GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עבדאללה אבו מערוף: ולייבא רופאים מקזחסטן או מהודו, הרעיון המטומטם הזה – סליחה, אני מקווה ש - - -
אחמד טיבי: אגב, הוא לא רעיון שלי.
עבדאללה אבו מערוף: אני יודע שהוא לא רעיון שלך.
עבדאללה אבו מערוף: בגלל זה אמרתי מטומטם.
עבדאללה אבו מערוף: לכן בעניין תנאי הקבלה צריך לעשות תכנית לעוד חמש שנים.
עבדאללה אבו מערוף: כמה רופאים ילמדו בבתי הספר לרפואה?
עבדאללה אבו מערוף: כמה רופאים מדינה רוצה שיהיו בעוד 7 שנים?
אלי אלאלוף: אני מגלה את הסצנריו הסופי של סוף הישיבה.
אלי אלאלוף: אחרי רויטל סויד, אני אסכם את הדיון ואני מודיע מראש.
אלי אלאלוף: זה לא סיכום שמניח את הדעת לכולם, כולל לי, ודאי.
אלי אלאלוף: אני מתחייב לקיים דיון אחרי ההמלצות שלי, דיון לפני סוף המושב הזה, שהוא ב-3 באוגוסט – יתקיים דיון נוסף ודיון עם זמן, אבל בינתיים יהיו גם תנאים לקיום הדיון הרחב.
אלי אלאלוף: ואני רוצה לציין, מבלי שיקבלו את רשות הדיבור, את חברי שהצטרפו - דב חנין ומאיר כהן.
אלי אלאלוף: בבקשה, יש לך דקה.
רויטל סויד: קודם כל אני מאד שמחה כבר על הסיכום שיהיה, שיהיה עוד דיון, מכיוון שאין ספק ואני חושבת שהגיע הזמן לפתור אחת ולתמיד את מצוקת המתמחים, ועם כל הכבוד זו מצוקתכם וזו גם מצוקת כולנו, כל אזרחי מדינת ישראל, המטופלים שמגיעים לבתי החולים.
רויטל סויד: יש פה אינטרס משותף של שני הצדדים לקיים דיון.
רויטל סויד: אני גם פונה אליך כבר ומבקשת ממך, אדוני יושב הראש, כמי שיזמה את הדיון, הייתי בין יוזמות הדיון, אני מבקשת ממך שלדיון הבא יגיע שר הבריאות, יישב פה, ישמע את הדברים.
רויטל סויד: עם כל הכבוד, אם אני משווה את בעיית הבמבה – שהיא בעיה אולי – למצוקת המתמחים, אני חושבת שאנחנו נמצאים פה עם בעיה הרבה יותר מהותית, שקשורה חד משמעית לסכנת החיים שנמצאים בה כל המטופלים, כל הזמן.
רויטל סויד: עכשיו בואו נקרא לילד בשמו.
רויטל סויד: אתם המתמחים שיושבים כאן, מנצלים אתכם.
רויטל סויד: זה ניצול, ניצול, ניצול.
רויטל סויד: זה ניצול של המערכת את המתמחים, את העובדה שחייבים לעשות התמחות, את העובדה שחייבים להגיע ולעשות את כל השעות האלה.
רויטל סויד: אדוני, פרופסור אפק, אני מאד מאד מעריכה אותך.
רויטל סויד: באמת, עבדנו לאורך השנים ונפגשנו כמה פעמים.
רויטל סויד: אתה מסביר כאן על פיילוט, על המסקנות של שופט משנת 2012.
רויטל סויד: עד היום הפיילוט לא יצא לדרך.
רויטל סויד: אפשר היה לעשות את זה.
רויטל סויד: לא צריך פה עוד כספים.
רויטל סויד: על תוספת של תקנים, מתוך 300 תקנים, הוספתם רק 90.
רויטל סויד: על מה אנחנו מדברים?
רויטל סויד: יש דברים מידיים שאפשר לעשות ולא עושים אותם.
רויטל סויד: ד"ר אידלמן, לדאוג לכך שמתמחים ילכו לתנומות, אבל ילכו, לא שישבו באיזה שהוא חדר ודופקים להם והאחות נכנסת או מישהו נכנס.
רויטל סויד: ילכו לתנומות.
רויטל סויד: אלה דברים שאפשר לעשות אותם על אתר.
רויטל סויד: והסיבה היחידה שלא עושים את זה יחד, זה פשוט כי קל לנצל את המתמחים.
רויטל סויד: עכשיו, לא קל להשיג קונסנסוס בבית הזה, בין כל המפלגות שיושבות.
רויטל סויד: כאן יש קונסנסוס אחת ולתמיד לפתור את בעיית המתמחים.
רויטל סויד: אנחנו נמצאים פה, זה מאבק שצריך להעלות אותו.
רויטל סויד: בשנת 2011 דגלנו במאבק הרופאים, לא נפתרה בעיית המתמחים.
רויטל סויד: הגיע הזמן שזה יהיה המאבק שיהיה על השולחן, ואנחנו כמובן איתך, אדוני יושב הראש.
רויטל סויד: שר הבריאות יהיה פה ולא נרפה עד שלא נפתור את הבעיה.
רויטל סויד: אני רוצה רגע לספר סיפור אישי, כי אתה אמרת.
רויטל סויד: אני הגעתי לפני חודשיים לניתוח אפנדיציט ואני לא אומר לאיזה בית חולים.
רויטל סויד: קיבל אותי רופא מתמחה במיון.
רויטל סויד: הוא כמעט נרדם ארבע פעמים בזמן שהוא בדק אותי.
רויטל סויד: נכנסתי לניתוח בהול.
רויטל סויד: בעודי שוכבת על המיטה, עם הרדמה, פתאום אומרים לי זה הרופא שינתח.
רויטל סויד: מי נכנס?
רויטל סויד: המתמחה שכמעט נרדם.
רויטל סויד: אמרתי לו – לך לישון, מה אתה מנתח אותי עכשיו?
רויטל סויד: זה באמת לא יכול להיות.
רויטל סויד: זה מצב אבסורד.
מאיר כהן: וניתחו אותך?
רויטל סויד: ניתחו אותי, הכל בסדר.
רויטל סויד: ברוך השם.
<ארנון אפק: הכל בסדר, זה מה שחשוב.
<ארנון אפק: העיקר שאת בריאה.
רויטל סויד: על האיכות של הרופאים במדינת ישראל אי אפשר להתווכח.
אלי אלאלוף: טוב, העיקר שיש לנו חברי כנסת בריאים.
אלי אלאלוף: אמרו לי שאת חברת כנסת לשעבר, אז אני מתנצל על הבורות שלי, קודם כל.
<מלי פולישוק-בלוך: לא, זה בסדר גמור.
רויטל סויד: ממפלגת העבודה.
<מלי פולישוק-בלוך: לשעבר, ואתה מזדהה עם ההווה ואתה דורש - - -
רויטל סויד: חברת הכנסת מלי פולישוק.
<מלי פולישוק-בלוך: רויטל, כל מילה בסלע.
אלי אלאלוף: אז אני באמת רוצה להודות למתמחים על זה שיצאו למאבק עקרוני.
אלי אלאלוף: לא שמעתי על שכר ולא שמעתי על כסף וזה כבוד גדול שיצאתם, בצורה שיצאתם, למאבק לטובת בריאות הציבור והתפקוד שלכם.
מאיר כהן: בסופו של דבר זה שכר וכסף.
אלי אלאלוף: בסדר, אז מזכירים לי שכסף זה חשוב בחיים.
<אראל בוצ'ינסקי: אנחנו לא מדברים על שכר.
אלי אלאלוף: אני לא שמעתי את זה ואני גאה שיש לנו מערכות שעוד מדברות על עקרונות ולא רק על כסף.
אלי אלאלוף: אני באמת מברך אתכם על המאבק, גם על צורת המאבק.
אלי אלאלוף: יש לי רק בקשה אישית, אבל ההחלטה שלכם.
אלי אלאלוף: אל תשביתו את המערכת.
אלי אלאלוף: אל תשבתו.
אלי אלאלוף: אני ממליץ למשרד הבריאות, בהשתתפות הר"י ובוודאי הקבוצה המרשימה הזאת, שהקים הארגון, שלפי מה שאמרו לי זה עוד לא מוכר, אבל הארגון – מרשם הזה – אנא, תכנסו למשא ומתן אינטנסיבי להבנה.
אלי אלאלוף: יש חלק מהדברים שניתן לעשות במיידי, יש חלק שזה דורש וגם אראל אמר לנו שהוא יודע שזה תהליך שלא ייגמר בצ'יק וגמרנו.
אלי אלאלוף: ולכן אנחנו יודעים שזה מאבק ארוך.
אלי אלאלוף: אנחנו בוועדה מתחייבים לקיים דיון חוזר, המשך בעצם, לפני היציאה לפגרה, שזה ב-3 באוגוסט, ברגע שתגיעו לאיזה שהוא סיכום ביניים או למשבר ביניים.
אלי אלאלוף: אני מוכן לכנס את הוועדה ולהמשיך בדיון ולדון בסיבת המשבר או בסיכום ביניים שהגעתם אליו.
אלי אלאלוף: שנית, אני בטוח שזה לא רק עניין של הקלה בתורניות.
אלי אלאלוף: יש פה עניין של תקנים.
אלי אלאלוף: גם אם אנחנו כרגע – ושלא יהיו אשליות – חבל שידידתי, שאני מאד מעריך אותה, חברת הכנסת יעל גרמן, אנחנו יודעים שכסף לא תמיד נמצא מיד, אבל אם מתכננים אותו מספיק בזמן, אז כן אפשר להגיע לסיכומים ולדבר על תקנים, כדבר הכרחי וברור.
אלי אלאלוף: אבל בואו, שנדע אותם – מה הם הצרכים האמיתיים בעניין הזה.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שיש פיילוט.
אלי אלאלוף: הפיילוט הוא לקיצור תורים בחדרי מיון.
אלי אלאלוף: אנחנו מבקשים שהפיילוט הזה יתחיל כמה שיותר מהר ותדווחו לנו על זה.
אלי אלאלוף: אם אפשר, אני ממליץ שתיקחו חודש ותגמרו את התהליך הזה, כדי שלפחות נדע את התכנון שלו ואת היישום שלו.
אלי אלאלוף: כי 300 תקנים בפייפ ליין זה לא מאמץ קטן וכדאי שינוצל בהקדם.
אלי אלאלוף: אני שוב חוזר ואומר, ואני מתנצל בפני חברי הכנסת שלא קיבלו רשות דיבור, למרות שהיו יוזמי הדיון ואני שוב חוזר, זה לא עניין אישי ולא באופן אישי, למרות שהיא לא פה, אני מתנצל בפני ידידתי מיכל רוזין, שאני מאד מעריך את פעילותה הפרלמנטארית, ולא רק הפרלמנטארית, ואני אבקש לסגור את הישיבה.
דב חנין: אדוני יכנס דיון על המתמחים בפסיכולוגיה קלינית, גם בהמשך?
אלי אלאלוף: בהמשך יש לנו דיון בכלל על כל נושא הפסיכולוגיה ושירותי בריאות הנפש בשבועות הקרובים, כולל הנושא הזה, כולל במגזר הערבי, שאני מאד ממליץ – אני לא יודע אם קיבלתם את הדו"ח בעניין הזה – אבל יופץ אליכם דו"ח מאד מרשים של משרד הבריאות, שזו יזמה של חברת הכנסת חנין זועבי, כפי שאתם זוכרים.
אלי אלאלוף: הנושא הזה הוא מאד מרשים.
אלי אלאלוף: יש בו גם דברים שמאפשרים לנו אופטימיות מסוימת, כי באמת יש התעוררות בלתי רגילה במגזר הערבי בכל מה שקשור לכוח אדם במקצועות הנדרשים.
אילן גילאון: שלום, בוקר טוב לכולם.
אילן גילאון: הנציבות פה?
אילן גילאון: איפה ערן?
<אריאל סיידמן: ערן מאחר.
<אריאל סיידמן: אני פה.
אילן גילאון: תציג את הנושא?
אילן גילאון: חברי, תראו, הפגישה כמעט טכנית, היא צריכה להסתיים מהר כי יש לנו ב-09:30 ועדה חדשה.
עבדאללה אבו מערוף: ב-09:20.
אילן גילאון: ב-09:20 בכלל, עוד יותר קצר.
<אתי שבתאי: ב-09:30 הישיבה עם השר.
<אתי שבתאי: ב-09:20 הישיבה של ועדת המשנה מסתיימת.
אילן גילאון: לא משנה, כך או אחרת זה מסוג הוועדות שאני לא אוהב לקיים.
אילן גילאון: אבל מאחר שדיברו אתי מהנציבות ואייל הסביר לי את הנושא, אני מבין שאנחנו באופן טכני – אני יודע שיש התנגדויות, אני לא אוהב את זה.
אילן גילאון: אני אומר את האמת, אני לא אוהב את זה, אבל אני רואה צורך כך או כך, כמה זמן שיהיה אפשר יהיה לדבר.
אילן גילאון: אני כבר אומר מראש כדי שלא נהיה במתח – בסופו של דבר אני הולך לאשר את הדחייה הזאת בלית ברירה.
אילן גילאון: אני מקווה מאוד, וגם יש הסתייגות בתוך החוק לגבי התיקונים שצריכים להיות, וגם כך או אחרת זה לא יכול להימשך יותר מאשר קצת פחות משנה, נכון?
<אייל לב ארי: דחייה של שנה.
אילן גילאון: אני לא יכול, גם אם הייתי רוצה, לתת יותר.
אילן גילאון: אני לא יכול יותר מזה.
<אייל לב ארי: אי-אפשר מעבר.
אילן גילאון: זה כדי למנוע ספק וכדי לא לגזור גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה, או שציבור הספקים לא יכול לעמוד בה, ועל כן אני הולך לאשר את הדבר הזה.
אילן גילאון: בבקשה, חבר הכנסת מערוף, אתה ראשון הדוברים.
עבדאללה אבו מערוף: שיציגו.
אילן גילאון: הנציבות, הבנתי שזה דוסקס, ישבתם, דיברתם, סיכמתם, והגעתם למסקנה שאתם מבקשים את זה.
<אריאל סיידמן: בגדול יש תוכנית שלמה של תיקון של התקנה, תיקון מאוד ארוך שניסינו להעביר.
<אריאל סיידמן: לא הספקנו להעביר אותו עד עכשיו.
<אריאל סיידמן: הוא יצא להערות הציבור לפני חודשיים בערך, הגיעו אלינו בין 50 ל-60 הערות.
<אריאל סיידמן: זאת אומרת, קובץ שלם עם הערות שלא הספקנו לעבור על כולו, אז בינתיים הדחייה הזאת.
אילן גילאון: אבל אתה יודע שהדינמיקה הזאת יכולה להיות מיש חאלסנה, מה שנקרא, בלי סוף.
<אריאל סיידמן: הכוונה להעביר את התיקון ממש מהר.
<אריאל סיידמן: זאת תוכנית העבודה שלנו לחודש הקרוב.
אילן גילאון: תהיו מוכנים תוך חודש להעביר את התיקון הזה?
<אריאל סיידמן: לא אמרתי שנהיה מוכנים תוך חודש.
<אריאל סיידמן: אמרתי שזאת תוכנית העבודה שלנו בחודש הקרוב.
<אריאל סיידמן: אנחנו עובדים על זה כמה שיותר מהר.
<אריאל סיידמן: והמטרה פה של הדחייה היא כמו שאמרת: א', זה משהו שהיום השוק לא יכול להתמודד אתו; ב', התקנות עצמן לא הכי ברורות, לא מותאמות לאינטרנט של היום, ואנחנו צריכים לשפר את זה.
<אריאל סיידמן: זאת המטרה בדחייה.
<אייל לב ארי: שנה תספיק מבחינת הערכה שלכם גם מבחינת התארגנות השוק לתיקונים שיתבקשו?
<אריאל סיידמן: קודם כול הדחייה הזאת מופיעה פה, היא ניתנת רק למי שכבר התחיל בתכנון, למי שעשה סקר נגישות, בדק כבר, והתחיל את ההיערכות להנגשה.
<אייל לב ארי: ומי שלא?
<אריאל סיידמן: חברה שלא, לא מוגנת על-ידי התקנה הזאת.
<אריאל סיידמן: אפשר להגיע לבית-המשפט לתבוע אותם, ואם הם לא יוכלו להציג שנושא משרה חתם - - -
<אייל לב ארי: לאור מה שאתה אומר, בעצם ההוראות של התקנה לא הכי ברורות.
<אריאל סיידמן: נכון.
<אייל לב ארי: אז אתה בעצם יוצר כאן עכשיו הבחנה בין מי שהתחיל לבין מי שלא התחיל, כשבעצם על שתי הקבוצות האלה יש את אותו דין לא ברור.
<אייל לב ארי: אז אחד יהיה חשוף לתביעה ואחד לא יהיה חשוף?
<אייל לב ארי: אולי כדאי לעשות כבר את הדחייה באופן גורף לשנה לכולם.
<אריאל סיידמן: קודם כול יש כאן הגדרה של מה זה "התחיל", זה ביצע בדיקת נגישות וכו'.
<אייל לב ארי: נכון, ביצע בדיקה והכין תוכנית הנגשה.
<אריאל סיידמן: אפשר לבצע היום בדיקת נגישות והשינויים לא עצומים, אנחנו פשוט מבהירים אותם.
אילן גילאון: איך אתם מתייחסים לאלה שכבר ביצעו את ההכנות לשינויים?
אילן גילאון: אני מניח מן הסתם שיש כאלה.
אילן גילאון: מה יחול עליהם?
<אריאל סיידמן: שכבר הנגישו את האתר?
<אריאל סיידמן: תראה, מי שהנגיש היום את האתר לא אמורים להיות שינויים.
<אריאל סיידמן: מה שיש זה אפילו הקלות קטנות.
<אילנה בניש: אף אחד לא הנגיש.
<אריאל סיידמן: האמת שאילנה בניש יכולה להסביר מעולה את הנושא.
אילן גילאון: אילנה, בבקשה.
<אילנה בניש: האמת היא שהתבקשתי להגיע כנציגה של מכון התקנים, ובתור מי שמלווה גם את הנושא של התקנות ואת הנושא של התקן.
<אילנה בניש: לצערי הרב, אני אומרת את זה בצער רב, ואתם יודעים שאני עם מגבלת ראייה מאוד מאוד קשה, השוק לא מוכן היום להנגשת אתרי אינטרנט.
<אילנה בניש: לפני שנתיים הצגתי עמדה שונה.
<אילנה בניש: ככל שנכנסים למעמקי עולם האינטרנט יש הרבה מאוד מורכבויות שגם המחוקק בזמנו לא נתן עליהם את הדעת, ולהערכתי, בתום לב בעניין הזה.
<אילנה בניש: התקן הישראלי גם כן עובר רוויזיה, לאור כל הדברים שאנחנו לומדים כל פעם, כל הזמן מחדש.
<אילנה בניש: ואני, לצערי הרב, שוב, אני חושבת שצריכה להינתן הארכה באופן שתאפשר לכולם להיערך בצורה נכונה לביצוע התאמות נגישות סבירות באתרי אינטרנט, לאפשר לנציבות ביחד עם גורמים נוספים לשבת על שינוי התקן, על נהלים.
<אילנה בניש: כיום כולם נמצאים תחת איום של תביעה, כולל מורשים לנגישות שירות, כולל יועצים, כולל אנשים תמימים שבאמת לא מבינים בתחום הזה שום דבר.
<אילנה בניש: אז זה נכון שאפשר לקחת את זה לבתי-משפט ולגרור את זה לאורך שנים, ואז באמת לא תהיה נגישות לשום דבר.
<אילנה בניש: ואני אתן דוגמה מאוד מאוד פשוטה ממה שקרה לאחרונה.
<אילנה בניש: בית עסק אחד מאוד מאוד פופולרי וחשוב במדינת ישראל – אני לא בטוחה שכדאי כרגע לציין את שמו – שנותן שירות מסחר בתחום המזון עבר, לדעתו, הנגשה, כשבפועל התוצאות היו גרועות מאוד, וגם הנגישות שהייתה באתר קודם לכן עוד איכשהו הצליחה להיפגע.
<אילנה בניש: הדבר גורם לזה שאנשים עם מוגבלות – חלק גדול מאנשים עם מוגבלות, במיוחד עיוורים ולקויי ראייה – שהם לא יכולים יותר להשתמש באתר הזה, ביניהם גם אני.
<אילנה בניש: אני מכירה כמה כאלה.
<אילנה בניש: עכשיו כשפונים אליהם ומבקשים מהם לתקן הם מתבצרים ולא מוכנים לשתף פעולה עם אף אחד, כי הם כבר מבוהלים.
<אילנה בניש: הם הוציאו מאות אלפי שקלים על ההנגשה, הם לא יודעים מה קורה להם.
<אילנה בניש: המחוקק לא הגדיר מיהו איש מקצוע.
<אילנה בניש: אין להם באמת על מי להסתמך בתחום הזה, אלא על פתרונות במשק שמוצעים כרגע, שלא בטוח שהם בכלל עומדים בתקן.
<אילנה בניש: אז יש פה בעיות מאוד מהותיות, אילן, ואני חושבת שצריך לצאת מפה עם אמירה שכל הנוגעים בדבר צריכים להתכנס באופן דחוף ולשבת ולעבוד על כל ההיבטים.
<אילנה בניש: אחרת, בעוד שנה, גם אם עכשיו זה יאושר נניח - - -
אילן גילאון: נגיע לאותו מצב.
<אילנה בניש: נגיע לאותו מצב.
<אילנה בניש: ולזה לא הייתי רוצה לגרום.
עבדאללה אבו מערוף: לאותה נקודה.
אילן גילאון: מאוד מסכים עם הדברים שלך.
אילן גילאון: אני חושב שאי-אפשר לבטא את זה יותר טוב מאשר אילנה ביטאה.
אילן גילאון: נתי.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני מחרה מחזיק אחרי אילנה בעניין הזה שקודם כול הכלי הזה הוא כלי חשוב מאין כמוהו לאנשים עם עיוורון ולקויות ראייה, משום שלרבים מהם זה אחד הפתחים העיקריים לעולם החיצון.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני לא מתבייש לקרוא בשמות, אין לי בעיה לכוון לכיוון "שופרסל", ואין לי בעיה לכוון לכיוון 144 של "בזק", ואין לי בעיה לכוון לכיוון הרבה אתרים אחרים שהם אתרים שפשוט חשובים ליום יום של אדם, שלא עושים את מה שצריך, אפילו לא התחילו.
<נתי ביאליסטוק כהן: או אם התחילו אז הם התחילו בחדרי חדרים.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני לא צריך ללכת רחוק, נציבות שירות המדינה, אתרי הממשלה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני מבין שהיום נאריך את התקנה, אבל אי-אפשר להאריך את התקנה אם נהיה בעוד שנה באותו מצב.
<נתי ביאליסטוק כהן: ולתחושתי, אם זה לא ינוהל בזהירות – אילן, ואתה חייב לקחת את המושכות בעניין הזה, כי כנראה אין ברירה – אז נהיה פה בעוד שנה באותו מצב.
אילן גילאון: אני כבר מחזיק את המושכות האלה הרבה זמן.
אילן גילאון: אתה יודע, אני אפילו לא מאמין שבמקום שאנשים חיים אפשר לתקן כל דבר.
<נתי ביאליסטוק כהן: לא צריך לתקן כל דבר.
אילן גילאון: וזמן הוא מרכיב מאוד מאוד חשוב בעיני, שתדע לך, אני לא מזלזל בזה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני מסכים.
אילן גילאון: אני רוצה להקדים את העניין הזה ככל שניתן, כל שעה, כל יום, כל דקה, קדימה, כי זה פוטר כל כך הרבה אנשים.
אילן גילאון: והטכנולוגיה, לו השתמשנו בה בתבונה, היינו מקצרים טווחים בצורה אטומית.
אילן גילאון: פשוט 90% מהאנשים יכלו לעשות 90% מהעבודות, אין לי ספק בזה.
אילן גילאון: יחד עם זאת, אני לא רוצה לנהל מלחמה.
אילן גילאון: אני רוצה להגיע לנגישות, להנגשה.
אילן גילאון: לא החוק הוא בעיני החשוב, אלא הנורמה שצריכה להיקבע כאן.
<נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו באמת לא רוצים לריב עם השומר, אנחנו רוצים לאכול את הענבים.
אילן גילאון: זה יפה, לאכול ענבים.
<נתי ביאליסטוק כהן: ואם אנחנו באמת היום נמצאים באיזושהי נקודת זמן, צריך להגיד גם איפה נקודת הזמן הבאה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אשמח מאוד שלא תהיה הארכה.
אילן גילאון: זה ברור, כי אני גם לא יכול חוקית.
אילן גילאון: גם אם הייתי רוצה לא יכולנו להאריך יותר משנה את התקנות האלה, כי זה נכנס לתוך התחולה של חוק - - -
<נתי ביאליסטוק כהן: כן, אבל אני יודע, החקיקה זה גם דבר אפשרי.
<נתי ביאליסטוק כהן: תיקון חקיקה זה גם דבר אפשרי.
אילן גילאון: אני אומר את מה שאני אומר עד שיכחילו לי הידיים, את החקיקה, את החוק שאנשים יהיו בני-אדם לא הצלחנו לחוקק בכנסת, וזה החוק שנותן ערובה לכל.
אילן גילאון: הרי לו יכולנו לחוקק אותו לא היינו צריכים שום דבר אחר.
אילן גילאון: אבל כרגע אלה האילוצים, ואני בא מתוך מה שאילנה אמרה ומה שאתה אומר.
אילן גילאון: אני אומר שאנחנו חייבים לסיים את זה הרבה הרבה יותר מוקדם, שנה זה הטווח המקסימלי.
אילן גילאון: אני לא רואה סיבה לא - - -
<נתי ביאליסטוק כהן: אבל אם התקנות לא יתוקנו והתמונה לא תהיה בהירה ויהיה מספיק זמן, באמת, לתקן את זה, אז אנחנו נהיה שוב באותו מקום.
עבדאללה אבו מערוף: עדכונים בעוד שלושה חודשים.
אילן גילאון: אין סיבה שלא.
אילן גילאון: תראו, הטחנה שלנו טוחנת כל הזמן.
אילן גילאון: המשרדים הרלוונטיים חייבים להכין את התקנות, מבחינתנו, ועל זה נעמוד להם על הראש.
אילן גילאון: תשמעו, לנו אין הרבה מאוד מיומנויות אחרות, אתה יודע, זה רק ללכת על הגב כמו קרציות למערכות, זה מה שאנחנו עושים כאן.
<נתי ביאליסטוק כהן: אילן, ואני אומר עוד משהו, כארגון שחי מהיד לפה, מתרומות ומעזבונות, אני אשמח להפיק הכנסה נוספת.
<נתי ביאליסטוק כהן: התביעות שיהיו, נשמח לנצל אותם לעניין הזה, אם הדבר יהיה ברור ומספיק קוהרנטי.
אילן גילאון: אני אבוא להעיד בבית-משפט.
<מי-טל גרייבר שורץ: זאת אמירה קשה, סליחה.
<נתי ביאליסטוק כהן: סליחה, זאת לא אמירה קשה.
אילן גילאון: עוד מישהו רוצה להוסיף משהו?
<מיכל שיק הר-טוב: זאת גישה קשה ביותר.
אילן גילאון: חבר'ה, רק להוסיף דברים חדשים אם יש, כי הזמן שלנו תכף מסתיים.
<איתן עמרם: אני רוצה להעיר הערה, בבקשה.
אילן גילאון: רגע, איתן, היא ואחר כך אתה.
<מי-טל גרייבר שורץ: כמובן שאנחנו בעד שהאינטרנט יהפוך להיות נגיש, אבל זה חייב להיות בדרך שבעלי האתרים יוכלו לעמוד בתקנות.
<מי-טל גרייבר שורץ: עבדנו צמוד לנציבות במהלך התקופה האחרונה בשביל לשפר את התקנות.
<מי-טל גרייבר שורץ: ובאמת, כמו שאמרו פה כבר הרבה, הן מצריכות שיפור ואנחנו בעד שזה יקרה כמה שיותר מהר.
<מי-טל גרייבר שורץ: ולכן זקוקים לשנה הזאת בשביל שהתקנות יתוקנו ובעלי העסקים יוכלו לעמוד בדרישות שקבועות, שכרגע הם לא יכולים לעמוד בהם.
<מי-טל גרייבר שורץ: אני רוצה רק הערה אחת.
אילן גילאון: רק שנייה, חבר'ה, אני עוצר אותך, תסלחי לי, בואי תזמני את החבר'ה האלה כי הם ילדים מאוד חשובים ויש להם היום משימה לעשות, אז סליחה שאני קוטע אותך.
אילן גילאון: בואו, תשבו, חברים, זה אתם מרחובות, נכון?
<איל יאבו: כן.
אילן גילאון: היום זה יהיה חפוז ולחוץ, אבל חשוב לי להציג אתכם.
<ערן טמיר: איפה מרחובות?
<איל יאבו: מבית-ספר "השיטה".
אילן גילאון: אנחנו באמצע דבריה של נציגת איגוד האינטרנט.
אילן גילאון: תשבו רגע, אחרי זה תציגו את עצמכם.
אילן גילאון: הכול צריך להתנהל היום בחופזה רבה, כי כל הדיון הוא רק חצי שעה, אמרתי לפנינה.
אילן גילאון: אתם עושים דבר כל כך חשוב שאני לא יכול שלא לפחות להציג אתכם לפני הוועדה.
אילן גילאון: כן, גברתי.
<מי-טל גרייבר שורץ: רק הערה.
<מי-טל גרייבר שורץ: אנחנו בעד התהליך הזה של דחייה בשנה.
<מי-טל גרייבר שורץ: אני חושבת שזה ייתן אורך רוח לבעלי האתרים.
<מי-טל גרייבר שורץ: רק ניתן פה בתקנות זמן שמי שעשה פעולות מסוימות עד ה-1 באוקטובר, זה בערך מחר, נראה לי צפוף, ואני אשמח שיינתן טיפונת יותר.
<אייל לב ארי: את זה גם אמרתי לערן.
עבדאללה אבו מערוף: מבחינת החוק, הדין יחול על שניהם.
אילן גילאון: לעשות את התקנה להכול ביחד.
<אייל לב ארי: לא לעשות הבחנה כאן בין מי שכבר עשה את בדיקת הנגישות והכין תוכנית לבין מי שלא.
<אייל לב ארי: אנחנו רוצים בעצם לתת כרגע את ההארכה לכולם כדי שהם לא יהיו חשופים לתביעות.
<אייל לב ארי: ואני חושב שההארכה צריכה להיות שנה לכולם.
<אייל לב ארי: מה שכן, לדברים שמי-טל אמרה, צריכים לקחת בחשבון מבחינת המגזר הפרטי שלא יישאר לו הרבה זמן.
<אייל לב ארי: בתוך השנה הזאת אמור להגיע תיקון לתקנה לוועדה, הוועדה אמורה לאשר את זה, והמגזר הרי צריך לבוא אולי כדי לסיים את ההנגשה עד 1 בנובמבר 2017.
<מי-טל גרייבר שורץ: הבעייתיות שקיימת היא שכרגע הרבה מבעלי האתרים לא יודעים לגמרי איך להנגיש את האתר שלכם בגלל שהתקנות כרגע לא ברורות, לא מספיק טובות.
<מי-טל גרייבר שורץ: לצערי, הם לא יודעים איך להתמודד אתם.
<מי-טל גרייבר שורץ: עולות לנו המון המון שאלות.
אילן גילאון: תצטרכו לדאוג איך להתמודד עם זה.
אילן גילאון: חברים, אם אין דברים חדשים אני מבקש מכם, אני רוצה שתפתור לי את בעיית התאריכים.
אילן גילאון: אני דיסלקט של תאריכים, לא מבין בתשרי, חשוון, כסליו.
אילן גילאון: ערן, יש לך משהו חדש להגיד?
אילן גילאון: הנה, הנציג של הנציבות הגיע כבר.
<ערן טמיר: כמה דברים.
אילן גילאון: אז עצור.
אילן גילאון: אני רוצה להציג לכם מי החבר'ה שלנו, כי אנחנו תכף מסיימים.
<איתן עמרם: אילן, משפט אחד.
אילן גילאון: אתה מדבר אחריהם בכוונה תחילה, כי תבין מה הם עושים.
אילן גילאון: מאיזה בית-ספר ברחובות אתם?
<ניצן שוורץ: "השיטה".
אילן גילאון: בית-ספר "השיטה" ברחובות, חבר'ה צעירים.
<ערן טמיר: הילדים שלי לומדים ב"השיטה", זה גילוי נאות.
אילן גילאון: הם הקימו, איתן, בעצם צבא נגישות, והם הולכים עם כיסאות גלגלים של אמת, עם נגישוניות כאלה שהם רוכבים עליהם, יש להם אפליקציה – שתכף אתן למישהו מהם להסביר בדיוק מהי, אבל בתוך שתי דקות בלבד – הם מתריעים בכל מקום ומקום, זאת חוליית בדק של הנגישות.
אילן גילאון: כלומר, עיר שלקחה – ורחמים מלול הוא ראש העיר שם, אתם מכירים אותו – לקחו על עצמם את העניין הזה כפרויקט, יש עוד כמה ערים שבתחום החינוך מאוד חזקות, כמו פתח-תקווה ורחובות עכשיו לפי מה שאני שומע, וזה עניין של להפוך את הדבר לנורמטיבי.
אילן גילאון: זאת אומרת, להבין שהנגישות היא לא מחויבת בגלל שהחוק מחייב אותנו, אלא בגלל שהצורך מחייב אותנו, וזה חלק אינטגרלי מתפיסת העולם הכוללת.
אילן גילאון: מי מכם מציג את זה?
אילן גילאון: תגידו לי רק את השמות של כולם, שכולם ישמעו אותם.
<יונתן רימון: אנחנו נציג את זה ביחד.
אילן גילאון: ביחד אי-אפשר.
אילן גילאון: אפשר אחד שידבר בשם כולם.
<ניצן שוורץ: אני יכולה לספר טיפה רקע לפני שאני מציגה ישר את האפליקציה?
אילן גילאון: את יכולה תוך שתי דקות לעשות מה שאת רוצה.
<ניצן שוורץ: סבבה.
<ניצן שוורץ: מה שקרה זה שבאמת ראינו שיש בעיה, ואנחנו רוצים לעשות שינוי.
<ניצן שוורץ: מי שהגתה את פרויקט הנגישות זאת המורה שלנו קרן.
<ניצן שוורץ: מה שקרה זה שהיא קיבלה תלמיד בכיסא גלגלים לכיתה שלה, וכשהוא היה תחת אחריותה היא באמת ראתה כמה זה אישו וכמה זה בעייתי בשבילו להתנהל, אז היא הקימה פרויקט שיצא לפועל בשנה שעברה.
<ניצן שוורץ: היא הסבירה לנו את כל העניין, למדנו על נגישות, למדנו מה החוקים, מה קורה, מה עומד בדרכם של כל מיני אנשים.
<ניצן שוורץ: עברנו שיחה עם נציגות הקהילה הנגישה, ויצאנו ליום שיא בכיסאות גלגלים שתרמו לנו עמותת "יד שרה".
<ניצן שוורץ: הסתובבנו בשכונה וניסינו למצוא מקומות לא נגישים, ולראות מה מונע מהם להיות נגישים.
<ניצן שוורץ: איך עשינו את יום השיא?
<ניצן שוורץ: קודם כול יצאנו עם מפות, עשינו משחק "חפש את המטמון" כדי להכיר את השכונה.
<ניצן שוורץ: ומעבר לזה, פותחה אפליקציה.
<ניצן שוורץ: קרן המורה שלנו, זאת שהגתה את הרעיון, נתנה את הצד הפדגוגי של העניין והחומר, וגיא נזרי נתן את המענה הטכנולוגי, ובעזרת חברת "ססיטמטיקס", שנתנה לנו להשתמש בסביבה הטכנולוגית שלהם שמאפשרת לאסוף מידע בצורה מסודרת, פותחה אפליקציה.
<ניצן שוורץ: וככה, ביום השיא יכולנו להסתובב בשכונה ולציין על מפה מקוונת איפה הנקודות הלא נגישות.
<ניצן שוורץ: מה שקורה באפליקציה זה שאתה רואה מפה, יש GPS, אתה רואה איפה אתה נמצא, ואז אתה בעצם יכול ללחוץ על הנקודה שלך ואתה כותב איפה אתה נמצא, למה המקום לא נגיש, למי הוא לא נגיש, מה מונע ממנו.
<ניצן שוורץ: יש קריטריונים מאוד מאוד מסודרים.
<ניצן שוורץ: זה עניין נורא יפה.
<ניצן שוורץ: בדקנו את זה בשתי שכונות.
אילן גילאון: אתם עוד מעט תעשו אקזיט עם זה ובטח תהיו מיליונרים, כי זה דבר מאוד נחוץ.
אילן גילאון: ואת צריכה לחתור לסיום, אני מתנצל.
אילן גילאון: אני מבטיח לכם שתוכלו להגיע לישיבות הוועדה ככל שתחפצו במהלך כל המושב וכל השנה, ואין שום בעיות.
אילן גילאון: אנחנו מתכנסים בערך אחת לשבועיים לישיבות ארוכות.
אילן גילאון: זאת ישיבה מיוחדת ודחופה מאוד, לכן היא כל כך קצרה.
אילן גילאון: וגם התרעתי והודעתי, אבל אמרתי שזה חשוב לפני שאתם יוצאים למשימה, לקבל את ברכתנו.
<ניצן שוורץ: אפשר משפט אחרון?
אילן גילאון: כן, משפט.
<ניצן שוורץ: יש לנו 135 נקודות ציון, שזה הזוי.
<ניצן שוורץ: וכרגע המטרה והחזון זה באמת להפוך לא רק לאפליקציה של איסוף מידע למטרות מחקר שלנו, אלא להפוך את זה למשהו – באמת למפות את העיר ואת הארץ, ואולי אפילו לגרום למשהו שיהיה ברמה בין-לאומית.
<מיכל שיק הר-טוב: איך קוראים לאפליקציה?
<ניצן שוורץ: Survey123.
אילן גילאון: אני מתנצל מראש, היום נקבעה לנו מליאה, אחרת הייתי בא יחד אתכם.
אילן גילאון: גם לי יש קלנועית כזאת, נגישונית בעצם, שבודקת בדיוק מה דרכי הגישה, איך מחשבים מסלול, לאיפה צריך ללכת, מה צריך להיות הגובה של הירידה למדרכה מהמדרכה לחניה.
אילן גילאון: זה אחד הדברים הכי קריטיים בעניין של הנגישות.
אילן גילאון: ואז בן-אדם מתחיל לחשוב איך הוא יגיע, והוא נתקל במדרכה לא נכונה שהיא בגובה לא טוב, והוא מתהפך וכו' וכו' וכו'.
אילן גילאון: וזאת בעצם דיסציפלינה.
אילן גילאון: ואני מאוד שמח שאתם עושים את זה, כי זאת תודעה, זה לפתח תודעה.
אילן גילאון: זאת משמעת, זאת דיסציפלינה בעניין של נגישות.
<נתי ביאליסטוק כהן: אילן, רק הערה קצרה.
אילן גילאון: כן, נתי, קצרה קצרה.
<נתי ביאליסטוק כהן: הכי קצרה שבעולם.
<נתי ביאליסטוק כהן: נגישות זה לא רק כיסאות גלגלים, זה גם אנשים עם עיוורון, לקויות ראייה, צרכים מיוחדים, וגם אם הייתם בודקים את זה, לא הייתם מגיעים ל-135 נקודות בשכונה, אלא להרבה יותר נקודות לא נגישות.
אילן גילאון: להרבה יותר.
אילן גילאון: והם גם יגיעו לזה, אין לי ספק.
אילן גילאון: זאת הערה במקום.
<ערן טמיר: האפליקציה פתוחה, הכול פתוח.
אילן גילאון: הנטייה שלנו תמיד לחשוב על כיסאות הגלגלים כי זה דבר נראה.
אילן גילאון: אנחנו עוסקים בתחום הפיזי, בתחום הקוגניטיבי, וגם כן בתחום הנפשי.
אילן גילאון: כל אלה הן נגישויות, ובספקטרום הזה כל האנשים נמצאים, כולל כל מי שפה בחדר.
אילן גילאון: כל אחד מאתנו נמצא בספקטרום הזה במקום כזה או אחר.
אילן גילאון: וזה המסר להבין, זה מה שחשוב.
<ניצן שוורץ: בדקנו עם כיסאות גלגלים וקביים והליכון, וקבענו יום שיא, ואנחנו מזמינים אתכם לבית-הספר שלנו.
אילן גילאון: תודה רבה .
אילן גילאון: עוד נמשיך להזמין אתכם, וגם נגיע אליכם.
אילן גילאון: איתן, ואחרון ערן.
אילן גילאון: מיכל, מצטער, נגמר לי הזמן.
<מיכל שיק הר-טוב: רק שאלה.
אילן גילאון: לא, אין, אי-אפשר.
אילן גילאון: אחר כך, בשעת מחנך.
<מיכל שיק הר-טוב: טוב.
עבדאללה אבו מערוף: יש עוד דיון.
<איתן עמרם: הייתי רוצה לגעת בשלוש נקודות.
<איתן עמרם: קודם כול, מבחינת לשכת עורכי-הדין אנחנו מברכים את השינוי הזה.
<איתן עמרם: אני חושב שהשינוי הזה מבחינת הארכה צריך להתבצע, אחרת התקנה תהיה אות מתה.