לאתר את המפקח הרלוונטי למקום הזה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא מדברת עם המפקח.
עבד אל חכים חאג' יחיא: את מעבירה למשרד הכלכלה ומשרד הכלכלה יקבל ואז הוא ידע לאן להעביר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה כל כך פשוט.
עבד אל חכים חאג' יחיא: את לא צריכה את המפקח עצמו של האזור.
<קריאה: נמצא כאן היועץ המשפטי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: העברת לו מייל ויצאת ידי חובה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שלחת לו את המייל והוא ראה את המייל אחרי שעה, שעתיים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא בתחום הזה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לדווח לו, היום מייל יכול להיות דיווח.
עבד אל חכים חאג' יחיא: SMS יכול להיות דיווח.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אני לא מבין את זה נכון, תסבירו לי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא צריך לנהל אתו שיחה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יכול לשלוח מייל או SMS.
<יואל הדר: אין לנו בעיה עם המטרה שצריך להעביר כמה שיותר מהר.
<יואל הדר: אין לנו בעיה.
<יואל הדר: ברגע שאתה אומר את המילה מיידי, הוא צריך להפסיק כל דבר אחר.
<יואל הדר: גם אם הוא רצה לסגור את השטח, הוא צריך - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: למה הוא יסגור את השטח?
עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא סוגר את השטח.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הוויכוח, שאתם לא תסגרו את השטח.
<יואל הדר: כל הפעולות במיידי, אני צריך לאתר אותו מיידית.
<יואל הדר: לא תמיד אני מצליח להשיג מישהו במיידי.
<יואל הדר: בהקדם האפשרי, אני עשיתי את הכול על מנת להשיג אותו בהקדם האפשרי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מדבר על להשיג אותו?
<יואל הדר: איך אני מעדכן מישהו אם אני לא משיג אותו?
עבד אל חכים חאג' יחיא: תשלח SMS, תשלח מייל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הדיווח.
<יואל הדר: לא כל שוטר מכיר את המפקח.
<יואל הדר: לכן צריך לאתר אותו.
<יואל הדר: לכן אני אומר שהמטרה בחוק, אנחנו באותה מטרה של החוק אבל לא צריך להכניס את המשטרה לאיזשהו סד שהיא לא יכולה לעמוד בו מראש ואחרי כן היא חשופה לתביעות למה לא דיווחה באופן מידי.
<יואל הדר: לכן הירידה להקדם האפשרי נותנת לנו פתרון.
<יואל הדר: חשבנו בהקדם, ואני מבין שאתם תתנגדו לזה, גם חברת הכנסת בוקר אמרה בהקדם האפשרי, אז נקבל את בהקדם האפשרי.
<יואל הדר: זה שלב אחד פחות אבל זה יעזור למשטרה מצד אחד ולא יכניס אותה לסד שהיא לא יכולה במקרה הזה.
אלי אלאלוף: אני מציע שנעבור לקריאת החוק.
<ענת מימון: אני לא קוראת את כל ההצעה כי אין צורך אלא אני מציגה בנוסח שבפניכם את השינוי.
<ענת מימון: בעמוד הראשון, אתר בנייה שאינו מוסד, זה אתר שלגביו אין מסירה של צו אלא יש הוראה חוקית של סגירה.
<ענת מימון: זה השינוי שביקשנו את הרביזיה בשבילו.
<ענת מימון: בדיון דיברנו על אתר בנייה שאין בו שלט או שלא רשום ברישומי הרשות המקומית.
<ענת מימון: לאחר בדיקה שעשינו עם משרד הכלכלה ראינו שבאמת המבחן הוא רק העניין של השילוט.
<ענת מימון: הרישומים של הרשות המקומית הם פחות רלוונטיים לעניין הזה ולכן אנחנו מבקשים שאתר בנייה שאינו מסודר יהיה אתר בנייה שלא הוצב בו שלט כנדרש בתקנה 7 לתקנות הבטיחות בעבודה, עבודות בנייה, שזו התקנה שמסדירה את הצבת השלט ומה יופיע על השלט.
<ענת מימון: אני רק אעיר שהסעיף מדבר על כל מפקח עבודה ולא רק על מפקח עבודה ארצי או אזורי.
<ענת מימון: לכן הסעיף של ההסמכה שאתם יכולים לראות אותו בעמוד 3, הורדנו אותו כי אין צורך להסמיך כי למעשה כולם כבר מכוח החוק מוסמכים.
<ענת מימון: הערה נוספת.
<ענת מימון: העבירה לפי סעיף זה היא אבירה מסוג העבירות של אחריות קפידה.
<ענת מימון: אצלנו זה היה מנוסח כחזקה ועכשיו פשוט ניסחנו את זה בצורה שונה.
<ענת מימון: אין כאן הבדל מהותי.
<ענת מימון: זה פשוט ניסוח של משרד המשפטים שאמר שזה מה שנכון.
<ענת מימון: השינוי האחרון הוא בסעיף 4 להצעת החוק.
<ענת מימון: בסעיף 5(א) – מה שביקשה חברת הכנסת בוקר – במקום המלים "תודיע על כך באופן מידי", אנחנו משנים את זה ל"בהקדם האפשרי".
<ענת מימון: אלה השינויים.
<ענת מימון: אפשר להצביע עליהם.
אלי אלאלוף: השינויים התקבלו פה אחד.
אלי אלאלוף: אנחנו סומכים על המשטרה ועל היעילות שלה.
אלי אלאלוף: אני פותח את הישיבה בנושא: