GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איתמר שוורץ: ואולי צריך לעשות רגע את העצירה הזאת ולהגיד – את זה נוציא, את זה נכניס, ונעשה פה מהלך אחד חשוב.
<איתמר שוורץ: זה לא הכל, אבל זה חלק מאד מאד חשוב מהזווית שלנו.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לבקש עוד כמה התייחסויות.
טלי פלוסקוב: מהביטוח הלאומי נמצא פה מנהל תחום אבטלה, אלון דסה, נכון?
טלי פלוסקוב: אני רוצה להבין איפה אתם רואים את הבעיות שאנשים לא הולכים על זה.
טלי פלוסקוב: זאת אומרת אני מבינה שהחוק קיים, פתחתם את הדלת, אבל – ופה אני רוצה להבין מכם איפה האבל הזה.
<אלון דסה: אז מה שקורה זה ככה, באמת משנת 2009 יש את החוק שנכנס לתוספת של תחום הסיעוד כ"מזכה" במסגרת עבודה מועדפת.
<אלון דסה: המספרים הם מאד מאד קטנים, כמו שאמר חבר הכנסת כהן.
טלי פלוסקוב: ראינו מספרים.
<אלון דסה: התחילו בסביבות 50 הגיעו ל-250 היום.
מאיר כהן: וירדו.
<אלון דסה: זה ממש מספרים מאד מאד קטנים.
<אלון דסה: החוק היום מאפשר גם עבודה בתחום הביתי וגם במוסדות, כשבתחום הביתי באמת יש את המכשול או הבעיה של אישור העסקה של עובד זר, שדיברנו עליו כבר קודם כאן חברים.
<אלון דסה: הצעת החוק שיש כאן, שמתכוונת להוריד את זה, מתחברת בעצם גם לרביזיה מאד רחבה שאנחנו רוצים להוביל בכל התחום של עבודה מועדפת, לאו דווקא בנושא של סיעוד, היא עדיין בגיבוש והיא נמצאת באישורים שצריכים להתקבל במוסד לביטוח לאומי ומחוצה לו.
<אלון דסה: כרגע, מעבר להורדה של האישור של עובד זר, יש גם מחשבה או צורך אם רוצים בעצם להרחיב או להגדיל את הכמות של האנשים שיקבלו את המענק, שיוכלו ופשוט צריך לפתוח את מגוון התפקידים לא רק לתחום הטיפול היומיומי, אלא גם למקצועות או תפקידים נוספים, כי סיעוד שנעשה גם במוסדות, וזה יכול להיות באלי"ן, באקי"ם, בכל מיני מקומות שמתעסקים לאו דווקא עם קשישים, אלא עם אוכלוסיות נוספות ושם יש גם צרכים לליווי – שדיברו על זה פה קודם גם כן – לליווי חברתי גם, לליווי של תמיכה נפשית ועזרה מעבר לטיפול הפיזי, וזה יכול כן לפתוח את הקשת לחיילים משוחררים וכן להנגיש את התחום הזה, שזה באמת מלאכת קודש.
<אלון דסה: אין מה להגיש.
<אלון דסה: כל מי שבא לשם באמת יבורך ויתברך.
<אלון דסה: אבל פשוט המציאות, כמו שאתה אמרת, היא כזאת.
<אלון דסה: זו הבעיה.
טלי פלוסקוב: אני רציתי להקריא לכם הסבר להצעת החוק, אני לא יודעת כמה מכם מכירים, אולי כדאי לשמוע.
טלי פלוסקוב: אגב, גיליתי שגם אני אחת מהיוזמות.
טלי פלוסקוב: לא שמתי לב בכלל, אבל יש שם הרבה חברי כנסת שהצטרפו להצעת החוק הזאת.
טלי פלוסקוב: אתה רוצה לדבר?
טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, מאיר כהן.
מאיר כהן: אני מצטער, פשוט יש לי דיון.
טלי פלוסקוב: רציתי להקריא לכם את דברי ההסבר להצעת החוק הזאת.
טלי פלוסקוב: סעיף 174 לחוק הביטוח הלאומי, נוסח משולב קובע כי חייל משוחרר שעבד בעבודה מועדפת או נדרשת ולא מיצה את זכותו לדמי אבטלה, יהיה זכאי למענק בכפוף לתנאים הקבועים בחוק.
טלי פלוסקוב: עבודה מועדפת או נדרשת לעניין זה, היא עבודה מסוג העבודות המנויות בלוח ח', לצורך העניין העבודה הזאת גם.
טלי פלוסקוב: מוצע לתקן - ופה אני רוצה להפנות את תשומת לבכם – מוצע לתקן את חוק הביטוח הלאומי ולקבוע כי גם אדם ששירת בשירות קבע למשך תקופה של עד שנתיים, יהיה זכאי לעבודה בעבודה מועדפת או נדרשת לתקופה של 24 חודשים מיום שחרורו מהצבא.
טלי פלוסקוב: וכן מוצע לתקן כי בלוח ח', ואני מבינה שזה המקצועות - - -
<אלון דסה: זו הרשימה.
טלי פלוסקוב: הרשימה של המקצועות, נכון.
טלי פלוסקוב: שיאפשר לחיילים משוחררים להשתלב בתחום הסיעוד, המוסד והביתי.
טלי פלוסקוב: חלקה הראשון של הצעת החוק מבקש להסיר את הדרישה הקבועה בחוק להיתר העסקת עובד זר.
טלי פלוסקוב: הסרת הדרישה תעודד עבודה בענף הסיעוד תוך שמירה על אוכלוסיית היעד אליה התכוון המחוקק מלכתחילה.
טלי פלוסקוב: בראייה ערכית יותר, התיקון יאפשר לתת מענה לציבור האזרחים הוותיקים שאינם מעוניינים להעסיק עובד זר, אלא עובד ישראלי, שזה מן הסתם כולנו, המטרה של כולנו.
טלי פלוסקוב: רחלי פולק נמצאת פה, מהמשרד לשוויון חברתי?
טלי פלוסקוב: בבקשה, מי מכן מדברת?
טלי פלוסקוב: שם ותפקיד בבקשה לפרוטוקול.
<מיטל הוברט אשכנזי: מיטל הוברט אשכנזי, מנהלת תחום רווחה וספורט במשרד לשוויון חברתי.
<מיטל הוברט אשכנזי: אני חושבת שכבר נאמר ונאמר פה המון על כל הנושא של הכרה בעבודה עם קשישים כעבודה מועדפת, אבל באמת צריך לשים דגש על הנושא הזה ולשים את זה על סדר היום הציבורי, כי זה משהו שנראה שפחות מתייחסים ופחות שמים דגש וצריך לזכור שהיתרון הוא, שברגע שהדבר הזה יקרה יקרו כמה דברים.
<מיטל הוברט אשכנזי: ראשית זה יעצים את הצעירים כסוכני שינוי בחברה הישראלית, יחזק את הנושא של הקשר הבין דורי, יחזק את המעמד של האזרחים הוותיקים.
<מיטל הוברט אשכנזי: אנחנו מדברים המון על שינוי תודעתי, שהיום האזרח הוותיק מצטייר הרבה פעמים כאדם חולה, נזקק, מסכן, והיום אנחנו יודעים שזה כבר לא ככה.
<מיטל הוברט אשכנזי: על אף שתוחלת החיים התארכה, היום האזרח הוותיק הוא פעיל, הוא תורם ואני חושבת שזה גם יחזק שוב, את המעמד של האזרחים במדינה.
<מיטל הוברט אשכנזי: דיברו כאן גם על הנושא של החינוך לעתיד ודיברו על המספרים שהם מספרים מאד נמוכים.
<מיטל הוברט אשכנזי: אז הנושא של חינוך לעתיד, שצריך באמת לייצר עוד עובדים בתחום הזה של סיעוד, אנחנו יודעים היום שמטפלים - גם ישראלים וגם זרים - בורחים, לא נמצאים, גם בשל מעמדם של המטפלים והאוכלוסייה הזו של המטפלים והשכר הנמוך שלהם.
<מיטל הוברט אשכנזי: אני חושבת שהנושא של צעירים בתחום הזה מאד ירענן ואני חושבת שהוא הכרחי וחשוב.
<מיטל הוברט אשכנזי: אנחנו בעד הנושא הזה.
טלי פלוסקוב: ברור לכולם שברגע שאנחנו נחבר את הדור הצעיר לנושא הזה, זה גם קשר דורות מצד אחד, אבל גם כבוד, כשאנחנו אומרים.
טלי פלוסקוב: חברים, אני באתי מברית המועצות לשעבר, ועכשיו שמעתי את זה ונזכרתי שלימדו אותנו וככה גם התנהגנו, לעזור לקשיש כשהוא עובר כביש או לקום באוטובוס כשהקשיש עומד ליד.
טלי פלוסקוב: זה היה סוג של מנהג ולא היה אדם שלא היה עושה את זה, כי זה היה מובן מאליו שזה מה שצריך לעשות.
טלי פלוסקוב: לצערי הרבה אנחנו כאן קצת מפרים.
טלי פלוסקוב: יש דברים שצריכים ללמוד גם משם.
<קריאה: זה היה גם פה.
טלי פלוסקוב: היה, אז מה קרה?
טלי פלוסקוב: החינוך, איפה שהוא בחינוך אנחנו פספסנו.
טלי פלוסקוב: איפה שהוא הפסקנו לדבר על זה ואז אנשים הלכו לכיוון הלא רצוי מבחינתנו.
טלי פלוסקוב: אז כנראה שגם שם אנחנו צריכים להתחיל לשנות את ההתנהגות שלנו לכיוון אחר ובאמת ללמד את הצעירים – ופה אני פונה לעמותה להתנדבות – נכון הגדרתי את זה?
טלי פלוסקוב: כי אם אנשים כבר באים-.
טלי פלוסקוב: הנה, נחמן שי הגיע לכאן, איזה יופי.
טלי פלוסקוב: אם אנשים כבר מגיעים לשם, הם בטוח יהיו במקום הזה, רק אם אנחנו נאיר מה עליהם לעשות ואיך להתנהג ואז זה באמת ייראה מצוין.
טלי פלוסקוב: הצטרף אלינו חבר הכנסת נחמן שי, אחד מהיוזמים של היום הזה.
טלי פלוסקוב: בבקשה נחמן, תצטרף אלי.
טלי פלוסקוב: כבר דיברנו עליך ואתה כבר מצאת זמן גם להצטרף אלינו.
טלי פלוסקוב: כפי שאמרתי, אנחנו קודם כל קראנו חלק מהחוק וההסבר של החוק שלך.
טלי פלוסקוב: אמרתי שמצאתי שגם אני אחת מהמצטרפות.
נחמן שי: את לא תוותרי על אף חוק שמגיע לאוכלוסייה - - -
טלי פלוסקוב: מה לעשות, זה באמת בדמי.
טלי פלוסקוב: שמענו פה גם נציגות מהביטוח הלאומי – למה בעצם בחוק הקיים אנחנו לא מצליחים עדיין לפתור את הבעיה, או אני לא יודעת, אולי "לפתור את הבעיה" אלה מילים גדולות בעיני, אבל לפחות להגביר את הקצב של האנשים שמצטרפים למעגל הזה ויכול להיות שיש באמת כמה דברים שאנחנו נצטרך לחשוב פה איך אנחנו-.
טלי פלוסקוב: דיברנו על הדור החדש, מה לעשות – הדור החדש מסתכל על זה פחות, סליחה - לצערי אני אומרת - בפן ההתנדבותי ויותר בפן מה אני מרוויח מזה.
טלי פלוסקוב: ואני באמת קוראת לדברים בשמם.
טלי פלוסקוב: אם אנחנו נמצא את הדרך לתת להם להבין שכאן אתם יכולים להרוויח גם בכסף וגם בהמשך, אז אנחנו כן נגרום להם להגיע לכאן, ופה אנחנו כולנו צריכים לחשוב איך אנחנו עושים את זה נכון.
טלי פלוסקוב: אתה בטח תרצה להגיד כמה מילים.
נחמן שי: תתני לאחד המשתתפים.
נחמן שי: אני באתי רק להגיד תודה לטלי, שמלווה את הנושא החשוב הזה של הגמלאים והגמלאיות – כל פעם קוראים לזה בשם אחר.
נחמן שי: אנחנו מתבצרים הכי טוב תחת השם של אזרחים וותיקים.
נחמן שי: במחקר שהכנסת עשתה החליטו שכולם קשישים.
נחמן שי: אני לא חושב שאנשים בני 62 – נשים, או 67 – גברים – הם קשישים.
נחמן שי: בעיני זה גיל הרבה יותר מבוגר.
נחמן שי: אנחנו יודעים ששמות ומילים יוצרים גם איזו שהיא התייחסות.
נחמן שי: אין כנראה בלי זה.
נחמן שי: אנחנו מקיימים היום בכנסת סבב שלם של ועדות שעוסקות בהיבטים שונים של הקבוצה הגדולה והגדלה והולכת הזאת.
נחמן שי: עכשיו הייתי בוועדה למעמד האישה ומגדר, שם באו נציגים של הקהילה הלהט"בית, אנשים באמת מבוגרים, שהקשיים שלהם הם כפולים ומשולשים בהשוואה לאוכלוסייה הרגילה, כי נוסף על מצוקות בלאו הכי של לפעמים בריאות ובדידות, כמו שאנחנו עוסקים היום בכל היום הזה, יש להם גם את ההדרה מתוך כלל האוכלוסייה ומשפחות קטנות ולפעמים אין ילדים.
נחמן שי: באמת מורכבות באמת גדולה.
נחמן שי: אבל זה עולם שלם.
נחמן שי: יש לנו היום 900,000 ובקרוב יהיו לנו, אני מעריך, מאחר שנולדים כל הזמן אזרחים ותיקים במדינת ישראל.
נחמן שי: קצב הילודה שלהם הוא יותר גבוה מילדים שנולדים, אז אנחנו נגיע למיליון.
נחמן שי: מיליון זה הרבה, והמיליון האלה חייבים והם ידרשו את הזכויות שלהם במדינת ישראל.
נחמן שי: הם לא נטל, הם נכס, כך צריך להסתכל עליהם.
נחמן שי: ואם המפלגות בישראל - ואני מדבר עכשיו בתור חבר כנסת ואיש פוליטי - לא יבינו את זה, אז הם לא יקבלו את הקולות שלהם.
נחמן שי: וכל מפלגה שמתמודדת בבחירות, אנחנו נדרוש ממנה להציג מצע שנוגע לאזרחים ותיקים וותיקות.
נחמן שי: ככה זה צריך להיות.
טלי פלוסקוב: אני איתך.
נחמן שי: ולא רק מצע בתיאוריה, אלא מצע שאחר כך הם יתבקשו לממש אותו, אחרת מי יודע, אולי תקום לנו עוד פעם מפלגת גמלאים פחות מצחיקה ומגוחכת מאשר הייתה בעבר וישלמו לה מחיר, כי יש בכנסת הזאת הרבה מפלגות שהן מממשות יפה מאד את הדרישות של הקהילות ששלחו אותם הנה.
נחמן שי: כולם יודעים למי אני מתכוון.
נחמן שי: ככה זה בפוליטיקה.
נחמן שי: אז אם לא מקבלים את זה כמו שאומרים אצלנו בזכות, אז יקבלו את זה בכוח הפוליטי.
נחמן שי: אני יותר ויותר חושב בכיוונים האלה, כי אני רואה שאנחנו לא מצליחים מספיק.
נחמן שי: אנחנו מצליחים, אבל לא מספיק, בעיקר בצדדים הכספיים.
נחמן שי: זאת אוכלוסייה שאחד מתוך חמישה בה הוא מתחת לקו העוני.
נחמן שי: ותשלומי הביטוח הלאומי הם קטנים והם לא מוצמדים לשום דבר והם הולכים ונשחקים כל הזמן.
נחמן שי: אז נכון, אני יודע, הייתה פה הפתעה, גדלו יותר מדי אזרחים ותיקים.
נחמן שי: נשארו איתנו.
נחמן שי: לא רצו ללכת למקום שהולכים אליו, אבל זה לא משנה.
נחמן שי: אז המדינה צריכה לחפש דרכים.
נחמן שי: בקיצור, יש פה איזה מהלך ממלכתי-לאומי גדול מאד שצריך להתבצע ואנחנו מנסים.
נחמן שי: וזה גם חוצה מחנות פוליטיים, אין לזה שום קשר מאיזה מפלגה אתה בא ומה אתה חושב על עתיד השטחים ועל ההפרדה בינינו לבין הפלסטינאים.
נחמן שי: זה מה עושים עם מאות אלפי ישראלים, שהמדינה לא נערכה לנוכחותם פה.
נחמן שי: לא נערכה.
נחמן שי: נפלו עליה בהפתעה.
נחמן שי: ולכל אורך הדרך – מנושא בריאות לנושאים כלכליים, לנושאים חברתיים, לנושאים תרבותיים – איפה שאתלם לא נוגעים – יש פיל בחדר ומנסים לעקוף אותו.
נחמן שי: אז זהו.
נחמן שי: זה מה שאנחנו עושים היום לכל אורך היום.
נחמן שי: יש דיון במליאה, יש אירוע באודיטוריום ואנחנו לא נפסיק.
נחמן שי: אני אומר לכם את זה: לא נפסיק לטפל בנושאים האלה, כי לדעתי הם בדרגת חשיבות עליונה.
נחמן שי: תודה רבה לכם שבאתם.
נחמן שי: תודה רבה לטלי, כמובן.
טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת נחמן שי.
טלי פלוסקוב: אני רק רוצה לנצל את ההזדמנות ולהזמין אותך להגיע לישיבות הוועדה למעמד הקשיש.
טלי פלוסקוב: הרבה פעמים כשאני מנהלת את הישיבות האלה, זה הכיסאות שאני רואה.
טלי פלוסקוב: אז באמת, כשאנחנו מדברים על הקשישים ויש דברים מאד מאד חשובים לאנשים האלה שעולים פה, אז אני מצפה שתהיה פה בכל מקרה נוכחות, לפחות של חברי הכנסת מכל הסיעות.
טלי פלוסקוב: כשאנחנו מדברים פה על הקשישים שאין להם קורת גג, כך שהם צריכים להוסיף כסף לכספים שהם מקבלים למחייה כדי לשכור דירה, ואני כבר לא מדברת על כך שלא מזמן פגשתי מישהי בת 85, ניצולת שואה.
טלי פלוסקוב: היא אומרת לי טלי, פעם חמישית אני צריכה לעבור דירה, מה אני עושה?
טלי פלוסקוב: אני הסתכלתי בעיניים האלה ולא ידעתי איפה להכניס את עצמי.
טלי פלוסקוב: אז אני אומרת, באמת הגיע הזמן לקחת אחריות, וכפי שאתה אומר, לא רק במילים ולא רק במסע בחירות – ששם אנחנו יודעים – אנחנו פוליטיקאים, אז אני מרשה לעצמי להגיד את זה – שם אנחנו יודעים להציג את זה ולדבר ולהבטיח את העולם כולו, אבל כשאנחנו מגיעים לעבודה פה, אז לא הכל כזה ורוד.
טלי פלוסקוב: אז אני חוזרת על בקשתי להשתתף בוועדות ואני יודעת שיש לך מה לתרום לוועדה הזאת, כך שביחד ננסה לקדם דברים כדי לשפר את מצב חייהם.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לשאול האם יש לנו נציג של משרד האוצר?
טלי פלוסקוב: בבקשה אדוני ממשרד האוצר, מה השם בבקשה?
<אורי שיינין: אורי שיינין מאגף תקציבים.
טלי פלוסקוב: שמעת פה לא מעט דברים.
טלי פלוסקוב: מה אתה חושב?
טלי פלוסקוב: איפה אנחנו צריכים להיות יותר חזקים כדי לשפר את המצב, מבחינת האוצר, כמובן?
<אורי שיינין: עלו לא מעט סוגיות בנושא של סיעוד.
<אורי שיינין: זה נושא שהוא באמת מורכב.
<אורי שיינין: בעבר הייתי חבר בוועדת שושני שדנה רק בהיבט של עובדים זרים בסיעוד, וזו הייתה ועדה שהתכנסה למשך כמעט שנה ודנה רק בנושא הזה, שזה נושא אחד מכל הסוגיות שחבר הכנסת שי העלה.
<אורי שיינין: לגבי הסוגיה הספציפית של עבודה מועדפת, בהצעת החוק - - -
נחמן שי: שבוע שעבר דיברנו על חוק אחר.
טלי פלוסקוב: אני פשוט בדקתי מה קורה עם החוק, באיזה שלב הוא נמצא.
<אורי שיינין: על איזה חוק אנחנו מדברים עכשיו?
נחמן שי: יש חוק גם להרחיב את האפשרויות של חיילים משוחררים.
<אורי שיינין: לזה אני רוצה להתייחס באופן ספציפי.
<אורי שיינין: אז כמו שנציג הביטוח הלאומי הזכיר, יש דו"ח של צוות בין משרדי, שחבר הכנסת כהן שישב פה מקודם, בהיותו שר הרווחה, אימץ אותו, שבחן את כל נושא העבודה המועדפת.
<אורי שיינין: הוא מצא שיש שם דברים וענפים שלא צריכים להיות, ויש שם ענפים שההתייחסות אליהם היא לא מספיק אטרקטיבית כדי למשוך אנשים לסיעוד.
<אורי שיינין: מבלי להתייחס לעומק להצעה של חבר הכנסת שי, מה שהדו"ח מצא, שבעצם בסיעוד אתה לא רוצה להביא אנשים רק לחצי שנה ואז הם ילכו, שזו תופעה מאד שכיחה בעבודה מועדפת.
<אורי שיינין: אנשים משתחררים מהצבא, עובדים חצי שנה, חוסכים את הכסף, מקבלים את מענק העבודה המועדפת וטסים אל המטוס לחו"ל, חוזרים ומתחילים לימודים.
<אורי שיינין: אנחנו מחפשים דווקא את האוכלוסייה שהיא לאו דווקא תלך לאקדמיה או שתטוס לחו"ל, אלא שתתחיל.
<אורי שיינין: זאת אומרת אנחנו ניתן לה את קרש הקפיצה, תתאהב בתחום ותישאר בו.
<אורי שיינין: זו המגמה.
<אורי שיינין: לכן ההמלצות של הצוות באו ואמרו בואו בסיעוד ניתן איזו שהיא מקפצה כפולה.
<אורי שיינין: זאת אומרת נוציא מצד אחד דברים שהם לא רלבנטיים - לדוגמא דיברו שם על תחנות הדלק - ונכניס במקום, נבוא ונגיד שמי שיעבוד בסיעוד חצי שנה יקבל את המענק הקבוע היום, יעבוד עוד חצי שנה, יקבל עוד מענק.
<אורי שיינין: לא משנה כרגע איך עושים את הדייזין כדי לגרום לו לא באמת לעזוב אחרי חצי שנה אלא להתמיד לפחות שנה, זה כבר משהו- - -
טלי פלוסקוב: רגע, ואתה משלם פעמיים?
<אורי שיינין: אז אני אומר, לא חשוב כרגע מה הדייזין, אבל מבנה התמריצים צריך להיות כזה שגורם למי שנכנס בתחום של הסיעוד, להישאר באמת שנה.
<אורי שיינין: עכשיו, בתחום הזה יש, זאת אומרת בסוף אנחנו רוצים שהם יגיעו לסיעוד הביתי, לסיעוד הקהילתי, מה שנקרא.
<אורי שיינין: זו המטרה שלנו.
<אורי שיינין: אני חושב שיש איזו שהיא תמימות דעים בכל משרדי הממשלה, גם רוב רובם של הגורמים שמתעסקים בזה, גורמי מחקר וגורמים מקצועיים, דוחפים כל הזמן, באים ואומרים כל עוד הקשיש הסיעודי, או בכלל האיש הסיעוד נמצא בתוך הקהילה שלו, איכות החיים שלו היא איכות חיים אחרת מאשר קשיש שהולך למוסד.
<אורי שיינין: זאת אומרת מצד אחד מוסד לכאורה נותן את השירותים הכי טובים.
<אורי שיינין: מצד שני, אני אגיד על עצמי, אני לא אגיד על אנשים אחרים – נוח לנו לפעמים להשאיר מישהו במוסד ואנחנו לא צריכים לדאוג לו יותר.
<אורי שיינין: זאת אומרת זה שהוא נשאר בקהילה, מחייב את הקהילה בעצם להתגייס לא רק במה המדינה נותנת.
<אורי שיינין: בכלל, המשפחה הקרובה, החברים, השכנים, כולנו מכירים את זה.
<אורי שיינין: זאת אומרת כל מי שיש לו סבא או סבתא או הורים מבוגרים, מכיר את מה שאני מדבר.
<אורי שיינין: ולכן אנחנו חושבים שזו הדרך הנכונה, ומעבר לתמריץ הכספי, באמת צריך לבחון את ההגדרה המדויקת בחוק, איך היא מייצרת תמריצים נכונים יותר, שיאפשרו גם לאו דווקא למי שיעבוד משרה מלאה עם קשיש, שבדיוק יש לו עכשיו היתר לעובד זר והוא החליף את העובד הזה.
<אורי שיינין: יש כמה וכמה מגבלות ובעצם מונעות את הדבר הזה מלהתפתח.
<אורי שיינין: אני לא משלה את עצמי שזה תוך שנה-שנתיים יהפוך להיות מ-250 ל-10,000.
<אורי שיינין: זה לא הכלי היחיד והוא לא יפתור לבד, אבל אם יש את הכלי הזה, בוא נשתמש בו בדרך הנכונה.
טלי פלוסקוב: אני רק רוצה להגיד שני דברים בעניין הזה.
נחמן שי: החוק מסבך אותך בעניין הזה, בעיקרון.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד שני דברים.
טלי פלוסקוב: לפי מה שאני רואה היום, אגב, אחת מהצעות החוק שאני רציתי להעביר והגשתי אותה, זה מגיל 80 ביטול בדיקת תלות - - -
<אורי שיינין: ADF.
טלי פלוסקוב: כדי שכמה שיותר אנשים באמת פחות יעברו את ההשפלה.
טלי פלוסקוב: כך בכל מקרה אנשים מרגישים.
טלי פלוסקוב: וסליחה לביטוח הלאומי, אבל בטח אתם יודעים על התחושות האלה של האנשים.
נחמן שי: זה גם תקוע בינתיים.
טלי פלוסקוב: זה תקוע.
טלי פלוסקוב: אבל אתה יודע מה, אחרי הדיון כאן אני הבנתי שגם אם החוק שלי היה עובר, אני לא יודעת אם היו מוצאים את האנשים שצריכים לתת את השירות לאנשים האלה.
<ליאור שטרסברג: אין לפי חוק גריאטריים שיאבחנו.
<ליאור שטרסברג: אין.
טלי פלוסקוב: זה מה שרשום בחוק, דרך אגב.
<ליאור שטרסברג: גם רופא משפחה צריך לעשות את זה.
טלי פלוסקוב: וזה מה שאמרו לי, שאין לנו רופאים גריאטריים גם.
טלי פלוסקוב: ודבר נוסף – ופה אני פונה לאוצר – אני יודעת כמה כסף עולה למדינה להחזיק קשיש במוסד.
טלי פלוסקוב: תודה רבה נחמן ובהצלחה בהמשך.
נחמן שי: תודה, אני מצטער.
נחמן שי: אני יודע, אני לא אוהב את התופעה שחברי הכנסת באים ובורחים, אבל האירוע שלנו מתחיל עוד כמה דקות.
טלי פלוסקוב: בטח, בטח, אני גם אגיע.
טלי פלוסקוב: הזמינו אותי לנאום.
נחמן שי: להתראות.
טלי פלוסקוב: תודה נחמן, שוב תודה.
טלי פלוסקוב: הייתי במשפט – אנחנו יודעים כמה עולה למדינה החזקת קשיש במוסד.
טלי פלוסקוב: אולי אנחנו צריכים לחשוב, אם אנחנו משאירים את הקשיש הזה בבית ומשקיעים בו חצי מהסכום שאתם צריכים לשלם למוסד, אולי כדאי להשאיר אותו בבית ולתת לו את כל המעטפת שאנחנו יכולים לתת, את הכסף הזה.
טלי פלוסקוב: זה חומר למחשבה.
<גלית מבורך: כמו שעשו עם ילדים, עשו המרת מכסות.
<גלית מבורך: ילדים ששהו במוסדות, פיתחו מענים בקהילה, עשו המרת מכסות למוסדות, שאפשר היה להשתמש בהן בקהילה, ובאמת זה הוריד את מספר הילדים במוסדות.
טלי פלוסקוב: חומר למחשבה, מה שנקרא.
טלי פלוסקוב: שוב פעם: באותו כסף אפשר לעשות הרבה יותר.
טלי פלוסקוב: מה שהכי חשוב, לא הכל אפשר לקנות בכסף.
טלי פלוסקוב: זה לב.
טלי פלוסקוב: ולכן כשיש גישה לבן אדם, ואתה יודע כמה חשוב לקשישים שמישהו יישב לידם ושהוא ידבר איתו והוא יספר על הילדים והנכדים.
טלי פלוסקוב: זה יכול להפוך אותו לבריא, אגב.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד לסיכום-.
טלי פלוסקוב: סליחה, גברת, בבקשה תציגי את עצמך.
<עדינה אנגלרד: אני רציתי לומר.
<עדינה אנגלרד: שמי עדינה אנגלרד, אני עובדת סוציאלית ארצית בגריאטריה, משרד הבריאות.
טלי פלוסקוב: יופי, בבקשה גברתי.
<עדינה אנגלרד: אני קודם כל רוצה לברך.
<עדינה אנגלרד: אני רוצה להביא את העמדה שלנו במשרד הבריאות, שהיא מבורכת והיא חשובה.
<עדינה אנגלרד: כל הנושא בכלל - - -
טלי פלוסקוב: זה רפורמת ליצמן עליה דיברו עכשיו?
<עדינה אנגלרד: אני לא נכנסת לרפורמת ליצמן.
<עדינה אנגלרד: אני באתי לצורך הנושא הזה כרגע.
<עדינה אנגלרד: אני אדגיש.
טלי פלוסקוב: חשבנו שתפתחי לנו קצת - - -
<עדינה אנגלרד: לא.
<עדינה אנגלרד: אז לא לזה הוזמנתי.
<עדינה אנגלרד: אני כן רוצה באמת להדגיש כמה חושב בנושא התרומה, אם זה באמת המתנדבים, כמו הפרויקט של בתי דרור, שאנחנו גם מעורבים ושותפים בתהליך עצמו, כן לפתוח את הדלת לכל נושא שמכבד את הקשישים ונותן אתך התרומה.
<עדינה אנגלרד: אין ספק שעבודה עם לב - וכמו שציינת, בהחלט השיח והחברה - לעתים גם מוריד את תחושת הבדידות שמביאה גם הרבה פעמים למחלות או לתחלואה או לאשפוזים.
<עדינה אנגלרד: ולכן הוא כן מבורך.
<עדינה אנגלרד: כל קידום בנושא של אנשים צעירים, שיכולים לתת לקשישים – הוא מבורך.
<עדינה אנגלרד: אם זה במוסד, שאני חושבת שזה גם כן חשוב, מעבר לטיפול השוטף, ואין ספק גם לעבודה בבית.
טלי פלוסקוב: אגב, לא דיברנו פה, אבל זה גם אחד מהנושאים שאני אזרוק לחשיבה של כל הנוכחים פה.
טלי פלוסקוב: צריך לחשוב על שירות ללאומי.
טלי פלוסקוב: שירות לאומי זה גם דרך מצוינת להכניס את האנשים.
<קריאה: הוא דיבר על זה.
<מיטל הוברט אשכנזי: אני רק רוצה לציין, ברשותכם - - -
טלי פלוסקוב: אז אני אומרת, אני שמעתי - - -
<מיטל הוברט אשכנזי: אני רק רוצה לומר לפרוטוקול ולציין את הפרויקט של "והדרת", שם יש פרויקט של בנות שירות לאומי - דיברת על שירות לאומי - כשהמטרה של הפרויקט היא באמת לבקר בבתים של קשישים, אבל המטרה העיקרית היא באמת להפיג את הבדידות ולהנעים את זמנם.
<מיטל הוברט אשכנזי: אנחנו יודעים היום שהמחלה של המאה ה-21 זה הבדידות, שגורמת – כמו שצוין פה על ידי משרד הבריאות – לתחלואות לא רק נפשיות, אלא גם שמובילות גם לתחלואים פיזיים.
<מיטל הוברט אשכנזי: אנחנו רואים את הקשר בין דורי, איזה יופי, הצעירים, כמה שהם נרתעו בהתחלה מהמילה קשישים, הם מתאהבים בעבודה עם קשישים.
<מיטל הוברט אשכנזי: המשרד משקיע תקציב מאד מאד גדול בפרויקט של :
<מיטל הוברט אשכנזי: והדרת", וזה רק הולך וגדל.
<מיטל הוברט אשכנזי: בדיוק אתמול עדכנו אותנו שזה גדל להגדיל את מספר עובדות השירות שהולכות לקחת חלק בפרויקט הזה.
<מיטל הוברט אשכנזי: אני מדברת מתוך מקום - - -
<ליאור שטרסברג: גם במגזר הערבי, צריך לציין.
<מיטל הוברט אשכנזי: גם במגזר החרדי.
<ליאור שטרסברג: אנחנו מפעילים את הפרויקט הזה הרבה שנים בעמותת מטב.
<מיטל הוברט אשכנזי: נכון.
<ליאור שטרסברג: פרויקט מדהים.
<מיטל הוברט אשכנזי: נכון, זה פרויקט שהוא במגזר הכללי, החרדי והערבי, והוא פרויקט שהוא מאד מצליח, באמת בשיתוף עם עמותת מטב, שמופעל על ידי עמותת מטב.
טלי פלוסקוב: לאור הדברים שאנחנו לא מרוצים, אני חושבת שאנחנו יכולים באמת לדבר פה שעות גם על ההצלחות.
טלי פלוסקוב: אז אני יודעת שפרויקט "והדרת" היה בסכנת סגירה והשרה לשוויון חברתי התערבה ונלחמה על כך שהפרויקט הזה יישאר, ולכן יישר כוח וברכות על כך.
<מיטל הוברט אשכנזי: הפרויקט הורחב בעוד 100 תקנים, שזה משמעותי.
טלי פלוסקוב: משמעותי מאד.
טלי פלוסקוב: טוב, רבותי, אנחנו צריכים להמשיך את היום.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד שני דברים: אחד זה באמת להודות לכל האנשים שמתעסקים בסיעוד, כי בעיני זה משהו מעבר לסתם עבודה, כי כפי שאמרתי, צריכה להיות פה נשמה, חמלה, לב, ולא כל אחד מתאים לעבוד עם קשישים במצבים כאלה.
טלי פלוסקוב: מצד אחר, אנחנו באמת נשמח לכל הצעה שתגיע מכם, כשאתם רואים שיש צורך בהתערבות המחוקקים, וברור לכולנו שכל מי שיושב פה פועל על פי החוקים.
טלי פלוסקוב: אז אם יש צורך לשנות חוקים, אנחנו כאן.
טלי פלוסקוב: אנחנו מזמינים אתכם לפנות לוועדה עם הצעות ובהחלט אנחנו נטפל בזה ונחשוב איך אפשר לשפר את המצב.
טלי פלוסקוב: דבר אחרון שאני כן הייתי רוצה לומר, היות ודיברנו פה על מצוקה מאד חזקה.
טלי פלוסקוב: אני שומעת לא מעט פניות – אני הבנתי שזה לגבי החלטה של לפני כמה שנים – על כך שקרוב משפחה לא יכול לעבוד כמטפל.
טלי פלוסקוב: בעיני למצוקה של היום אתם צריכים לפתוח את המגבלה הזאת.
טלי פלוסקוב: תרצי להתייחס לזה?
<רבקה רוזנברג: אפשר להגיב?
<רבקה רוזנברג: שמי רבקה רוזנברג, אני מנהלת תחום סיעוד במוסד לביטוח לאומי.
<רבקה רוזנברג: אנחנו פועלים להעסקת בני משפחה כמטפלים, אבל אנחנו רוצים לשלב את זה עם הפיילוט שיש לנו בנושא דיווח נוחות אלקטרוני, וברגע שהוא יורחב, אנחנו נעשה את זה.
טלי פלוסקוב: מבורך לחלוטין.
טלי פלוסקוב: חברים, תודה רבה.
טלי פלוסקוב: שיהיה לנו המשך יום פורה ונעים.
טלי פלוסקוב: להתראות.
אלי אלאלוף: יש לנו הרבה בקשות לדיבור.
אלי אלאלוף: אני מודיע שכל מי שרוצה את רשות הדיבור, שיעביר את שמו לכאן וכל אחד יקבל לא יותר מדקה-שתיים בגלל ריבוי הבקשות.
אלי אלאלוף: ברשותכם, היום ה-25 ביולי 2016, י"ט בתמוז התשע"ו, השעה 10:41 ואני פותח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בהצעת חוק הבטחת הכנסה (ניכוי להורה עצמאי – הוראת שעה ותיקון), התשע"ו-2016, מ/1035.
אלי אלאלוף: אנחנו שמחים ומאוד מעריכים את שר הרווחה והשירותים החברתיים חיים כץ שבא במיוחד להשתתף בדיון הזה.
אלי אלאלוף: אנחנו מברכים אותך על השתתפותך.
אלי אלאלוף: בבקשה, רשות הדיבור שלך, אדוני השר.
חיים כץ: אני שמח לחזור לכאן.
אלי אלאלוף: אתה רוצה להחליף?
חיים כץ: אתה רוצה?
חיים כץ: אני באמת שמח לחזור לכאן.
חיים כץ: אחרי שהייתי יושב ראש הוועדה נלחמתי לקבל את תיק הרווחה.
חיים כץ: היה חשוב לי לקבל רק את תיק הרווחה.
חיים כץ: מעבר לזה, הציעו לי כל כך הרבה, אבל לא רציתי.
חיים כץ: באתי למשרד הרווחה ואתמול הייתה אצלי עצרת נחמדה ליד הבית ואמרתי את מה שאני הולך להגיד לכם כאן.
חיים כץ: כשבאתי למשרד הרווחה, מצאתי משרד עם המון, המון, המון פצועים ולא היו לי מספיק פרמדיקים.
חיים כץ: אני הייתי צריך להסתובב ולראות מי צריך חוסם עורקים וזה ששבר את הרגל, גם לו כואב.
חיים כץ: הוא לא צועק סתם אלא הוא צועק כי הוא שבר את הרגל.
חיים כץ: אני באתי עם תקציב מוגדר ואני חושב שהעבודה של שר היא קבלת החלטות.
חיים כץ: אם יש במדינת ישראל מיליון ו-709 אלף עניים, ואנחנו שישה אחוזים מתחת לממוצע של ה-OECD, כדי להגיע לממוצע של ה-OECD אנחנו צריכים להגדיל את התקציב ב-72 מיליארד שקלים בשנה והתקציב שלי הוא רק 6.5 מיליארד שקלים, יש תכניות מכל הכיוונים – אז לקבל את ההחלטות לאן אני שולח את הכסף, אין כאן אף אחד שחושב או נדמה לו שמהתקציב אני לוקח משהו הביתה.
חיים כץ: התקציב הזה במשרד הרווחה הולך לתכנית כזאת, לתכנית אחרת, לתכנית שונה.
חיים כץ: אני הסתכלתי והלכתי לראות את נושא החד הוריות.
חיים כץ: אמרתי שמיליון ו-709 אלף עניים, מה מוציא אנשים מהעוני.
חיים כץ: עבודה.
חיים כץ: הסתכלתי על מצב החד הוריות וראיתי שיש 13,315 נשים שמקבלות מזונות מביטוח לאומי ויש 22,746 נשים שמקבלות הבטחת הכנסה.
חיים כץ: יחד, 36,061 נשים שנוגעות בביטוח הלאומי.
חיים כץ: מתוכן 20,718 לא עובדות.
<קריאה: בכאילו.
חיים כץ: בכאילו.
חיים כץ: לא רשומות כעובדות.
חיים כץ: עובדות בשחור.
חיים כץ: לגבי הן לא עובדות.
חיים כץ: 379 מהן מרוויחות בדיוק כמו הדיסריגרד.
חיים כץ: זאת אומרת, לא משלמות מס.
חיים כץ: אז הסתכלתי על האנומליה וראיתי שמעל הסכום של 4,035 שקלים משלמות מס – יש שם 662 דיסריגרד, כל המספרים שאני מתייחס אליהם עכשיו כבר מתייחסים לינואר 2017 כאשר שכר המינימום עולה ל-5,000 שקלים – בגובה של שישים אחוזים.
חיים כץ: אמרתי שזה לא סביר ולא יכול להיות שבמדינת ישראל בשכר המקביל, אנשים בשכר מקביל, 14 אחוזים מס כי איזה תמריץ יש להן לצאת לעבודה?
חיים כץ: באתי לאוצר ושאלתי אותם האם הם רציניים.
חיים כץ: למה זה כך?
חיים כץ: בואו נוריד את המס ל-14 אחוזים.
חיים כץ: הם נכנסו אתי לכל מיני חשבונות ואמרו לי שהם יפסידו כך ויפסידו אחרת, אמרתי להם שהם לא מפסידים כלום.
חיים כץ: אם אנחנו נכניס – אז דיברנו על 3,000 שקלים עם 27 אחוזי מס – 3,000 שקלים ונוריד משישים אחוזים ל-27 אחוזים ונכניס 5,000 נשים וגברים למעגל העבודה, תהיה הכנסה של חמישים מיליון שקלים.
חיים כץ: בהכנסה הזאת אנחנו נכניס אותם וננסה לשפר עוד פעם את מצב האוכלוסיות.
חיים כץ: עת נכנסתי לעניין הזה ראיתי שיש כאן מיליון אפשרויות.
חיים כץ: מיליון.
חיים כץ: שני ילדים, שלושה ילדים, גיל כזה, גיל אחר, מיליון אפשרויות.