GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ענת ליטוין: יכול להיות שאפשר את הביטוחים המשלימים – באמת בסל הבסיסי יש שירותים טובים ומצוינים – להטמיע בסל הבריאות הבסיסי ולבטל את הביטוח המשלים ואת מה שאנחנו משלמים לביטוח המשלים ואת הסכום הזה לשלם כתוספת למס בריאות.
<ענת ליטוין: זה כמעט לא ישנה את מה שאנחנו משלמים היום.
<ענת ליטוין: זה מאוד לא פופולרי לדבר על העלאת מס, אבל זאת יכולה להיות דרך טובה להוסיף לתקציב ולהוסיף שירותים.
נורית קורן: אין לי בעיה שבמשכורות הגבוהות ישלמו יותר מס, אבל לא במשכורות הנמוכות.
אלי אלאלוף: אני רואה שבכל זאת התחלנו בדיון.
אלי אלאלוף: אני לא חושב ששמענו דברים מיותרים.
אלי אלאלוף: הייתי רוצה לשמוע את נציגת משרד הבריאות.
<רויטל טופר חבר טוב: אני אתייחס לכמה דברים שנאמרו.
<רויטל טופר חבר טוב: אני סמנכ"ל לפיקוח על קופות חולים ושב"ן במשרד הבריאות.
<רויטל טופר חבר טוב: בסך הכול, בסוף יש אחריות גם למדינה וגם לקופת חולים.
<רויטל טופר חבר טוב: כשאנחנו מדברים על תקציב של קופות החולים, אפשר לבוא ולומר שבערך מ-2008 אנחנו כן רואים שחיקה בתקציבים של הקופות, בעיקר בגלל המדדים, גם מדד יוקר הבריאות וגם מדד דמוגרפיה שלא הותאמו להוצאות.
<רויטל טופר חבר טוב: אם נחתמו הסכמי שכר, לא רואים אותם באים לידי ביטוי מספיק בתוך מדד יוקר הבריאות ומהצד השני,
<רויטל טופר חבר טוב: מדד הדמוגרפיה בפועל לא הותאם לקצב גידול האוכלוסייה ולהזדקנותה.
<רויטל טופר חבר טוב: אנחנו כן – לפחות בשנתיים-שלוש האחרונות – עושים שינויים ושיפורים כדי לשנות את המצב ולהזיז את הספינה למקום שהיא הייתה צריכה להיות בו.
<רויטל טופר חבר טוב: עשינו גם שינויים במדד יוקר הבריאות שהוא לא מספיק, אני מודה, ואנחנו בדיונים עם האוצר.
<רויטל טופר חבר טוב: בהסכם בריאות-אוצר האחרון סוכם שיהיה עוד שינוי במדד יוקר הבריאות.
<רויטל טופר חבר טוב: עוד לא סיכמנו מהו בדיוק אבל הוא אמור להיות ואנחנו גם נעמוד על כך בדיונים הקרובים של התקציב.
<רויטל טופר חבר טוב: הדמוגרפיה שונתה.
<רויטל טופר חבר טוב: היום הדמוגרפיה עומדת בפועל, המתוקננת, שכוללת הזדקנות אוכלוסייה, על 2.4 ואנחנו נותנים 1.9 שזה משמעותית הרבה יותר מ-0.9 שהיה לפני כן.
<רויטל טופר חבר טוב: כרגע יש הסכמים שעומדים להיחתם בין הבריאות והאוצר לגבי שני נושאים: האחד, העברה של 800 מיליון שקלים מהתמיכות לבסיס.
<רויטל טופר חבר טוב: יש ממש הסכמה שבימים אלה האוצר ואנחנו הגענו אליה.
מיכל בירן: אנחנו מקווים שעד הדיון הבא זה כבר יהיה חתום.
<קריאה: זה לא מוסיף כסף.
<רויטל טופר חבר טוב: ה-800 מיליון שקלים האלו היו ניתנים במסגרת הסכמי ייצוב והקופות בכו במשך שנים על כך שאין להן ודאות לגביהם וזה נכון.
אלי אלאלוף: לא בכו.
אלי אלאלוף: התלוננו.
<רויטל טופר חבר טוב: התלוננו והתלוננו בצדק.
<רויטל טופר חבר טוב: לא הייתה להם ודאות לגבי הסכומים האלה כי הסכומים האלה תלויים בהסכם שנחתם בין המדינה, בריאות-אוצר, מול הקופות.
<רויטל טופר חבר טוב: ולכן, אם אנחנו היינו חותמים על הסכם, הן היו מקבלות את הכסף ואם לא היו חותמים על הסכם,כמו שקרה במשך שנים שהסכמים היו נחתמים רק לקראת סוף שלוש השנים – ההסכמים האלה בדרך כלל הם תלת שנתיים – בינתיים הקופות לא היו מקבלות את הכסף.
<רויטל טופר חבר טוב: היום הכסף הזה הולך להיכנס לבסיס.
<רויטל טופר חבר טוב: הוא הולך גם להיות ממודד, גם ביוקר בריאות וגם בדמוגרפיה.
<רויטל טופר חבר טוב: זאת אומרת, הרבה כסף הולך להיכנס למערכת.
מיכל בירן: כמה כסף חדש?
<רויטל טופר חבר טוב: אמרתי.
<רויטל טופר חבר טוב: 800 מיליון שקלים.
<מידד גיסין: המילה הזאת לא קיימת.
<רויטל טופר חבר טוב: ברגע שנמדד אותן, זה עוד כסף חדש.
<רויטל טופר חבר טוב: בנוסף, הולכים להיכנס כ-900 מיליון שקלים בנושא של קיצור תורים והעברה של ניתוחים שעברו למסלול הפרטי בגלל התורים הארוכים.
<קריאה: מה הם יעשו עם כל הכסף?
<רויטל טופר חבר טוב: אני אשמח לסיים את דבריי ואשמח לומר היכן עשינו והיכן יש עוד מה לעשות וגם מה אני מצפה מהקופות.
<רויטל טופר חבר טוב: כרגע אני מתארת את מה שנעשה בימים אלה.
<רויטל טופר חבר טוב: כ-900 מיליון שקלים שהולכים להיכנס לקופות החולים לצורך קיצור תורים בניתוחים ולצורך העברה של ניתוחים שעברו למסלול הפרטי בגלל התורים הארוכים ויצאו למסלולים של חברות ביטוח ושב"ן מכסף פרטי של האנשים.
<רויטל טופר חבר טוב: אנחנו הולכים להחזיר אותם לסל, למקום הציבורי, שם הם צריכים להיות.
<רויטל טופר חבר טוב: אני כן מסכימה שיש עוד מה לעשות.
<רויטל טופר חבר טוב: זה לא הסוף אבל בשביל זה אנחנו כאן ולכן אנחנו יושבים מול האוצר ויושבים בכנסת.
<רויטל טופר חבר טוב: יש מקומות שבהם, כמו שציינתי קודם – דמוגרפיה – שאולי צריך עוד תיקון ויוקר בריאות שבהחלט צריך לתקן אותו כדי באמת למנוע את הפער הגדול שיש במחיר יום אשפוז ליוקר בריאות.
<רויטל טופר חבר טוב: אני כן חושבת, ואת זה אני אומרת לכל הקופות, שכאשר קופת חולים חותמת עם הסכם ייצוב, אני מצפה ממנה לעמוד בהתחייבויות שלה.
<רויטל טופר חבר טוב: כמו שאנחנו כמדינה מתחייבים לתת כסף ולתת תקציבים במסגרת אותו הסכם, אנחנו מצפים שקופה שהתחייבה ליעד גירעון מסוים או ליעד איזון מסוים או ליעדי הוצאה מסוימים בתוך ההסכם, היא תעמוד בזה כי זה חלק מהניהול שלה והיא לא יכולה להתבדר.
<רן רידניק: אגף התקציבים, משרד האוצר.
<רן רידניק: אני אדבר בקצרה.
<רן רידניק: מערכת הבריאות היא מערכת גדולה ומורכבת וכמו תמיד בכל דבר, תמיד אפשר עוד.
<רן רידניק: עדיין שווה להסתכל על הנתונים.
<רן רידניק: בשנתיים האחרונות וגם בחמש השנים האחרונות, תעדוף מערכת הבריאות היה בסדר עדיפות הכי גבוה מכל המערכות האחרות, יותר מחינוך, יותר מרווחה, יותר מביטחון, יותר מכל מערכת אחרת.
<רן רידניק: סתם כאנקדוטה, שיעור הגידול בתקציב מערכת הבריאות בשנתיים האחרונות היה 25 אחוזים כאשר שיעור הגידול בגלל תקציב המדינה היה עשרה אחוזים.
<רן רידניק: שוב, הרבה יותר מחינוך, רווחה,ביטחון.
<רן רידניק: היה שיעור גידול מאוד משמעותי.
מיכל בירן: אחרי אנורקסיה של עשורים.
<רן רידניק: בחמש השנים האחרונות שיעור הגידול היה 48 אחוזים ושיעור הגידול בתקציב המדינה היה 28 אחוזים.
מיכל בירן: המגמה השתנתה לטובה.
<רן סער: כולל דמוגרפיה וגידול אוכלוסייה.
<מידד גיסין: מספרים לזרוק, זה זול.
<רן רידניק: אם מכבי רוצה דיון, נעשה זאת.
אלי אלאלוף: תנו לו לסיים.
אלי אלאלוף: נתתי לו את רשות הדיבור בצורה מתוכננת כדי שתקשיבו למה שהוא אומר וזאת רק התחלת הדיון הבא.
<רן רידניק: שיעורי הגידול, יש נתונים נגישים.
<רן רידניק: זה כולל פסיכיאטריה.
<רן רידניק: לכן, תמיד אפשר עוד אבל עדיין התעדוף לעומת משרדי ממשלה הוא במקום מאוד מאוד גבוה בשנים האחרונות.
<רן רידניק: כן נגיד, ובזה אני אסיים, שכל ארבעת הקופות חתומות על הסכמים, נכון שזה לשלוש שנים, בהם הן נדרשות לעמוד בתקציב.
<רן רידניק: המדינה עוזרת להן.
<רן רידניק: למיטב ידיעתי, מרבית הקופות עומדות בהסכמים האלה, נכון לשנת 2015 ו-2016.
<רן רידניק: כמו שדורשים מאתנו בהסכם עליו אנחנו חתומים, דורשים גם מכלל המערכת לעמוד בהסכמים עליהם הם חתומים.
<רן רידניק: אני מניח שיהיו עוד דיונים בהמשך.
מיכל בירן: אבל התקציב פר קפיטה ממשיך לרדת.
מיכל בירן: לדיון הבא תביאו את הנתונים מראש כדי שאפשר יהיה לקרוא אותם ולהתעמק בהם.
אלי אלאלוף: תכיני אותנו לדיון ונתכונן נכון.
יגאל גואטה: דרך אגב, דברי נציג האוצר רק מחזקים את זה שמערכת הבריאות הייתה בפיגור ועכשיו מנסים להשלים את הפיגור הזה, וזה בסדר.
אלי אלאלוף: על כולם יש לי יתרון אחד.
אלי אלאלוף: לא המפלגה שלי הייתה בשלטון ולא אני.
אלי אלאלוף: תראה את השינוי שהולך להיות.
יגאל גואטה: אצלי המפלגה היה חצי בשלטון.
אלי אלאלוף: בשנה האחרונה שמעת שני מספרים מדהימים והיו עוד דיונים ויהיו עוד דיונים.
יגאל גואטה: אני בכל אופן חושב שיסודו של הדיון החשוב הזה טמון בעצם בשאלה ששאל פרופסור רחמילביץ' את מנכ"ל מכבי רן סער כשהוא התחיל להסביר כמה קשה לו וכמה חסר.
יגאל גואטה: הוא שאל אותו שאלה שלפי דעתי היא מרכז הבעיה והיא איך אתם מסתדרים.
יגאל גואטה: זה קצת מזכיר לנו את המשל של הרשל'ה והחמור, במחילה מכבודכם.
יגאל גואטה: הרשל'ה היה ידוע כאדם שהוא קמצן גדול וקנה חמור לעבוד את האדמה ולא נתן לו ביום הראשון לאכול וחשב שהוא יסתדר, ביום השני הוא גם לא נתן לו לאכול והוא חשב שהוא יסתדר, ביום השלישי הוא לא נתן לו לאכול וביום הרביעי הוא בא ומצא את החמור מת ושאל אותו עד שהתרגלת, עכשיו אתה מת?
יגאל גואטה: מה את אומרת איך אתה מסתדר?
יגאל גואטה: הוא מתפשר על בינוניות ועוד בינוניות ועוד בינוניות ופחות ופחות ופחות.
<מידד גיסין: ולא סופרים את החולים.
יגאל גואטה: אבל בסוף הוא ימות והחולה ימות וכולם ימותו.
יגאל גואטה: זאת כל הזמן השאלה.
יגאל גואטה: האוצר מצדו אומר שאתה עוד לא גוסס אבל כאשר תגסוס, ניקח אותך למכבי.
אלי אלאלוף: אני מבקש לא לפגוע בשום קופה.
יגאל גואטה: חס ושלום, לא פגעתי באף אחד.
יגאל גואטה: הפוך.
יגאל גואטה: אני אומר את זה בהומור.
יגאל גואטה: באמת, השאלה הזאת איך אתה מסתדר, לפי דעתי זה עקב אכילס שלנו, שאנחנו כל הזמן מתפשרים על בינוניות ועוד יותר נמוך ועוד יותר נמוך ואחרי כן נשאל באמת למה החמור מת.
יגאל גואטה: אנחנו לא רוצים להיות בינוניים, אנחנו רוצים להיות הכי טובים בעולם בכל דבר ועניין, בטח בנושא הבריאות.
יגאל גואטה: יישר כוח ליושב ראש שאין לי ספק שאחרי כל התשבחות שקיבלת מכולם, אתה בוודאי תיקח את הנושא לידיך ותוסיף להם עוד כמה מיליארדי דולרים בתקציב.
אלי אלאלוף: מותר לי להגיד ששני השרים הרלוונטיים לדיון הזה בתמונה, יודעים את כל מה שאמרתם ומתנהלות שיחות אתם, שיחות בארבע עיניים ושיחות מקצועיות שמתקיימות גם באגפים השונים בשני המשרדים.
אלי אלאלוף: אני חושב שכדאי שנדע שלא הכול תקשורת.
אלי אלאלוף: רוב הדברים הרציניים הם לא בתקשורת.
אלי אלאלוף: אני אומר את זה בלי לפגוע.
אלי אלאלוף: תבינו, הדיונים האלה לא יכולים להיות בתקשורת.
אלי אלאלוף: פרופסור רחמי
אלי אלאלוף: לביץ', בוודאי אדון סער, כולכם מעוניינים שהתדמית של הרפואה לא תראה כמערכת קורסת.
אלי אלאלוף: היו דיונים בהם ישבו פרופסורים והמילה הראשונה היא קודם כל הכול קורס.
אלי אלאלוף: עם כל הכבוד.
אלי אלאלוף: אמרת רופאים, אני אומר כל המערכת היא פשוט מדהימה.
אלי אלאלוף: היא לא מושלמת והיא זקוקה לתיקונים מהותיים, אנחנו רוצים אותה תמיד יותר טוב וזה צדק, זה אפילו ביטוי מדהים של ההרגשה הדמוקרטית שלנו, שלכל אחד מגיע הטוב ביותר, אבל בלי דמגוגיה, בלי תקשורת שמחפשת את הדיונים.
אלי אלאלוף: מיליוני טיפולים שהמערכת נותנת ביום, היא לא מוציאה אנשים יותר חולים אלא היא מוציאה אותם הרבה יותר בריאים מכפי שהגיעו ולפעמים, בלי להאשים אף אחד, לא רק בגלל הכסף של משרד זה או אחר.
אלי אלאלוף: אנחנו נקיים – וזאת הבטחה שלי – דיון במחצית הראשונה של יוני, אז נחזור מהפגרה.
אלי אלאלוף: נדון בנושא אחרי שבפגרה כביכול לא עושים כלום.
אלי אלאלוף: אני עובד גם בפגרה ואנחנו נעבוד עם המשרדים הרלוונטיים ועם הצוותים.
אלי אלאלוף: יש כבר פגישות גם השבוע וגם בתקופת הפגרה וכבר מתקיימים דיונים.
אלי אלאלוף: אנחנו נרצה לבוא לנושא של מערכת הבריאות ונגיע מוכנים.
אלי אלאלוף: כפי שאמרתי, כבר השבוע יש פגישות ברמות הגבוהות ביותר של המערכת כדי שנבוא עם כמה שאפשר תכנית ולא רק תקציבית אלא גם מטרות צפויות למערכת והאתגרים.
מיכל בירן: כיוון שיש אי הסכמות על הנתונים, אני כן אשמח אם בפעם הבאה יעבירו את הנתונים מספיק זמן קודם לדיון כדי שנוכל להתעמק בהם.
אלי אלאלוף: אמרתי לפני שבאת שזה לא דיון שאני אוהב אלא זה דיון שהוא לא מוכן.
אלי אלאלוף: אני מוכן לקחת אחריות כי כינסתי את הדיון, אבל עשיתי זאת בגלל תקנון.
מיכל בירן: אני מוכנה לקחת את האחריות על זה שאתה לא אוהב אותו.
אלי אלאלוף: אנחנו נבוא מוכנים ואני בעצמי אעשה את שיעורי הבית לפני כן כדי שלא יפתיעו אותו בשום דבר.
אלי אלאלוף: נתראה אחרי פסח.
אלי אלאלוף: פסח שמח.
טלי פלוסקוב: בוקר טוב שוב לכולם, למנהלת הוועדה, ליועצת המשפטית, לצוות הוועדה, לכל מי שנוכח כאן.
טלי פלוסקוב: לחבר הכנסת יואב בן צור.
טלי פלוסקוב: אני הבנתי שחבר הכנסת יואב בן צור הגיש הצעת חוק לגבי שינוי מימון לילדים חולי סכרת, והבנתי שיש מצב לתקן את זה בתקנון ולכן היום אנחנו נדבר על זה.
טלי פלוסקוב: אז אני אבקש מחבר הכנסת יואב בן צור קצת להציג לנו את הנושא ואחר כך נשמע את נציגי הביטוח הלאומי.
יואב בן צור: בראש ובראשונה אני רוצה להתחיל בתודות לפני שאני אסביר מה.
יואב בן צור: בסוף אני אסביר, אבל קודם כל בתודות.
יואב בן צור: אז א' אנחנו היהודים נוהגים להודות להשם יתברך על כל הכוח שהוא נותן לנו לקום בבוקר ולעשות דברים.
יואב בן צור: אז גם הבוקר הוא נתן לנו כוח לקום וקמנו ברוך השם ואמרנו כבר בבוקר מוקדם מודה אני לפניך מלך חי וקיים שהחזרת בי נשמתי.
יואב בן צור: לולא זה לא היינו יכולים לשבת פה.
יואב בן צור: אז כן, א' תודה להשם.
יואב בן צור: זה הדבר הראשון, אסור לשכוח.
יואב בן צור: הדבר השני, באמת מגיע יישר כוח לכל מי שעסק במלאכה.
יואב בן צור: אנחנו הגשנו הצעת חוק שנגזרה בעצם, הבסיס שלה נגזר מדו"ח אלאלוף.
יואב בן צור: חבר לי באמת – וזה לא שחברתי הטובה טלי פלוסקוב, שהיא מנהלת הוועדה – אבל אני רוצה אפילו שלא בפניו אפשר להגיד יותר את שבחו - - -
טלי פלוסקוב: אני רק אשמח.
יואב בן צור: של יושב ראש הוועדה – אלי אלאלוף – שבאמת הוא איש משכמו ומעלה, שדחף ותמך בנושא הזה ואין לנו ספק שלולא התמיכה שלו היה לנו קושי יותר גדול, אבל ברוך השם ואנחנו לא מחפשים רייטינג, לא מחפשים שייקרא על שמנו משהו, אנחנו מחפשים את המטרה.
יואב בן צור: ואם המטרה, באדיבותם של הביטוח הלאומי, של אנשי הביטוח הלאומי ושר הרווחה, שצריך להודות לו פה, ושר האוצר – שנתן את התקציב לטובת הדבר הזה והסכים – יהיה בתקנות, והיה זה שכרנו.
יואב בן צור: אנחנו מחפשים לראות את התוצאה והתוצאה היא תוצאה מקווה, שילדים חולי סכרת, שבאמת המחלה לא נגמרת להם בגיל 12 או בגיל 10, אלא היא מחלה מתמשכת לצערנו.
יואב בן צור: מי יודע ואולי השם יעזור והמחקרים או החוקרים יצליחו למצוא גם פתרון גנטי ותרופתי למחלה הזאת, שתסתיים באיזה שהוא שלב, אבל כרגע, במציאות הנוכחית זה לא קורה, ולכן אנחנו חושבים שצריך להמשיך לעזור להם ואני שמח שנמצאת פה אמא לילדים כאלה, שמרכזת את כל הנושא של הילדים חולי סכרת.
יואב בן צור: אני שמח שבאמת זו בשורה.
יואב בן צור: אני סיפרתי שלפני שבועיים הייתי בנתניה במס שבח לאיזה עניין פרטי וראתה אותי איזו שהיא פקידה שם.
יואב בן צור: בדמעות ניגשת אלי אם חד הורית לשני ילדים חולי סכרת.
יואב בן צור: היא אומרת לי אתה לא מבין פשוט איזו עזרה זאת.
יואב בן צור: כמה שלא תחשוב – אתה לא מבין.
יואב בן צור: היא מתמודדת לבד – אם חד הורית – עם שני ילדים כאלה.
יואב בן צור: מקום העבודה שלה מאד מבין אותה.
יואב בן צור: לפעמים היא צריכה לרוץ לבית הספר או לגן הילדים, כי קרה משהו.
יואב בן צור: הייתה איזו נפילה, או משהו ששכחו לעשות וכו'.
יואב בן צור: אני חושב שדבר כזה מחזק את היותנו אנשי ציבור, עם כל הבעיות שיש מסביב לאיש ציבור, עם כל הנושאים שאני לא רוצה לפרט אותם עכשיו, שחושבים שלא עושים.
יואב בן צור: התוצאה, התוצר של הדבר הזה, באמת, בסופו של הליך נותן לנו להבין שיש שכר לפעולתך.
יואב בן צור: יש שכר לפעולה שלך כאיש ציבור ואני שמח שהתקנות האלה הן תוספת לתקנות.
יואב בן צור: התקנות האלה הן תקנות שיעזרו לאלפי ילדים בכל הארץ לעזור להורים להתמודד עם העניין.
יואב בן צור: ואני באמת מקווה שאצלנו אומרים – מכאן ואילך חושבנא טבא.
יואב בן צור: מכאן ואילך יהיו רק חשבונות טובים, והתקווה היא שתשיגו או שיצליחו להמציא איזו תרופה ולא תזדקקו לשום דבר.
יואב בן צור: לא לתקציב, לא לקצבה לא לדברים אחרים.
טלי פלוסקוב: ותזכרו לבריאותם של הילדים.
יואב בן צור: תזכו לבריאותם של הילדים.
יואב בן צור: אנחנו מקווים, אבל כל הזמן שהם כאלה, אז אנחנו שמחים שיכולנו לעזור, ולו במשהו.
יואב בן צור: לכן אני רוצה להודות לכולם: למנהלת הוועדה, ליועצת המשפטית, לאנשי הביטוח הלאומי שנמצאים פה – חזקי, ידידי הטוב משכבר הימים.
יואב בן צור: לכולם באמת יישר כוח גדול ותודה תודה על הכל.
יואב בן צור: דעו לכם שכל רגע שהילדים האלה – ואנחנו אנשים מאמינים ואנחנו חושבים שיש לנו דבר שנקרא שכר של מצוות ומעשים טובים.
יואב בן צור: וברצון הכנה שלכם לעזור ובמאמץ שעשיתם, כל רגע וכל דקה, שכל ילד או כל הורה יהנה מזה, תמיד תהיה ברכה בפי אותם הורים ובפי אותם ילדים, למעשים הטובים שלכם והיה זה שכרכם.
טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת יואב בן צור.
טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לך שלאחרונה, פה בוועדה ויושבים פה נציגי הביטוח הלאומי, ואנחנו כל הזמן מתגאים במעשים הטובים שנעשים כאן.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שהכנסת הזאת - הכנסת ה-20 - עושה כל כך הרבה צעדים למען האזרח, במיוחד האזרח הנצרך, ואנחנו הרי נפגשים פה לא פעם ובאמת אני רואה איך אנשי הביטוח הלאומי שמחים על הצעדים שאנחנו מקדמים וזה גם כן מוכיח – ואני אומרת את זה בכל מקום – שגם בביטוח הלאומי עובדים אנשים שנורא נורא רוצים לעזור לאנשים.
טלי פלוסקוב: אז חייב להגיד גם את הדבר הזה.
טלי פלוסקוב: הם צריכים את העזרה שלנו, כמובן - - -
טלי פלוסקוב: כי הם פועלים על פי החוקים.
יואב בן צור: יש איזו תדמית שכאילו הם כולם נגד כל הזמן וביטוח לאומי רוצה רק לא לתת - - -
יואב בן צור: אני לא חושב שזה נכון.
טלי פלוסקוב: אנחנו מנסים לתקן את זה, אתם שמתם לב?
יואב בן צור: האנשים הנחמדים שיושבים פה, באמת גילו רצון ואני נתתי את אמוני בהם והם הצדיקו את האמון.
יואב בן צור: ואני אומר שוב, נכון כשהיה חוק אז הייתי מקבל יותר פרסומת אולי וחוק שנקרא אולי על שמי.
יואב בן צור: לא, לא נקרא על שמי, בואו, על שמם של אנשים נקראים רק מצבות.
יואב בן צור: אז אני בכל אופן אומר באמת יישר כוח לאנשי הביטוח הלאומי.
יואב בן צור: הייתם באמת יוצאים מן הכלל ועשיתם את זה מהר כמו שהבטחתם והצלחנו עוד במושב הזה, ואני שמח לומר למנהלת הוועדה שהצלחתם להכניס את זה לסדר היום, גם ביום האחרון לפני הפגרה.
טלי פלוסקוב: יישר כוח לצוות.
טלי פלוסקוב: אוקיי, תודה.
טלי פלוסקוב: לפני שאני נותנת את זכות הדיבור לעורך הדין שלומי מור, אני בכל אופן רוצה לתת לאמא, שדיברנו עליה, להגיד כמה מילים, כי אני מבינה שיש פה הרבה רגש ואת תסבירי לנו עד כמה הנושא הזה חשוב.
טלי פלוסקוב: רק שם לפרוטוקול.
<שלומית רוט-נבון: שלומית רוט-נבון.
<שלומית רוט-נבון: אני באמת מייצגת את כל האימהות והאבות לילדים סוכרתיים.
<שלומית רוט-נבון: ההתמודדות שלנו היא יומיומית, 24/7.
<שלומית רוט-נבון: זה מחלה שהולכת איתנו כל יום וכל היום.
<שלומית רוט-נבון: בדיקות דם, חשבונות של פחמימות.
<שלומית רוט-נבון: אני לא אלאה אתכם עכשיו בכל הפרטים, אבל זה באמת משהו שהוא באמת מורכב במיוחד בגיל ההתבגרות, במיוחד עם כל הקשיים שצפים בגיל ההתבגרות לכל ילד רגיל, על אחת כמה וכמה לילדים הסוכרתיים, שצריכים להתמודד עם חיים לא פשוטים.
<שלומית רוט-נבון: אפשר להתמודד, אבל זה לא פשוט.
<שלומית רוט-נבון: אנחנו כאימהות מתקשות לצאת לעבודה ולהתפרנס בגלל – וחבר הכנסת תיאר את זה יפה מאד – הקשר שלנו עם בית הספר אנחנו 24/7 מנהלות את זה, גם אם הילד הוא בוגר ומכניס את המשאבה לבד.
<שלומית רוט-נבון: ולכן העזרה הזאת אדירה.
<שלומית רוט-נבון: עזרתם פה באמת לאלפי משפחות וילדים ותודה באמת מכל הלב.
טלי פלוסקוב: התייחסות של הביטוח הלאומי, עורך הדין שלומי מור.
<שלומי מור: תודה גברתי.
<שלומי מור: ראשית אני רוצה להשיב ברכות ותודות לחבר הכנסת בן צור, ראשית על הצעת החוק הפרטית שהוא הציע, שהציפה את הנושא ושעזרה לנו לקדם אותו; ושנית – ובעיקר – על אורח הרוח והסבלנות שלו והעובדה שהוא הסכים שהתיקון ייעשה בתקנות על פי המלצתנו, כאשר התוצאה היא אותה תוצאה, אבל עדיין לא תמיד אנחנו מקבלים שיתוף פעולה כזה, אז תודה רבה.
טלי פלוסקוב: אולי התהליך קצת יותר קצר, אגב.
טלי פלוסקוב: במקום הצעת חוק, שזה יכול לקחת כמה זמן, אז בטח לקחת בחשבון.
יואב בן צור: לקחתי בחשבון גם את הנושא הזה וגם את הבקשה שלהם.
יואב בן צור: אני חושב שברגע שאנשים מגלים רצון כזה טוב, אז אני איש מאד רך.
<שלומי מור: אז באמת תודה רבה.
<שלומי מור: לגופו של תיקון, בעצם התיקון הזה באמת נותן בשורה, נותן מענה לילדים סוכרתיים החל מגיל 12 ועד גיל 18.
<שלומי מור: היום בתקנות ילד נכה של הביטוח הלאומי, עד גיל 6 יש זכאות לגמלה מלאה.
<שלומי מור: מגיל 6 לגיל 12 יש זכאות ל-50% קצבה.
טלי פלוסקוב: אפשר לתרגם את זה לסכומים?
טלי פלוסקוב: מה זה גמלה מלאה?
<איילת כהן קלוזנר: 1,045 שקלים זה קצבה של 50% וכ-2,400 שקלים זה קצבה של 100%.
<איילת כהן קלוזנר: 2,500 שקלים.
<שלומי מור: אז 2,500 שקלים ובערך כמחצית מזה עד גיל 12 ומגיל 12 ואילך, הזכאות הייתה ניתנת רק כאשר היה חוסר באיזון אצל הילדים, או שנה מרגע שהם אובחנו.
<שלומי מור: אם אובחנו בגיל 14, זה היה ניתן להם למשך שנה.
<שלומי מור: ונאמר ונאמר בצדק על ידי ההורים, שכדי לשמור את הילד באופן מאוזן, נדרשת עבודה יום יומית סיזיפית וקשה מאד, ואין סיבה שהורה שעומד בנטל הקשה הזה לא יהיה זכאי לגמלה.
<שלומי מור: ומכאן באה הצעת החוק שלמעשה מאריכה את הזכאות לאותם 50% גמלה, עד גיל 18, ללא קשר לאיזון המטבולי של הילד, כאשר הבסיסי לכך הוא שבאמת הילד גם נדרש לאותה השקעה מרובה של ההורים וגם לשתי בדיקות דם מדי יום.
טלי פלוסקוב: אז כמה יקבלו מגיל 12 עד גיל 16?
<איילת כהן קלוזנר: בכל שנה זה - - -
<שלומי מור: עד גיל 18.
<איילת כהן קלוזנר: בכל שנה זה תוספת של 100 ילדים שמקבלים, זאת אומרת שמדובר במאות ילדים שסך הכל היום יהנו מהתיקון הזה – בין גיל 12 לגיל 18.
<איילת כהן קלוזנר: כבר היום כל אלה יוכלו לקבל.
<איילת כהן קלוזנר: אנחנו נעשה מיצוי זכויות ונפנה באופן יזום למשפחות.
<שלומי מור: אנחנו מדברים על יישום שהוא די מיידי, אחד בחודש שלאחר יום פרסומו של התיקון הזה, וזה באמת - - -
יואב בן צור: גם זה לא דבר רגיל.
יואב בן צור: על התאריך של יישום התקנה – בהחלט מגיע להם יישר כוח גם על הנושא הזה.
יואב בן צור: זה לא תמיד דבר מובן מאליו.
יואב בן צור: לפעמים זה הרבה יותר זמן, וגם על זה מגיע להם באמת יישר כוח גדול.
טלי פלוסקוב: עוד מישהו מהנוכחים רוצה להתייחס?
טלי פלוסקוב: אז מה התהליך?
<אפרת טיש: אני גם רוצה לברך.
<אפרת טיש: שמי אפרת טיש ואני מקדמת מדיניות ציבורית באגודה לסוכרת נעורים.
<אפרת טיש: ברכות לאימהות שבאמת הובילו את הנושא ועל כך שהבוגרים יזכו, במיוחד כשעד היום זה באמת היה על רקע אי איזון.
<אפרת טיש: אני חושבת שזה הדבר המשמעותי, האיזון, ולא חוסר האיזון.
טלי פלוסקוב: אוקיי, סיימנו את ההתייחסויות?
טלי פלוסקוב: אז אני אבקש את היועצת המשפטית להקריא לנו את התקנות.
<ענת מימון: אני רק אעיר לפני שלגבי התחילה זה באמת ב-1 בחודש.
<ענת מימון: התשלומים הראשונים ייעשו שלושה חודשים רטרואקטיבית על אותו מועד.
<ענת מימון: "תקנות הביטוח הלאומי (ילד נכה) (תיקון), התשע"ו-2016 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 222 (ג) ו-400 לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה-1995, (להלן – החוק), לאחר שנועצתי במועצת המוסד לפי סעיף 12 לחוק, ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, לפי סעיף 222 לחוק, אני מתקין תקנות אלה: תיקון התוספת הראשונה בפרט 12 לתוספת הראשונה לתקנות הביטוח הלאומי (ילד נכה), התש"ע – 2010 (להלן – התקנות העיקריות), במקום פרט (ב) יבוא: " (ב) ילד הנזקק באופן קבוע על פי הוראות רופא לבדיקת דם לפחות פעמיים ביום".
<ענת מימון: (א) תחילתן של תקנות אלה באחד בחודש שלאחר יום פרסומן (להלן – יום התחילה).
<ענת מימון: (ב) תשלומים ראשונים לפי תקנות אלה ישולמו בתוך שלושה חודשים מיום התחילה בעד התקופה שמיום התחילה ועד מועד התשלום".
טלי פלוסקוב: אוקיי, אז אנחנו צריכים לאשר את ההצעה.
טלי פלוסקוב: אז מי בעד התקנון?
טלי פלוסקוב: בעד – פה אחד <תקנות הביטוח הלאומי (ילד נכה) (תיקון פריט 12 לתוספת הראשונה), התשע"ו-2016, אושרו.
טלי פלוסקוב: >
טלי פלוסקוב: נגד ונמנעים אין.
טלי פלוסקוב: התקנות אושרו.
טלי פלוסקוב: ברכות גם לשר חיים כץ ולשר משה כחלון.
טלי פלוסקוב: אחרי שאנחנו אישרנו - - -
<שלומית רוט נבון: ממש בקצרה.
<שלומית רוט נבון: תודה לחבר הכנסת יואב בן צור.
<שלומית רוט נבון: אין לי מילים להודות לך ולאנשי הביטוח הלאומי.
<שלומית רוט נבון: אתם הפתעתם אותנו בגדול.
יואב בן צור: עוד יפתיעו אותך.
טלי פלוסקוב: תמשיכו להפתיע את אזרחי מדינת ישראל.
אלי אלאלוף: אנחנו היום ה-30 למרץ 2016, כ' באדר ב' תשע"ו והשעה 09:22.
אלי אלאלוף: הדקות נוצרו לעדכון שלי.
אלי אלאלוף: אז אומרים שאנחנו פה אמורים לאשר או לדון, לדון ולאשר, בעצם, הסכם שכבר היה אמור להיות מופעל, מהקדנציה הקודמת, הוא היה מקובל על כולם ולא יצא לפועל.
אלי אלאלוף: אולי נבקש מהבטוח הלאומי להציג את העמדה, אחר כך אחרים.
<חנן פוטרמן: עורך דין חנן פוטרמן מהלשכה המשפטית במוסד לבטוח לאומי.
<חנן פוטרמן: כפי שאדוני ציין, מדובר בהסכם שכבר אושר בכנסת הקודמת, הסכם לפי סעיף 9 לחוק הבטוח הלאומי, בדבר "מימון הובלת נפטר שהוא חסר דת, או נפטר שמובל למנוחה אזרחית חלופית על פי השקפתו".
<חנן פוטרמן: ההסכם הזה אושר בכנסת הקודמת אולם, מאחר והצדדים לא הספיקו לחתום על ההסכם בזמן הכהונה של הכנסת הקודמת, הוא מובא כאן לאישור מחדש.
<חנן פוטרמן: עוד נקודה שחשוב להדגיש, מדובר בהסכם זהה כמעט – עם שינוי אחד שאני כבר אעמוד עליו, להסכם שאושר כבר ב-97', עד 2003, - - - 2000 ואחרי זה הוארך לשלש שנים נוספות, כאשר בהסכם הזה הוספנו את העניין של נפטר שמובא לקבורה אזרחית על פי השקפתו, להבדיל מן ההסכם שאושר ב-97' והוארך מאוחר יותר ב 2000 לעוד שלש שנים.
<חנן פוטרמן: רקע כללי, לפי סעיף 266 לחוק הבטוח הלאומי, משלם המוסד דמי קבורה לחברה שטיפלה בהבאתו לקבורה של תושב ישראל שנפטר בחו"ל, או אדם שנפטר בישראל.
<חנן פוטרמן: דמי הקבורה המשולמים לחברות הקבורה כוללים גם את התשלום בעד העברת הנפטר ממקום פטירתו לבית העלמין, והכול בתנאי שמקום הפטירה ובית העלמין נמצאים בתחום טיפולה של החברה שהביאה את הנפטר למקום קבורתו.
<חנן פוטרמן: בנושא של נפטרים חסרי דת וכאלה שביקשו להיקבר קבורה אזרחית חלופית, אלה נקברים על פי רוב בבית עלמין אזרחי חלופי, כהגדרתו בחוק הזכות לקבורה אזרחית חלופית מ-1996, ובדרך כלל, בית הקברות הזה נמצא מחוץ לאזור בו נפטר המבוטח.
<חנן פוטרמן: המשרד לשירותי דת הוא זה שמופקד על ביצוע החוק, אבל הוא טרם קבע בתי עלמין אזוריים וטרם הקים מספיק בתי עלמין אזרחיים לקבורה אזרחית, שנמצאים בסמוך לישובים.
<חנן פוטרמן: הוא זה שצריך לתת מענה לקבורה של חסרי הדת ולאלה שרוצים להיקבר קבורה דתית על פי השקפת עולמם.
אלי אלאלוף: מה המעמד שלהם, של בתי קברות כמו "מנוחה נכונה"?
<חנן פוטרמן: אז יש בתי קברות אזרחיים שהם - - -
אלי אלאלוף: זה נקרא אזרחי?
<חנן פוטרמן: כן, אבל יש בתי קברות כאלה שלוקחים תשלום ויש כאלה בתי קברות שלא לוקחים תשלום.
<חנן פוטרמן: אני מתכוון כרגע לאלה, לבתי הקברות האזרחיים, שלא אמורים לקחת תשלום בעד הבאת הנפטר וקבורתו שם.
אלי אלאלוף: אבל אם הוא הולך לאחד מבתי הקברות - - -
<חנן פוטרמן: בקיבוצים ודברים כאלה הם בתי עלמין אחרים, לא כרגע אני מדבר עליהם.
אלי אלאלוף: מי שרוצה להיקבר שם, הוא לא מקבל את העזרה של הבטוח הלאומי?
<חנן פוטרמן: בנושא הזה - - -
<שמעון נבון: לא, זה לא משנה, כל עוד שהקבורה היא בבית עלמין אזרחי, בהגדרה שהוא בית עלמין אזרחי - - -
אלי אלאלוף: בתי קברות בקיבוצים, בעיר שלי, בבאר שבע יש בית קברות - - -
<חנן פוטרמן: בבאר שבע כן, בבאר שבע כן.
<שמעון נבון: יש - - - בית עלמין אזרחי של "מנוחה נכונה" בבאר שבע, יש גם בכפר סבא, ויש עוד בכמה מקומות בתי עלמין אזרחיים, כיום מדובר על בערך כשבעה עשר בתי עלמין אזרחיים, ויש לנו עוד שבעה עשר בתי עלמין אזרחיים לקבורה בקיבוצים, אבל לגבי קבורה בקיבוצים הם מנועים מלהביא נפטרים שאינם רשומים כמתגוררים בקיבוץ, הם מנועים על פי החלטת הממשלה, לכן הם לא נכנסו בהגדרה של מימון העברה לאותם בתי עלמין בקיבוצים.
<שמעון נבון: כל אותם שבעה עשר, שמונה עשר בתי העלמין האזרחיים שיש במדינת ישראל, שם באמת אנחנו נממן את ההובלה שלהם, של הנפטרים שנפטרו מחוץ לתחום הטיפול שלהם, ואם הם מסכימים, אל"ף להביא אותם לקבורה ללא תשלום, אנחנו נממן את ההובלה שלהם, ממקום הפטירה לאותם בתי עלמין.
אלי אלאלוף: שלום לחברנו חבר הכנסת.
אלי אלאלוף: אז אני רוצה להבין, מי שכבר מת לא מתווכח עם כל ההגדרות שלכם אבל, מי שאמור לטפל בקבורתו צריך להבין משהו פשוט.
אלי אלאלוף: מה קורה לאדם שיש לו דת אחרת, שהוא רוצה להיקבר במקום אחר, מה הפרוצדורה?
<חנן פוטרמן: קבורה אזרחית?
אלי אלאלוף: קבורה אזרחית.