GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<הדס תגרי: אני מצטערת לומר שתועדו הפרות בטיחות באתרים של החברה יותר מכל חברה אחרת מאז שקיימת - - - זה לא מדגם מייצג וזו גם לא הנקודה בגלל שכמו "דניה סיבוס" יש עוד הרבה חברות שתועדו, ותאונות קורות ונהרגים.
<הדס תגרי: עכשיו כולם מסקרים את שלושת ההרוגים, שזה מזעזע, עוד שלושה לכודים, אבל בשבועיים לפני האסון הזה נהרגו שלושה פועלים באתרי בנייה בישראל ועוד שלושה נפצעו באורח קשה ועוד כמה נפצעו באורח בינוני.
<הדס תגרי: הכמויות האלה של העובדים שנהרגים ונפצעים באופן שוטף, לא באירוע אחד דרמטי ומסוקר, אבל כל הזמן.
<הדס תגרי: אנחנו אומרים את זה ומביאים את המידע ואת השמות של החברות שזה הכול מידע שאנחנו אוספים במשאבים שלא קיימים בגלל שאין מי שיעשה את זה.
<הדס תגרי: הגודל של המחדל הוא מטורף.
<הדס תגרי: אני רוצה להתמקד אבל חייבת להגיד.
אלי אלאלוף: עוד דקה.
<הדס תגרי: אתה חייב לתת לי 3 דקות.
<הדס תגרי: הכותרת הזאת "האירוע לא קשור לבטיחות" היא כותרת שאי אפשר לשמוע אותה.
<הדס תגרי: זה שאולי הבעיה כאן הייתה כשל הנדסי, אני מקבלת.
<הדס תגרי: זה שלעובדים באתר, שמספרים שהם הרגישו שהאתר לא בטוח, אין לטפון להתקשר אליו כדי להגיד: תשמעו, אנחנו בסכנה, תבואו להציל אותנו.
<הדס תגרי: זאת בעיה של בטיחות, של מנהל הבטיחות התעסוקתית.
<הדס תגרי: אין טלפון להתלונן אליו והוא בטח לא מופיע על השלט בכניסה לכל אתר כמו שצריך להיות.
<הדס תגרי: לי אין לאן להתלונן.
<הדס תגרי: אני שולחת תלונות במייל.
<הדס תגרי: בשבועיים שהם היו בחופש לא היה לי לאן לשלוח.
<הדס תגרי: מה ששלחתי חזר: כולם יצאו לחופש.
<הדס תגרי: זאת בעיה של בטיחות.
<הדס תגרי: לא מנטרים דיווחי מד"א.
<הדס תגרי: היו לנו חילופי דברים עלזה שאנחנו פונים אליהם.
<הדס תגרי: אני רוצה להגיד כמה מילים על יישום החוק החדש.
<הדס תגרי: נסגרו כמה אתרים, בניגוד למה שנאמר פה.
<הדס תגרי: אני אומרת לכם וסליחה אם זה יישמע לא צנוע.
<הדס תגרי: נסגרו בשבועיים-שלושה אחרונים, מאז שהחוק נכנס לתוקף כארבעה או חמישה אתרים.
<הדס תגרי: אני אומרת לכם וסליחה אם זה יישמע לא צנוע, כל האתרים האלה לא היו נסגרים אלמלא אני הייתי עומדת על זה.
<הדס תגרי: אלמלא אני הייתי שולחת "ווטסאפ" – סליחה ורדה – אם אני הייתי שולחת אחרי 5-4 ימים מייל - - - מה קרה עם האתר בקרית אתא?
<הדס תגרי: הראשון שנפצע בו קשה.
<הדס תגרי: והוא עונה לי: לא קיבלנו דיווח מהמשטרה.
<הדס תגרי: אחרי 5 ימים, לא קיבלנו דיווח מהמשטרה.
<הדס תגרי: ואחרי זה ויכוחים שהוא לא באמת נפגע קשה.
<הדס תגרי: האתר הזה לא נסגר.
<הדס תגרי: ועל האתר השני אני שולחת "ווטסאפ" לקצין החקירות האחראי במשטרה, שבמקרה יש לי את הטלפון שלו: תקשיב, הייתה תאונה קשה, תדווחו למשרד הכלכלה.
<הדס תגרי: אחרי הצהריים כשאני שולחת את העיתונאי להתקשר לשירה, הדוברת של משרד הכלכלה, היא עונה לו: לא קיבלנו דיווח מהמשטרה.
<הדס תגרי: אז בתאונה השלישית אני כבר כותבת לקצין שלי – סליחה – אני כותבת לו: תקשיב, תדווח למשרד הכלכלה ושולחת לו את ההעתק של החוק החדש.
<הדס תגרי: אז הם קיבלו דיווח והם באמת סגרו את האתר הזה.
<הדס תגרי: בחלק מהמקרים אני פונה לנדב מרקמן כשהם היו בחופש והוא מתקשר למישהו שיש לו את הטלפון שלו במשרד הכלכלה שלא יצא לחופש.
אלי אלאלוף: את רואה שמגיעות לך מחמאות?
<הדס תגרי: נכנסתי לזה לפני 10 חודשים.
<הדס תגרי: לא תכננתי.
<הדס תגרי: זה לא התחום שלי – יש לי דברים אחרים שאני צריכה לעשות בתקופה הזאת בחיים שלי – כי בשבוע אחד נהרגו 5 פועלי בניין והשם של אף אחד מהם לא הופיע בעיתון לפני שאנחנו התחלנו לעבוד על זה.
<הדס תגרי: אני והעיתונאים מבררים ומעבירים לעיתונים ומצלמים את האתר וכולי.
אלי אלאלוף: תודה, הדס.
אלי אלאלוף: אני חייב לנהל דיון, אין לי ברירה, זה התפקיד המרכזי הלא נעים שלי היום.
אלי אלאלוף: היום הוא בהחלט לא נעים.
אלי אלאלוף: תסיימי במשפט אחרון, בבקשה.
<הדס תגרי: יש פה 4 או חמישה גורמים - - -
אלי אלאלוף: אמרנו את הדברים האלה.
אלי אלאלוף: בואי לא נחזור על זה במילים שלך.
אלי אלאלוף: תסיימי בבקשה.
<הדס תגרי: אני מתנצלת.
אלי אלאלוף: אני מאלה שחושבים שצריך להתייחס לאישה בצורה שונה מאשר לגבר אז אני לא מעז להפסיק אותך ככה, אז בבקשה תסיימי.
רויטל סויד: לא בגלל שהיא אישה אלא כי היא מדברת דברי טעם.
אלי אלאלוף: אבל אני מאלה שמאמין שצריך לאישה לתת יותר כבוד מאשר לגבר.
אלי אלאלוף: אני לא מתבייש להגיד את זה.
<הדס תגרי: מה שאני והקואליציה יודעים עכשיו על הפעילות של כל משרדי הממשלה, גם מה שיודעים האנשים שיושבים פה באולם הזה - - -
אלי אלאלוף: אבל זה לא הזמן לתת הרצאה על זה.
אלי אלאלוף: זה מאוד לקוי - - -
<הדס תגרי: אני רוצה להציע מה צריך לעשות עכשיו: צריך כפליים מפקחים וצריך לתת להם גבוי - - -
אלי אלאלוף: יש לי הצעה בשבילך: לקראת הדיון של ה-29, אני מבקש שכל הצעה קונקרטית שיש לכם, תעבירו לנו כמה שיותר מהר כדי שנכלול בסיכום.
<הדס תגרי: תן לי, אני רוצה להגיד - - -
אלי אלאלוף: לא סיימת?
אלי אלאלוף: סיימת.
אלי אלאלוף: אני מתנצל אבל סיימת.
אילן גילאון: אני אהיה באמת הרבה יותר קצר.
אילן גילאון: אדוני, הייתי כבר בדיון הזה כל כך הרבה פעמים.
אילן גילאון: באתי בעיקר מפאת כבוד לנופלים, אני אקרא לזה.
אילן גילאון: במקרה הזה שאמרה הדס בצדק שזה אירוע עם גודש, אבל הוא לא שונה ממה שקורה בכל ימות השנה.
אילן גילאון: אנחנו לא יכולים להתעלם מהעובדה שזה לא מחוץ לקונטקסט.
אילן גילאון: מה שקורה בבניין איננו מנותק ממה שקורה בתפיסת העולם הכללית.
אילן גילאון: במקום שחיי אדם הם זולים וחיי אדם של ערבים הם זולים עוד יותר, שהברקוד שלהם הוא כל-כך זול.
אילן גילאון: זה כל-כך מזעזע משום שיש כאן התנגשות בין רוע, טיפשות, חמדנות ואובדן חיים.
אילן גילאון: נמאס לי כבר לשמוע את העניין הזה של ההוזלה.
אילן גילאון: הבעיה המרכזית היא שבמקום שבו – אין לי טענה לקבלנים, יש לי טענה למקבלי ההחלטות לאורך כל הזמן: ברגולציה העודפת שהם עושים, הם עושים את הרגולציה הלא נכונה.
אילן גילאון: במקומות שאפשר להכניס את הרגולציה, הם לא שם ואינם מתערבים.
אילן גילאון: אותם מקבלי החלטות שהופכים לכם מדינה לעסק.
אילן גילאון: מי שחושב שמדינה זה עסק, אדוני, שינסה למכור אותה במחיר שהושקע בה ואז הוא יבין את גודל טעותו.
אילן גילאון: בעסק צריך כל הזמן למזער הוצאות, להקטין הוצאות ולהגדיל רווחים.
אילן גילאון: זה מסתיים בסופו של דבר במקרה הזה בחיי אדם.
אילן גילאון: מדובר כאן על חינוך.
אילן גילאון: החינוך צריך להיות שיש רק דבר אחד קדוש: חיים של אנשים ולא משנה מיהם.
אילן גילאון: כאשר אתם מדברים כל הזמן על הוזלת הדירות, יש ממקורות אחרים.
אילן גילאון: כן, הדירות צריכות להיות זמינות, זולות, בנות קיימא אבל לא אלה המקורות להוזיל את זה.
אילן גילאון: אבל זאת האווירה.
אילן גילאון: זה המקום.
אילן גילאון: זאת מדינה של סרסורי נדל"ן וסרסורי כוח אדם והפוליטיקה הישראלית שולטת בכך.
אילן גילאון: זו לא עבודה של ועדות, אדוני, תסלח לי.
אילן גילאון: לא הוועדות יפתרו את הדבר הזה, עם כל הכבוד.
אילן גילאון: אני מבטיח לך שכפול של הדיון הזה בעוד חודשיים, בעוד שנה, בעוד שנתיים.
אילן גילאון: בסופו של דבר, הגורם המרכזי הוא בעניין של קבלת ההחלטות המערכתיות.
אילן גילאון: אמר דב חנין את ארבעת התחומים ואני מזדהה לגמרי אתו.
אילן גילאון: אחד הייתי מחדד והייתי אומר יותר לגבי הנושא של חוק המכרזים: חייבים לרענן אותו מחדש.
אילן גילאון: קורות שם עוולות בלתי רגילות, מעשים שלא ייעשו בתחום הזה.
אילן גילאון: לכן אני אומר לכם, עם כל הכבוד, כולם - - - והיינו באתר ואנחנו יודעים מה קורה כאן.
אילן גילאון: אי אפשר לראות את הדברים שמוצאים מהקשרם.
אילן גילאון: הם הקשר לחברה שמקדשת כסף, שמקדשת עסק, שהיא מקשת הפרטה, שהיא מקדשת חוסר אחריות ולכן כל האנשים הנופלים, כפי שאני קורא להם במקרה הזה, מן הרומות אין להם שום ערך.
אילן גילאון: אני חושב שבכל אתר בנייה כזה חייב להיות מפקח בנייה.
אילן גילאון: האדם הזה שצריך לנסוע ושאין לו אפילו אופניים חשמליים כדי להגיע למקום שלו.
אילן גילאון: אם בכל מסעדה קטנה ובכל בית מלון יכול להיות משגיח כשרות – סבבה, אני לא בא להתווכח עם זה – כאן אין ערך לדבר הזה?
אילן גילאון: ממה אתם מפחדים?
אילן גילאון: שפתאום תמצאו איזשהו מקצוע עתידני שאנשים ימצאו בו תעסוקה?
אילן גילאון: אם זה מציל חיי אדם?
אילן גילאון: הרי כאן כל הזמן מדברים מי עוסק באנשים או לא באנשים.
אילן גילאון: אבל נכון, אני יודע שזה לא מרשים כשתגידו שפועלי בניין נוהרים אל הקלפיות בהמוניהם.
אילן גילאון: זה לא עושה רושם על אף אחד.
אילן גילאון: עדיף לקרוא להם ערבים, זה הרבה יותר טוב.
אילן גילאון: לכן אדוני, אני אגיע גם לדיון הבא, אני אגיע לכל דיון כאן מתוך כבוד לנושא - - -
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לך, אילן, למרות הזלזול שאתה מביע כאילו הדיון הזה הוא – הדברים השתנו, גם בעזרת הוועדה האת בשנה האחרונה.
אלי אלאלוף: יש לי יתרון עליך: אני פעם ראשונה בכנסת וכנראה גם אחרונה.
אלי אלאלוף: החלטה אישית שלי.
אלי אלאלוף: אני ר רוצה להגיד, באמת, התפקיד שלנו זה לחוקק, להעלות לדיון ולעשות מעקב אחרי החלטות.
אלי אלאלוף: המצב הנוכחי הוא גם פשלה של כל ועדות העבודה והרווחה הקודמות ואנחנו עוד לא פתרנו את כל הבעיות.
אלי אלאלוף: אני לא מזלזל בעבודה שלנו – בבקשה אל תזלזל.
אילן גילאון: אדוני, יש לי כבוד רב גם לדיון, גם לוועדה ולך במיוחד.
אילן גילאון: עובדה היא שאני גם לא מוצא תעסוקה אחרת בזמן הדיונים ולא הולך אחרי שאני מדבר או משהו כזה אלא יושב כאן.
אילן גילאון: אני רוצה להגיד לך רק משהו אחד על החקיקה.
אילן גילאון: החקיקה נמצאת בדיזנטריה עצומה במדינת ישראל.
אילן גילאון: מכך שזאת ברירת המחדל.
אילן גילאון: הרי בכל מקום אנחנו צריכים לעשות חקיקה ספציפית, חקיקה נקודתית.
אילן גילאון: זה בעיקר עניין של מדיניות.
אילן גילאון: ובמקום שאין מדיניות - - -
אלי אלאלוף: התחום הזה היום - - -
אילן גילאון: - - - שהחלוקה והאחריות איננה נכונה.
אילן גילאון: אתה כל הזמן מחוקק, אז בסדר גמור, אנחנו מחוקקים כדי לתקן - - -
אלי אלאלוף: אבל עובדה, גם אם זה לא נעים בחודש הראשון, צריך יהיה עזרה של גופים של המגזר שלישי, ואני מברך - - -
אילן גילאון: - - - מובנים מאליהם.
אילן גילאון: אנשים לא צריכים ללכת לעבודה ולמות.
אלי אלאלוף: אף אחד לא יזדהה עם דבר אחר.
אלי אלאלוף: תודה, אילן באמת, היחסים בינינו, אני מתאר לי ששום דבר לא יערער אותם.
אלי אלאלוף: אז בוא נלך לטלב.
אילן גילאון: איך אומרים: הגבינה הזאת ישבה הרבה חורים?
אלי אלאלוף: (אומר דברים בשפה הצרפתית).
אלי אלאלוף: טלב אבו עראר, בבקשה.
אלי אלאלוף: שכן שלי מהדרום.
טלב אבו עראר: תודה, אדוני היושב-ראש, אתמול ביקרתי את אחד הניצולים מהאסון הכבד הזה.
טלב אבו עראר: שמו, עבדאללה סעיד מהיישוב א-סייד שקרוב לחורא.
טלב אבו עראר: האדם סיפר שנפל עם הטרקטור שלו, על ה-JCB מהקומה הרביעית.
טלב אבו עראר: שקע עם הטרקטור שלו.
טלב אבו עראר: אני פונה בקטע הזה למשטרה שאחרי ששוחרר מבית החולים, אני לא רוצה להגיד שרצו להלביש עליו שהוא האשם, אולי הוא המתכנן והוא המהנדס והוא שגרם לבניין הזה לקרוס.
טלב אבו עראר: אבל זה לא יכול להיות, לא יתכן, לא מתקבל על הדעת לתפוס אדם ששוחרר מבית החולים משעה שתיים בצהריים עד שתיים לפנות בוקר.
טלב אבו עראר: 12 שעות חוקרים אדם שהוא בסך הכול טרקטוריסט.
טלב אבו עראר: באו לעשות לו עימות עם אחד המנהלים, אני לא אפרט יותר, אבל גם רוצה להאשים את הטרקטוריסט.
טלב אבו עראר: לכן, לפי מה שאני מבין, הוא בסך הכול נוהג בטרקטור JCB - - -
אלי אלאלוף: זה חלק מהחקירה.
טלב אבו עראר: אבל בסוף אני אגיד מה שאני רואה, לפי התמונה שאני רואה כנראה שאף אחד לא ייצא אשם חוץ מאתנו שאנו דנים בזה.
אלי אלאלוף: השי"ן גימ"ל.
טלב אבו עראר: אדוני היושב-ראש, הבניין הזה לא נהרס או לא קרס מקטיושה או מרעידת אדמה או מרקטה מעזה.
טלב אבו עראר: זה ממש כשל תכנוני ברור.
טלב אבו עראר: ידוע לי מהעובדים שם, אני רוצה לגלות: כדי לחסוך בכמה מיליונים בפלדה שם – לדוגמה, יש לי ברזל של עשרים - - -
אלי אלאלוף: אני רוצה להזכיר לך שיש איסור פרסום.
טלב אבו עראר: - - - זה המצב מאלה שעבדו שם.
טלב אבו עראר: במקום לשים ברזל בעובי 20 או 30, נגיד, שמים ברזל 6.
טלב אבו עראר: לא עשו את הבניין הזה לעופות או לכבשים.
טלב אבו עראר: עשו את זה לכלי רכב.
טלב אבו עראר: לכן ממש מוזר לי איך החברה הזו המנהלת היום, לא מפסיקים לה את כל העבודות בכל האתרים עד שיתברר העניין איפה התרשלו, איפה נכשלו.
טלב אבו עראר: צריך כאן מישהו ללמוד לקח.
טלב אבו עראר: צריך מישהו לשלם מחיר.
טלב אבו עראר: האחריות מוטלת על משטרת ישראל שבסופו של דבר אף אחד לא נצא אשם.
טלב אבו עראר: אז מי אשם?
<איריס ברק: בדרך כלל בית משפט מכריז על אשמים, לא משטרת ישראל.
טלב אבו עראר: אדוני, מכובדי היושב-ראש, אני גם רוצה להגיד עוד הערה לגבי אדם, לא משנה אם ערבי או יהודי, אללה הציל אותו, לא אני ולא אתה.
טלב אבו עראר: אלוהים הציל אותו.
טלב אבו עראר: אין אפילו טלפון אחד מאד המשרדים הממשלתיים, מחברי הכנסת, מאנשים.
טלב אבו עראר: אפילו לא מהחברה המנהלת לא יבקר?
טלב אבו עראר: לא ישאל מה שלומו?
טלב אבו עראר: עצם העובדה שבגלל שהוא ערבי.
טלב אבו עראר: חברי וכל מי שדבר לפני דיבר על זה, אבל אני אגלה את זה אשכרה, כמו שאומרים: אם לא היו עובדים באתרים האלו ערבים, הייתה יותר אחריות, יותר הקפדה ויותר פיקוח.
טלב אבו עראר: אבל אם אתם רוצים כך, אנחנו נפנה גם למגזר שלנו שלא יתעסקו באתרים שלכם בכלל.
טלב אבו עראר: וואלה, תביאו תאילנדים.
טלב אבו עראר: נשמור על חיי צעירינו וילדינו, אם כך אתם רוצים.
טלב אבו עראר: זה המצב, בדיוק כך.
איימן עודה: יעתיק אל עאפי.
אלי אלאלוף: מאוד כואב.
טלב אבו עראר: - - - אין מישהו טהור - - -
אלי אלאלוף: גם אם חלק מהדברים שלך, יש לי על מה להתווכח - -
טלב אבו עראר: תתווכח.
אלי אלאלוף: - - אתה יודע מה עמדותי לגבי כל אזרחי מדינת ישראל.
אלי אלאלוף: יש דברים שלא כדאי להגיד.
טלב אבו עראר: אני שומע.
טלב אבו עראר: לא כדאי?
טלב אבו עראר: אז תגיד אותם.
אלי אלאלוף: יש לך חסינות כמוני וזכות הדיבור יש לך, אני מכבד.
אלי אלאלוף: אבל, חבר'ה - - -
טלב אבו עראר: הגיע הזמן שנגלה את האמת.
טלב אבו עראר: תעזוב מהחנפנות, תעזוב מהכול.
טלב אבו עראר: הגיע הזמן שנגלה את האמת, אשכרה.
טלב אבו עראר: הכי טוב, הכי בריא.
אלי אלאלוף: שלא תחשוב שהאמת נאמרת רק על ידך.
אלי אלאלוף: אני גם אומר אותה.
טלב אבו עראר: האמת כואבת אבל זו האמת.
אלי אלאלוף: אני אומר אותה אמת.
אלי אלאלוף: תקשיב לראיונות שלי.
אלי אלאלוף: בכל אמצעי התקשורת אמרתי ואני חוזר ולצערי אני חש ואני מאמין שיש הזנחה בתאונות עבודה בגלל שהמגזר הערבי משלם את המחיר וגם - - -
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכל חברי הכנסת אמרו את זה מפורשות.
אלי אלאלוף: - - - אבל יש צורה לעשות את זה.
שולי מועלם-רפאלי: לקחת את זה למקום הזה - - -
אלי אלאלוף: אני מאוד מעריך אותך.
אלי אלאלוף: נאמרה פה על ידי חברים נוספים הנקודה הזאת.
אלי אלאלוף: נאמר בטון אחר.
אלי אלאלוף: רויטל אחר כך.
אלי אלאלוף: אחריך – רויטל סויד.
יוסף ג'בארין: נראה לי שלא הולכים לפי הסדר.
אלי אלאלוף: אני לא רואה את השם שלך.
אלי אלאלוף: אני הוספתי אותו בכתב יד עכשיו כי אמרת.
יוסף ג'בארין: אני מהראשונים שהיו כאן.
יוסף ג'בארין: מקשיבים בשקט לכל הדיון.
אלי אלאלוף: אתה יכול לראות.
אלי אלאלוף: הנה, הוספתי אותך פה.
אלי אלאלוף: גם דב וגם אילן - - -
<ישראל דוד: אדוני היושב-ראש, הבטחת לנו זכות דיבור.
<ישראל דוד: אני רואה שאנחנו - - -
אלי אלאלוף: אתה עוד תדבר.
אלי אלאלוף: זה רשום, הנה, זה פה.
<ישראל דוד: בסוף אף אחד לא יישאר פה כשיינתן לנו לדבר.
אלי אלאלוף: אל תבזבזו את הזמן.
<ישראל דוד: אני מקווה שזה לא בכוונה.
<ישראל דוד: אני לא יודע.
ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אורחים יקרים.
ג'מאל זחאלקה: הנושא של בטיחות בענף הבנייה עלה כבר על ידי שני גורמים: קודם כל, הקואליציה ואחר כך הוועדה הזאת.
ג'מאל זחאלקה: אני זוכר שהפעם הראשונה שהעליתי את זה לסדר היום בכנסת, בפעם הראשונה בקדנציה הנוכחית, עשינו שני דיונים ביוזמתי.
ג'מאל זחאלקה: אז היה המצב כאילו זה נושא שאין לו תהודה רבה.
ג'מאל זחאלקה: אחר כך, לצערנו, גם האירועים עצמם וגם, לשמחתנו, היה מי שמטפל בהם, אז הנושא התחיל לקבל כותרות ראשיות בעיתונות והיום הנושא הזה הוא במרכז.
ג'מאל זחאלקה: אני בכל זאת חושב שיש להבדיל איכות בנייה לבטיחות בנייה.
ג'מאל זחאלקה: לפעמים, איכות בנייה היא סכנה בטיחותית בזמן העבודה, אבל היא סכנה גם לאחר מכן.
ג'מאל זחאלקה: היא סכנה בעוד 10, בעוד 20 שנה.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שיש להתייחס לנושא הזה בחומרה רבה ולהעמיד אותו במקום שלפני 4,000 שנה, סעיף 219, כבוד היושב-ראש, רי"ט בחוקי חמורבי, אומר כך: כי יבנה בנאי בית איש ולא עשה מלאכתו באמונה ונפל הבית אשר בנה והמית את בעל הבית – מות יומת הבנאי הזה.
ג'מאל זחאלקה: הוא העמיד את נושא הרשלנות בבנייה ככל רצח אחר.
ג'מאל זחאלקה: כלומר, הענישה – אנחנו חיים בתקופה אחרת אבל – הענישה על רשלנות שגורמת למוות, ככל פשע אחר מישהו ההרג מישהו או עשה מעשה בוא בתחום הרצח.
ג'מאל זחאלקה: אני פונה למשטרה ולכל הגורמים, קודם כל למקם את הנושא הזה במקום הראוי לו שזה פשע, שזה הריגה, הריגה ברשלנות.
ג'מאל זחאלקה: כל החקיקה בעולם היא כזאת.
ג'מאל זחאלקה: פה בארץ פה בארץ יש סלחנות בלתי נסבלת בנושא הזה.
ג'מאל זחאלקה: כאשר נהרגים כל כך הרבה אנשים ויש כל כך הרבה מורשעים בסופו של יום – יש בעיה.
ג'מאל זחאלקה: מעט מאוד מורשעים.
ג'מאל זחאלקה: יש בעיה, ויש בעיה קשה מאוד.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שיש לעמוד כאן, לעצור.
ג'מאל זחאלקה: קרה אסון כבד.
ג'מאל זחאלקה: יש נכונות במערכת לחשוב ולהתחיל לשנות דברים.
ג'מאל זחאלקה: לראות מה הבעיה.
ג'מאל זחאלקה: אני בעד, כמובן, שיהיה צדק ושהענישה תהיה כירורגית, ממוקדת רק באשמים.
ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה שחס וחלילה ייענשו אנשים חפים מפשע, לא מנהל אתר הבנייה של החברה בחיפה, מה אכפת לו, הוא לא אחראי בנושא הזה.
ג'מאל זחאלקה: אבל אם יש הפרה סדרתית של כל מיני דברים, גם בזה צריך לטפל.
ג'מאל זחאלקה: אם יש בעיה מערכתית, צריך לטפל בה.
ג'מאל זחאלקה: אבל צריך שתהיה ענישה, וענישה כבדה ובלתי מתפשרת באחראים על הדבר הזה.
ג'מאל זחאלקה: השאלה הזאת ששמו הרבה חול על הבית, מה זה?
ג'מאל זחאלקה: מחר תהיה רעידת אדמה קטנטנה ויתחילו להיהרס בניינים – מי אחראי על זה?
ג'מאל זחאלקה: באסון המכביה הוקמה ועדת בדיקה.
ג'מאל זחאלקה: באסון ורסאי הוקמה ועדה.
ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם שיש הרבה אולמות חתונה בארץ שעדיין עם פל-קל ואם ירקדו סמבה שם ויהיו מספיק אנשים, זה ייפול.
אלי אלאלוף: משרדי ממשלה עוד עם פל-קל.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך, למען הנספים, לתת ערך לקורבן הגדול הזה ולפתור את הבעיה מהשורש.
ג'מאל זחאלקה: זה צו המצפון שלנו.
ג'מאל זחאלקה: האסון הזה כבד מאוד והוא הזדמנות לטפל גם באיכות הבנייה ולא רק בבטיחות בבנייה, שאנחנו טיפלנו וצריך להמשיך ולעשות הרבה יותר.
ג'מאל זחאלקה: יש דבר אחד שהדס אמרה וצלצל חזק מאוד באוזן שלי.
ג'מאל זחאלקה: היא אמרה: לא היה לעובדים מי לפנות.
ג'מאל זחאלקה: אני רואה היום כשאני מסתובב בארץ על האוטובוסים של אגד "איך אני נוהג?
ג'מאל זחאלקה: " עם מספר טלפון לפנייה וכול מיני חברות עשות דבר כזה.
ג'מאל זחאלקה: אני קורא לאמץ את מה שהיא אמרה: שיהיה בכל שלט יהיה מוקד לפניות על עניין בטיחות בבנייה, שאנשים יוכלו לפנות.
ג'מאל זחאלקה: אני בטוח שיהיה מבול של פניות.
ג'מאל זחאלקה: אם הנושא הזה יטופל - - -
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שיש.
<הדס תגרי: אין טלפון כזה בכלל - - -
<ורדה אדוארדס: גם היום אנחנו מקבלים הרבה מאוד פניות - - -
שולי מועלם-רפאלי: איך הם יודעים להגיע אליכם?
ג'מאל זחאלקה: צריך לעשות חקירה.
ג'מאל זחאלקה: אני מציע, כבוד היושב-ראש, לאמץ את ההצעה מצילת החיים שהדס הציעה ואני לוקח אותה ברצינות.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזו הצעה מצוינת.
ג'מאל זחאלקה: הצעה שיכולה לעזור הרבה.
ג'מאל זחאלקה: מספיק שיגידו שיש כאן מפגע בטיחותי ואדם לא ייפגע כתוצאה מתיקונו לאחר שהוגשה תלונה.
יוסף ג'בארין: צריך לחשוב אפילו על אפליקציה כזאת.
ג'מאל זחאלקה: אפליקציה, בטח, על כל הדברים האלה.
ג'מאל זחאלקה: אני נכנס לפרטים, אבל עקרונית שיהיה טלפון לדווח.
ג'מאל זחאלקה: אני ראיתי מפגע בטיחות, עובד ראה מפגע בטיחות והוא יכול לפנות.
<ורדה אדוארדס: הם פונים כל הזמן.
ג'מאל זחאלקה: צריך שיהיה טלפון רשום כמו שרשום שם הקבלן על השלט.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת זחאלקה, אתה יכול לסיים, בבקשה?
ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר אני קורא למשטרה לזכור את דברי חמורבי איך להתייחס לעניין הרשלנות הפושעת בבניית בית שנהרס - - -
<איריס ברק: המשטרה פועלת לפי ספר החוקים.
<איריס ברק: חוק העונשין הקובע - - -
ג'מאל זחאלקה: אבל יש השראה.
ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על החומרה שמתייחסים, על הרצינות.
אלי אלאלוף: אנו יודעים מי מחוקק במקרה במקום הזה.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.
רויטל סויד: קודם כל, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך אותך על הדיון החשוב הזה במהלך הפגרה.
רויטל סויד: מספיק לראות את כל האנשים שמגיעים לכאן ומדברים מדם לבם, כל אחד מהמקום ממנו שממנו הוא מגיע.
רויטל סויד: לך, מר גינזבורג, אני רוצה להודות שהגעת כי זה באמת לא פשוט, יש הרבה כעס כלפי החברה.
רויטל סויד: לא פשוט להגיע היום ואנחנו מאוד מעריכים את זה.
רויטל סויד: שלושה דברים.
רויטל סויד: אחד, בואו נלך לסוף.
רויטל סויד: אנחנו רואים כל כך הרבה כשלים וכל כך הרבה חוסר התייחסות וכל כך הרבה גורמים שמתפקדים או לא מתפקדים, בסופי של דבר מה שעומד פה על הפרק ומה שעומד פה לדיון זה חיי אדם.
רויטל סויד: אבל מה שעומד מנגד זה רווח כספי של חברות, של קבלנים, של גופים שרוצים להרוויח כסף.
רויטל סויד: אין ספק שאם הם היו יכולים לדאוג לבטיחות וגם להרוויח כסף, הם היו עושים את זה.
רויטל סויד: למה לא? ואין גם ספק שאם דואגים לבטיחות העובדים או כשדואגים לתכנון בינוי כמו שצריך וראוי, יש בזה גם אלמנטים כספיים.
רויטל סויד: אז אם כך, בואו נראה איפה צריך לפגוע כדי שתהיה שמירה על הבטיחות.
רויטל סויד: וכשיפגעו בכיס, בכסף, בתשלומי עתק של קנסות, בהעמדה לדין של חברה שהיא חברה בע"מ שעומדת לדין ונאשמת, אז זה לא ממש אפקטיבי.
רויטל סויד: כדי שהיה לזה משהו ממשי צריך ללכת לעיצום הכספי ולגזור מזה אחורה ורק ככה נראה איך כולם מתיישרים כדי לדאוג לבטיחות.
רויטל סויד: דבר שני: חושפי שחיתויות, נכון שהם עוברים דרך חתחתים אבל יש להם הגנה.
רויטל סויד: כל עובד שמתריע באיזשהו אופן על ליקוי בעבודה, כמו כנראה מה שאתה רצית לומר ולא ניתן לך, אותו מנופאי שתהיה לו הגנה מוחלטת מפני פיטורין ומפני אובדן מקום העבודה שלו.
רויטל סויד: בדיוק כמו שאנחנו דואגים לחושפי השחיתויות, לדאוג גם למי שמתלונן על מקום העבודה.
רויטל סויד: דבר שלישי: משטרת ישראל, תשנו בבקשה תפיסה.
רויטל סויד: פעם, תאונות הדרכים תמיד היו גרם מוות ברשלנות ואז מי שנהג תחת שכרות, תחת השפעת סמים ועבר באור אדום, פתאום זה עבר לעבירת הריגה.
רויטל סויד: גם פה אנחנו מתייחסים לתיקים של מוות שנגרם באתרי בנייה כגרם מוות ברשלנות.
רויטל סויד: גם כאן, מניסיון אישי של מי שייצגה את כל השי"ן גימ"לים, את כל מנהלי העבודה, בין היתר גם עם חברת "דניה סיבוס", שהתריעו והיו מפטרים אותם ולכן הם התריעו ושתקו ואחר כך הם ישבו על ספסל הנאשמים, לא מנהלי החברה, לא הבעלים.
רויטל סויד: פה נדרש שינוי תפיסה.
רויטל סויד: קודם כל תתחילו לראות בזה תיקי הריגה כי זה כבר לא רק מי האדם הסביר, אלה אנשים שלא השקיעו בבטיחות ולא נתנו את הדעת.
רויטל סויד: זה בדיוק כמו לחצות באור אדום.
רויטל סויד: בדיוק אותו דבר.
רויטל סויד: צריך לדאוג שהתיקים לא יפלו בין חקירה של משרד העבודה לבין חקירת המשטרה.
רויטל סויד: דב, מה שאתה אמרת לגבי אגף חקירות ייעודי שייגע לטפל בזה, זה מצוין, זה דבר שמחויב המציאות.
רויטל סויד: דבר רביעי ואחרון: דיווח חובה.
רויטל סויד: כל מי שיש לו תאונה קלה או חמורה, נפגע עובד, נפל משהו, קרס משהן – מיד שידווח למנהל הבטיחות, למשרד העבודה, לכל הגורמים.
רויטל סויד: לא יכול להיות שאני יושבת פה ליד הדס, היא מקבלת דיווחים בזמן אמת, עכשיו בדיון הזה שני דיווחים על פועלים שנפגעו, ולא בהכרח בטוח שזה מדווח הלאה.
שולי מועלם-רפאלי: זה בהכרח לא מדווח.
רויטל סויד: לא יכול להיות.
רויטל סויד: לכן, דיווח חובה בכל אתר.
רויטל סויד: ומי שלא ידווח, מנהל עבודה שלא ידווח, אתר שלא ידווח ממנו – עיצום כספי וקנס.
רויטל סויד: רק ככה נוכל להתקדם.
רויטל סויד: טוב שהנושא עלה לסדר-היום.
רויטל סויד: חבל שאחרי אסון כבד.
רויטל סויד: אנחנו חייבים לשמש פה לכל העובדים המוחלשים שאין להם לובי.
רויטל סויד: אף אחד לא ירוץ פה בכנסת בשבילם.
רויטל סויד: אנחנו חייבים להיות אלה שנרוץ בשביל העובדים והפועלים.
אלי אלאלוף: אם כך, אני מאמץ ומיד נותן את רשות הדיבור לנציג המנופאים, רועי, בבקשה.
<רועי וינשטיין: תודה רבה.
<רועי וינשטיין: דבר ראשון, תודה לכם, למרות שהנסיבות למה אנחנו מתכנסים פה מאוד עצובות.
<רועי וינשטיין: אני דובר ארגון מפעילי עגורן צריח בישראל.
<רועי וינשטיין: אני הפועל השקוף שאתם כולכם מדברים עליו במילים מוזרות כאלה וארוכות ומדברים על פרוטוקולים ועל עוד ועדת חקירה שאנחנו נפתח.
<רועי וינשטיין: אני הבחור שיושב שם בקבינה למעלה ומסתכל.
<רועי וינשטיין: אני מסתכל על הלחץ של מנהל העבודה.
<רועי וינשטיין: אני רואה את מה שמר רוני בריק מדבר עליו, את הדאגה של הקבלנים.
<רועי וינשטיין: הקבלנים לא שם, הם לא קיימים.
<רועי וינשטיין: אנחנו עומדים מול לחצים מטורפים.
<רועי וינשטיין: הרבה מהמנופאים עובדים מעל 15-14 שעות.
<רועי וינשטיין: הגענו לפה בהתחלה בשביל לדבר על "דניה" אבל יש איסור דיבור, אז אני לא רשאי לדבר על מה שאני יודע בתוך החקירה.
<רועי וינשטיין: אבל אני יכול לדבר על אחמד חמייסה שעבד באתר שלכם בבת ים 327 שעות שזה משהו כמו 85 שעות מעל החוקים הקוגנטיים, חוקי המגן.
<רועי וינשטיין: ורק אחרי שזה יצא לחדשות - - -
דב חנין: 327 שעות בכמה זמן?
<רועי וינשטיין: בחודש אחד.
<רועי וינשטיין: כמה שעות בבית מתוך 640 שקיימות?
<רועי וינשטיין: אני לא טוב במתימטיקה.
<רועי וינשטיין: כולו מנופאי.
<רועי וינשטיין: אני מרגיש עכשיו באיזשהו מקום עדיין בתוך הקבינה של המנוף שלי.
<רועי וינשטיין: אני רואה את הבחור שאמור לטפל בעובדים, אני רואה את "דניה סיבוס", אני רואה את נציג הקבלנים שאנחנו יושבים אתו במשא ומתן, את המשטרה שאמורה להגן עלינו.
<רועי וינשטיין: אני חייב לדבר רגע לא בתור נציג אלא בתור אדם שמקבל המון פניות ממנופאים.
<רועי וינשטיין: אנחנו מייצגים את מפעילי עגורני הצריח בישראל.
<רועי וינשטיין: פנינו אין ספור פעמים למשטרה עם זיוף הרישיונות שלנו.
<רועי וינשטיין: אנחנו מקבלים כל הזמן פתק קטן שמפאת חוסר עניין לציבור לכו מפה.
<רועי וינשטיין: את יכולה להגיד את כל המילים הכי יפות שלך בעולם, אני מכיר אנשים שיושבים בהוצאה לפועל עכשיו כי לקחו להם את רישיון המנוף, קנו על זה פלאפון וזה הלך.
<רועי וינשטיין: אני איש פשוט, אני לא אדבר אתך במילים מסובכות על כמה דברים, אבל לי זה נשמע תמוה.
<רועי וינשטיין: אנחנו נמצאים במצב שהרשלנות בענף הבניין עולה 15 מיליארד שקל לביטוח לאומי, אז למה רק עכשיו אתם בקשר עם ורדה אדוארדס לגבש נהלים?
<רועי וינשטיין: אני שואל את עצמי על כל המקרים - - -
אלי אלאלוף: המספר הוא באחריותך.
אלי אלאלוף: תמשיך לדבר, רק המספר לא נכון.
<רועי וינשטיין: אנחנו מדברים על נזק ישיר ועקיף.
<רועי וינשטיין: בעיקרון אנחנו מדברים על 4.5 מיליארד ואז מדברים על נזק עקיף של 11.5.
<רועי וינשטיין: יש פרסומים שמדברים על זה שאיגוד הקבלנים - - -
אילן גילאון: גם 4.5 מספיק טוב.
<רועי וינשטיין: המספרים היחידים שהצלחנו להוציא כיום מאיגוד הקבלנים דרך קרן "מנוף", זה היה במשותף: 10 מיליון שקלים על בטיחות.
<רועי וינשטיין: 10 מיליון שקלים על בטיחות, זה מה שאנחנו מקבלים.
<רועי וינשטיין: אני יכול להגיד לכם שאני לא בא לאתר עבודה בבוקר, ב-06:30 בבוקר ורואה מנהל עבודה שם.
<רועי וינשטיין: אני לא מקבל תדריך.
<רועי וינשטיין: אני מביא נייר מסוים, רישיון מגוחך למנהל עבודה שלי מנהל העבודה או העוזר של מנהל העבודה מסתכל ואומר לי: יאללה, יאללה, תעלה על המנוף, אין עכשיו זמן.
<רועי וינשטיין: אין עכשיו זמן.
<רועי וינשטיין: יותר מזה אני אגיד לכם: בשביל להגיע לוועדה הזאת היום אני דאגתי למחליף.
<רועי וינשטיין: אני עובד בעזריאלי שרונה בגובה 260 מטר.
<רועי וינשטיין: מחליף על מנוף שסך המשקל שלו הוא 120 טון והוא מזיז מעל שרונה, אתר שהוא בעייתי לכשעצמו.
<רועי וינשטיין: מישהו יודע על זה?
<רועי וינשטיין: לא.