GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אסתי שלי: יש בישראל שישה מרכזים גדולים להקרנות בששת בתי-החולים, שזה מה שכולם מכירים: רמב"ם, בילינסון, איכילוב, תל השומר, סורוקה והדסה.
<אסתי שלי: בכל אחד מהם הם רשאים להפעיל אחד עד חמישה מאיצים קוויים.
<אסתי שלי: מאיץ קווי זה המכשיר שמשמש לטיפול הקרינתי.
<אסתי שלי: בנוסף, אנחנו אפשרנו מרכזים קטנים יותר, כמו למשל, יש מרכז שפועל ב"אוגוסטה ויקטוריה" ומשרת את מזרח ירושלים, יש מרכז קטן ב"אסותא" תל-אביב שנותן שירות ציבורי, ואנחנו נתנו אישור גם למרכז חדש בשערי צדק.
<אסתי שלי: אלה מרכזים קטנים שבהם יהיו עד שלושה מאיצים.
<אסתי שלי: הדבר השלישי זה מרכז לווייני.
<אסתי שלי: מרכז לווייני להקרנות זה מרכז שמאפשר לנו לתת טיפול קרינתי באזורים מרוחקים אבל הוא פועל תחת פיקוח מקצועי של מרכז גדול יותר.
<אסתי שלי: אנחנו נתנו אישור וכולם מכירים את זה שאמור לקום בבית-החולים "זיו" בצפת, שאמור לפעול תחת פיקוח של מרכז להקרנות גדול יותר כדי לאפשר זמינות בצפון.
<אסתי שלי: אנחנו רוצים לאפשר את זה גם ב"אסותא" אשדוד כי בעצם בכל אזור הדרום יש אך ורק בסורוקה מרכז לטיפול קרינתי.
<אסתי שלי: אנחנו חושבים שראוי ונכון שיהיה עוד מקום בקרבה גיאוגרפית סבירה, ולכן אנחנו רוצים לאשר ל"אסותא" אשדוד להפעיל מרכז לווייני שיפעל בפיקוח המרכז שפועל ב"אסותא" תל-אביב, שהוא מרכז באיכות גבוהה.
יגאל גואטה: אבל גם בצפון יש רק אחד.
<אסתי שלי: לווייני.
<אסתי שלי: נכון, אישרנו פתיחה של מרכז נוסף בצפת.
<אסתי שלי: יש ברמב"ם, יש בצפת ואנחנו מתעדים – שוב, יש אמירה של השר לאשר בעתיד ל"העמק".
<נעה בן שבת: אבל בסך הכול, מספר המכשירים, האם הוא גדֵל?
<נעה בן שבת: כי בירושלים, בתקנות הקיימות מדובר על עד שבעה מכשירים, בנוסף לחמישה מכשירים לכל חמשת המרכזים האחרים.
<אסתי שלי: כי זה כלל גם את "אוגוסטה ויקטוריה" בספירה, בצורה הקודמת שבה הדברים נוסחו.
<נעה בן שבת: אבל ב"אוגוסטה ויקטוריה" יש אחד, ואז יש לנו אחד שכאילו לא מומש.
<אסתי שלי: ב"אוגוסטה ויקטוריה" יש שני מכשירים ואנחנו נתנו להם אישור עקרוני למכשיר שלישי.
<אסתי שלי: בצורה שהדברים היו מנוסחים בנוסח הקודם, בעצם גם לא הייתה מגבלה על מרכזים לווייניים, גם לא הייתה מגבלה על פתיחה של מרכזים קטנים חדשים, ואנחנו חשבנו - שוב, בגלל רמת המורכבות פה וחשיבות הטיפול בחולי הסרטן – שכן נכון להסדיר את זה.
<אסתי שלי: כמו שאתם רואים כתוב, יפעלו אחד עד שלושה מכשירים.
<אסתי שלי: זה לא אומר שמחר בבוקר כל אחד יכול לפתוח כמה מכשירים שהוא רוצה אבל זה כן מאפשר בהתאם להיקפים ומורכבות, וכאן כן יש חשיבות מאוד גדולה ליותר ממכשיר אחד למקרה שיש תקלה.
<אסתי שלי: רק להסביר.
<אסתי שלי: חולי סרטן שמגיעים לטיפול, מגיעים בדרך כלל במשך מספר שבועות, חמישה ימים בשבוע, כל יום לקבל טיפול.
<אסתי שלי: אם יש תקלה, הם לא יכולים לקבל את הטיפול, המשמעות פה ברורה, ולכן חשוב שיהיה יותר ממכשיר אחד במקום.
<נעה בן שבת: אני רק רוצה לברר מה שאמרת.
<נעה בן שבת: אתם לא מטילים מגבלה, אתם מסירים את המגבלה למרכזים הלווייניים.
<אסתי שלי: אנחנו מגדירים את זה, מסדירים את זה.
<אסתי שלי: אנחנו לא מאפשרים פתיחה.
<אסתי שלי: גם קודם אי-אפשר היה לפתוח מרכז לווייני בלי אישור שלנו.
<אסתי שלי: בעצם אנחנו מגדירים בדיוק כמה מרכזים לווייניים.
אלי אלאלוף: המרכזים הלווייניים האלה שאמורים לתת טיפול, למה צריך ביורוקרטיה כזאת?
<אסתי שלי: זה לא ביורוקרטיה.
אלי אלאלוף: זה טיפול של הצלת חיים במקרה זה.
<אסתי שלי: חד-משמעית.
אלי אלאלוף: אז אני לא מבין למה צריך ביורוקרטיה - לאפשר לבית-חולים שיש לו את המשאבים ויש לו את הצורך להמשיך להזמין.
אלי אלאלוף: לגבי MRI, שזה גילוי המחלה ואתם לא רוצים שכולם יקבלו, מילא, אבל ברגע שכבר יודעים שאנשים חולים, אז תנו להם את הכלים.
<אסתי שלי: אתה רוצה להבטיח שהוא יקבל את הטיפול הטוב ביותר.
אלי אלאלוף: אל תתערבו יותר מדי.
אלי אלאלוף: ההתערבות הזאת היא סתם מזיקה ומלחיצה את החולים, שהם זקוקים לכל כך הרבה שלוות נפש כדי להתמודד עם האתגר המטורף שנופל עליהם.
אלי אלאלוף: אני לא מבין את זה, תעזבו.
אלי אלאלוף: זה מה שנקרא עודף רגולציה, זה נקרא עודף התערבות.
אלי אלאלוף: ממש מיותר לגמרי.
אלי אלאלוף: אני מבין את האוצר שאומר – כמה שיש כלים אז יש יותר צרכים, אבל ברגע שגילינו את הצרכים והם צריכים לקבל טיפול, תעזבו אותם.
<אסתי שלי: אנחנו לא מגבילים.
אלי אלאלוף: זה כאילו עוד מעט יבקשו שיקנו שולחן כדי לנתח.
אלי אלאלוף: לא, צריך לנתח, תנו להם לקנות את השולחן.
אלי אלאלוף: זה ממש אובססיה של רדיפה אחרי אי-מתן טיפול לחולים.
<אסתי שלי: כבוד היושב-ראש, אם אני יכולה להגיב.
<אסתי שלי: נהפוך הוא, חלילה.
<אסתי שלי: אני יכולה להגיד שבשנים האחרונות אנחנו עשינו בשיתוף פעולה מקצועי עם הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית עבודה ופרויקט לאומי בנושא של הרדיותרפיה.
<אסתי שלי: זה תחום סופר מורכב, ובגלל שקרינה זה משהו שאתה לא רואה, הטעויות שיכולות להיווצר בטיפול - - -
אלי אלאלוף: זה משהו אחר, באמת.
<אסתי שלי: בגלל זה אני לא מגבילה.
אלי אלאלוף: תלכו, תבדקו את היכולות וכולי, אין לי בעיה עם זה.
אלי אלאלוף: אני אומר, הביורוקרטיה לרכוש מכשיר שעלול לסכן חולה – תעזבו את זה.
אלי אלאלוף: אוקיי, אני מבקש שנתקדם, ברשותכם.
<נעה בן שבת: אדוני, את התקנות האלה מאשרים?
אלי אלאלוף: אנחנו מאשרים את התקנות שנקראו כרגע בנוסח שהוגש על-ידי משרד הבריאות ומשרד האוצר, בחתימת שני השרים.
אלי אלאלוף: פה אחד, אבל עכשיו גדול.
<נעה בן שבת: עכשיו אנחנו חוזרים לתקנות שביקשנו להבהיר.
אלי אלאלוף: רציתם במשרד האוצר להבהיר לנו משהו.
<נעה בן שבת: מה שקראנו עכשיו, אני רוצה להבהיר.
<נעה בן שבת: בתקנות האלה, התוספת של המכשיר CT והמכשיר PET CT, לפי דברי ההסבר מדובר על מכשירים ל"אסותא".
אלי אלאלוף: שזה יהיה רשום ברור בפרוטוקול.
אלי אלאלוף: התיקון בתקנות מאפשר לצייד כפי שכתוב בדברי ההסבר את ההצטיידות הנדרשת לבית-חולים "אסותא".
<נעה בן שבת: עכשיו אותן תקנות משלימות שאנחנו צריכים לאשר לגבי הנושא של מועד הכניסה לתוקף.
<ליאור קוטלר: ליאור קוטלר, נציגת אגף התקציבים, רפרנטית בריאות.
<ליאור קוטלר: התיקון משנה את השיעור של המכשירים באופן זמני, לשנה אחת, כדי להתאים לעמדה של משרד הבריאות.
<ליאור קוטלר: אחרי השנה הזאת אנחנו לא רואים סיבה לשנות את זה, אנחנו חוזרים חזרה למצב שהיה.
<ליאור קוטלר: כמו שאנחנו רואים את זה אין שום סיבה להגדיל את המספר.
<ליאור קוטלר: יש מדיניות של MRI אחד לבית-חולים ציבורי.
אלי אלאלוף: זה נראה משחק עם הביורוקרטיה.
<ליאור קוטלר: זה פשוט דרך מתמטית להוסיף עוד MRI אחד.
אלי אלאלוף: אני לא יודע, זה בעיני ממש אבסורד.
אלי אלאלוף: אני מוכן שתבואו בתום השנה ותגידו – בואו נשנה את הסטטיסטיקה, האוכלוסייה השתנתה, ונעשה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה לא אתי אפילו לעסוק בדבר כזה.
<נעה בן שבת: אז התקנות האלה לא מאושרות בשלב זה.
אלי אלאלוף: אני לא משנה הרכב אוכלוסייה בהחלטה מנהלית שלא מובנת.
אלי אלאלוף: לא, אני לא חותמת, הוועדה הזאת לא חותמת גומי של שיקולים מוזרים כאלה.
<נעה בן שבת: זה יחייב אתכם לבוא עם תקנות חדשות שוב כי ב-1 בינואר ייכנסו לכאורה שני דברי חקיקה סותרים לתוקף – גם התיקון הקודם שצריך לשנות אותו וגם התיקון החדש שאושר עכשיו בוועדה – אז אני חושבת שכדאי שתשקלו את הדברים.
אלי אלאלוף: ברשותך, אני אסכם.
אלי אלאלוף: למרות שקיבלנו את ההסברים, אנחנו לא רואים את ההיגיון לאשר את התקנות האלה.
אלי אלאלוף: אם תרצו, תביאו את זה לדיון נוסף בתום התקופה.
<יגאל כהן אורגד: והוועדה גם תפנה בנושא שלי.
אלי אלאלוף: זה כבר אמרנו בחלק הראשון של הדיון.
אלי אלאלוף: זה יום טוב להמשך ההצטיידות הנדרשת לטיפול באזרחי המדינה.
שולי מועלם-רפאלי: בהשוואת הזכויות של אזרחי מדינת ישראל.
נורית קורן: צריך לברך את השר ליצמן, שלקח את הנושא של ה-MRI , הוא הבטיח לנו בתחילת המושב.
אלי אלאלוף: אם מותר לציין את השר ליצמן, גם מותר לציין היום את ההתמודדות הקשה של שר האוצר.
נורית קורן: גם שר האוצר, נכון.
נורית קורן: גם את ליצמן וגם את שר האוצר, שראו חשיבות בנושא הזה, לקדם את מכשירי ה-MRI.
אלי אלאלוף: היום ה-25 ביולי 2016, י"ט בתמוז התשע"ו, השעה 9:04 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: על סדר היום יישום המלצות דוח הוועדה למלחמה בעוני בתחום של החינוך בתקציב 2015-2016 ותעדוף נושאים לקראת תקציב 2017, דיווח משרד החינוך.
אלי אלאלוף: אני שמח שמשתתפת אתנו בדיון מנכ"לית משרד החינוך מיכל כהן והידידים שלי חבריי חברי הכנסת יגאל גואטה, מאיר כהן שהוא בעצמו איש חינוך עם ניסיון אדיר, מירב בן ארי שהיא עם החינוך הבלתי פורמלי והשיגעון שלה, ואני כאחד שסתם מדי פעם הגיע למשרד החינוך.
אלי אלאלוף: אני מודה שאני מרגיש בבית לפגוש את אנשי משרד החינוך ולדבר על חינוך.
אלי אלאלוף: עת דנו על הנושא בוועדה למלחמה בעוני, אתם יודעים שהוועדה הוקמה על ידי מאיר כהן עת כיהן כשר הרווחה וידעתי את הרגישות שלו לנושא.
אלי אלאלוף: בגלל הדוח הזה אני כאן בכנסת, כדי לנסות להמשיך ולקדם יחד עם החברים את הדוח.
אלי אלאלוף: את המספרים אתם יודעים ואני לא אספר לכם כמה עניים וכמה ילדים.
אלי אלאלוף: חוץ משלוש השנים הראשונות, שזה עוד לא באחריות שלכם, מגיל שלוש ומעלה כל הילדים עד גיל 18 הם באחריות משרד החינוך ואני מקווה שהפירורים שנמצאים במקום אחר יעברו אליכם.
אלי אלאלוף: לפחות לפי המלצות הדוח רצינו שיעברו אליכם.
אלי אלאלוף: אני חייב לומר באופן כללי שההידרדרות לעוני היא בהרבה מאוד פרמטרים בבת אחת.
אלי אלאלוף: זה גם דיור, זאת גם רווחה, זאת גם בריאות, זאת גם תעסוקה, זאת גם רמת הכנסה וגם חינוך.
אלי אלאלוף: אבל לחינוך יש עוד חובה.
אלי אלאלוף: הוא היחיד, לדעתי, שמסוגל להוציא אנשים מהעוני האמיתי העמוק שהוא ואם לא נתייחס אליו מהגיל הרך, קשה לילד לצאת משם.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שמי שגדל במשפחה ענייה – ואני לא מתבייש לומר שאני אחד מהם – לולא החינוך שקיבלתי, הכול היה בבית, החום של האימא המדהימה, האחים שיהיו בריאים והכול היה, אבל מה שהוציא אותנו מהעוני זה באמת החינוך.
אלי אלאלוף: את זה אפשר לראות בכל מיני מחקרים, ואתם אנשי חינוך שיודעים זאת.
יגאל גואטה: זה דווקא החינוך שקיבלנו יותר מאוחר כי בגיל צעיר לא קיבלנו חינוך.
אלי אלאלוף: אתה לא קיבלת כי לא הלכת להיכן שצריך.
יגאל גואטה: בית ספר יסודי רגיל.
יגאל גואטה: בית ספר מצודות בקריית שמונה, ליד הבית.
יגאל גואטה: עד כיתה ה'.
אלי אלאלוף: אם החינוך לא מוציא אותך, אתה נאלץ למצוא דרכים נוספות.
אלי אלאלוף: אתה תשלים את דבריי לאחר שאני אסיים אותם.
אלי אלאלוף: הוא חבר שלי ולכן הוא מרשה לעצמו.
מאיר כהן: גואטה אומר שעד כיתה ו' הוא עמד בפינה.
יגאל גואטה: תכף אני אספר את זה כאן.
יגאל גואטה: דרך אגב, אני לא חבר של אלי אלא אני חניך שלו.
יגאל גואטה: הוא החונך שלי כאן
יגאל גואטה: בכנסת וזה עונג וכבוד לי.
יגאל גואטה: אם אני מתפרע או משהו, תבואו אליו בטענות.
אלי אלאלוף: סימן שלא הצלחתי.
יגאל גואטה: נכשלת בחינוך.
אלי אלאלוף: נחזור לרצינות.
אלי אלאלוף: אני באמת חושב שהחינוך הוא המרכיב המרכזי בהוצאה מהעוני.
אלי אלאלוף: לכן בהמלצות שלנו לא במקרה כתבנו שהמערכת צריכה להיות מודעת לעוני.
אלי אלאלוף: בוקר טוב חברת הכנסת חנין זועבי.
אלי אלאלוף: היא לא תמיד באה לוועדה שלי, אבל כשהיא באה, אנחנו נהנים מעצות טובות.
אלי אלאלוף: התחום הזה של המעורבות של החינוך כדי להוציא ממעגל העוני הוא מאוד מרכזי ולא תמיד הצוותים והמורים מודעים לזה.
אלי אלאלוף: אני הייתי בבית ספר אליאנס בפז במרוקו, ידעו שאני ממשפחת מצוקה.
אלי אלאלוף: עשרה ילדים בלי אבא.
אלי אלאלוף: אבל ידעו לתת לנו מצד אחד הרגשה שאנחנו כמו כולם ומצד שני להשלים לנו את מה שהיה חסר וזה היה מעניין, כולל חמאה מלוחה שקיבלנו מהג'וינט אבל לא נתנו לנו את זה כך אלא נתנו לנו את זה בצורה מעודנת, בצורה מכובדת ובלי שכולם יבואו להסתכל.
אלי אלאלוף: אפילו קיבלנו מכנסיים קצרים מאוסטרליה אבל נתנו לנו את זה אחרת.
אלי אלאלוף: כל אחד מצא את הדרך איך לתת ושזה לא ייראה כמתנה לעניים.
אלי אלאלוף: חמש שנים אחרי שאבי נפטר, האימא המדהימה שלי הוציאה את האחים הגדולים לעבודה עבור האחים הקטנים שלהם וזה היה נפלא.
אלי אלאלוף: אבל הטון, הסגנון וההשפעה, זה החינוך.
אלי אלאלוף: אין כמו חינוך כדי ליצור מוביליות חברתית.
אלי אלאלוף: זה גם כדי שהאנשים העניים יוכלו להיות במערכות האופטימליות כי מה שיש ברווחה למשל, אם אתה עני, תמיד אתה עם קבוצת עניים אבל בחינוך זה הפוך.
אלי אלאלוף: בזכות זה שהחינוך אינטגרטיבי, שאלה מערכות כלל אוכלוסייה לפי גילאים, אתה הולך לבית ספר רגיל.
אלי אלאלוף: אתה לא הולך לבית ספר לעניים.
אלי אלאלוף: אתה לא משתתף בספורט כי אתה עני.
אלי אלאלוף: לא משלמים לך חינוך בלתי פורמלי כי אתה עני.
אלי אלאלוף: אתה חלק ממערכת.
מאיר כהן: במערכת הישראלית מהבוקר אתה לא תשתתף בחינוך כי אתה ספרדי.
מאיר כהן: זה צריך להרעיש את העולמות.
מאיר כהן: אתה יודע שבביטול של הליבה, יש ביטול של סעיף שאומר שבית ספר שיפלה ילדים – במיוחד ילדים ספרדיות ולא יקבל אותן – לא יקבל תקצוב.
מאיר כהן: מאתמול בערב הסעיף הזה בוטל.
אלי אלאלוף: יהיה לנו על מה להילחם.
יגאל גואטה: אבל מאיר יקירי, אנחנו צריכים להגיד שמספיק שספרדים ילכו למוסדות אשכנזים.
יגאל גואטה: לא רוצים את זה.
יגאל גואטה: כופים את זה.
יגאל גואטה: אני עשיתי את זה בבני ברק.
אלי אלאלוף: זה נראה עוני או זו גזענות?
יגאל גואטה: זו גזענות.
יגאל גואטה: בגלל יש עתיד הוא היה צריך להביע את העמדה שלו.
מאיר כהן: העוני הוא גזענות.
אלי אלאלוף: כשאני רואה את התקציבים שיועמדו לרשות המשרד, הם לא גדולים אבל תקשיבו חברים - במיוחד התלמיד שלי שלא למד מספיק את הדוח של העוני – ההמלצות שלנו לחינוך הן לא מתוקצבות.
אלי אלאלוף: התקצוב היחיד שהוא משמעותי זה התקצוב של החינוך הדיפרנציאלי וקצת היה תקצוב גם לבדיקה של יכולות ילדים אבל תקציב משמעותי לא היה.
אלי אלאלוף: בעצם למערכת יש את המשאבים, חושבים שיש לה את המשאבים ומה שחסר זאת הכוונה של המערכת והכיוונים הנדרשים.
אלי אלאלוף: אחת ההמלצות המרכזיות בעיני היא האפשרות לבדוק כמה ילדים יוצאים ממצבי עוני במערכת החינוך.
אלי אלאלוף: אתמול התחלתם לטפטף לנו טעם של עוד.
אלי אלאלוף: אמרתם שאגף שח"ר משתנה.
אלי אלאלוף: אגף שח"ר במקור היה, אחת הסיבות, כדי להתמודד עם האוכלוסיות החלשות שלא משיגות את ההישגים שכל אחד מאתנו היה רוצה לראות וגם הילדים שלא יודעים שהיו יכולים להגיע אליהם.
אלי אלאלוף: אני שמח שהגעתם היום לדווח לנו ונשמח לראות את התכנית והתקציבים לשנה הבאה כדי שנוכל כוועדה לעזור לכם.
אלי אלאלוף: באמת מיכל, תודה שבאת עם כל הצוות הבכיר שלך.
<מיכל כהן: עברנו על פרק החינוך על סעיפיו והתייחסנו להמלצות, מה יישמנו והיכן אנחנו נמצאים.
<מיכל כהן: ברשותך, אני אעבור על הנושאים.
יגאל גואטה: יש לך העתקים?
<מיכל כהן: זה כדי שאני אציג.
<מיכל כהן: לא חשבתי להביא לכם.
אלי אלאלוף: בסוף נוכל לקבל?
<מיכל כהן: בסוף אני אוכל לתת לכם.
<מיכל כהן: אין בעיה.
יגאל גואטה: אנחנו התרגלנו בילדות ללכת לבית הספר בלי מחברת ובלי ספר אלא רק לשמוע מה שהמורה קוראת.
יגאל גואטה: זאת לא בדיחה.
יגאל גואטה: הלכנו בלי ספר.
אלי אלאלוף: בצרפתית אומרים שגם בבדיקות יש קצת אמת.
יגאל גואטה: זה הרבה אמת.
<מיכל כהן: כפי שאמר יושב ראש הוועדה, אנחנו בהחלט חושבים שתפקידה של המערכת להתמודד עם הנושא של הפערים במערכת החינוך.
<מיכל כהן: אני צריכה לומר באמירה כללית – אתה יודע חבר הכנסת אלאלוף והיית שותף הרבה שנים למערכת החינוך הזו – שאנחנו לא יכולים להגיד שאנחנו לא משקיעים אלא שהשאלה היא שבסוף אנחנו לא תמיד מצליחים או על פי רוב לא הצלחנו לנתק בין המקום הסוציו-אקונומי ממנו בא הילד לבין ההישגים הלימודיים.
<מיכל כהן: אני חושבת – ואני אומרת ביושר – שזה אחד הדברים המרכזיים שמערכת החינוך צריכה לחתור, לשבור את הקשר הזה בין המקום שבו נולד הילד לבין ההישגים שלו.
<מיכל כהן: אני לא בטוחה שלא השקענו לאורך השנים.
<מיכל כהן: אני רק בטוחה שלא הצלחנו לצמצם את הפער.
<מיכל כהן: בתכנית שאני עכשיו אומר, בעקבות ההמלצות של הוועדה בדוח העוני, קרו כמה דברים דרמטיים.
<מיכל כהן: הדבר הראשון שהחל כבר בקדנציה הקודמת במאמץ משותף של האוצר והחינוך, הנושא של התקצוב הדיפרנציאלי.
<מיכל כהן: אני מתחילה בו כי אני חושבת שמכאן הדברים ייראו אחרת.
<מיכל כהן: זאת אומרת, המערכת שהיום היא מערכת בחטיבות הביניים וביסודי, היא מערכת שנמצאת לקראת השנה השלישית של היישום, קרוב ל-55 אחוזים מהתקציב, הושקעו כמיליארד שקלים בסיפור הזה, בשותפות של משרד האוצר ומשרד החינוך.
<מיכל כהן: המנגנון פעל כך שיש תוספת תקציבית של שעות הוראה ובמקביל משרד החינוך אגם את כל שעות הסלים שלו לתוך משפך אחד ומחלק אותם מחדש.
<מיכל כהן: המודל הזה בא ואומר שבסיס שווה לכולם ומעל הבסיס חלוקה דיפרנציאלית של שעות הטיפוח, כך שהטיפוח צריך להגיע למי שהוא צריך להגיע ויינתן ברמה שעל כל שעה בעשירון או בשכבות החזקות - שש שעות בשכבות החלשות.
<מיכל כהן: המסר הזה שמערכת החינוך מצד אחד מייצרת בסיס שאומר לכולם, לכל ילדי ישראל מגיע חינוך שווה ושוויוני, אבל מעל זה, על מנת שזה יהיה שוויוני, אנחנו יודעים שצריך לתת יותר למי שזקוק יותר, מערכת החינוך עשתה את המודל הדיפרנציאלי שכפי שאמרתי, השנה סיימנו עם 33 אחוזים מתוך המודל.
אלי אלאלוף: 33 אחוזים, זה ביסודי?
<מיכל כהן: ביסודי ובחטיבה.
יגאל גואטה: כמה זה אומר 33 אחוזים?
<מיכל כהן: מיד.
<מיכל כהן: בשנת הלימודים הבאה אלה יהיו 55 אחוזים מהיישום המלא.
<מיכל כהן: זאת אומרת, יש לנו את תשע"ז, תשע"ח ותשע"ט ליישם את כל המודל.
<מיכל כהן: הייתה תוספת של 450 מיליון בשנת 2016 שהיא בעצם נוספה לשעות הטיפוח ולליווי בתי הספר.
<מיכל כהן: חלק מהתוספת היא תוספת – כאן יושבים החברים שלי מאגף התקציבים, חברים היא לא מילה טובה אבל החבר'ה מאגף התקציבים - - -
אלי אלאלוף: גם אם הן בנות.
<מיכל כהן: כן, אבל גם הבנות יודעות להיות קשות.
<מיכל כהן: זה היה התנאי לדיפרנציאליות כאשר מצד אחד אגף התקציבים מתגייס ונותן תוספת של שעות, לדעתי שישים אלף שעות בסך הכול בתוספת, ומשרד החינוך לוקח את כל הסלים שלו.
<מיכל כהן: מה זה אומר.
<מיכל כהן: אני כן אומר משהו שמאוד הטריד אותי במודל הזה וכפי שאמרתי, התחלנו אתו לפני שנתיים.
<מיכל כהן: מה שהטריד אותי זה בדיוק הדבר הזה שמערכת החינוך יודעת לתקצב בשעות אבל היא עדיין לא הצליחה להראות את השינוי.
<מיכל כהן: זאת אומרת, אם אתה נותן עוד מאותו דבר, לא בהכרח תצליח לעשות את השינוי.
<מיכל כהן: הרי בסך הכול אנחנו יודעים שבאזורים המוחלשים יותר – גם דרך אגב, שח"ר, גם דרך תכניות חומש כאלה ואחרות – "שפכנו" שעות לאותם מוסדות ולא הצלחנו לעשות את השינוי.
<מיכל כהן: השינוי כאן, צריך לחולל שינוי פדגוגי.
<מיכל כהן: לכן בתוספת לתכנית הזאת יש לנו תכנית שנקראת מרום.
<מיכל כהן: מהי תכנית מרום.
<מיכל כהן: תכנית מרום מלווה את בתי הספר במדד הטיפוח הגבוה, כלומר החלשים יותר, ומשמשת מעטפת לתקצוב הדיפרנציאלי.
<מיכל כהן: במלים יותר פשוטות, בית הספר יכול לקבל, ואנחנו ראינו בתי ספר שעתידים לקבל קרוב למאה עד 400 שעות, הקיצוניים ביותר.
<מיכל כהן: זאת אומרת, אם נשים שם את השעות ולא נטפל במנהיגות שם, אם נשים שם את השעות ולא נטפל באיכות המורים שם, אם נשים שם את השעות ולא נטפל – בתכנית מרום אנחנו עושים מעטפת דיפרנציאלית שאומרת שצבענו את כל בתי הספר שהם בתי ספר שיקבלו תקצוב, ראינו לפי המדרגות של התקצוב, ושם הכנסנו יועצים פדגוגיים שילוו את הצוות לבנות תכנית שלוש וחמש שנתית.
<מיכל כהן: היעד הוא תוך שלוש שנים מרגע שהם מקבלים את התקציב לצאת מהמצוקה, לצאת מהמקום שנקרא לו אולי המקום של העוני אבל העוני כתרבות ולא רק העוני הכלכלי, נתנו לשם תכנית שתיבנה גם עם הפיקוח וגם עם המעטפת החיצונית יחד עם צוות בית הספר.
<מיכל כהן: אחת הטעויות שאני חושבת שאנחנו עושים לאורך שנים, כמו שאני אומרת, אנחנו מביאים כוחות מבחוץ, מלמדים אותם לכאורה איך עושים, יוצאים ואז מתמוטטים.
<מיכל כהן: זה משהו שהמערכת חייבת לעשות בו שינוי.
<מיכל כהן: אנחנו מאוד משקיעים בו עכשיו.
<מיכל כהן: אנחנו בונים הרבה דברים.
<מיכל כהן: פעם הייתי אומרת יותר הדרכה חיצונית, יותר השתלמויות חיצוניות והיום אני אומרת לבנות את המורים מתוך בית הספר.
מאיר כהן: מרום מתעסקים עם המורים ומיומנויות למידה?
<מיכל כהן: מיומנויות למידה.
מאיר כהן: בבית הספר.
<מיכל כהן: בתוך בית הספר.
מאיר כהן: לא לתלמידים.
<מיכל כהן: הם מלווים את הצוות שילווה את התלמידים.
<מיכל כהן: אחד הדברים הוא להכניס העשרה שלא ברור שבבתי הספר יש אותה.
<מיכל כהן: אנחנו נוטים לחשוב שאם ניתן יותר מתמטיקה, יותר עברית ויותר אנגלית, בהכרח ההישגים ישתפרו אבל זה לא תמיד כך.
<מיכל כהן: בעצם לפעמים חסר העולם הרחב יותר, המקום שילד ימצא את עצמו שם, המקום שבית הספר ייגע בילד ולכן נתנו שם גם תכניות של העשרה.
<מיכל כהן: עשינו מיפוי ולכל בית ספר חליפה בפני עצמה.
<מיכל כהן: גם נושא של העשרה, גם נושא של אבחונים, לקויות למידה וילדים מתקשים.
<מיכל כהן: הכנסנו מת"לים, מעריכי תפקודי למידה.
<מיכל כהן: מעריכי תפקודי למידה הם לא מאבחנים אלא הם בדיוק לילדים שקשה להם, קשה להם להשיג וזה צריך לייצר את המעטפת.
אלי אלאלוף: זה טיפול פרטני לילד?
<מיכל כהן: כפי שאמרתי, היום אנחנו נמצאים כך שבתשע"ז יהיו בסך הכול 300 מוסדות בתוך התכנית הזאת כאשר הצפי הוא בסוף התכנית להגיע ל-700 מוסדות.
<מיכל כהן: את רוצה להוסיף משהו על זה בבקשה?
<מיכל כהן: רחל היא הממונה על תכנית מרום וביחד גם על ניהול עצמי.
<מיכל כהן: תציגי את עצמך.
<רחל אלניר: אני הממונה לתכנית מרום וגם על הניהול העצמי.
<רחל אלניר: תכנית מרום יושבת על התשתיות של הניהול העצמי.
<רחל אלניר: היום אנחנו יודעים שכמעט 97 אחוזים מבתי הספר היסודיים נמצאים בתוך התכנית של הניהול העצמי ונכנסה גם תכנית מרום.
<רחל אלניר: 97 אחוזים מבתי הספר היסודיים הם בתוך הרפורמה של הניהול העצמי.
אלי אלאלוף: כל המגזרים ביחד?
<רחל אלניר: כל המגזרים.
<מיכל כהן: צריך לומר שגם כאן הייתה תוספת תקציבית של אגף התקציבים בסך של כ-120 מיליון שקלים לניהול העצמי ביסודי.
<מיכל כהן: רישתנו את כל מערכת החינוך.
<מיכל כהן: שוב, זה התחיל לפני שלוש-ארבע שנים, אני לא זוכרת בדיוק, הייתי סמנכ"לית המשרד.
<רחל אלניר: לפני חמש שנים.
<מיכל כהן: לפני חמש שנים, אז הייתי סמנכ"לית.
<מיכל כהן: התחלנו שם במינהלת.
<מיכל כהן: רישתנו את כל בתי הספר.
<מיכל כהן: 97 אחוזים בניהול עצמי, כמובן אחרי שעשינו מערך שלם עם כל הרשויות, החתמה על הסכמים וכן הלאה.
<מיכל כהן: אנחנו כן מצפים, אני מקווה לקראת התקציב הבא, לעלות עם הניהול העצמי לחטיבות הביניים ולחטיבות העליונות.
אלי אלאלוף: חנין, את מרגישה את זה בחברה הערבית?
חנין זועבי: אני לא יכולה להגיד.
<רחל אלניר: כל בתי הספר במגזר הערבי, אנחנו גם רואים את זה בממצאים של הראמ"ה שמראים הרבה מאוד שביעות רצון בכניסה לניהול העצמי.
<מיכל כהן: אני אגיד שבחברה הערבית נכנסנו אפילו בשלבים הראשונים.
<מיכל כהן: המוטיבציה הייתה, מבלי לייצר הכללה, שהכסף יגיע לבית הספר ולא יגזרו קופונים בדרך.
<מיכל כהן: גם כאן הניהול העצמי, אנחנו עם הערכה של הראמ"ה, תהליך הערכה ומחקר של הראמ"ה, עשה פלאים במוסדות החינוך.
<מיכל כהן: המוטיבציה שהניהול העצמי לא יהיה רק ניהול הכסף אלא בעצם הכסף שישרת את המערכת הפדגוגית.
<מיכל כהן: יש מקומות שזה עובד לא במלואו ובצורה מיטבית כמו שאנחנו רוצים אבל 97 אחוזים כיסוי של המערכת.
<רחל אלניר: חשוב לציין שגם כאן
<רחל אלניר: בתוך הניהול העצמי יש תוספת דיפרנציאלית לכל הרשויות שנמצאות במצב המאוד נמוך והן מקבלות, בין חמישים שקלים ל-300 שקלים לתלמיד.
מאיר כהן: מה זה נמוך?
מאיר כהן: ארבע, חמש, שלוש?
<רחל אלניר: בין אחת לשתיים, תלמיד מקבל.
<רחל אלניר: כשאתה משווה את סלי התלמיד במושג שלנו, אתה רואה שברשות חזקה מול רשות חלשה, יש איזשהו שוויון בסל התלמיד שמקבל כל תלמיד.
<מיכל כהן: זו התוספת התקציבית שניתנה כדי לחזק.
מאיר כהן: מתי התחלתם עם זה?
<רחל אלניר: בתשע"ב, ב-2012.
<רחל אלניר: אנחנו ממש סוגרים את כל בתי הספר היסודיים בתקווה שנמשיך אחר כך גם לחטיבות הביניים.
אלי אלאלוף: סליחה על החוצפה, אבל מה עם שלושת האחוזים שלא שם?
<רחל אלניר: נשארו שם רשויות עם מורכבויות לא פשוטות, עם ועדה קרואה, עם חשב מלווה, עם כל מיני בעיות והן מבקשות מאתנו דחייה לעוד שנה.
<רחל אלניר: לגבי תכנית מרום, אני רוצה לחזק את דבריה של המנכ"לית, בעצם כאשר נכנס מדריך פדגוגי לתוך בית הספר, הוא לא מסתכל במובן הצר של בית הספר אלא הוא מסתכל על כל הארגון כארגון הוליסטי.
<רחל אלניר: הוא מסתכל בהיבט הפדגוגי, מה קורה מבחינה פדגוגית בתוך בית הספר, הוא מסתכל על ההיבט הצוותי, מה קורה מבחינת צוות בית הספר ואיך אפשר להעצים את צוות בית הספר, הוא מסתכל - זה אחד החלקים הראשונים בהיבט שלו – על הצד המנהיגותי-ניהולי, מה קורה עם התפקוד של מנהל בית הספר, הוא מסתכל על היבטים שונים וכך בעצם יוצרים את תכנית העבודה.
<רחל אלניר: תכנית העבודה נבנית יחד עם כלי אבחוני שייכנס כבר השנה יחד עם כלי נוסף של 360 של התמ"י שמסתכל על התלמיד ועל כל ההיבטים של התלמיד ב-24 שעות של התלמיד ולא רק בשש השעות שהוא נמצא בבית הספר.
<רחל אלניר: יחד עם זה בונים תכנית עבודה לשלוש שנים ולחמש שנים.
מאיר כהן: מה המיוחד בתכנית הזאת כשיש אוריינטציה של הוצאה מהעוני?
מאיר כהן: את יכולה לתת לנו דוגמה אחת או שתיים?
מאיר כהן: כשבאים לבית ספר ועושים מיפוי, זה נשמע יוצא מן הכלל מה שאת אומרת.
<רחל אלניר: קודם כל, מזהים ומאתרים את הקשיים באופן מובנה ודרך זה אתה בונה את תכנית העבודה.
<רחל אלניר: יחד עם זאת יש לנו גם מדדי תפוקה.
מאיר כהן: כשאתם בונים את תכנית העבודה, יש התייחסות, את יכולה למשל לשלוח לנו תכנית עבודה לבית ספר כזה בה יש התייחסות לשאלת העוני בתוך בית הספר?
<רחל אלניר: אני יכולה לשלוח לך תכנית עבודה שמסתכלת על התלמיד כפרט.
מאיר כהן: אפשר לעשות את זה גם בבית ספר חזק.
מאיר כהן: כשאני בא לאוניברסיטה בבאר שבע, יש שם תכניות לימודים במחלקה לעבודה סוציאלית ולחינוך כאשר יש אוריינטציה לעוני.
מאיר כהן: יש שם נגיעה ספציפית.
מאיר כהן: מדליקים פרוז'קטור על שאלת העוני.
מאיר כהן: הכלים נשמעים נהדרים, הלוואי וזה היה בתקופתי, זה נשמע נהדר אבל אני רוצה עוד שאלה אחת.
מאיר כהן: האם אתם מתייחסים לפרק שלם באוריינטציה של עוני?
מאיר כהן: קוראים למנהל בית הספר ואומרים לו שיש כאן ילדים שהם ילדים שנתפסים כעניים ולהם בתוך המכלול הגדול הזה אנחנו פותחים פרוזדור אחר?
<רחל אלניר: אנחנו מסתכלים על הילד בהיקף הרחב שלו.
<רחל אלניר: אנחנו מסתכלים על מה קורה אתו גם מבחינת הקהילה, מבחינת ההורים.
אלי אלאלוף: זה אומר שאתם בקשר גם עם שירותי הרווחה, אם צריך?
<רחל אלניר: עכשיו אנחנו מתחילים לאגם את זה מול הרשויות.
<רחל אלניר: אנחנו עובדים יחד עם הרשויות ומאגמים את סך המשאבים אל מול בית הספר שנמצא במיקוד המיוחד בתכנית שלנו.
יגאל גואטה: מה זה אומר שעכשיו מתחילים?
יגאל גואטה: עד היום לא היו בקשר עם הרווחה?
<רחל אלניר: זו תכנית חדשה שנכנסה השנה.
יגאל גואטה: אבל שלחינוך לא יהיה קשר עם הרווחה?
יגאל גואטה: זה דבר בסיסי.
אלי אלאלוף: לפני כמה שנים היו מנהלים ומורים שלא רצו לשמוע את זה.
<מיכל כהן: לא רק זה אלא שהיום ההמלצה שלנו לעשות צוות בין-מקצועי ולא רק להתבסס על כוחות החינוך, אבל בתקציב שלנו, כשאנחנו צריכים לבחור בין - שאל אותי חבר הכנסת מאיר כהן מה עם הנושא שלף עובדים סוציאליים – בסוף, כשאתה רוצה לבחור בתקציב שלך, אם אתה רוצה לתת מאבחנת ללקויי למידה, מת"לית שתעזור לילדים להתקדם בתוך בית הספר, שזה לא מורה רגילה, אז אנחנו בחרנו לתת להם את מה שאנחנו יודעים לעשות.
<מיכל כהן: זה לא מייתר את הקשר עם הרווחה.
<מיכל כהן: זה לא מייתר את הקשר עם הקהילה.
<מיכל כהן: זה לא מייתר את זה שזה צוות בין-מקצועי שעוטף את בית הספר.
<מיכל כהן: אני חושבת שמה שאתה שאלת לגבי הנושא של העוני, אנחנו כמובן, בעיקר באזורים האלה שאנחנו יודעים שהם אזורים עניים בהגדרה, לא מאירים את נושא העוני אלא אנחנו מאירים את המעטפת ואומרים מה חסר לילד בבית, מה חסר לי בבית הספר, מה חסר לו.
מאיר כהן: את יכולה לקרוא לזה איך שאת רוצה.
מאיר כהן: לזה התכוונתי.
אלי אלאלוף: יש בעיה של סטיגמה אצל הילד.
חנין זועבי: אתם התחלתם בזה לפני שלוש שנים.
חנין זועבי: יש מדד של הצלחה ושל הישגים?
<מיכל כהן: עוד לא.
<מיכל כהן: זו שנה שנייה שסיימנו.
<מיכל כהן: אנחנו לקראת שנה שלישית.
חנין זועבי: מתי תהיה לכם הערכה.
<מיכל כהן: קודם כל, התכנית הזו מלווה עם הראמ"ה מהיום הראשון כדי לבחון את התהליך, ואם צריך – גם לתקן אותו.