GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: אם אנחנו לא מוכנים, לא נסיים את החוק היום.
<שמרית גיטלין שקד: המועצה תקים ותנהל מרכז לאומי למידע ולמחקר בתחום הגיל הרך (להלן – מרכז מידע) שמטרותיו הפעלת מערך לאיסוף מידע ולעיבוד נתונים בתחום האמור, והעמדתו לרשות משרדי הממשלה והרשויות המקומיות.
<שמרית גיטלין שקד: מרכז המידע יאסוף וירכז נתונים רלוונטיים לעבודת המועצה, שאינם מזוהים אישית, יפעל לעיבודם הסטטיסטי וניתוחם, וכן ירכז מידע ומחקרים רלוונטיים לתחום הגיל הרך.
<שמרית גיטלין שקד: כן יקדם מרכז המידע עריכת מחקרים, השוואות בין-לאומיות וניתוח מגמות בתחום הגיל הרך.
<שמרית גיטלין שקד: מרכז המידע יבחן נתונים ומידע שבידי משרדי הממשלה והרשויות המקומיות, במגמה להביא לשימוש במונחים אחידים על ידי הגופים האמורים, בתחומי הגיל הרך.
<שמרית גיטלין שקד: ריכוז ואיסוף מידע ומחקר בתחום החינוך ייעשו בתיאום עם הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך שבמשרד החינוך.
<שמרית גיטלין שקד: 20.
<שמרית גיטלין שקד: דוח שנתי המועצה תכין מדי שנה דוח שנתי המסכם את פעילותה ואת החלטותיה בשנה החולפת, את עיקר הממצאים של מרכז המידע, את התכנית הלאומית הרב שנתית המעודכנת שהוכנה על ידה בתחום הגיל הרך, ואת היישום של התכנית הרב שנתית במשרדי הממשלה וברשויות המקומיות.
<שמרית גיטלין שקד: הדוח השנתי יוגש לראש הממשלה, לוועדת השרים וליושב ראש הכנסת לא יאוחר מה-31 במרץ בכל שנה לגבי השנה שחלפה.
<שמרית גיטלין שקד: הכנסת או ועדה מוועדות הכנסת שתחום הגיל הרך נמצא בתחום סמכויותיה ושקבעה ועדת הכנסת תקיים דיון בדוח השנתי שהוגש ליושב ראש הכנסת.
<שמרית גיטלין שקד: ועדת השרים לענייני הגיל הרך תקיים דיון בדין וחשבון השנתי לאחר הגשתו.
<שמרית גיטלין שקד: 21.
<שמרית גיטלין שקד: תקציב לפעילות המועצה התקציב השנתי של המועצה למימון פעולותיה והוצאותיה לפי הוראות חוק זה, למעט תקציב למימוש התכנית הלאומית הרב שנתית לגיל הרך כאמור בסעיף 18(ג), ייקבע במסגרת ההקצאה לתחום הפעולה – המועצה לגיל הרך, בסעיף תקציב משרד החינוך, בחוק התקציב השנתי.
<שמרית גיטלין שקד: בסעיף זה ובסעיף 18 - "חוק התקציב השנתי" – כמשמעותו בחוק יסודות התקציב, התשמ"ה-1985.
<שמרית גיטלין שקד: "תחום פעולה" ו"סעיף תקציב" – כהגדרתם בחוק התקציב השנתי.
<שמרית גיטלין שקד: זה צריך להיות כהגדרתם בחוק יסודות התקציב.
<שמרית גיטלין שקד: אנחנו נבדוק היכן נמצאת ההגדרה הזאת.
<שמרית גיטלין שקד: אני חושבת שההגדרה נמצאת בחוק יסודות התקציב, אבל נבדוק.
<שמרית גיטלין שקד: 22.
<שמרית גיטלין שקד: ביצוע שר החינוך ממונה על ביצועו של חוק זה והוא רשאי להתקין תקנות לביצועו.
<שמרית גיטלין שקד: כאן יש שני נושאים שלהבנתי נשארו – טיפות חלב וסגן יושב ראש המועצה.
<רעות שוורץ: סעיף 5.
<רעות שוורץ: שני נציגי שר הפנים שאחד מהם ראש רשות מקומית או סגנו שימונו לפי המלצת שר הפנים.
<שמרית גיטלין שקד: זה במקום (7) ו-(8)?
<רעות שוורץ: כן.
<רעות שוורץ: אני מניחה שבמקום (7).
<רעות שוורץ: בסעיף קטן (11) רצינו להוסיף נציג ציבור נוסף שהוא נציג המרכז לשלטון מקומי שימונה בהמלצת שר הפנים.
<שמרית גיטלין שקד: ב-(7) את רוצה במקום נציג אחד של משרד הפנים, שני נציגים.
<רעות שוורץ: ובמקום נציג הרשויות המקומיות, נציג המרכז לשלטון מקומי שימונה בהמלצת שר הפנים.
מנואל טרכטנברג: אני הצעתי שיהיה עוד נציג.
מנואל טרכטנברג: אני לא מבין מה מפריע לשר הפנים שיהיה נציג של השלטון המקומי.
<קריאה: הוא לא גוף סטטוטורי.
מנואל טרכטנברג: נציגי מעונות יום הם גוף סטטוטורי?
מנואל טרכטנברג: מה זה משנה?
מנואל טרכטנברג: יש הרבה נציגים שהם לא סטטוטוריים.
מנואל טרכטנברג: נציג ארגונים המפעילים מעונות יום, זה גוף סטטוטורי?
<רעות שוורץ: אבל יש את משרד הפנים שהוא הגוף השלטוני.
מנואל טרכטנברג: אם לשלטון המקומי יש זכות קיום כלשהי, הוא משחק תפקיד מאוד מרכזי.
מנואל טרכטנברג: יש שם כיום ממונה על החינוך ובפרט לגיל הרך.
מנואל טרכטנברג: מה מפריע לכם שהיא תהיה?
<רעות שוורץ: לכן היא תהיה כנציגת ציבור.
מנואל טרכטנברג: נציגת ציבור זה משהו אחר.
מנואל טרכטנברג: אני מבין ששר הפנים רוצה עוד נציגות ואנחנו מסכימים לזה.
מנואל טרכטנברג: אני לא מבין למה שר הפנים צריך להטיל וטו על פונקציה כל כך חשובה.
מנואל טרכטנברג: אני מבין להגדיל את הכוח, אבל לא להוריד את הראש למישהו אחר.
<קריאה: לא על חשבון מישהו אחר.
מנואל טרכטנברג: השלטון המקומי, אלא אם כן יש איזו תקלה חמורה בתקשורת בין משרד הפנים לבין השלטון המקומי, זה גוף שמשחק תפקיד מאוד מרכזי.
<רעות שוורץ: שר הפנים ימנה ראש רשות מקומית שזה ייצוג של השלטון המקומי.
מנואל טרכטנברג: בישראל יש גוף שנקרא מרכז השלטון המקומי.
מנואל טרכטנברג: הוא גוף קיים, חשוב, משחק תפקיד.
אלי אלאלוף: ממומן על ידי מפעל הפיס.
מנואל טרכטנברג: יש לו פונקציות מאוד חשובות.
מנואל טרכטנברג: למה צריך להגיד לא? להוסיף, בבקשה.
מנואל טרכטנברג: היה צריך להגיד יופי, יש עוד נציג אחד.
מנואל טרכטנברג: להטיל וטו?
מנואל טרכטנברג: זה חסר לנו שעכשיו אלה יטילו וטו על אלה ואלה יטילו וטו על אלה.
<קריאה: אז הפוליטיקה משתלטת.
מנואל טרכטנברג: זאת אפילו לא פוליטיקה.
מנואל טרכטנברג: עם כל הכבוד, אני מקבל שיש עוד נציג.
אלי אלאלוף: מה הסיכום שלך?
מנואל טרכטנברג: אני חושב שמוסיפים ב-(7) משאירים את (8) כמו שהוא.
אלי אלאלוף: שני נציגים של משרד הפנים.
מנואל טרכטנברג: אני לא הסכמתי עם זה.
מנואל טרכטנברג: אם שר הפנים רוצה להטיל וטו על הקמת המועצה לגיל הרך שנוגעת לציבורים הגדולים שהוא מייצג רק כי הוא רוצה להטיל וטו על השלטון המקומי, בוא נראה אותו.
אלי אלאלוף: הסיכום הוא כזה.
אלי אלאלוף: שני נציגים למשרד הפנים והנציג של השלטון המקומי ימונה על ידי השלטון המקומי.
מנואל טרכטנברג: כמו שכתוב.
<שמרית גיטלין שקד: (8) נשאר כפי שהוא אבל ב-(7) אלה שני נציגים של משרד הפנים שהם בעלי זיקה לתחום הגיל הרך?
<רעות שוורץ: לא.
<רעות שוורץ: שני נציגים שימונו על ידי שר הפנים.
מנואל טרכטנברג: שאחד מהם ראש רשות מקומית.
אלי אלאלוף: שימנה את מי שהוא רוצה ומרכז השלטון המקומי ימנה את נציגו בהתייעצות עם המועצות האזוריות.
מנואל טרכטנברג: לא יהיה מצב שיהיו שני נציגים של משרד הפנים מתוך המשרד כי אין למשרד הפנים שום נגיעה לגיל הרך כשלעצמו.
מנואל טרכטנברג: נציג אחד של משרד הפנים, כן, נציג שני של שר הפנים שהוא ימנה מתוך ראשי הרשויות המקומיות או סגנו, בסדר גמור.
מנואל טרכטנברג: אלה אנשים שיש להם נגיעה ישירה לגיל הרך.
מנואל טרכטנברג: ושר הפנים אומר שאתה תייצג אותי.
מנואל טרכטנברג: נהדר.
מנואל טרכטנברג: אבל לא שני נציגים של המשרד.
<רעות שוורץ: לא, לא בהכרח של המשרד.
אלי אלאלוף: משיקולים שלו ימנה ראש עיר.
מנואל טרכטנברג: יכול להיות שמשיקולים שלו לא ימנה ראש עיר.
אלי אלאלוף: דווקא ימנה.
מנואל טרכטנברג: ואז זה לא בסדר, כי יש איזה חוסר הלימה בין מה שאנחנו מייצרים כאן לבין הדבר הזה.
מנואל טרכטנברג: למה משרד האוצר לא מבקש שני נציגים שלו?
מנואל טרכטנברג: כי במשרד האוצר, חוץ מהעניין התקציבי, אין משמעות ואין מומחיות לגיל הרך, חוץ מזה שהם צעירים ויש להם ילדים קטנים.
מנואל טרכטנברג: אני אומר שנוסיף ל-(7) עוד נציג של משרד הפנים שיהיה ראש רשות מקומית או סגנו.
אלי אלאלוף: לאור הפתק שקיבלתי, אני מציע שנצביע על החוק כמו שהוא.
אלי אלאלוף: אני רוצה לסגור את הישיבה.
אלי אלאלוף: קשה לי להיות עבריין בכנסת.
אלי אלאלוף: אנחנו נצביע על החוק כמו שהוא כי ממילא יהיו הרבה מאוד הסתייגויות כי אחרת החוק ייפול וייפול מהר.
אלי אלאלוף: אני לא עושה הצבעה היום.
אלי אלאלוף: היום ה-24 ביולי 2016, י"ח בתמוז התשע"ו, השעה 13:00 ואנחנו בדיון על עתיד בתי הספר הטכנולוגיים המקצועיים.
אלי אלאלוף: אני שמח שחבר הכנסת טרכטנברג השתתף במצווה אדירה, בחוק שילוב אנשים עם מוגבלויות בעבודה, חוק שעבר ומחייב את כל המדינה להעסיק מגודל מסוים של מפעל זה או אחר או בשירות המדינה עד חמישה אחוזים אנשים עם מוגבלויות.
מנואל טרכטנברג: חוק היסטורי.
אלי אלאלוף: אני חושב שמבחינה חברתית זאת חובה.
אלי אלאלוף: יש מפעלים שעשו זאת בלי שנבקש מהם, אבל לא כולם.
אלי אלאלוף: אני מצאתי לנכון לקיים דיון דחוף על עתיד בתי הספר הטכנולוגיים מפני שאני מאלה שדבק במטרות שגם קבעו לעצמם וגם שהמדינה קבעה לעצמה.
אלי אלאלוף: בדוח העוני אנחנו ניתחנו, ובמספר מקומות אפשר למצוא – מי שזקוק לכך, הדפים מוכנים - שההחלטות וההמלצות של דוח העוני היו שבתי הספר המקצועיים חייבים לשנות כיוון.
אלי אלאלוף: ההמלצה שלנו הייתה להעביר אותם למשרד החינוך.
אלי אלאלוף: לשמחתי הממשלה החליטה באחת הישיבות הראשונות שלה לאמץ פה אחד את כל המלצות דוח העוני אבל לצערי חלק מהפקידים שכותבים את הצעות המחליטים לממשלה לא יודעים לחזור למקורות ולהחלטות של אותה ממשלה.
אלי אלאלוף: כתוב שם בצורה מפורשת.
אלי אלאלוף: זאת לא הבעת אי אמון במערכת שמנהלת היום את בתי הספר אלא זה על מנת להביא למערכות האלה יכולות קיימות במשרד אחר שנקרא משרד החינוך שהוא משרד של הממשלה, של המדינה, והוא אמור לטפל בכל הילדים.
אלי אלאלוף: הפיצול הזה שגילינו בדוח שלנו – ופרופסור טרכטנברג גילה בדוח שלו – אמר שכדאי לרכז את כל מה שניתן להיות חינוך, למידה, פדגוגיה וכולי במשרד החינוך.
אלי אלאלוף: עובדה שמגיל שלוש גני הילדים הפכו לחובה ועברו למשרד החינוך.
אלי אלאלוף: אנחנו המלצנו על שתי אוכלוסיות שיעברו למשרד החינוך, הגיל הרך, מגיל לידה עד גיל שש, ובתי הספר המקצועיים.
אלי אלאלוף: יש לנו גם דעות על דברים נוספים, אבל לא נפתח את כל המלחמה בבת אחת.
אלי אלאלוף: אני אומר את זה בהצהרה אישית, ללא שום שיקול פוליטי שלי.
אלי אלאלוף: היו צריכות להיות סיבות פוליטיות אבל אני מודיע שזה לא זה.
אלי אלאלוף: זה לא קשור אלי.
אלי אלאלוף: ההערות וההמלצות שלי נבעו מגוף מקצועי התנדבותי של ועדת העוני.
אלי אלאלוף: ארבעים אנשים ישבו כדי להוציא את ההמלצות האלה והביאו אותן.
אלי אלאלוף: היום אני איש פוליטי אבל תשימו לב שההמלצות שלי לא הולכות לסיעה שלי, אלא להפך.
אלי אלאלוף: אני לא הבאתי דברים שילכו למשרד שעתיד להיות כאילו של הסיעה שלי אלא ההפך הגמור.
אלי אלאלוף: האחריות שלי ושל החברים שלי היא קודם כל לילד.
אלי אלאלוף: מה שמעניין אותנו, אלה הם הילדים.
אלי אלאלוף: בשבילם אנחנו קיימים ואותם אנחנו משרתים ונחפש להם את הדרך הטובה ביותר להיות חלק מהמדינה הזאת ומהחברה שלנו.
אלי אלאלוף: לכן אין לי שום שיקול פוליטי.
אלי אלאלוף: לא נתתי לזה שום ביטוי פוליטי.
אלי אלאלוף: זה לא מעניין אותי, מה גם שהנפילה שלי בעולם הפוליטית היא קצרה.
אלי אלאלוף: אני שמח שנמצאים כאן אנשי משרד החינוך.
אלי אלאלוף: אני רואה כאן את נציגי משרד הכלכלה ויש כאלה שלא מצאו יכולת לשלוח נציג אבל כל אחד מייצג את המשרד בצורה מכובדת.
אלי אלאלוף: אני רוצה שיהיה ברור שאתם הפקידים, עם כל הכבוד שאני נותן לכם והכבוד האופטימלי בעיני, לא יכולים לאיים ולהפחיד מערכות כלשהן.
אלי אלאלוף: ההחלטות הן של המדינה, של הממשלה, ופקיד זה או אחר שיאיים על מערכת בית ספרית כשלהי או על עמותות או על גופים אחרים, אני אומר לכם שאני לא אחפש אותם בנרות אבל כל תלונה רשמית שתגיע אלי, יהיה לה המשך.
אלי אלאלוף: את זה אני אומר מפני שאנחנו כבר לא מדינה שנראית חופשית ועצמאית להחלטותיה.
אלי אלאלוף: אוי ואבוי אם נתחיל אנחנו לאיים על גוף זה או אחר, על פקיד זה או על עובד זה או אחר.
אלי אלאלוף: זה נראה לי סוף המשחק.
אלי אלאלוף: שיהיה ברור שההחלטות יתקבלו היכן שיתקבלו באחריות מלאה ויתבצעו לפחות בכל מה שקשור לעבודתי כוועדה בהתאם להחלטות המדינה.
אלי אלאלוף: לא יהיה שום דבר אחר.
אלי אלאלוף: לא יהיו החלטות אחרות והשפעות.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני אתן את רשות הדיבור למנכ"לית משרד החינוך.
אלי אלאלוף: באמת תודה לך על ההיענות המהירה.
אלי אלאלוף: אחריך ידבר נציג משרד הכלכלה או כל מי שרוצה.
אלי אלאלוף: כרגע אנחנו מדברים על עתיד בתי הספר ולא העברה לכאן או לשם.
אלי אלאלוף: תפקידנו הוא לדאוג לילדים.
<מיכל כהן: תודה רבה אדוני היושב ראש.
<מיכל כהן: ההיענות לזימון הזה היא משום שאני חושבת שאין כאן עניין, לפחות לא ברמה שלנו, של יוקרה.
<מיכל כהן: אין כאן עניין של שליטה בכוח, אין כאן עניין של הרחבת משרד החינוך בעוד עשרים, שלושים, ארבעים בתי ספר.
<מיכל כהן: למשרד החינוך יש 4,500 מוסדות חינוך.
<מיכל כהן: משרד החינוך עשה חטא קדמון שאתה מכיר אותו היטב.
<מיכל כהן: אחרי שנות ה-80, עת המערכת הטכנולוגית הייתה בשיאה המקצועי, משרד החינוך החליט, מי שהחליט בזמנו, להתמקד בלימודים האקדמאיים וכל מי שלא מתיישר עם הלימודים האקדמאיים מקומו לא במערכת החינוך.
<מיכל כהן: את החטא הקדמון הזה אנחנו רוצים לתקן.
<מיכל כהן: אנחנו רוצים לתקן לא כדי להגיד שמשרד הכלכלה הוא רע או משרד העבודה או רע או איזה משרד אחר הוא רע.
<מיכל כהן: מערכת החינוך לא יכולה להרשות לעצמה לתייג ילדים לפי ההצלחה שלהם בלימודים.
<מיכל כהן: מערכת החינוך היא מערכת שצריכה לחתור – היא רחוקה משם – לשוויון הזדמנויות והיא לא יכולה להדיר אוכלוסייה של 10,000, 11 אלף, לא משנה כמה, ילדים ולומר שאתם לא מתאימים למערכת שלנו כי לא עשיתם בגרות.
<מיכל כהן: יתרה מזאת.
<מיכל כהן: במערכת החינוך היום נמצאים כ-110 אלף ילדים שנמצאים תחת הכותרת של האגף לקידום אוכלוסיות ושוויון הזדמנויות, מה שנקרא אגף שח"ר, שמטפל במרכזים טכנולוגיים, במפתנים, בבתי ספר כאלה ואחרים שלא שונים במהות שלהם מבתי הספר במשרד הכלכלה.
<מיכל כהן: מערכת שיש לה מעטפת פדגוגית חינוכית.
<מיכל כהן: בכלל נקודת המוצא היא – למרות שכל הזמן גוררים אותי ואומרים לי שאני אוכיח שאני יודעת לעשות מקצועית טוב מאתנו – אני ממש לא במקום הזה.
<מיכל כהן: קודם כל, יש מערכת ציבורית והמערכת הציבורית במדינות העולם, כמו במדינתנו, צריכה להיות על ידי משרד החינוך לטוב ולפחות טוב.
<מיכל כהן: יש מספיק מה לבקר את משרד החינוך, אבל אני חושבת שבינתיים אין עוד מערכת חינוכית טובה מזו במדינת ישראל.
<מיכל כהן: זאת אמירה ראשונה.
<מיכל כהן: שוו בנפשכם שילדים עם צרכים מיוחדים או ילדים עם מחלות או ילדים עם בעיות כאלה ואחרות, היינו שולחים אותם למשרד הבריאות וכל אחד מהם היינו מתייגים ומפרקים ושולחים למשרדים אחרים.
<מיכל כהן: אנחנו צריכים לחזק את המערכת הציבורית שתיתן שוויון הזדמנויות.
<מיכל כהן: בשנים האחרונות הגדרנו תכנית אסטרטגית לחינוך הטכנולוגי מקצועי שמונה היום 142 אלף ילדים שלומדים על כל רמות המקצוע והטכנולוגיה.
<מיכל כהן: בכלל, אני מדברת עם חבריי כאן, אנחנו עושים עבודה נהדרת עם התאחדות התעשיינים וגם עם החברים מאיגוד המוסכים ועם מלונאות ועם כל הסקטורים, ובסוף האמירה שמקצועי הוא לא טכנולוגי, מי שמכיר היום את העולם יודע שאין היום מקצוע שאין בו רמה טכנולוגית נדרשת.
<מיכל כהן: הניסיון לומר שאנחנו יודעים לעשות מקצועי ואתם לא, או אתם עושים את הטכנולוגי ואנחנו לא, זה ניסיון לא רלוונטי.
<מיכל כהן: אני אומר לפרוטוקול שיש לנו היום את כל המגמות.
<מיכל כהן: יש לנו היום אגף הסמכות, יש לנו היום את כל המעטפת הנדרשת לילדים במדינת ישראל.
<מיכל כהן: תמיד צריך לשפר, אף פעם אין מספיק בחינוך.
<מיכל כהן: מי כמוך יודע שכמה שמשקיעים, ככל שמשקיעים, רואים היכן עוד צריך להשקיע, אבל לתייג ילדים – וזאת אשמת המערכת, אני לא מאשימה כאן אף אחד אחר, זאת אשמת המערכת שבחרה להדיר אותם, היא המערכת שתחזיר אותם.
<מיכל כהן: נאמרות כאן אמירות כמו זו מערכת שרוצה רק בגרויות, היא תביא את הילדים למסלול הבגרויות – אז, כן, אני אומרת בפירוש שזאת מערכת שרוצה לתת לילדים שלה את ההזדמנות, כל אחד לפי היכולת שלו.
<מיכל כהן: החתירה לבגרויות היא לא משהו שאסור אבל בוודאי שגם היום במח"טים שלנו , בכיתות האתגר שלנו, יש חצי בגרות, יש רבע בגרות, יש תעודה מקצועית, יש תעודה כזו או אחרת.
<מיכל כהן: אנחנו לא נמצאים במקום שעכשיו לכו תלמדו מה אתם צריכים לעשות.
<מיכל כהן: אנחנו יודעים שהילדים צריכים לקבל הזדמנות שווה, שיהיה להם ציון מגן.
<מיכל כהן: הילדים צריכים לקבל הזדמנות שווה שיהיה פיקוח שהוא פיקוח פדגוגי חינוכי על מערכת החינוך.
<מיכל כהן: אני אומר רק מילה על הנוער הועבד והלומד שיושב כאן.
<מיכל כהן: פגשנו אתו בדיון הקודם.
<מיכל כהן: כאילו ילדים שרוצים לעבוד ויכולים לעבוד לא יוכלו לעבוד תחת משרד החינוך.
<מיכל כהן: לקחנו שמונה בתי ספר לפני שנתיים, והסיבה שלקחנו שמונה ולא יותר היא כדי ללמוד מה הם הצרכים, מה המבנה, איך הם בדיוק לומדים, וגם גילינו את הפערים.
<מיכל כהן: לא לקחנו יותר מכך.
<מיכל כהן: עשינו עבודה בראשות דוקטור סער הראל וגרשון שנמצאים משני הצדדים או עם המעטפת החינוכית והמעטפת הטכנולוגית מקצועית.
<מיכל כהן: למדנו, מיפינו ונתנו מענים אחד לאחד והילדים ממשיכים לעבוד.
<מיכל כהן: האמירה הזאת שחוק החניכות לא יאפשר לילדים לעבוד היא אמירה לא רלוונטית.
<מיכל כהן: נמצאת כאן היועצת המשפטית ואם תתנו לה, היא תגיב גם לנושא של חוק החניכות.
<מיכל כהן: במלים אחרות, כל מה שאני רוצה לומר הוא שאין לי תלונה לאף אחד.
<מיכל כהן: יש לי אמירה.
<מיכל כהן: המערכת שהדירה היא המערכת שתחזיר.
<מיכל כהן: ילדים ילמדו מקצוע, טכנולוגיה, בגרות, כל אחד לפי מה שהוא יכול ומסוגל והמערכת תיתן לו, אבל לא יהיה להם תיוג נוסף והוא התיוג של ילדי כלכלה או ילדי רווחה.
<מיכל כהן: מבחינתנו זה תיקון של עוול היסטורי ולא פחות מכך.
<מיכל כהן: אני חוזרת ואומרת שעוד 10,000 ילדים במערכת החינוך לא תשנה את מערכת החינוך.
<מיכל כהן: יש מאה אלף ילדים שנמצאים על קצה הרצף.
<מיכל כהן: אנחנו מטפלים בהם והם מגיעים לתעודות ועושים את ההכשרות המקצועיות והטכנולוגיות וזה לא משהו חדש.
<מיכל כהן: אני מבקשת ככל שיהיה אפשר, כל זמן שאנחנו עוד דנים בין משרד הכלכלה למשרד החינוך, בינתיים אנחנו כבר מתבשרים שהתעסוקה עוברת לרווחה ואז לא יהיה תיוג של תעסוקה במשרד הכלכלה אלא יהיה תיוג של ילדים שהולכים ללמוד מקצוע, הם ילדי רווחה.
<מיכל כהן: אני אומרת לכם חבריי שבעצם כל מי שלומד מקצוע – ואנחנו עושים שיתופי פעולה ומדברים על שיתופים עם גרמניה ועושים בתהליכים משותפים ושוברים את הראש איך לשבור את הדימוי הזה שמישהו הולך ללמוד מקצוע, הוא לא ילד שאין לו יכולות אלא יש לו יכולות והן יכולות שיבואו לידי ביטוי ואנחנו רוצים לשבור את התיוג הזה, אז פתאום זה הפך להיות לא ילד תעסוקה במשרד הכלכלה אלא ילד רווחה שמקבל מערכת של רווחה או תעסוקה.
<מיכל כהן: אדוני, אני רוצה לומר לך כאשת חינוך כבר 26 שנים שיוקרתי המקצועית לא יושבת על זה אבל אני מרגישה כאשת חינוך שזאת המשימה של כולנו לתת לילדים האלה הזדמנות אמיתית.
<שולי אייל: מנהל אגף להכשרה מקצועית במשרד הכלכלה.
אלי אלאלוף: גם ממונה על בתי הספר?
<שולי אייל: גם ממונה על בתי הספר.
<שולי אייל: על 61 בתי ספר.
<שולי אייל: אדוני היושב ראש, אני חושב שלא מדובר בסוגיה טריטוריאלית ואני ארחיב מעט.
<שולי אייל: הזכירה מנכ"לית משרד החינוך 110 אלף תלמידים אבל יש גם 110 אלף תלמידים בחינוך פלוס כלכלה מדי שנתון.
<שולי אייל: יש עוד 11 אלף שהם לא אצלי ולא אצלה.
<שולי אייל: האנשים שנושרים ממערכות החינוך ולא נמצאים לא אצלי ולא אצלה.
<שולי אייל: כל התלמידים שלנו ללא יוצא מן הכלל, מאה אחוזים מהם, היו תלמידי משרד החינוך, גם אלה שנרשמו לפני חודשיים וגם אלה שנקלטו לפני שנה.
<שולי אייל: המערכת לא תמיד מתאימה לכולם.
<שולי אייל: לא כל הילדים במדינת ישראל מסוגלים לשבת שלושים וארבעים שעות בכיתה עיונית.
<שולי אייל: אני יודע את זה כי גם אני הייתי ילד כזה שלא שרדתי מערכת כזאת ולא הצלחתי להגיע לא לבגרות ולא למקצוע כי פשוט הייתי נושר בתוך התיכון.
<שולי אייל: כל אחד מאתנו מכיר אחוז כזה של ילדים סביבו שלא התאימו.
<שולי אייל: דרך אגב, למדתי עם המזכירה שלך.
<שולי אייל: היא זוכרת אותי ככזה.
<שולי אייל: לכן אנחנו מציעים לתלמידים האלה מודל שונה שכיום לא קיים במשרד החינוך.
<שולי אייל: לכן אני טוען שזאת בכלל לא סוגיה טריטוריאלית כי אם היה מודל כזה במשרד החינוך, אני מסכים אתך שהיה צריך לאחד את המערכות, אבל נכון להיום אין מודל כזה.
<שולי אייל: המודל שלנו לוקח ילדים, שם אותם בכיתות הרבה יותר קטנות.
<שולי אייל: אחרי שאנחנו מקבלים אותם ברמה של כיתה ד'-ה', רבים מהם מגיעים ברמה הזאת, שמים אותם בכיתות קטנות, נותנים להם מעטפת טיפולית מוערכת בכל הרמות למרות הספינים שיצאו לאחרונה.
<שולי אייל: מערכת טיפולית מאוד מוערכת.
<שולי אייל: הם חווים לראשונה הצלחה.
<שולי אייל: הם משתכרים בכיתות י"א-י"ב.
<שולי אייל: כאחד שהיה אחראי על הת"ש והרווחה בצה"ל אני יכול להגיד לך שהרבה פעמים ה-1,500 שקלים שהילד משתכר, זה גם יכול להיות ההבדל בין חייל עריק לבין חייל משרת ואותו דבר זה יכול להיות ההבדל בין תלמיד שממשיך במערכת לבין זה שנושר לגמרי, לאותם 11 אלף שלא נמצאים במערכת.
<שולי אייל: יש לנו פרויקטים ייחודיים של מניעת שימוש בסמים, מניעת אלימות, ולמרות מה שאמרו, התלמידים שלנו כולם יוצאים לפולין.
<שולי אייל: דרך אגב, יעידו גם רשתות שנמצאות כאן שיש להן גם במשרד החינוך וגם אצלנו, שהתקצוב שלנו לא נופל מהתקצוב של משרד החינוך.
<שולי אייל: רק בתחום אחד הוא נופל אבל בכל היתר הוא מתמודד וגם עולה.
אלי אלאלוף: המרכזים?
<שולי אייל: התחום היחידי שהוא נופל זה בתחום הבינוי, שם אנחנו חלשים יותר.
<שולי אייל: כל יתר התחומים – שין-שינים, מעטפת טיפולית, נסיעות לפולין, וכולי – אותו הדבר.
אלי אלאלוף: מה התקציב פר ילד?
<שולי אייל: 450 מיליון שקלים ל-12 אלף תלמידים.
<שולי אייל: זה יוצא קרוב לארבעים אלף שקלים לתלמיד.
<קריאה: 35 אלף שקלים לשנה לתלמיד.
<שולי אייל: זה ללא כל התוספות.
<שולי אייל: הילדים שלנו מקבלים הסעות, מקבלים ארוחות.
<שולי אייל: יציגו כאן הזוג ברוניצקי מה נותנים לילדים במפעל אורמט או במקומות אחרים שלנו.
<שולי אייל: התלמידים לא נפגעים בשום דבר.
<שולי אייל: דרך אגב, יש כאן תלמיד שלנו שסיים לא מזמן כיתה י"ג ו-י"ד והוא יכול לתאר את המסלול שהוא עבר.
<שולי אייל: יכולנו להביא יותר תלמידים אבל אנחנו בחופש הגדול.
אלי אלאלוף: י"ג ו-י"ד מסיימים בבית ספר מקצועי?
<שולי אייל: הוא התחיל במשרד החינוך, עבר אלינו והמשיך לכיתה י"ג ו-י"ד במשרד החינוך.
<שולי אייל: יש 300 כאלה.
<שולי אייל: לא מזמן פורסם מחקר של רמ"ה במשרד החינוך.
<שולי אייל: אני חושב שכולנו היינו צריכים ללמוד ביחד עם המחקר הזה ולהוציא ממנו את הדברים הטובים ביותר, גם לפה וגם לשם.
<שולי אייל: המחקר בגדול מעיד על שתי קבוצות דומות במצב סוציו אקונומי במבחני מיצ"ב שהם עשו בכיתה ז'.
<שולי אייל: זה מחקר ארוך של עשר שנים.
<שולי אייל: אצלנו מהמסיימים 69 אחוזים יצאו עם תעודת מקצוע, ובמשרד החינוך 37 אחוזים יצאו עם תעודות בגרות.
<שולי אייל: זאת אומרת, כאן 63 אחוזים יצאו בלי כלום, ופה יצאו 31 אחוזים בלי כלום.
<שולי אייל: המחקר הה נעשה במשרד החינוך.
<שולי אייל: אנחנו מאבדים בסך הכול שני אחוזים מהאוכלוסייה.
אלי אלאלוף: אתם יודעים להשוות?
<שולי אייל: אם תמשיך לאקדמיה, כנראה שתעודת הבגרות שווה יותר.
<שולי אייל: אם לא תמשיך לאקדמיה, לתעודת הבגרות אין שום משמעות, אם לא תמשיך אתה הלאה.
<שולי אייל: לא כל מאה האחוזים של התלמידים שלנו מסוגלים להמשיך הלאה.
<שולי אייל: כמו שאמרה מנכ"לית משרד החינוך, לפני שנתיים עברו שמונה בתי ספר.
<שולי אייל: הייתה להם את ההזדמנות גם לשמור על המודל של המודל הדואלי.
<שולי אייל: הם בחרו לא להמשיך עם המודל הזה.
<שולי אייל: מנכ"לית משרד החינוך, ב-30 ליוני, בדיון אצל מנכ"ל ראש הממשלה כינתה את המודל הזה כמודל שמייצר אנאלפביתים ובורים.
<מיכל כהן: אתה פשוט - - -
<שולי אייל: ישבנו באותו דיון.
<מיכל כהן: אתה פשוט באופן סיסטמתי – אני משתדלת לשמור על כבודך - - -
<שולי אייל: לא אמרת את המלים האלה?
<מיכל כהן: אתה באופן סיסטמתי לא רק מעוות ומתנהג בצורה לא קולגיאלית, ולא רק זה אלא שאתה לא יודע על מה אתה מדבר.
<שולי אייל: לא אמרתם שזה המודל?
<מיכל כהן: אתה פשוט מעוות
<שולי אייל: אלה המלים שאמרת.
<מיכל כהן: קודם כל, טוב לך שתדע לדייק בדברים שאתה מביא.
<שולי אייל: זה בדיוק מה שאמרת.
<מיכל כהן: אל תגיד לי מה אני אמרתי.
<שולי אייל: אני שמעתי אותך.
<קריאה: לא שמעת טוב.
<מיכל כהן: אני אמרתי שמערכת החינוך לא תוציא תחתיה אנאלפביתים, היא תדאג שיהיה להם עברית וחשבון ואנגלית ולא רק מקצוע.
<מיכל כהן: הילדים הם לא מכשירים אלא הם ילדים קודם כל.
<מיכל כהן: אתה מבין את זה?
<מיכל כהן: הם ילדים וצריך לתת להם - - -
<שולי אייל: ואצלנו לומדים את כל המקצועות שציינת.
<מיכל כהן: תכף נדבר על איך הם לומדים.
<שולי אייל: כמו שאמרתי, המערכת הדואלית מהווה רק שני אחוזים.
<שולי אייל: שני האחוזים האלה אצלנו הם המאה אחוזים.
<שולי אייל: אם הם יהיו במשרד החינוך, לדעתי הם יהיו לא בראש החשיבות של שרשרת המזון.
<שולי אייל: אצלנו, כמו שאמרתי, ללא שום כסף ממשלתי הילדים עובדים ומשתכרים.
<שולי אייל: הניסיון במשרד החינוך ללכת למודל דומה, הלכו עם תע"ש ידע - - -
אלי אלאלוף: אין מה ללמוד ממשרד החינוך?
<שולי אייל: ודאי שכן.
<שולי אייל: בוודאי שכן.
<שולי אייל: הייתי שמח, דרך אגב, לשיתופי פעולה אתם והייתי שמח שהיא תשלח מפקחים פדגוגיים אלינו וייתנו גם ציוני מגן לתלמידים שלנו.
<שולי אייל: אני אשמח שהם יסייעו לנו בעברית, במתמטיקה ובאנגלית.
<שולי אייל: אני חושב שבתחום הזה הם יותר טובים מאתנו.
<שולי אייל: אין לי ספק בכך.
<שולי אייל: אני אומר שבעוד אצלנו המודל הוא שאנחנו לא מוציאים כספי ממשלה, המודל במשרד החינוך שאם הייתי מאמץ אותו אלי, הייתי צריך תוספת של תשעים מיליון שקלים כדי לשלם לעמותות שייקח את הילדים לסיורים ולעבודה בחינם במפעלים, שם הם לא משתכרים ואני מדגיש את זה.
<שולי אייל: אני אומר עוד פעם, בגדול ההבדל המשמעותי בין המערכות הוא נקודת האיזון בין העיוני למקצועי.
<שולי אייל: אצלנו יש הרבה יותר שעות בסדנאות, הרבה יותר עבודה מעשית.
<שולי אייל: זה לא נועד לפתור את כל הבעיות של התעשייה, רחוק מכך.
<שולי אייל: אצלי מסיימים 3,500 מתוכם בוא נגיד 2,300 יוצאים מדופלמים.
<שולי אייל: אני מניח שמחציתם עושים חישוב מסלול מחדש אחרי הצבא ולא כולם נשארים באותם מקצועות.
<שולי אייל: אנחנו בנוער לא הפתרון של כל המערכת.
<שולי אייל: זה ודאי.
<שולי אייל: אבל אנחנו מייצרים מודלים שלרבים מהם – תכף הזוג ברוניצקי יסקור לך את המערכת שלהם, את בית הספר שלהם – מייצרים פתרונות ראויים.
<שולי אייל: זה לא רק ברוניצקי אלא יש תעשייה אווירית, יש את תל נוף, יש רמת דוד, יש מגזר ערבי.
אלי אלאלוף: ברוניצקי, מעמדם ותרומתם לחינוך הטכנולוגי אדירים.
אלי אלאלוף: שכחתם דבר אחר וזה להעתיק אותם.
<שולי אייל: אנחנו מעתיקים אותם.
<שולי אייל: השנה פתחנו עוד שניים כאלה.
אלי אלאלוף: כמה שנים לקח לכם להתחיל להעתיק?
<שולי אייל: אני רק שנה בתפקיד.
<שולי אייל: דרך אגב, תשאל את הזוג ברוניצקי אם השנה אני לא מגדיל אתם את בתי הספר.
אלי אלאלוף: תסיים בבקשה כדי שנוכל לתת את רשות הדיבור גם לאחרים.
<שולי אייל: כל מי שמסתכל על מערכת מפוצלת, חייב להבין שיש לנו עוד ארבעים אלף מבוגרים שלומדים עם אותן מערכות מידע וטכנולוגיה.
אלי אלאלוף: לא דיברנו עליהם.
<שולי אייל: כל מי שחושב שההימצאות של הנוער אצלי היא לא טבעית, הוא חייב להבין שהמערכת הזאת משולבת עם אותה מערכת של פדגוגיה ופיקוח ומפקחים לימודיים.
<שולי אייל: אני חושב שהרעיון של משרד החינוך להשיג דרך המהלך הזה את הסמכות להוציא תעודת מקצוע, ייצר סטנדרטיזציה כפולה בתעודות המקצוע בישראל ומרוץ לתחתית לטעמי, שזה דב שאסור שיקרה.
<שולי אייל: תודה רבה לכם.
<סער הראל: אני מנהל אגף לחינוך ילדים ונוער בסיכון, אגף שח"ר.
<סער הראל: אני כמובן מתרעם מאוד על האמירה, כולל השימוש במושג שרשרת המזון.
<סער הראל: היא הנותנת.
<שולי אייל: לא אמרתי שרשרת המזון.
<סער הראל: אתה אמרת שרשרת המזון.
<סער הראל: הדבר הזה מוכיח על מה אנחנו מדברים.
<סער הראל: אנחנו מתעסקים בחינוך, אנחנו מתעסקים בהדרה של ילדים.
<סער הראל: יש כאן מערכת חינוך שבאה ואומרת שאנחנו רוצים לקחת אחריות מחודשת על הנושא הזה של חינוך הילדים בקצה הרצף.
<סער הראל: דרך אגב, אנחנו עושים את זה ב-120 בתי ספר.
<סער הראל: דרך אגב, שכחת להגיד על עוד כמה תחומים שרמ"ה עסק בהם כמו נשירת תלמידים מסיבית מבתי הספר של משרד התעשייה.
<סער הראל: אנחנו פוגשים אותם בהיל"ה, אנחנו פוגשים אותם במערכות האחרות שלנו.
<סער הראל: הניתוק מהמערכות הקהילתיות שבתי הספר האלה נמצאים בהן, בתי הספר האלה לא זוכים לא לשירותים - מבחירה שלהם אבל מהדרה של הילדים – הקהילתיים העוטפים של משרד החינוך, שזה אחד מאבני היסוד בטיפול בסיכון.
<סער הראל: זה קודם כל לשייך ולא להדיר.
<סער הראל: זה קודם כל לחבר אל הקהילה.
<סער הראל: דברים שמשרד התעשייה אין לו לא את היכולות, לא את הידע, לא את הכוונה, לא את המוטיבציה, ולצערי גם לא את ההבנה.