GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אילת וולברג: הצעת החוק מבקשת להיטיב עם עובדים ועובדים שחלים עליהם הסכמים קיבוציים מיטיבים שחוק דמי מחלה לא חל עליהם, כמובן לא ייפגעו מההסדר שמוצע כאן בהצעת החוק.
<אילת וולברג: דבר שני.
<אילת וולברג: לגבי הנושא של קביעה בחקיקה ראשית טופס הצהרה שכבר קיים היום בתקנות.
<אילת וולברג: לנו יש בעיה משפטית מקצועית.
<אילת וולברג: אנחנו חושבים שהכפילות הזאת יכולה ליצור בעייתיות ואי ודאות באיזה טופס להשתמש כאשר בעצם המידע היחיד שמעסיקים צריכים בהצעת החוק הזאת זה לדעת את תאריכי ההיעדרות של בן הזוג.
<אילת וולברג: לכן אנחנו מעדיפים כמובן להפנות לטופס שקיים כבר היום בתקנות ולא לקבוע בחקיקה ראשית.
<אילת וולברג: אני אציין שכל החוקים השונים של דמי מחלה והתקנות, ההצהרות והטפסים קבועים בתקנות וגם ספציפית במקרה הזה, אם יקבעו את הטופס בחקיקה ראשית, ייווצר מצב שטופס - - -
רועי פולקמן: יש את הנוסח שהוא בלי הנוסח המפורט בחוק.
<נירה לאמעי רכלבסקי: בנוסח הארוך אנחנו כתבנו שגם בן הזוג יצטרך להגיש או עובד יצטרך להגיש את הטופס שבן זוגו הגיש למקום עבודתו.
מירב בן ארי: זה מחזק את ההצהרה.
<נירה לאמעי רכלבסקי: כן.
<נירה לאמעי רכלבסקי: בהנחה שבני הזוג לא שקרנים.
רחל עזריה: סיטואציה מאוד קיצונית כי אתה בעצם מרמה שני מעסיקים, אתה מרמה בתקופה מאוד קשה כלכלית וזה לא משהו שאנשים ממהרים לעשות.
מרב מיכאלי: זה גם לא קשור.
מרב מיכאלי: אני מוחה על ההתייחסות.
מרב מיכאלי: באמת אני אומרת.
מרב מיכאלי: אני חוזרת ואומרת את זה כאן כל כך הרבה פעמים וזה דבר עגום שצריך לחזור ולומר את זה.
מרב מיכאלי: אני תמיד מצטטת את נציב מס הכנסה לשעבר שאמר ש-95 אחוזים מהציבור הישראלי משלמים מס כחוק אבל מחוקקים לפי חמשת האחוזים שלא משלמים.
מרב מיכאלי: זה בדיוק מה שאתם באים לעשות כאן וזה דבר מגונה.
מרב מיכאלי: אני לא מבינה איך אתם כמעסיקים לא מבינים שככל שאתה נותן יותר אמון בבן אדם, כך יותר קטן הסיכוי שהוא ירמה אותך ולא להפך.
<דורון קמפלר: בין 95 האחוזים נמצאים גם המעסיקים.
מרב מיכאלי: נכון, וגם העובדים.
<שרגא ברוש: למרות זאת על המעסיקים יש סנקציות במיליונים.
רחל עזריה: אני רוצה להתייחס לדבריו של דורון לגבי העסקים הקטנים והבינוניים שהם אלה שבעיקר ייפגעו.
רחל עזריה: העסקים הקטנים והבינוניים בדרך כלל מכירים את העובדים באופן שמי.
רחל עזריה: המעסיק מכיר את העובד שלו באופן אישי ולכן הסיכוי שתרמה ברמאות מאוד קיצונית, הוא מאוד קטן.
<דורון קמפלר: לא דיברתי על רמאות אלא דיברתי על הניצול של היום הרביעי.
<שרגא ברוש: על טיוב החלוקה.
<שרגא ברוש: לא על הרמאות.
רחל עזריה: נכון, לא רמאות אבל גם טיוב החלוקה, זה לא נעים לך.
רחל עזריה: היום אנשים מחלקים ביניהם כי לא נעים להם.
רחל עזריה: מרב הגיעה לחוק הזה מפניות ציבור וגם אני הגעתי לחוק הזה מפניות ציבור.
רחל עזריה: מישהי אמרה לי שהיא ובן זוגה, שניהם הולכים יום יום ובעצם יוצא שהם נושאים עליהם את הנטל כי לא נעים להם לא לסגור פרויקט אצל המעסיק והם לוקחים אחריות על מקום העבודה.
רחל עזריה: אנחנו מתאימים את ההתנהלות שהולכת וקורית בתוך משפחות צעירות ומתאימים אותה לחקיקה.
רחל עזריה: נראה לי שזה מסוג החוקים שככל שיעברו השנים, הם יידרשו יותר ולכן עדיף שנעשה את זה עכשיו ונסדיר את זה כמו שצריך.
מירב בן ארי: צודקת חברת הכנסת עזריה בעניין העסקים הקטנים והבינויים.
מירב בן ארי: אנחנו מסכימים לזה.
מירב בן ארי: אני תוהה אם בתוך החוק אלה כל העסקים, נכון?
מירב בן ארי: גם עסקים עם שני עובדים.
<איילת הוכמן: משרד המשפטים.
<איילת הוכמן: לעניין הטופס, אנחנו מסכימים עם משרד הכלכלה.
<איילת הוכמן: להכניס את זה לחקיקה הראשית כשזה כבר קיים בתקנות, זה פשוט לא הולם גם את ההרמוניה החקיקתית.
<איילת הוכמן: הדבר היחיד שחסר לנו כאן זה ימי ההיעדרות של בן הזוג שאפשר לפתור את זה כך שמביאים את התצהירים של שני בני הזוג או לחילופין כותבים את ימי ההיעדרות של בן הזוג.
<נירה לאמעי רכלבסקי: בעצם הוספת משפט שתהיה איזושהי פרורוגטיבה למעסיק להחליט איך להוסיף את המשפט הזה בכתב יד או להוציא טופס חדש.
<איילת הוכמן: צריך להבין שאין כאן מידע חדש.
<איילת הוכמן: הטופס הזה קיים בתקנות ולהכניס אותו לחקיקה, זה ממש דיס-הרמוניה.
<איילת הוכמן: לעניין הקנס עליו דובר.
<איילת הוכמן: גם עת עבדנו על הצעת החוק, אני לא כל כך מבינה לאיזה קנס הכוונה ומה הכוונה בקנס מינהלי.
<נירה לאמעי רכלבסקי: שאלה לאילת וולברג.
<נירה לאמעי רכלבסקי: את ציינת את ההסכמים הקיבוציים ואני רוצה לוודא.
<נירה לאמעי רכלבסקי: אני לא חשבתי שצריך כאן סעיף שמירת דינים.
<נירה לאמעי רכלבסקי: האם אתם סבורים שכן צריך?
מירב בן ארי: אני שאלתי אותה.
<אילת וולברג: כן.
<אילת וולברג: כבר כיום מי שנהנה מהסדרים מיטיבים - - -
<נירה לאמעי רכלבסקי: הם גוברים על החוק.
<אילת וולברג: הם גוברים אבל אנחנו גם נוכל לבדוק את זה לקראת קריאה שנייה ושלישית, לראות אם צריך להוסיף.
מירב בן ארי: תעשי לנו בבקשה את הבדיקה כי אני שאלתי את היועצת המשפטית של הוועדה אם צריך או האם זה מיותר.
<נירה לאמעי רכלבסקי: אני אקריא את הסעיף.
<נירה לאמעי רכלבסקי: בחוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד), אחרי סעיף 1א יבוא: "1א1 חישוב דמי מחלה בעת היעדרות לסירוגין של העובד ובן זוגו לעניין הוראת סעיף 2(א)(1) ו-(2) לחוק דמי מחלה, תימנה לצורך חישוב דמי מחלה היעדרותו של העובד לפי סעיפים 1 או 1א, החל מהיום הראשון שבו נעדר העובד או בן זוגו בשל מחלת ילדם ובלבד שבמסגרת הצהרה שנתן העובד לפי סעיפים 2 ו-4 – שאלה הסעיפים שהיום בתקנות – הודיע על מועדי ההיעדרות של בן זוגו מעבודתו בשל מחלת ילדם וצירף אליה את ההצהרה כאמור שהגיש בן זוגו.
<נירה לאמעי רכלבסקי: כאן כנראה אני אוסיף משהו כמו בצירוף אישור ימי מחלת הילד שהונפק על ידי הרופא על שמו של הילד.
<נירה לאמעי רכלבסקי: סליחה שאני אומרת, אבל אני לא מבינה איך זה היה כל השנים האלה כי זה בעצם פוגם בתקפות של כל האישורים שהיו עד היום באיזשהו מובן.
מירב בן ארי: אני מקבלת את מה שאומרת מנהלת הוועדה.
מירב בן ארי: אנחנו נעשה בדיקה ואתם תעשו.
מירב בן ארי: בינתיים עוד אל תוסיפי את האישור על שם הילד.
מירב בן ארי: לקראת קריאה שנייה ושלישית, אם נשמע שהאישורים מונפקים ויהיה לזה מה שנקרא ראיה מתוך קופות החולים, אנחנו נוסיף את זה.
מירב בן ארי: כרגע אנחנו משאירים את זה כפי שזה היה עד היום.
מרב מיכאלי: אם יהיה צורך, לקראת קריאה שנייה ושלישית אנחנו יכולות להוסיף.
<נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו נבדוק גם את נושא שמירת הדינים וההסכמים הקיבוציים.
מירב בן ארי: חברי הכנסת, זה הנוסח.
מירב בן ארי: האם זה מקובל עליכם?
רועי פולקמן: זה הנוסח שאין בלתו.
יעל גרמן: אנחנו הולכות על הענין שגם בן הזוג צריך להעביר.
<נירה לאמעי רכלבסקי: מה שהקראתי.
<נירה לאמעי רכלבסקי: הקראתי את זה.
מירב בן ארי: אורי, אתה רוצה להתייחס?
מירב בן ארי: אם הוא היה רוצה להגיד משהו, הוא היה אומר.
מירב בן ארי: הוא לא אדם שנחבא אל הכלים.
רחל עזריה: אורי, תצהיר ואם תימצא מצהיר הצהרת שקר, נותנים לך קנס.
מירב בן ארי: שים לב שיש כאן שלושה חברי כנסת מסיעתו של הבוס שלך.
<אורי שיינין: האמת שאיחרתי לדיון כי הייתי עם הילד שלי.
מירב בן ארי: נורא חשוב לה שתצהיר.
<אורי שיינין: אין התנגדות.
מירב בן ארי: הוא הצהיר שאין התנגדות.
מירב בן ארי: הוא אמנם אמר את זה בשקט, אבל אמר.
<נירה לאמעי רכלבסקי: בדרך כלל שולחים את זה באיי-מייל אבל כאן
<נירה לאמעי רכלבסקי: נלחצתי כי לא קיבלתי.
מירב בן ארי: מי בעד אישור הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון - חישוב דמי מחלה בעת היעדרות לסירוגין של העובד ובן זוגו), התשע"ו-2016?
מירב בן ארי: בעד הצעת החוק – פה אחד
מירב בן ארי: הצעת החוק אושרה.
מירב בן ארי: את כל הדברים האחרים נביא לקראת קריאה שנייה ושלישית.
מירב בן ארי: אני מבקשת, אנחנו רוצים לסיים את החוק הזה במושב הזה, אז אנא מכם, מי שצריך לבדוק משהו, יכין את הבדיקות לקראת ההכנה לקריאה שנייה ושלישית, בשבוע הבא.
רועי פולקמן: נשארה לנו הנקודה הזאת שהאישור יהיה רשום על שם הילד.
רועי פולקמן: זאת הסוגיה היחידה שצריך לסגור מול הוועדה.
מירב בן ארי: משרד הבריאות, גברתי, אנחנו רוצים שאת תבדקי לנו לקראת שנייה ושלישית את הטיעון שהצעת מול כל הקופות.
אלי אלאלוף: בוקר טוב ושבוע טוב.
אלי אלאלוף: היום ה-24 ביולי 2016, י"ח בתמוז התשע"ו והשעה 10:03.
אלי אלאלוף: אנחנו דנים בהצעת חוק ייצוג הולם לעובדים עם מוגבלויות בגופים ציבורים (תיקוני חקיקה), התשע"ה-2015.
אלי אלאלוף: תרשו לי לומר שחברי הכנסת שהגישו את הצעת החוק בהובלתו של איציק שמולי ויואב קיש תומכים בהצעות שלנו ואני שמח על כך.
אלי אלאלוף: אני רוצה לציין את השתתפותו, למרות התחייבויות אישיות, של יושב ראש ההסתדרות אבי ניסנקורן.
אלי אלאלוף: באמת, כל הכבוד.
אלי אלאלוף: ברשותכם, נתחיל מיד.
אלי אלאלוף: היו הרבה הסתייגויות שלגבי חלקן הגדול הגעתם לפשרה יחד עם הלשכה המשפטית והרצון שלי הוא לסיים את החוק היום.
אלי אלאלוף: כל מי שרוצה את רשות הדיבור, נוכל לתת לו אבל שידע שזאת תהיה רשות דיבור קצרה מאוד כי הנושא ידוע והוא נדון בצורה הכי הגונה שיכולה להיות.
אלי אלאלוף: בסך הכול השירות הציבורי צריך לדעת לתת גם את חלקו במאמץ לשלב את כל אוכלוסיות המדינה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אם אין הערות כלליות, אנחנו נלך ישר לקריאת החוק.
אלי אלאלוף: לפני כן, יש כאן בחורה מאוד מיוחדת שביקשה לבוא ולהתבטא באופן אישי.
אלי אלאלוף: מיכל עמרני.
אלי אלאלוף: יש לך שלוש דקות להציג בפנינו את הנושא שלך ולאחר מכן נחזור לסדר היום.
<מיכל עמרני: שלום לכולם.
<מיכל עמרני: תודה לך אדוני היושב ראש על זכות הדיבור.
<מיכל עמרני: אני בחורה עם נכות מולדת ואני באתי דווקא להציג את הבעייתיות שיש בחוק.
<מיכל עמרני: החוק הזה לצערי לא יוכל לשרת את כלל הנכים בישראל ואני גם אסביר לכם למה.
<מיכל עמרני: מעבר לנכות הפיזית שלי, יש לי קשיי למידה והקשיים האלה הם קשיים מולדים.
<מיכל עמרני: זאת אומרת, זה לא משהו נרכש אלא זה משהו מולד וגם זה סוג של נכות.
<מיכל עמרני: אני חיה עם זה כל הזמן ואלה לא חיים קלים לחיות עם זה ולמרות זאת אני בחורה אקדמאית עם שני תארים אקדמיים.
<מיכל עמרני: כשאני סיימתי את התואר השני במינהל מדיניות ציבורית, סיימתי אותו מתוך שאיפה מאוד עמוקה ורצון לעבוד בשירות המדינה ועכשיו יש חסם מאוד מאוד קשה שאני לא יכולה להתגבר עליו וזה חסם הבחינות הפסיכוטכניות שדורשים ממני בכל מכרז פומבי.
<מיכל עמרני: השאלה היא האם החוק באמת יכול לשרת את כל נכי ישראל כי יש הרבה נכים שנולדו עם קשיים למידה ואין להם מענה בהצעה הזאת.
<מיכל עמרני: אני דיברתי עם נציב שירות המדינה בעניין והוא אומר לי שלא מתאים לו לתת לכם פטורים כשמדובר על אנשים נכים שגם כך החיים שלנו קשים, זה מאוד מעציב לשמוע שזה קורה כי הוא לא רוצה שייווצר תקדים.
<מיכל עמרני: זה דבר שמאוד כואב כי לי אין אופציה להשתלב בשירות המדינה למרות הרצון המאוד גדול שלי והיכולות שיש לי שלא באים לידי ביטוי.
<מיכל עמרני: השאלה היא מה אפשר לעשות בעניין הזה.
אלי אלאלוף: נמצאת כאן נציגת נציבות שירות המדינה?
<רון צור: אני לא רוצה להתייחס למקרה פרטי אלא לומר שגם אם הגדרת החוק תקבע אמות מידה כאלה ואחרות והדלת של שירות המדינה לקליטתם של אנשים עם מוגבלויות, גם בעלי סף מוגבלות נמוך מכפי שנקבע בהצעת החוק, יש מבחנים.
<נעה בן שבת: הם טוענים שסף הכניסה לא מותאם לאנשים עם מוגבלות.
<נעה בן שבת: לא נמצאות בו ההתאמות הנדרשות.
<נעה בן שבת: למשל, מבחן פסיכוטכני לאנשים לקויי למידה.
<רון צור: זה ממש לא נכון.
<רון צור: מבחני הכניסה לשירות המדינה, אם מישהו ירצה, אני אשמח להציג בצורה מפורטת.
<מיכל עמרני: נבחנתי ונכשלתי.
<רון צור: אני לא רוצה להתייחס לנושא פרטי.
<רון צור: אני רוצה לומר בצורה ברורה שמבחני הכניסה ואמות המידה לפיהם בוחנים את התאמתם של אנשים לשירות המדינה מותאמים לאנשים עם מוגבלות.
<רון צור: יש התאמות שבהתאם למוגבלות, בהתאמה.
<רון צור: יש את ההתאמה עצמה.
<רון צור: יש חוברת בת שלושים עמודים שמבהירה וגם מנחה את מכוני המיון להתאים את המבחנים בהתאם למגבלה שאותו אדם מתמודד אתה.
<רון צור: אם כן, מבחני הכניסה לשירות המדינה, מותאמים לאנשים עם מוגבלות.
איציק שמולי: גם אני רוצה להתייחס.
איציק שמולי: הספקתי לענות לך בסוף השבוע.
איציק שמולי: שלחתי מייל ביום חמישי ואתמול קיבלת תשובה.
איציק שמולי: בשורה התחתונה אני חושב שאין שום ספק שמישהי בעלת פרופיל כמו שלך ומוטיבציה כמו שלך, אם היא מנסה להתקבל שוב ושוב לשירות המדינה ומסיבות טכניות שהן מהותיות בסופו של דבר את לא מצליחה לעבור את המשוכה, הבעיה היא כמובן לא אצלך אלא הבעיה היא אצלנו ובאופן שבו כנראה נבנה הליך הקבלה.
איציק שמולי: יחד עם זאת, בחוק למיטב הבנתי כל הנושא הזה של לקויי למידה, אנחנו פוגשים אותו הרבה גם בוועדת החינוך, הוא לא בדיוק מוסדר בחקיקה.
איציק שמולי: אני חושב – ואני גם אשמח, אני לא רק חושב – שאם יש מקום לעשות שינוי בבחינות הפסיכוטכניות, אני אשמח לנסות לעזור לך ובכלל לכל הציבור בעניין הזה.
איציק שמולי: אני נפגשתי עם הנציבות ביום חמישי ויש שם נכונות וקשב ללכת לקראת.
איציק שמולי: אני הייתי מציע להמשיך את הקשר בינינו וכן לעבוד במקביל מול הנציבות.
איציק שמולי: אני לא רואה אפשרות להכניס את זה בתוך החוק מכיוון שגם במקומות אחרים לא ירדנו בחוק לרזולוציות כל כך גבוהות.
<נעה בן שבת: אולי צריך להעיר שהחוק כבר מחייב עריכת התאמות, גם ביצוע התאמות לצורך אנשים עם מוגבלות והתאמה יכולה להיות מבדקי קבלה לעבודה.
<נעה בן שבת: לפעמים זאת פשוט התאמה נדרשת שיש חובה לערוך אותה לפי החוק.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני מצטער לספר לחברי הוועדה ולנציג הנציבות שאתר הנציבות באמצעותו ניתן לקבל משרות אינו מונגש לאנשים עם עיוורון.
<רון צור: בהקשר הזה אני רוצה לומר שנעשית פעולה.
<רון צור: כל אתר, בוודאי אתר הגשת מועמדויות, עומד להיות מונגש.
<רון צור: יש פעילות שנעשית על ידי גוף שנקרא מרכבה, זה הגוף הטכנולוגי בשירות המדינה.
<רון צור: לא הנציבות עצמה עושה אלא היא גורם מזמין.
אלי אלאלוף: יש לכם מועד להנגשה של האתר?
<רון צור: אני לא זוכר בעל פה.
<רון צור: אני אבדוק את זה עכשיו ואני אשתדל לענות תוך כדי הדיון.
<רון צור: זה נמצא בתהליך ביצוע.
<רון צור: אני מיד אבדוק ואני אתן תשובה.
<נתי ביאליסטוק כהן: נטען שזה לא בסדר עדיפות שלכם.
<רון צור: זה לא נכון.
<רון צור: אני אבדוק ואתן תשובה.
<רונן גיל: לגבי התשובה ששמענו מנציבות שירות המדינה אני רוצה לומר שבסופו של דבר, כמו שאנחנו יודעים במקרים האלה, אי אפשר להתחמק מהמקרים הפרטיים כי הפרטי הוא הפוליטי והפוליטי הוא האישי.
<רון צור: אני אשמח לענות.
אלי אלאלוף: אנחנו עוברים לסדר היום.
<נעה בן שבת: הצעת חוק שוויון זכויות לעובדים עם מוגבלות (ייצוג של אנשים עם מוגבלות משמעותית במקום עבודה), התשע"ו-2016 תיקון סיף 5 בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 5, בהגדרה "גוף ציבורי", בפסקה (4), בסופה יבוא "ושירות בתי הסוהר".
<נעה בן שבת: היה כאן סעיף שהתייחס לנושא חובת דיווח, אבל במקומו נכנס צו מסירת מידע כך שהסעיף הזה נמחק.
<נעה בן שבת: הוספת סעיפים 9א ו-9ב
העיקרי יבוא: "9א.
העיקרי יבוא: ייצוג הולם לעובדים עם מוגבלות בגוף ציבורי שהוא מעסיק ציבורי גדול בסעיף זה - "מעסיק ציבורי גדול" – גוף ציבורי שהוא מעסיק כהגדרתו בסעיף 9(ד) ומעסיק מאה עובדים לפחות.
העיקרי יבוא: זה שינוי לעומת הנוסח שהיה בקריאה הראשונה שדיבר על מעסיק לפי סעיף 9(ד), כאשר מדובר במעסיק של 25 עובדים לפחות.
העיקרי יבוא: זה נעשה לפי דרישת המשפטים בגלל ההיעזרות במנגנון דיווח למוסד לביטוח לאומי והחשש שלהם מזיהוי ליווי עובדים בגופים קטנים.
העיקרי יבוא: "עובד עם מוגבלות משמעותית" – אדם עם מוגבלות שמתקיים בו אחד מהתנאים שבתוספת הרביעית.
העיקרי יבוא: התנאים הועברו לתוספת כדי לאפשר יותר גמישות בתיקון התוספת אבל כמובן התופסת היא באישור הוועדה.
העיקרי יבוא: (1) בלי לגרוע מהוראות סעיף 9, לא יראו ייצוג הולם אצל מעסיק ציבורי גדול אלא אם כן חמישה אחוזים לפחות מקרב עובדיו הם עובדים עם מוגבלות משמעותית.
העיקרי יבוא: גם כאן יש שינוי שחל בעקבות ההוראות.
העיקרי יבוא: בשלבים שונים, בטיוטות האחרונות דובר על כך שהחובה להעסיק חמישה אחוזים אנשים עם מוגבלות משמעותית מתייחסת לכל הגופים ורק לגבי מעסיק גדול הנושא הזה נבדק, עכשיו אנחנו קובעים גם את הדרך לבדוק את הייצוג בשיעור הזה ו לכן מדובר כאן רק על המעסיק הציבורי הגדול.
העיקרי יבוא: שאר המעסיקים, נשארת להם חובת הייצוג ההולם הכללית כפי שקבועה כבר היום בחוק.
העיקרי יבוא: (2) במניין העובדים לפי סעיף קטן זה לא יובאו בחשבון עובדים של קבלן כוח אדם או קבלן שירות המועסקים אצל המעסיק הציבורי הגדול.
העיקרי יבוא: לעניין זה - "קבלן כוח אדם" – כהגדרתו בחוק העסקת עו בדים על ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו-1996.
העיקרי יבוא: "קבלן שירות" – מי שעיסוק במתן שירות, באמצעות עובדיו, אצל זולתו.
העיקרי יבוא: כאן היה סעיף לגבי אפשרות של הגדלת האחוז אבל היו התנגדויות ורצו התייעצויות.
העיקרי יבוא: חשבנו שהדבר הזה מסרבל.
העיקרי יבוא: אם ירצו לתקן את האחוז, להגדיל אותו או לשנות אותו, אפשר יהיה לעשות את זה בתיקון חקיקה.
העיקרי יבוא: (1) גוף ציבורי שהוא מעסיק כהגדרתו בסעיף 9(ד) – זאת אומרת, לא רק מעסיק ציבורי גדול אלא כל גוף ציבורי שהוא מעסיק של 25 עובדים ומעלה למעט שירות המדינה - ימנה ממונה תעסוקה לאנשים עם מוגבלות (בפרק זה – ממונה תעסוקה) ויכול שימונה בנוסף לתפקידים אחרים שהוא ממלא והכול בהתאם להיקף המועסקים בגוף הציבורי.
<אבי ניסנקורן: מה זאת אומרת למעט שירות המדינה?
<נעה בן שבת: הגדרה שקיימת בסעיף 9(ד) הקיים.
<נעה בן שבת: כיוון שבשירות המדינה יש לנו את חוק שירות המדינה (מינויים) ויש בו את סעיף 15(א) עם הוראות ייצוג הולם ייחודיות, לכן יש לנו גם בהצעת החוק את החלק הראשון שעוסק באנשים עם מוגבלות.
<אבי ניסנקורן: לא הבנתי.
<אבי ניסנקורן: החוק הזה לא חל על שירות המדינה?
<נעה בן שבת: החוק הזה לא חל על שירות המדינה.
<נעה בן שבת: מה שחל על שירות המדינה מופיע כאן בסעיף 15(א).
<נעה בן שבת: בעמוד 17 מצויים התיקונים שחלים לגבי שירות המדינה.
<דן אורן: כמי שמכיר את החוק ועבד עליו מראשיתו, אני אומר שכאשר נחקק חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, נחקקו שני הסדרים לגבי חובת הייצוג ההולם אצל מעסיקים גדולים, האחד הוא זה שמתקנים עכשיו, והשני, לגבי מעסיקים שמעסיקים יותר מ-25 עובדים.
<דן אורן: זה סעיף 9 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
<דן אורן: בד בבד עם חקיקת החוק, נעשה תיקון עקיף לחוק שירות המדינה (מינויים), סעיף 15(א), וזאת גם הוראה שאנחנו מתקנים עכשיו ושם יש חובת ייצוג הולם.
<דן אורן: בחוק שירות המדינה (מינויים) יש חובת ייצוג הולם לאנשים עם מוגבלות בנוסף לקבוצות נוספות.
<ערן טמיר: הלשכה המשפטית, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, משרד המשפטים.
<ערן טמיר: חוץ מלברך על הצעת החוק ועל העבודה הרבה שנעשתה כאן, אנחנו מציעים שהממונה, ככל האפשר לפחות, יהיה עובד באגף כוח אדם, באגף משאבי אנוש כי זה התחום הרלוונטי לנושא התפקיד שלו כממונה ייצוג הולם.
יואב קיש: למה לחייב את זה?
<ערן טמיר: אם לא תחייב את זה, כמו הניסיון שלנו במקומות אחרים - - -
אלי אלאלוף: ואם אין אגף כוח אדם?
<ערן טמיר: אם אין, זה סיפור אחר.
יואב קיש: אולי יש מישהו שמתאים לתפקיד והוא לא מכוח אדם?
יואב קיש: למה לכתוב את זה בחוק?
<ערן טמיר: מהניסיון שיש לנו עם תפקידים אחרים כמו רכז נגישות, לפעמים ממנים את האנשים המתאימים ולפעמים ממנים את האנשים הפנויים יותר שהם לאו דווקא האנשים המתאימים.
אלי אלאלוף: יש לנו כאן הודעה של נציבות שירות המדינה.
<רון צור: לגבי הנושא של הנגשת האתר לאנשים עם מוגבלות.
<רון צור: בדקתי כעת.
<רון צור: עד סוף השנה האתר יונגש.
אלי אלאלוף: ראש השנה או דצמבר?
<רון צור: עד סוף שנת העבודה הקלנדרית, זאת אומרת, ב-1 בינואר 2017.
<ערן טמיר: זה לפי לוח הזמנים של תקנות נגישות השירות ואני מניח שזה יהיה בסוף אוקטובר כי אחרת הם יהיו חשופים לתביעות.
אלי אלאלוף: ברשותך, אנחנו לא נקבל את התוספת שהצעת.
<עופר בן אליעזר: אני ראש מועצת רמת ישי.
<עופר בן אליעזר: אני ממלא מקום יושב ראש ועדת הסכמי שכר ועבודה של מרכז השלטון המקומי.
<עופר בן אליעזר: תודה רבה.
<עופר בן אליעזר: לגבי הסעיף הזה, בעצם מפילים כאן מטלה על הרשויות המקומיות שהיא כרוכה בהוצאה תקציבית נוספת.
<עופר בן אליעזר: אם מטילים מטלה תקציבית נוספת, מן הראוי שיתקצבו אותה ולא יבואו ויבקשו מאתנו להוסיף עוד תקציב ושאנחנו נצטרך לממן אותו.
<עופר בן אליעזר: החוקים שהכנסת מחוקקת, בסופו של דבר יש להם השפעה ישירה - - -
אלי אלאלוף: חבר'ה, יש מספיק כוח אדם ברשויות המקומיות.
אלי אלאלוף: לא ביקשנו משרה מיוחדת.
<עופר בן אליעזר: אף אחד לא מבקש משרה מיוחדת, אבל בסוף זה עוד אחד שלא מבקש משרה מיוחדת ועוד אחד שלא מבקש ועוד חוק שלא מבקש, ובסופו של דבר זה נופל על הרשות המקומית.
אלי אלאלוף: אל תחשבו שבגלל הלהיטות שלנו להעביר את החוק, בגלל העיוות שקיים עד עכשיו, נתקן באמצעות החוק הזה עיוותים אחרים.
אלי אלאלוף: אנחנו לא נבקש כאן משרה ולא נבקש תקצוב.
<קריאה: בגלל הגישה הזאת, אין היום עובדים עם מוגבלות.
אלי אלאלוף: כמו שאמרתי, לא מקבלים את זה, עם כל הכבוד.
אלי אלאלוף: ברשותך, נמשיך.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה עבר די מהר ובקלות מדי, החובה שחלה על גוף שמונה 25 אנשים לחובה שחלה על גוף ציבורי שמונה מאה עובדים ויותר.
<נתי ביאליסטוק כהן: קשה לי להבין למה.
<נתי ביאליסטוק כהן: 25 אנשים, מדובר בהעסקת אדם אחד.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה קשה מדי?
<נעה בן שבת: העניין הוא לא קשה מדי.
<נעה בן שבת: העניין הוא שכאן מופעל מנגנון.
<נעה בן שבת: חובת הייצוג ההולם קיימת ממילא.
<נעה בן שבת: היא חובה שקיימת כבר היום בחוק.
<נעה בן שבת: אבל לגופים שהם פחות ממאה אנשים, הטענה של משרד המשפטים הייתה שיש כאן חשיפה, יכולת חשיפה, זיהוי של אנשים בודדים בתוך ארגון כאשר מדובר בפחות ממאה אנשים.
<נתי ביאליסטוק כהן: גם במאה אנשים יש חשיפה של חמישה אנשים.
<דן אורן: פחות.
יואב קיש: שמו את הקו.
<נתי ביאליסטוק כהן: דרך אגב, גם במגזר הפרטי הם התייחסו לחובה עם חברות עם מאה עובדים.
<אבי ניסנקורן: אנחנו במגזר הפרטי, עת ישבתי מול המעסיקים, חשבנו מה האיזון הנכון.
<אבי ניסנקורן: אנחנו הרי לא פוטרים מחובת הייצוג ההולם אבל אנחנו מטילים כאן איזשהו נטל שהוא גם נטל ניהולי שצריך לבצע אותו.
<אבי ניסנקורן: חשבנו גוף שיש לו מאה עובדים ומעלה, מסוגל לבצע את הנטל הניהולי הזה ולעמוד בו.
<אבי ניסנקורן: לכן אמרנו מאה אנשים.
<אבי ניסנקורן: צריך לקחת בחשבון שזה חוק שצריך אחר כך לקיים אותו ולאכוף אותו ולעמוד בו ולכן הסתפקנו במאה אנשים בלי לפטור מחובת ייצוג הולם ל-25 אנשים.
<נתי ביאליסטוק כהן: הטענה שעלתה היא לא על הקושי הניהולי של קליטת אדם עם מוגבלות אלא איזושהי בעיה של חשיפה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני חושב שהחשיפה לא שונה כשאתה חושף אדם אחד או חמישה אנשים בתוך הארגון.
<דן אורן: היא שונה.
<נתי ביאליסטוק כהן: יש חובה של שמירת סודיות.
<דן אורן: שקלנו את זה היטב.
<דן אורן: זה אחד התנאים עליהם עמדנו במשרד המשפטים.
<דן אורן: כפי שהצגתי בפני הוועדה, אנחנו עברנו תהליך שלם במשרד עם הרבה דיונים, גם בדיקה של המצב בעולם, לגבי כל המנגנון הזה.
<דן אורן: המנגנון הזה הוא לא פשוט מבחינת ההגנה על הפרטיות.
<דן אורן: בהתחלה חשבנו שהוא מנגנון שהוא בעייתי מבחינת הגנה על הפרטיות וחשבנו שגם העברות המידע לביטוח הלאומי הן בעייתיות.
<דן אורן: גם חששנו.
אלי אלאלוף: אמרנו שהיום נקצר בהסברים.
יואב קיש: הנושא נבחן.
<נתי ביאליסטוק כהן: ברור שהוא נבחן, אבל הקפיצה מ-25 למאה נראית לי קצת לא מידתית.
<נתי ביאליסטוק כהן: אולי אפשר למצוא איזשהו מספר ביניים שיכניס יותר נכים.
<דן אורן: אנחנו עומדים על כך שזה יהיה מאה.
<דן אורן: משרד המשפטים שאמון על הנושא של הפרטיות, טוען כך.
<אורן הלמן: הבעיה היחידה עם העניין הזה שיש גופים רבים מאוד, חברות קטנות, עיריות קטנות ומשרדים קטנים ממשלתיים שלמעשה לא תהיה בהם חובה של חמישה אחוזים.
<אורן הלמן: אנחנו יודעים שהיום מכבסת המלים של הייצוג ההולם לא עובדת כי אחרת לא היה צריך את החוק הזה.
<אורן הלמן: גם החלטת הממשלה לדעתי דיברה על 75 עובדים, אנחנו דרשנו 25 ואני חושב שצריך להוריד את זה ממאה ולהכניס כמה שיותר חברות.
<אורן הלמן: אני לא יודע אם מישהו בדק כמה חברות יוצאות החוצה מהעניין הזה והן לא יעסיקו אנשים עם מוגבלות.
<רויטל לן כהן: אני חושבת שכשאתם שומעים את השטח ממשיך ואומר ומדגיש גם את הנושא של מי יהיה אחראי על זה, האם זה יהיה מישהו מתוך כוח אדם או לא, וגם את המספרים, להמשיך ולהתעלם ממה שהשטח אומר, ואנחנו אלה שחווים ויודעים מה קורה בפועל, זה משאיר איזשהו מרחיק בינינו לבין הכנסת שלא אמור להיות.
<רויטל לן כהן: אנחנו אומרים לכם בצורה מאוד ברורה שזה יהפוך את החוק הזה לאות מתה.
איציק שמולי: אתם מגזימים לגמרי.
<רויטל לן כהן: אנחנו לא מגזימים.
<רויטל לן כהן: אנחנו חיים את השטח הזה יום יום ושעה שעה.
איציק שמולי: את מכירה עירייה עם פחות ממאה אנשים?
איציק שמולי: זאת אות מתה?
איציק שמולי: זה חוק היסטורי.
<רויטל לן כהן: ועדיין אני אומרת לך שאם מי שיהיה ממונה על זה לא יהיה מאגף כוח אדם - - -
איציק שמולי: זאת לא אות מתה.
איציק שמולי: את יודעת כמה אנחנו נלחמים כאן על אנשים עם מוגבלות ועל ילדים עם מוגבלות.
איציק שמולי: איך את אומרת את שזאת אות מתה?
<רויטל לן כהן: תן לי להסביר.
<רויטל לן כהן: אם מי שיהיה אחראי על זה לא יהיה מאגף כוח אדם, היכולת להשפיע יורדת.
איציק שמולי: כל הנשמה שלנו בחוק הזה ואז כשמישהו בא לכאן ואומר לי שזה חוק שהוא לא שווה כלום, זאת אות מתה – זאת לא אות מתה.
<רויטל לן כהן: זה לא מה שאמרתי.
<רויטל לן כהן: אמרתי שאם מי שיהיה אחראי על הנושא הזה לא יהיה מאגף כוח אדם, ואתה יודע מה, אני אשים רגע את הכובע שלי כחברת מועצה.
<רויטל לן כהן: אם מי שיהיה אחראי על זה לא יהיה מאגף כוח אדם, הסיכוי לשלב את האנשים האלה בטח במשרות בכירות ושמתאימות לכישורים שלהם ולכישרונות שלהם יורד משמעותית.
<רויטל לן כהן: זה צריך להיות מישהו שנמצא מסביב לצלחת של התפקידים ולא בן אדם מבחוץ.
<גיא שמחי: הממונה על תעסוקת אנשים עם מוגבלות.
<גיא שמחי: הרעיון הוא לא מי יהיה אחראי או ממונה.
<גיא שמחי: זה לא מה שיעזור לתהליך הזה להצליח או לא.
<גיא שמחי: יש לנו כרגע, ואנחנו מזהים, חוסר אחד מאוד משמעותי בתהליך הזה וזה לא מי הממונה אלא הליווי שיש לארגון בתהליך הזה.
<גיא שמחי: זה כלי שחסר היום.
<גיא שמחי: אחד מהמשרדים יצטרך לקחת על עצמו עם תקציב לנהל את הנושא הזה ובכל ארגון לתת ליווי.
<גיא שמחי: היום אין את הליווי הזה.
<גיא שמחי: לא מסבירים למעסיק מה זה אדם עם מוגבלות, המעסיק לא מכיר את זה ולא יודע.
<גיא שמחי: הממונה, זה לא משנה אם הוא בכוח אדם או לא.
<גיא שמחי: זה משנה מי האדם שיעשה את זה.
<גיא שמחי: מה שחשוב זה מי מלווה את התהליך הזה.
<גיא שמחי: זאת הנקודה ולזה אפשר יהיה לדאוג אחר כך.
<מוני מעתוק: משרד הפנים.
<מוני מעתוק: אם אני סופר רשויות עם עד מאה עובדים, מדובר על ארבעים רשויות מקומיות.
<נעה בן שבת: לנו נתנו נתונים אחרים בדיונים קודמים.
<נעה בן שבת: אמרו לנו שכיוון שנכללים גם עובדי הוראה, חושבים שבכל הרשויות המקומיות מדובר על למעלה ממאה עובדים.
<מוני מעתוק: יש רשויות שאין בהן מאה עובדים.
<עופר בן אליעזר: זה חשוב.
<עופר בן אליעזר: הם לא מעסיקים של עובדי הוראה או כן?
<מוני מעתוק: אני מדבר על עובדים שמועסקים.
יואב קיש: זאת בדיוק המהות.
יואב קיש: אנחנו כרגע אמרנו שאין כמעט הוצאה של עיריות מהעניין הזה ואתה בא ואומר שיש ארבעים רשויות.
יואב קיש: ממה שהבנו, התשובה היא לא כזאת.
יואב קיש: אני מבקש לדעת כמה רשויות נופלות לקטגוריה של מתחת מאה עובדים.
<מוני מעתוק: כולל עובדי הוראה.
יואב קיש: ברור שכולל עובדי החינוך.
<מוני מעתוק: בבדיקה מאוד בסיסית, פלוס-מינוס, אומדן, אנחנו מדברים על ארבעים רשויות מקומיות שאין בהן מאה עובדים.
אלי אלאלוף: כולל עובדי חינוך?
<מוני מעתוק: כולל עובדי חינוך.
<מוני מעתוק: מתוך 257.
<דן אורן: אם כן, לרוב יש.
<מוני מעתוק: הרוב המוחלט בפנים.
<מוני מעתוק: אני רוצה לומר שאני חושב שזה סביר.
<מוני מעתוק: אפילו הייתי רוצה להחמיר את מספר העובדים.
<מוני מעתוק: מדובר ברשויות שברובן, יש 87 רשויות, נמצאות עם חשב מלווה או בתכנית הבראה.
<מוני מעתוק: היכולת הארגונית שלהן לבצע תוך איקס שנים ולקלוט עובדים חדשים, היא כמעט לא קיימת.
<מוני מעתוק: אני לא חושב שיוכלו לעמוד בחמישה אחוזים תוך חמש שנים במצב התקציבי שלהן.