GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: הייתי רוצה שתהיה תכנית אסטרטגית של המשרד על המגזר הערבי ותוגש לדיון מיד אחרי הפגרה הקרובה, דהיינו באוקטובר 2016.
אלי אלאלוף: בתכנית הזאת היינו רוצים לראות המלצות אופרטיביות, עם לוח זמנים, גם שמאפשר לעשות מעקב על זה.
אלי אלאלוף: אני מאד מעריך את הנכונות ואת הצעדים שננקטו, אבל הם אינם מספיקים כדי להתמודד עם מצב החירום, כפי שאנחנו רוצים להגדיר אותו.
חנין זועבי: אבל סליחה, פותחים מגמות חדשות לשנת 2016.
אלי אלאלוף: כן, כן, כן.
אלי אלאלוף: התכנית האסטרטגית תכלול גם את זה.
אלי אלאלוף: מגמת המשך, לא רק את הפתרונות המיידיים.
אלי אלאלוף: בתחום הזה אני מוכן באופן אישי להתערב בקרב המל"ג ולקדם דברים מסוימים, שהם מתואמים יחד עם חברת הכנסת זועבי ויחד איתך משה.
אלי אלאלוף: דבר שני, הנושא של המתמחים, למרות ובגלל הזמן הקצר, התמונה היא מאד מאד מעורפלת, לא מסודרת, לא מובנת.
אלי אלאלוף: לא מבינים למה מצד אחד קופת חולים מצמצמת.
אלי אלאלוף: אני יודע שיש כל תרגיל אפשרי מצד שמאל ומצד ימין.
אלי אלאלוף: יש לי בקשה, לקבל מסמך סטאטוס על נושא המתמחים.
<קריאה: אנחנו נשמח לקבל עותק.
<שי איתמר: ולהיות חברים פעילים בתוך ההחלטות האלה.
אלי אלאלוף: חברה, אני ביקשתי.
אלי אלאלוף: אני עוד לא קובע לו את הדרך.
אלי אלאלוף: אין שום הצדקה.
אלי אלאלוף: משרד הבריאות מספיק גדול ואנחנו רוצים לקבל מסמך סטאטוס של כל נושא המתמחים.
<קריאה: סליחה, אבל בפעם האחרונה שאנחנו שאלנו את משרד הבריאות מה עם המלגות, משרד הבריאות אמר לנו שהמתווה החדש לא מתקיים.
<קריאה: אני סטודנטית.
אלי אלאלוף: אוקיי, את סתם אומרת זה טוב, אבל את מפריעה.
אלי אלאלוף: הכי חשוב כרגע שאת מפריעה.
אלי אלאלוף: דבר נוסף, בין ההערות שעלו וקלטתי אותן כמאד חשובות: אי אפשר להמשיך בטיפול של בריאות הנפש עם עלויות מיוחדות שאינן צריכות להיות כמו בשאר הדברים - אני אומר בפטור מוחלט – אבל לא יכול להיות שזה יהיה בעלויות מסוימות אחרות.
אלי אלאלוף: שתיים, מלחמת התורים.
אלי אלאלוף: צריך להילחם בתורים של בריאות הנפש, כי לדעתי, בגלל שזה יחסית חדש, יהיה יותר קל להתמודד מאשר התור בניתוחים וכו', שזה תשתיות פיזיות אדירות כדי לעשות.
אלי אלאלוף: בנושא הסודיות חייבים להיות עם תשובה ברורה, אם יש נוהל מסודר - - -
<משה בר-סימן טוב: יש חוזר מנכ"ל.
אלי אלאלוף: אז אני מבקש – תפיצו אותו לכל המשתתפים.
<משה בר-סימן טוב: אגב, הוא פומבי באתר של המשרד.
<קריאה: הוא בעייתי מאד.
אלי אלאלוף: רגע, אני חייב להגיד לך שבטופס 17, כל אחד עושה שבת לעצמו, או יום שישי לעצמו, או יום ראשון לעצמו, סליחה.
אלי אלאלוף: ולמה?
אלי אלאלוף: כי למשל בגיל הרך, כל קופה משלמת על השירות של המרכזים לגיל הרך בנושא הזה.
אלי אלאלוף: אני כבר הולך.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לך שהטופס 17 הזה נהיה טופס מפחיד מאד, טופס שכל אחד משלם לפי רוחו וחייבים להכניס - - -
<משה בר-סימן טוב: התשלום צריך להיות אחיד, אבל טופס 17 הוא - - -
אלי אלאלוף: אבל הוא לא אחיד.
<משה בר-סימן טוב: בסדר, אני לא - - - הוא ב- - - חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
אלי אלאלוף: הוא לא אחיד.
אלי אלאלוף: כן, אבל צריך להתמודד עם האינטרפרטציה שניתנת.
אלי אלאלוף: אני אבקש שנקיים, בנוסף לדיונים של ועדות המשנה – כפי שמתקיימות – אנחנו נעשה דיון המשך באוקטובר.
אלי אלאלוף: לא נחכה שנה שלמה כדי לראות את ההתקדמות.
אלי אלאלוף: בבקשה, תשתפו פעולה.
אלי אלאלוף: זה ברור שזה תלוי בשיתוף הפעולה של כולנו, כדי לשפר את המצב.
אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לכולם ותודה לך במיוחד, משה.
<משה בר-סימן טוב: תודה לך.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אנחנו קצת באיחור ויש דיונים נוספים.
אלי אלאלוף: אנחנו ניכנס ישר לדיון.
אלי אלאלוף: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ישיבה רשמית של הוועדה.
אלי אלאלוף: היום 19 ביולי 2016, י"ג בתמוז תשע"ו.
אלי אלאלוף: השעה 10:27.
אלי אלאלוף: אני באמת רוצה לברך שוב ובשמחה את ידידי מאיר כהן, על היוזמה שלו לדון בבעיות או בהישגים של כל אחד מבתי החולים של הפריפריה.
אלי אלאלוף: הוא אמר בדיון הקודם שהוא התחיל בכוונה בסדרת הדיונים עם סורוקה ואני רוצה באמת להודות לו ולהודות לכל המשתתפים, כל אחד בכבודו.
אלי אלאלוף: הנושא הזה, ההיערכות והמוכנות של בית החולים סורוקה לאירועים מיוחדים, צבאים ואחרים שכולנו תקווה שלא יהיו, אבל ההיערכות חייבת להיות.
אלי אלאלוף: שוב, מידע אישי של שנים רבות של ליווי סורוקה, אני חייב להגיד שההתפתחות בבית החולים הזה היא מאד מרשימה, אבל אין טוב אבסולוטי בכל המערכות מסוג זה, ולכן יש צורך לשמור על עצמה ולהמשיך לפתח את המקום הזה.
אלי אלאלוף: אני קיבלתי את המצגת שהכינו בבית החולים, שמספר על הצרכים.
אלי אלאלוף: אז אנחנו יודעים שהצרכים הם גדולים מאד ולפי התקצוב שהוצג בפנינו, אנחנו מדברים על כמעט 400 מיליון שקלים, כדי לענות לרוב הצרכים, אני שוב חוזר ואומר.
אלי אלאלוף: ויש פה רשימה בדוקה, של עבודה יסודית, רואים אותה, של הדברים שאנחנו היינו רוצים לראות כבר מוכנים.
אלי אלאלוף: אבל אני אבקש ממנכ"ל בית החולים, ד"ר דוידזון, להציג לנו את זה, אבל אם מותר לי, למרות שזה בדקה ה-90, עם לוח זמנים הדרוש, לפחות בצורה גסה, כדי שנדע כמה זמן זה דורש.
אלי אלאלוף: למיטב ידיעתי נמצא פה נציג משרד הבריאות, אדון רון, שהוא יודע כמה זמן לוקח לעשות את היקף העבודות מהסוג הזה.
אלי אלאלוף: לדעת אם יש להערכה התקציבית הזאת גם מקורות תקציביים, ואם יש גם מקורות תקציביים צפויים או מה שחסר.
אלי אלאלוף: סדר עדיפות.
אלי אלאלוף: יש פה יותר מ-20 התערבויות ברוב המחלקות בעצם של בית החולים.
אלי אלאלוף: אם יש סדר עדיפות, אם היה רק חלק מהמשאבים, למה זה היה הולך לפני.
אלי אלאלוף: האם יש היום כבר קרן או תקציב תקצוב כלשהו, כדי לקדם תכנון?
אלי אלאלוף: תקצוב עדיפות זה גם כן לוקח.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים מניסיון שגם אם יש את היכולות, ואני חייב לציין אותן, היכולות של הקופה לקדם פרויקטים פיזיים, וכל מה שדורש שנים של עבודה, ולכן מאד חשוב שנדע שמקדמים את הדבר שאי אפשר להתחיל בלעדיו, וזה פרוגראמה ותכנון של הפרויקטים האלה.
אלי אלאלוף: אז אני מודה לכל מי שנמצא פה.
אלי אלאלוף: אני מוכרח לציין פה את מר דלויה, שהוא ראש לשכת המסחר.
אלי אלאלוף: יופי לראות אותך.
אלי אלאלוף: זה רק אומר ומחזק את מה שאמרתי בפתיח הקודם, שבית החולים סורוקה זה בית חולים קהילתי של הנגב, של באר שבע והנגב, ולכל מי שטרח והגיע, אני מברך אותו.
אלי אלאלוף: בבקשה, נעבור ישר למנכ"ל.
<אהוד דוידזון: שלום לכולם.
אלי אלאלוף: שלום לחבר הכנסת לשעבר, אני חייב לציין, פיני בדש.
אלי אלאלוף: סנדלים יש?
פיני בדש: יש.
אלי אלאלוף: אז פק"ל.
אלי אלאלוף: בדרך כלל בוועדה הזאת כבר לא מכניסים אנשים עם סנדלים.
פיני בדש: יש לי פטור.
מאיר כהן: הוא רק ציין בפיני שהוא לקח ריטלין בבוקר.
אלי אלאלוף: בבקשה דוקטור.
<אהוד דוידזון: אז תודה רבה על ההזדמנות להיות כאן.
<אהוד דוידזון: אנחנו ציינו קודם, בישיבה החשובה שהייתה בראשותו של חבר הכנסת מאיר כהן, את היותו של בית החולים סורוקה בית חולים על, בית החולים היחידי בנגב ובית חולים שנותן בעצם גיבוי לנגב, הן בשעת שגרה ובישיבה הזאת אולי נדבר יותר, כמו שאתה באמת ציינת, על שעת חירום.
<אהוד דוידזון: בסופו של דבר זה בית החולים שתפקידו באמת להציל חיים בעת שגרה, תאונות דרכים וכל דבר אחר, אבל הדגש הפעם זה על שעת חירום ואנחנו חווינו את צוק איתן וחווינו גם לצערנו את הסבבים שלפני זה, וכולנו מבינים שעלולים להיות גם סבבים נוספים, ובסוף הנגב וחיילי צה"ל שנלחמים בעזה, תלויים בבית החולים הזה.
<אהוד דוידזון: אנחנו לא רק בית חולים שנותן גיבוי לצבא ההגנה לישראל ולאוכלוסייה האזרחית בזמן חירום, אנחנו גם בית חולים שמותקף.
<אהוד דוידזון: כמו שאתם יודעים, עם כיפת ברזל ובלי כיפת ברזל, העיר באר שבע הייתה מותקפת.
<אהוד דוידזון: לא מאה אחוז של הטילים נעצרים על ידי כיפת ברזל ובתום המלחמה הקודמת אגב, סיפרו לנו מצה"ל שבית החולים סורוקה היה אפילו יעד של החמאס.
<אהוד דוידזון: לא סתם.
<אהוד דוידזון: לשמחתי הם לא פגעו, אבל אנחנו צריכים להכין את עצמנו.
<אהוד דוידזון: אנחנו צריכים למגן את בית החולים, והרשימה שלפני
<אהוד דוידזון: כם היא באמת רשימה שהיא חלק מלקחי צוק איתן.
<אהוד דוידזון: כאשר סקרנו את כל מבני בית החולים, אמרנו איך אנחנו עומדים בהנחיות של פיקוד העורף לגבי מיגון האוכלוסייה בכלל ומיגון בתי חולים בפרט.
<אהוד דוידזון: המפרט הוא מאד מאד ברור ויש כאן אותה תכנית של 400 מיליון שקלים, שבאמת כוללת סקירה של כל מבני בית החולים, איך אנחנו מגנים על החולים, על המטופלים, על הצוות, וגם יש מתקנים מסוימים בבית החולים, מאד רגישים, כמו מרכז אנרגיה או מרכזים אחרים בבית החולים, שאם חס ושלום נופל שם טיל, אז אבוי לכולנו.
<אהוד דוידזון: וכך הוכנה באמת התכנית הזאת, שבתוכה יש באמת את הסכום המאד מאד משמעותי הזה, של 400 מיליון שקלים.
<אהוד דוידזון: אני רוצה לציין שבניגוד לבית חולים רמב"ם, שכתוצאה מלקחי מלחמת לבנון השנייה בנה בית חולים שלם מתחת לקרקע, הרבה מאד עם תרומות, אבל כמובן גם עם כספי מדינת ישראל.
<אהוד דוידזון: זה לא קרה בסורוקה.
<אהוד דוידזון: אני לא חושב שאנחנו נמצאים במצב אחר מול עזה, מאשר בית החולים רמב"ם מול לבנון.
<אהוד דוידזון: ולכן אנחנו פה ולכן אנחנו אומרים שכמו שמדינת ישראל ידעה לעשות את זה בצפון, היא צריכה לעשות את זה עכשיו אצלנו.
<אהוד דוידזון: לטעמנו האחריות היא בוודאי אחריות של מדינת ישראל, לקחת אחריות על בריאותם וחייהם של תושבי הנגב ושל חיילי צה"ל, שחלילה יידרשו פעם נוספת להילחם בעזה.
<אהוד דוידזון: יחד עם זה, כמו שאדוני אמר, צריך איזה שהם סדרי עדיפות.
<אהוד דוידזון: ובמסגרת אותם סדרי עדיפות בכל הפרויקטים שקיימים פה – עשרות של פרויקטים וצרכים, חשבנו לנכון להדגיש שניים מאד מאד חשובים ומשמעותיים, ויושבים פה חברי מבית החולים, שאחראים על הפרויקטים האלה והזכרנו קודם גם את החשיבות של פגייה ממוגנת.
<אהוד דוידזון: נמצאת כאן ד"ר אגי גולן, מנהלת הפגייה – תרימי יד כדי שכולם יראו אותך, ד"ר גולן, מנהלת הפגייה שלנו.
<אהוד דוידזון: הפרויקט הזה באמת בא לענות לשני דברים.
<אהוד דוידזון: הוא גם בא לענות לצורך בזמן שגרה.
<אהוד דוידזון: הפגייה הקיימת היא פגייה מאד ישנה וחבר הכנסת אלאלוף, מי שעובר בפגייה היום, רואה שהיא נבנתה בעזרת קרן רש"י לפני 25 שנה, כשבראשה עמד חבר הכנסת אלאלוף, שכמו שאמרת קודם – ידיד ותיק ונאמן של בית החולים סורוקה הרבה מאד שנים.
<אהוד דוידזון: אבל היא נבנתה לפני 25 שנה, היא מאד צפופה, היא צרה מלהכיל, והעיקר היא לא ממוגנת.
<אהוד דוידזון: תקרת זכוכית.
<אהוד דוידזון: אנחנו יצאנו לדרך עם תכנון של פגייה חדשה ואנחנו רצים קדימה, כאשר כללית נותנת לנו כמובן את הכסף לתכנון, כי אי אפשר לעצור.
<אהוד דוידזון: כן הגיעו מקורות מהמדינה, לא הגיעו.
<אהוד דוידזון: לא הגיעו, אבל אי אפשר לעצור את הדבר הזה.
<אהוד דוידזון: אז אנחנו גם מתכננים פגייה זמנית, כדי שאפשר יהיה לבנות את החדשה ואנחנו ממשיכים את התהליכים האלה במימון מלא של כללית, בהעדר מקורות אחרים בינתיים.
<אהוד דוידזון: מקווים לתרומה.
<אהוד דוידזון: זה לעולם לא יכסה את הצורך.
<אהוד דוידזון: עלות של פגייה חדשה, ממוגנת כמו שצריך, שאגב תיתן גיבוי לחדרי הלידה בסורוקה, שהם הכי פוריים במדינת ישראל, אנחנו נגיע השנה ל-17,000 לידות בבית החולים סורוקה.
<אהוד דוידזון: כדי לתת לזה גיבוי אנחנו צריכים בין 80 ל-90 מיליון שקלים, כדי שנוכל לבנות את הפגייה הזאת.
<אהוד דוידזון: אז זה נושא אחד שהוא בנפשנו.
<אהוד דוידזון: אגב, כשהזכירה קודם חברת הכנסת יעל גרמן את הישיבה אחרי המלחמה עם נשיא המדינה, ובנוכחותה עדיין כשרה, זה היה הנושא המרכזי.
<אהוד דוידזון: הנשיא אמר שהוא אישית היה וימשיך להיות מעורב.
<אהוד דוידזון: עוד כשהיה חבר וועדת הכספים במלחמה הקודמת כבר עסקנו בזה.
<אהוד דוידזון: עד עכשיו לא הגיע שקט.
אלי אלאלוף: היה תקצוב בהחלטות הממשלה?
<אהוד דוידזון: היה 15 מיליון שקלים שמשרד הבריאות הקצה לטובת העניין הזה.
<אהוד דוידזון: אני לא יודע לבנות פגייה עם 15 מיליון שקלים.
אלי אלאלוף: אבל קיבלתם את ה-15 מיליון?
<אהוד דוידזון: זה הגיע לכללית.
<אהוד דוידזון: לא יעצרו ממני מלקבל את הכסף הזה, אבל אני עם 15 מיליון לא יודע לבנות מתקן שעולה 80-90 מיליון שקלים.
מאיר כהן: אבל ה-15 מיליון קיימים?
<אהוד דוידזון: ה-15 מיליון קיימים.
<אהוד דוידזון: הדבר השני שהוא חשוב בצורה בלתי רגילה, זה חדר המיון וחדר הטראומה של סורוקה.
<אהוד דוידזון: זה גם אחד מלקחי המלחמה ואני חושב שסיפר מאד יפה דניאל פיש החייל, כשהוא מגיע לחדר המיון ואין מיטה עבורו.
<אהוד דוידזון: פרקטית, הבחור הגיע ללא רוח חיים.
<אהוד דוידזון: עשו לו החייאה, ד"ר עמית פרנקל הציל את חייו והתחיל המסע המדהים של הבחור הזה, שאתם רואים אותו כאן, שהמסע הזה עוד לא הסתיים.
אלי אלאלוף: סליחה, אני פספסתי.
<אהוד דוידזון: אבל שמענו את הסיפור המדהים של הבחור, חייל ממגלן שנפגע בפיצוץ בחאן יונס בזמן המלחמה והגיע לסורוקה.
<אהוד דוידזון: עבר החייאה בחדר המיון ואחרי זה התחיל המסע שלו לחזור לחיים רגילים, שעדיין לא הסתיים.
<אהוד דוידזון: אחד הפצועים הכי קשים שהיו במלחמה.
<אהוד דוידזון: זה התפקיד שלנו.
<אהוד דוידזון: זה חדר מיון, ששוב, קודם כל בשעת שגרה.
<אהוד דוידזון: עוד לפני המלחמה.
<אהוד דוידזון: זה חדר המיון הכי עמוס במדינת ישראל.
<אהוד דוידזון: כשאני אומר את המספרים, לא מאמינים למספרים האלה.
<אהוד דוידזון: בחדרי המיון של סורוקה עוברים כמעט רבע מיליון איש בשנה.
<אהוד דוידזון: חדר המיון הזה גם כן, הוא צפוף מאד, רמת השירות הניתנת היא בלתי נסבלת.
<אהוד דוידזון: אנחנו יודעים מי מגיע לחדר המיון.
<אהוד דוידזון: זה אזרחים דואגים, חרדים למה יגיד לי הרופא, באי שקט ואנחנו מכירים.
<אהוד דוידזון: כמובן הרב תרבותיות של הנגב, כל הדברים האלה, בצורה כזאת או אחרת משפיעים.
<אהוד דוידזון: אנחנו מוכרחים להגדיל את המקום הזה.
<אהוד דוידזון: להוסיף שטח, להוסיף כוח אדם, רופאים ואחיות.
<אהוד דוידזון: אנחנו בנינו תכנית.
<אהוד דוידזון: הצגנו אותה כמובן ברמת הקופה.
<אהוד דוידזון: אני חייב לציין שבמקרה הזה יש תרומה מיהדות ארצות הברית, אבל כמובן שהפער בין תרומה לבין הצרכים זה כמעט 1 ל-10.
<אהוד דוידזון: גם פה אנחנו מדברים על פרויקט שהוא בן 80 ל-90, כמעט 100 מיליון שקלים.
<אהוד דוידזון: עם כל הכבוד לתרומה של 5 מיליון דולר שהגיעה, שוב, אתם יודעים, זה בקושי לכסות את התכנון.
אלי אלאלוף: למה, זה 1 ל-5, זה יפה.
<אהוד דוידזון: זה יפה ובאמת כל הכבוד לתורם, אבל עכשיו התורמים, כמו שאתה מכיר היטב, מתחילים לשאול נו, מה קורה?
<אהוד דוידזון: מתי אני בא לשים את השלט?
אלי אלאלוף: אני זוכר בחלק הראשון של הדיון.
<אהוד דוידזון: כן, נכון.
<אהוד דוידזון: אז כמו שאני אומר, תראו, שני הפרויקטים האלה, אם אמרנו בואו נהיה קונקרטיים ובואו נדבר על סדרי עדיפויות, אז אמרנו אוקיי, בואו נדבר על שני הנושאים האלה בין השאר כי יש להם משמעות גם בשגרה ולא רק בחירום.
<אהוד דוידזון: אנחנו בעצם נוכל, אם נחליט שאלה שני הדברים הראשונים – וזה מה שאנחנו מציעים לוועדה – כבית חולים סורוקה וככללית – בואו נלך על הכיוון הזה, כי זה נותן פתרון אדיר גם בחיי היום יום לתושבי הנגב ולא רק לתקופת המלחמה.
<אהוד דוידזון: יושב פה גם ד"ר סבג, שהוא אחראי על שעת חירום, שנים רבות נושא במאמץ האדיר הזה.
אלי אלאלוף: מותר לי להגיד שאני מכיר אותו לפני שהיה רופא?
<אהוד דוידזון: כן.
<אהוד דוידזון: לא רק שמותר, אם תרצה גם להרחיב, אנחנו נשמח גם לשמוע על ד"ר סבג, כי הוא איש יקר וקרוב לליבנו כולנו - - -
אלי אלאלוף: אני יכול להרחיב.
אלי אלאלוף: הרבה מאד אנשים חושבים - - -
<אהוד דוידזון: הוא נושא מאמץ אדיר גם כמנהל המחלקה הכירורגית, עם מאמץ אדיר וגם לוקח על כתפיו את הארגון ואת התפעול של שעת חירום בסורוקה, והרבה מתושבי הנגב חייבים לו, כמו לכל שאר החברים שלי שיושבים פה, חייבים לו המון.
<אהוד דוידזון: חייבים את חייהם וחייבים את איכות חייהם לצוות המדהים של סורוקה שיושב כאן.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת מיכל בירן, ברוכה הבאה.
מאיר כהן: אני רוצה לשאול לגבי הנושא השני שדיברת – הרחבת חדר המיון – האם יש קו כחול, יש תכנית מוכנה?
<אהוד דוידזון: שני הפרויקטים - - -
מאיר כהן: שני הפרויקטים מתוכננים, הם בשלב של התכנון, תקצוב?
<אהוד דוידזון: מתוכננים.
מאיר כהן: כשאני אומר תכנון, תכנון מפורט.
<אהוד דוידזון: התכנון הוא בעיצומו.
<אהוד דוידזון: כמובן, התהליכים אצלנו זה מול הנהלת כללית, אישורי פרוגראמות, דיונים על הנושא הזה, תכניות אדריכליות מאד מאד מסודרות, ובשלבים מסוימים כמובן הדברים האלה מגיעים למשרד הבריאות, לאישורים סופיים.
<אהוד דוידזון: בדרך כמובן לזכור, יש את פיקוד העורף, יש מכבי אש, יש הרבה גורמים שצריכים לתת את האישורים.
<אהוד דוידזון: אנחנו רצים בכל הכוח, כאילו יש כסף, כל עוד אנחנו בשלב התכנון.
<אהוד דוידזון: כשנגיע לשלב של לצאת למכרזים, לא נוכל לצאת כמובן, עד שלא יגיעו המקורות הכספיים.
טלי פלוסקוב: יש לי גם שאלה, אדוני יושב הראש.
אלי אלאלוף: בבקשה, בבקשה.
טלי פלוסקוב: כשדיברתם על פגייה, אתם מדברים על הקמת מחלקה חדשה מצד אחד - - -
<אהוד דוידזון: בניין חדש.
טלי פלוסקוב: שזה 90 מיליון שקלים ואמרתם על האופציה הנוספת שהיא רק מיגון למצב קיים?
<אהוד דוידזון: לא, זה אותו דבר.
<אהוד דוידזון: זה פגייה חדשה וממוגנת.
אלי אלאלוף: יש לנו פה הרבה נציגים, אז נציגי המשרדים, ברשותכם, זו הזדמנות להשמיע את עמדתכם.
אלי אלאלוף: נמצא פה נציג האוצר, אז אני באמת אבקש שהאוצר יביע את דעתו – א' למה הכספים שהובטחו בהחלטת הממשלה שנת 2014 - - -
טלי פלוסקוב: 118 מיטות, אנחנו דיברנו על זה אלף פעמים פה.
אלי אלאלוף: כן, אז למה זה מתעכב וכל אינפורמציה נוספת אנחנו נשמע לשמוע.
אלי אלאלוף: בבקשה, נציג משרד האוצר, אלעד.
<אורן גבע: לא, אורן.
אלי אלאלוף: אורן.
אלי אלאלוף: לא תיקנתם.
<אורן גבע: המדינה מתקצבת את צרכי הפיתוח של בתי החולים של שירותי בריאות הכללית במסגרת של הסכמים תלת שנתיים עם הקופה.
<אורן גבע: בהסכם האחרון לשנים 2014 עד 2016 מתוקצב לכללית סכום של כ-650 מיליון שקלים.
אלי אלאלוף: מתוכם כמה לסורוקה, אתה זוכר?
<אורן גבע: את זה תצטרך לשאול את הקופה.
<אורן גבע: החלוקה הפנימית בתוך - - -
מיכל בירן: זה נשמע כמו תשאלו את פופטיץ.
<אורן גבע: לא, שנייה, אני אענה.
<אורן גבע: החלוקה הפנימית של איך הקופה מקצה את זה לתוך בתי החולים שלה, זה באחריות הקופה.
אלי כהן: אורן, אל תבלבל את חברי הוועדה לגבי ה-650 - - -
אלי אלאלוף: אלי כהן היקר, סליחה, מה שמותר פעם אחת לחבר כנסת לעשות, למשתתפים מותר רק אם הם מקבלים את רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: בבקשה אורן.
<אורן גבע: המדינה מפרסת, יש מבחן תמיכה שתומך בפיתוח של בתי החולים של כללית.
<אורן גבע: הוא תוקצב בשלוש השנים האחרונות בסכום של כ-650 מיליון שקלים.
<אורן גבע: החלוקה הפנימית בין בתי החולים של כללית מתבצעת על ידי הקופה, בשיתוף עם משרד הבריאות אני מאמין.
<אורן גבע: אנחנו כמשרד האוצר לא מתערבים בשיקולים המקצועיים של הקופה ושל משרד הבריאות – איך לחלק את המקורות בין - - -
אלי אלאלוף: אבל יש פה החלטת ממשלה שנלקחה באחריות מלאה.
אלי אלאלוף: האחריות של המשרד זה לבצע החלטות ממשלה, בין היתר ולא להשאיר את הסמכות ואת החלוקה ואת התקציב הגלובאלי לקופה - - -
מיכל בירן: אתה יודע שמלכתחילה - - -
אלי אלאלוף: סליחה מיכל, אל תפריעי לי בבקשה.
אלי אלאלוף: ברגע שיש החלטת ממשלה, אתם חייבים לדעת ליישם אותה ולא להטיל את האחריות בחלוקה הפנימית הקופה.
אלי אלאלוף: כאזרח, זה לא מעניין אותי מה תחליט הקופה.
אלי אלאלוף: חשוב שנכבד את החלטת הממשלה.
<אורן גבע: אני מסכים, אבל יש במידה מסוימת גבול לכמה משרד האוצר יכול להיכנס לפרטים של ניהול כל תקציב של תקציבי המדינה.
<אורן גבע: לכן הסמכות היא של הארגונים השונים.
אלי אלאלוף: לא, פה זה לא - - - ברשותך, אורן, הוא צריך להגיד לקופה הנה X כסף, מתוכו יש התחייבות של הממשלה לבצע Y כזה וזהו.
<אורן גבע: אני מציע שתפנה את השאלה לנציג משרד הבריאות, כי אין לי את היכולת - - -
אלי אלאלוף: אנחנו נגיע ליהודה רון בהמשך.
אלי אלאלוף: אוקיי, בבקשה, יהודה, יש לך תשובה לגבי ההתחייבות של הממשלה?
<יהודה רון: ההתחייבות צריכה להיות מגובה בתקציב, על זה אין בכלל ויכוח.
אלי אלאלוף: אז מה, אין תקציב?
<יהודה רון: נכון לרגע זה לא.
<יהודה רון: לא ידוע לי.
אלי אלאלוף: זו אחת הנקודות שבאמת הוועדה תיקח על עצמה.
אלי אלאלוף: אחת הנקודות שאנחנו ניקח על עצמנו זה לעשות את הישיבה המשותפת עם שלושת הגורמים – האוצר, הבריאות והקופה ואנחנו ננסה לסכם ולהביא את זה לביצוע.
אלי אלאלוף: אתה אמרת שזה עד סוף שנת 2016, אז לשמחתי יש לנו כמה חודשים לעבוד על זה ונשתדל ליישם את זה, אבל זה לא סוף פסוק.
מיכל בירן: אורן, הדברים שלך היו פשוט מקוממים.
מיכל בירן: שוב, אני יודעת שאתה לא ממציא את זה, אלה ההנחיות.
מיכל בירן: זה לא אישי, חלילה, אבל כולנו נמצאים פה כמעט בכל אחד מהדיונים על תקצוב מערכת הבריאות בכלל, אנחנו יודעים.
מיכל בירן: כאילו יש פה איזה גוף פרטי, הוא מתנהל ועוד עושים לו ג'סטה, נותנים לו 650 מיליון שקלים והוא צריך להסתדר בכוחות עצמו.
מיכל בירן: אבל זה לא.
מיכל בירן: המדינה מחליטה לבתי החולים ולקופות החולים הכל.
מיכל בירן: כמה עולים השירותים, כמה אפשר לגבות – הכל.
מיכל בירן: כמעט הכל ממילא מוכתב מלמעלה.
מיכל בירן: המערכת היא כזאת, ואנחנו נדון על זה השבוע בהרחבה, אז אני לא אפרט כאן, אבל ממילא התקצוב גירעוני.
מיכל בירן: באופן שלא בשליטתם, כמעט שלא בשליטתם, הקופות נכנסות לגירעון.
מיכל בירן: במצב כזה, להגיד תמצאו את מאות המיליונים הנדרשים כדי לקיים החלטת ממשלה, שהממשלה החליטה כמדינה – בעיני זאת תשובה פשוט לא סבירה ומקוממת.
אלי אלאלוף: בשביל זה קיימים דיוני תיווך ועדכון.
אלי אלאלוף: בבקשה, אלי כהן.
אלי כהן: אלי כהן, כללית.
אלי כהן: אני נדהם מהיכולת של האוצר, וזה כבר היה גם בדיון הקודם בחסותו של חבר הכנסת מאיר כהן, למכור את אותו שקל 20 פעם.
אלי כהן: זה פשוט לקחת את אותו שקל ולבוא ולהגיד.
אלי כהן: אז כשאנחנו דנים על איחוד הרצפלד עם קפלן, שזה יוזמה של האוצר והכללית, אז ה-650 מיליון צריכים לממן את זה.
אלי כהן: כשדנים בקניית מכשירי MRI – ה-650 מיליון שקלים צריכים לממן את זה.
אלי כהן: כשדנים בקניית מכשירי CT – ה-650 צריכים לממן את זה.
אלי כהן: כשדנים על פתיחת מיטות – ה-650 מיליון שקלים צריכים לממן את זה.
אלי כהן: נס החג כבר קרה פעם אחת, וזה קרה עם כד קטן.
אלי כהן: ה-650 דרך אגב, שימו לב, זה לשלוש שנים.
אלי כהן: זה גם כן עוד צורת הטעייה.
אלי כהן: זה לא קורה כל שנה.
אלי כהן: אי אפשר למכור - - -
אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת יהודה גליק.
אלי אלאלוף: וגילוי נאות, הוא הבן של פרופסור גליק מסורוקה.
<אהוד דוידזון: כן, אמרתי לו, הוא צריך להביא את אבא שלו.
יהודה גליק: אני פה בשליחות של אבא שלי.
יהודה גליק: הוא אמר לי שלא יכול להיות שיהיה פה יום על סורוקה ואני לא אשתתף.
אלי אלאלוף: יוסי היה גם חבר שלי.
אלי אלאלוף: אסור מחיאות כפיים פה, אחרת ייפגעו אחרים.
<יוסף דלויה: אני כאיש עסקים אומר, אם מה שאני משלם למרכז או לכל מקום - - - רפואי, בואו אני אחזיק אותו אצלי ואני אשלם ואני אבנה ואני אעשה כל מה שצריך.
<יוסף דלויה: אני צריך לתת לאוצר ושלא יחזיר לי?
<יוסף דלויה: למה, אנחנו לא משלמים מס?
<יוסף דלויה: יש היגיון כזה במדינה?
<יוסף דלויה: אי אפשר להביא אנשים איכותיים לדרום כי אין לנו כסף, ונמצא כסף שהוא כסף שלנו.
אלי אלאלוף: בזכות הידידות בינינו לא הפסקתי אותך, אבל לא קיבלת את רשות הדיבור.
<יוסף דלויה: אני נשיא לשכת המסחר ואני רוצה שאנשים איכותיים יגיעו לדרום.
<יוסף דלויה: כדי שהם יגיעו צריכים סיבה, ואם הסיבה לא תהיה, אז הם לא יגיעו.
<יוסף דלויה: אז אנחנו נמשיך - - -
אלי אלאלוף: יוסי, תקבל את רשות הדיבור אם תבקש אותה.
אלי אלאלוף: אל תיקח אותה אחרת.
אלי אלאלוף: גם בישיבות אצלך - - -
טלי פלוסקוב: הוא מאד עדין איתך, יוסי.
טלי פלוסקוב: בדרך כלל זה קורה הרבה - - -
<יוסף דלויה: אני נתתי לו הכל, עכשיו אני לומד.
אלי כהן: משפט אחרון.
אלי כהן: האוצר בכוונת מכוון בורח מחשבון מפורט נקודתית - - - כי אז זה יעלה לו הרבה יותר.
אלי כהן: ודרך אגב, זה גם לא 650, זה 634, תבדוק את עצמך, אבל אני כבר לא מתקטנן, ו70- מיליון שקלים מתוך זה, זה - - -
אלי אלאלוף: אבל אתמול קיבלנו חוק שאור להעשיר אתכם.
אלי כהן: קיבלתם חוק שהולך לנושא התרופות.
אלי כהן: ממנו לסורוקה לא ייצא שקל.
אלי אלאלוף: ברשותכם, בבקשה, מאיר כהן.
מאיר כהן: אנחנו שומעים את הדברים.
מאיר כהן: אני חושב שחלק פתרנו בוועדה הזאת על סוגיה אחרת שהייתה מאד דומה.
מאיר כהן: אני רוצה שיהיה ברור ליושבים כאן – כ-70% מהחלטות הממשלה לא מיושמות.
מאיר כהן: זה הלקונה הגדולה ביותר של מערכת השלטון הישראלית.
מאיר כהן: אין שום מערכת שבודקת ועוקבת אחר החלטות ממשלה ולמותר לציין שחילופי השלטון הרבים לא תורמים למעקב וליציבות הטבעית שצריכה להיות כך.
מאיר כהן: אנחנו נעקוב אחרי ההחלטה הזאת.
מאיר כהן: אני לא בא בשום תלונות לנציג האוצר, כי כך הם עובדים.
מאיר כהן: זאת צריכה להיות החלטה של שר האוצר ושר הבריאות, כמו שאלי אמר, שיבואו לכאן, לוועדה הזאת ואנחנו נראה לאן זה הולך.
מאיר כהן: אנחנו צריכים להתעקש על יישומה של ההחלטה.
מאיר כהן: כשאנחנו מתעקשים אנחנו מצליחים, אז בואו נעבור.
מאיר כהן: אדוני יושב הראש, אני רוצה לשאול את אנשי הצבא שאני רואה כאן שאלה.
מאיר כהן: האם מבחינת הצבא היום, אם פורצת חס וחלילה ממשלה - - -
אלי אלאלוף: מלחמה.
מאיר כהן: מלחמה, סליחה.
<קריאה: ממשלה יש.
טלי פלוסקוב: אמרת שצריכה להיות יציבות, לא?
מאיר כהן: זו לא פליטת פה.
מאיר כהן: אני שואל, האם מצוק איתן עד היום אתם יכולים להצביע על תמיכה של משרד הביטחון או ליווי של משרד הביטחון בצרכים שלו בתוך סורוקה?
<אייל פורמן: לא הבנתי את השאלה.
מאיר כהן: שנתיים חלפו מצוק איתן, נכון?
מאיר כהן: האם במהלך השנתיים האלה, לקחים שאתם הפקתם בהובלת חיילים, בהטסת חיילים, בטיפול בחיילים – מה קורה עם זה מול בית החולים?
אלי אלאלוף: ברשותך, תציג את עצמך.
<אייל פורמן: אני אייל פורמן, אני קצין הרפואה של פיקוד העורף.
<אייל פורמן: יש לא מעט לקחים שהפקנו ויש לא מעט שאנחנו מיישמים מול בית החולים, בעיקר בהיבט של אימונים, אנחנו שותפים עם בית החולים.
<אייל פורמן: האחרון היה בינואר, במסגרת כנס גדול, שאגב הקיש על תאונת הרכבת שהייתה שלושה חודשים אחר כך.
<אייל פורמן: זה אפילו נתן לנו איזו נקודת פתיחה טובה יותר.
<אייל פורמן: אבל בהיבט המיגון, אני חייב להגיד, למרות שלא נשאלתי על זה, שסורוקה הוא בית חולים העל היחידי שיש בדרום.
<אייל פורמן: אין אחר והוא מטווח, כי בתי חולים הם מטרה אסטרטגית.
<אייל פורמן: צוק איתן הבא יתחיל כנראה מנקודה שבה הקודם הפסיק.
<אייל פורמן: זה לא יתחיל מרקטות קטנות וינסו יותר ויותר לקלוע.
<אייל פורמן: אני לא צריך לספר לאנשים שנמצאים פה מה המשמעות של פגייה שתיפגע, לא לסורוקה, למדינת ישראל כולה, או מה המשמעות לא של פגייה שתיפגע, בואו נגיד שבית החולים יהיה זריז ומהיר ויעביר את הפגים, אבל אחד ימות בדרך, חס וחלילה.
<אייל פורמן: אבל אחד.
<אייל פורמן: למה מדינת ישראל תתעורר בבוקר?
<אייל פורמן: מי שמעביר את פגים האלה זה לא צוות מוסמך, כי יש את הצוות של הפגייה וזהו.
<אייל פורמן: ואז אני מביא לו עוד חיילים ואולי קצת עובדים כלליים, כדי לעשות את זה כמה שיותר מהר.
<אייל פורמן: זה לא אידיאלי.
<אייל פורמן: גם המקום שהם נמצאים, ביקרתי שם פעמיים לפחות בפגייה עצמה בצוק איתן.
<אייל פורמן: גם לא מקום אידיאלי לאן שמעבירים אותם כרגע.
<אייל פורמן: אני אוסיף ואני אומר שגם המיון של בית חולים סורוקה, מעבר להיותו המיון של אזרחי באר שבע והסביבה ומעבר להיותו מיון לחיילי צה"ל הנלחמים, הוא גם מיון שאנחנו משתמשים בו לקיצור תהליכים.
<אייל פורמן: אם אני רוצה לפנות היום חייל לבית החולים תל השומר והחייל לא יציב, אנחנו נוחתים בסורוקה, כי זה מרכז העל.
<אייל פורמן: איך אני אנחת במיון שהוא לא ממוגן עם חייל?
<אייל פורמן: יכול להיות שהמחיר יהיה שאני אגיד – אי אפשר לנחות שם, המיון עמוס, לא ממוגן, אין לי איפה לנחות ואנחנו ניקח את החייל לתל השומר ואולי בגלל זה אנחנו, טפו-טפו, ואני מדבר רק על מתים היום, אבל טפו-טפו אנחנו עלולים עוד להרוג אותו.
<אייל פורמן: בעיני יש לכך חשיבות מאד גדולה, שאני בא מייצג את עמדת פקע"ר ועמדת צה"ל בכלל.
מאיר כהן: בישיבות שלכם, של פיקוד העורף, שדנות בפערים – הנושאים של מיגון סורוקה עולים?
<אייל פורמן: בוודאי.
מאיר כהן: מה האמירה שלכם מול משרד הביטחון?
מאיר כהן: האם יש שילוב ידיים?