GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא קבענו מה אני.
עאידה תומא סלימאן: אפשר לתת לחברת הכנסת קארין אלהרר לדבר?
קארין אלהרר: יגאל, פעם שנייה.
יגאל גואטה: לא, רק שאלת הבהרה.
עאידה תומא סלימאן: תצטרך לחכות.
איציק שמולי: יגאל, אני אומר לך, אל תלך לשם.
יגאל גואטה: לא, לא הולך.
יגאל גואטה: אני רץ.
קארין אלהרר: תודה רבה גברתי יושבת הראש, אדוני יושב הראש.
קארין אלהרר: אתם יודעים, כל הזמן אומרים הילדים הם העתיד שלנו.
קארין אלהרר: אפשר להיתלות בסיסמאות ולהמשיך הלאה ואפשר לפתור סוגיות שהן אקוטיות והן בעייתיות ביותר.
קארין אלהרר: אני שמעתי את הדברים שלך, מיכל, ומצד אחד שמחתי ומצד שני התעצבתי.
קארין אלהרר: התעצבתי כי הנושא הזה מוכר במשרד הכלכלה כבר לא מעט שנים.
קארין אלהרר: והנה פתאום, כשחרב השביתה קיימת, אז נמצאים הפתרונות.
קארין אלהרר: נמצא משהו.
קארין אלהרר: ואני רוצה לומר שהפתרון שנמצא, אני חייבת לומר, הוא מאד לא מספק.
קארין אלהרר: לי יש הרגשה שלא ברור בכלל מי יישא בעלויות של הדברים האלה.
קארין אלהרר: לי יש הרגשה שכשאנחנו מדברים על השכר של המטפלות, ואני אומרת בכוונה מטפלות ולא מטפלים ומטפלות, כי ברור לכולם שזה הפך להיות מקצוע שהוא רק של נשים, אז כשמדברים על השכר הזה – זה אחר כך.
קארין אלהרר: על זה נדבר איתכם בהזדמנות אחרת.
קארין אלהרר: אבל זה לב הליבה.
קארין אלהרר: אני לא הייתי רוצה שמי שיישב עם הבן שלי 8 שעות ויום ויותר, יהיה מישהו שהוא לא מתוגמל.
קארין אלהרר: והן עושות עבודה מדהימה, אבל למה להשאיר אותן במקום הזה?
קארין אלהרר: זו לא דרישה מוצדקת?
קארין אלהרר: לא מגיע לאנשים שכר על עמלם הקשה – אני חייבת להוסיף – בנסיבות האלה?
קארין אלהרר: אני לא יודעת, זה 64 ופתאום 77 – מספר הילדים במעון.
קארין אלהרר: אני נורא מפחדת מזה, כי אני אומרת – יש הפחתה של דרישות רגולטוריות, אני לא לגמרי סגורה על חשבון מי זה בא.
קארין אלהרר: זה מטריד אותי.
קארין אלהרר: בסוף אנחנו רוצים להרחיב את ההיצע, זה דבר חשוב מאין כמוהו, ברור שיש עוד הרבה משפחות שזקוקות לשירות הזה ולא מקבלות אותו, אבל על חשבון מה זה יגיע?
קארין אלהרר: אנחנו הולכים על הכמות במקום האיכות?
קארין אלהרר: כי אם זה המקום שאליו הולכים – לא תודה.
קארין אלהרר: אני באמת חייבת לומר, הדרכות – זה משהו שלא היה צריך להגיע למשבר כדי לעשות אותו.
קארין אלהרר: שכר – זה נשמע לי הדבר המינימאלי.
קארין אלהרר: לא הייתי מעלה בדעתי שמישהו מאגף תקציבים באוצר לא יתוגמל על עבודתו.
קארין אלהרר: אבל כשזה מטפלות – אז זה מטפלות.
קארין אלהרר: אז זה דבר שהוא לא סביר.
קארין אלהרר: אני חוזרת ואומרת, גברתי יושבת הראש, אדוני יושב הראש, אני יודעת שזה לא נושא הדיון הספציפי, כי אנחנו מדברים על פתירת המשבר המיידי, אבל יש פה משהו שהוא הלב של הסיפור הזה.
קארין אלהרר: בסוף ההתייחסות של משרד הכלכלה לאורך השנים כלפי מעונות היום, הוא בייבי סיטר לילדים.
קארין אלהרר: וזה רק מלמד אותנו בפעם המי יודע כמה, שאי אפשר להשאיר את זה במשרד הכלכלה.
קארין אלהרר: שזה חייב לעבור למשרד שרואה ברצף חינוכי והוא משרד החינוך.
קארין אלהרר: אני מקווה שגם המשבר שאנחנו נמצאים בו היום, ייתן עוד דחיפה למקום הזה של משרד החינוך.
קארין אלהרר: ואני אמרתי את זה בדיון הקודם שהתקיים בפגרה ואני אומרת את זה גם עכשיו.
קארין אלהרר: אני חושבת שהארגונים שעושים באמת עבודה מדהימה, צריכים ללכת עם המאבק הזה עד הסוף, כי אין מה לעשות.
קארין אלהרר: פעם מישהו אמר – מבינים רק כוח, כנראה שזה המקום.
קארין אלהרר: מבינים רק כוח.
קארין אלהרר: אז אנחנו אתכם במאבק הזה ואני חושבת שזה עניין שחוצה קואליציה ואופוזיציה, וזה מאבק חשוב, כי הוא המאבק על הילדים של כולנו.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת נורית קורן.
<מיכל צוק: אני רק רוצה לענות.
עאידה תומא סלימאן: תאספי עוד כמה שאלות ואז ניתן לך להתייחס.
נורית קורן: השאלות שלי לא יהיו רבות, כי חברי כבר אמרו את כל מה שאפשר לומר.
נורית קורן: אני רק רוצה לדעת - - -
אלי אלאלוף: טוב מאד.
אלי אלאלוף: אוקיי, אני מוסיף לך דקה.
נורית קורן: אתה נתת לאיציק שמולי את הזמן שלי.
נורית קורן: במליאה הוא ייתן לי את הזמן שלו.
נורית קורן: מה סלע המחלוקת, עוד לא הבנתי בדיוק מה סלע המחלוקת עכשיו, כדי לפתוח את הרישום.
נורית קורן: אני מבינה שיש בעיה.
נורית קורן: יש בעיה בסל התשומות, שזה לא נמדד כמו שצריך ולא נותן את המענה לכל מה שהם צריכים.
נורית קורן: יש את הבעיה של המטפלות, תנאי העסקה.
נורית קורן: ואני רוצה לומר לך, הגיע הזמן שאנחנו נפתח יותר מעונות כדי שנוכל להכניס לשם יותר ויותר ילדים.
נורית קורן: אני חס וחלילה לא רוצה להוציא שם רע למעונות הפרטיים, אבל משלמים הרבה כסף.
נורית קורן: אנחנו צריכים לשנות את יוקר המחייה, אנחנו רוצים להוריד.
נורית קורן: איך אנחנו נעשה את זה?
אלי אלאלוף: מה, החלפת מפלגה?
נורית קורן: בדבר הזה זה חשוב.
נורית קורן: אתה מדבר יחד איתי באותו כיוון.
<קריאה: שאלה במקום.
נורית קורן: הגיע הזמן סוף סוף לתת יותר כסף לנושא הזה.
נורית קורן: אנחנו רוצים לשלוח את הילדים למעונות ולהיות בטוחים.
נורית קורן: זה דבר חשוב ביותר.
קארין אלהרר: שמעתי שראש הסיעה שלך הוא שר הכלכלה.
נורית קורן: החשוב ביותר מבחינתי זה מי האדם שנכנס לעבוד כמטפלת בתור המעונות האלה.
נורית קורן: מכיוון שהשכר כל כך נמוך וכל כך מחפיר, מביאים רק את מי שבאה לעשות בייבי סיטר.
נורית קורן: צריך להפסיק עם זה.
נורית קורן: צריך לתת למטפלות האלה את הכסף, צריך לתת שכר נורמאלי והוגן למה שהן עושות.
נורית קורן: את דיברת מ-64 ל-77 ילדים, לא על חשבון שאר המטפלות ולהוריד להן עוד כסף, כי צריך לחלק עוגה מסוימת, שאי אפשר לחלק אותה יותר מדי.
נורית קורן: הגיע הזמן - - - בסדר, וגם שכר מינימום.
נורית קורן: בסדר, אבל יכול להיות שאפשר לתת - - -
<קריאה: כרוך בפיטורי עובדים.
נורית קורן: גם את זה צריך למנוע.
נורית קורן: ותמיד אני בטוחה שאם יש - - - עובדים, אז חסרים אנשים ואז אלה שעובדות צריכות לתת יותר שעות.
נורית קורן: אני רוצה לדעת מה סלע המחלוקת האמיתי.
יפעת שאשא ביטון: מיכל, - - - האם הדרישה היא לעלות מ-64 ל-77, או להוריד מ-77 ל-64?
<מיכל צוק: להוריד, להוריד מ-77 ל-64.
יגאל גואטה: אבל אתם מבינים מה הבעיה - - - וחברי הכנסת - - - לא נותנים לעשות התאמות.
אלי אלאלוף: אתה תלמיד מצוין, אני רואה - - -
יגאל גואטה: ו - - -
אלי אלאלוף: יגאל, אתה יודע שיש לי איזו סמכות שאני אף פעם לא מפעיל אותה, חוץ מפעם אחת - - -
יפעת שאשא ביטון: מעלים מ-64 ל-77 או מורידים מ-77 ל-64?
יגאל גואטה: מורידים מ-77 ל-64.
יגאל גואטה: מורידים.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה משהו, שנייה.
אלי אלאלוף: כמה פעמים שאלת הבהרה?
אלי אלאלוף: א' אמרו לכם, זו לא החלטה של היום.
אלי אלאלוף: זה קיים וזה - - -
יגאל גואטה: לא, לא, לא - - -
אלי אלאלוף: זה יופעל לכיוון 64 ל-77 - - - רגע, אם זה לא זה תקבלו תשובה עוד מעט.
עאידה תומא סלימאן: חברה, אפשר לשאול את השאלה 100 פעמים.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, חברי הכנסת המכובדים, אפשר לשאול את השאלה 100 פעמים.
עאידה תומא סלימאן: יש תשובה אחת.
עאידה תומא סלימאן: שאלתם 10 פעמים, נקבל תשובה אחת ונשתיק את העניין.
עאידה תומא סלימאן: שאלתם 10 פעמים, יש תשובה אחת.
עאידה תומא סלימאן: מיכל, תעני, אני מאד מבקשת.
עאידה תומא סלימאן: מעלים, מורידים וזהו.
עאידה תומא סלימאן: תגידי את זה במשפט אחד.
<מיכל צוק: כמו שאמרתי קודם - - -
עמיר פרץ: בכמה תהליכים, גברתי?
עאידה תומא סלימאן: שנייה, רק היא תענה ואז.
אלי אלאלוף: משפט אחד, מיכל.
אלי אלאלוף: לא טקסט.
<מיכל צוק: במשך השנים הנושא הזה היה פרוץ.
<מיכל צוק: כלומר, היו הנחיות בשטח וגם אנחנו מקבלים דיווחים שונים על מה היה המספר הילדים.
<מיכל צוק: בשנתיים-שלוש האחרונות, בדיוק כתוצאה מכל מה שאתם העליתם כאן, על הצורך לשמור על הילדים ולא לצופף ילדים בכיתות, ההנחיה היא שהגודל הוא 64.
<מיכל צוק: בשנתיים האחרונות אנחנו מאפשרים בהוראת שעת, בגלל שעוד טרם נפתחו כל המעונות, להגיע מ-64 ל-77 בדרישות מאד מינימאליות.
עאידה תומא סלימאן: קיבלתם את התשובה.
עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שיש לכם מה לערער על זה.
אלי אלאלוף: אדוני, אדוני, אני לא מכיר אותך, אני מזהיר אותך.
אלי אלאלוף: אתה המפריע מספר 1 מהלא חברי כנסת.
אלי אלאלוף: להם יש שיטה אחרת.
אלי אלאלוף: תקבל את רשות הדיבור אחרון מבין הארגונים, ואם לא נוח לך אתה יכול לצאת.
אלי אלאלוף: קיבלנו?
אלי אלאלוף: באותו סגנון שאתם עובדים, נעבוד.
אלי אלאלוף: זה מה שאתם עושים כאן.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מיושבת ראש ויצ"ו, פרופסור לזובסקי, בבקשה.
<רבקה לזובסקי: קודם כל יושבת ראש נכבדה ויושב ראש נכבד, אני חושבת שאנחנו לא נוגעים במהות ובגרעין של הבעיה, שהיא נסחבת כבר כמה שנים ואנחנו, הארגונים שמנהלים את המעונות המפוקחים על פי בחירה, עושים את זה מתוך שליחות חברתית, והמצוקה היא מצוקה כספית, מצוקה כספית, מצוקה כספית – שהכסף יכול לפתור אותה והדיון הזה בדברים קטנטנים והמענה שאנחנו קיבלנו עד עכשיו ממשרד הכלכלה וממשרד האוצר – בכלל בכלל לא פותר.
<רבקה לזובסקי: זה דברים פרטיקולאריים ולא התמונה הגדולה.
<רבקה לזובסקי: אנחנו זקוקים פה שיהיה מענה לשכר המטפלות.
<רבקה לזובסקי: המטפלות – א' יש מחסור, ב', הן מתחלפות, אבל בכמויות, כל שנה.
מאיר כהן: חבריה, מי קובע?
מאיר כהן: אתן עמותות, את השכר אתן קובעות.
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל זה תלוי בהחלטות.
מאיר כהן: סליחה, סליחה, עם כל הכבוד, הייתי ראש עיר, סליחה, בואו.
מאיר כהן: אם יש כאן דיון אמיתי, השכר נקבע על ידי עמותות, גברתי - - -
מאיר כהן: סליחה, אל תגידו לי לא.
מאיר כהן: הרי אני כבר 15 שנה ראש עיר.
מאיר כהן: אני התומך הכי גדול שלכן, אבל כל פעם ששואלים אתכם שאלה קשה, אתם אומרים אנחנו לא - - -.
מאיר כהן: אז אנא מכם.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, סליחה, אני מבקשת מכולם, חבר הכנסת מאיר כהן - - -
<רבקה לזובסקי: אני מאד מכבדת אותך ומכירה אותך כשר הרווחה.
<רבקה לזובסקי: אנחנו נפגשנו אם אתה זוכר, מר כהן.
אלי אלאלוף: בואו, תדברו על נקודות מהותיות ונעבור הלאה.
אלי אלאלוף: אין לנו זמן, אם אתם לא מרגישים.
<רבקה לזובסקי: לא קיבלנו שום הצעת פתרון משמעותית, לא בנושא שכר המטפלות, הארגונים לא יכולים לעמוד בזה, ולכן הם נאלצים, עושים את זה מתוך שליחות חברתית, לצמצם ולצמצם.
<רבקה לזובסקי: לא לנושא התקינה, לא לנושא המחסור במטפלות, לא לנושא המחסומים שיש לנו.
<רבקה לזובסקי: למשל, יש תקציב לבינוי ממשרד הכלכלה.
<רבקה לזובסקי: זה כל כך קשה.
<רבקה לזובסקי: מעבירים רק באופן חלקי 2.3 מיליון ומעון עולה 4 מיליון שקלים וצריך להוסיף 400,000 שקלים ציוד.
עאידה תומא סלימאן: ממה שידוע לי העלו את הסכום הזה.
אלי אלאלוף: אם אתם לא יודעים, הדיון ייגמר בעוד פחות מ-40 דקות.
אלי אלאלוף: אם אתם תמשיכו להגיד כל מה שמובן מאליו ולא צריך לחזור, אז באמת לא יהיה שום דיון ולא נגיע לשום מטרה.
אלי אלאלוף: נתפזר בעוד 40 דקות ללא פתרון.
אלי אלאלוף: אני מבקש שתהיו קולעים.
אלי אלאלוף: שאלות ותשובות פשוטות.
<רבקה לזובסקי: לא התקדמנו מילימטר בדיון.
<רבקה לזובסקי: כדי שהדיון יתקדם צריך להתייחס לבעיות היסוד ועל בעיות היסוד לא קיבלנו תשובה לא ממשרד הכלכלה ולא ממשרד האוצר ובזה הולך וגדל הפער החברתי.
אלי אלאלוף: יש את נציגת נעמ"ת?
עאידה תומא סלימאן: קודם חבר הכנסת עמיר פרץ, הייתה לך הצעה לסדר?
עמיר פרץ: כיוון שיש ויכוח על מה הדיון, אני ניסיתי ושקלתי והגעתי למסקנה שבסוף הדיון הוא על כסף.
עמיר פרץ: מכיוון שהדיון על כסף ויש עכשיו משא ומתן קואליציוני, אולי נמליץ שלפני שסוגרים את המשא ומתן הקואליציוני, מישהו יעלה את נושא המעונות גם למשא ומתן הקואליציוני.
עמיר פרץ: נראה לי ששם העניין - - -
אלי אלאלוף: עמיר פרץ היקר, אתה יודע מה האהבה שלי אליך וזה הדדי, אני רק מציע שאתה תעלה את זה להסכם הקואליציוני.
עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, זה שמנסים לדבר על זה בכל מיני רמזים על משא ומתן קואליציוני, מי שנמצא במשא ומתן לא נמצא סביב השולחן הזה.
עאידה תומא סלימאן: אם צריך אז תצאו החוצה, תחפשו מי שנמצא במשא ומתן ותבקשו מהם.
עמיר פרץ: זה פשוט מעיד על היחס של המדינה למעונות, זה הכל.
עמיר פרץ: זו העדות הכי טובה.
עאידה תומא סלימאן: מי נמצא פה מנעמ"ת?
<גליה וולוך: שלום לכולם.
<גליה וולוך: שמי גליה וולך, יושבת ראש נעמ"ת.
<גליה וולוך: קודם כל אני רוצה להגיד תודה רבה על הנוכחות של חברי הכנסת כאן.
<גליה וולוך: אני שמחה לדעת שהנושא קרוב לליבכם, שאיכפת לכם ואנחנו סוף סוף לא מרגישים לבד.
<גליה וולוך: זאת התחושה שמלווה אותנו הרבה מאד זמן.
<גליה וולוך: במשך שנים רבות אנחנו מעלים את הסוגיה של הגיל הרך.
<גליה וולוך: אנחנו מנהלים משא ומתן מול משרד הכלכלה ולמשך כל הזמן, גם מה שקורה כאן היום לצערי הרב, זה שזורים לנו חול בעיניים.
<גליה וולוך: אני רוצה להזכיר לכולנו למה אנחנו פתחנו במאבק, עשינו עיצומים בשבוע שעבר, לצערנו הרב על גבם של ההורים, כי בסופו של דבר כולנו ארגונים חברתיים.
<גליה וולוך: אין לנו שום עניין להזיק להורים.
<גליה וולוך: אנחנו עושים את זה באמת מתוך כוונה אידיאולוגית אמיתית.
<גליה וולוך: אנחנו ממשיכים להפעיל את מעונות היום בישראל.
<גליה וולוך: חשוב להגיד, אנחנו בקריסה.
<גליה וולוך: אנחנו בקריסה כי אין לנו עובדות.
<גליה וולוך: זה יפה ונחמד לדבר על ההכשרות, אבל אין עובדות שמגיעות למעונות היום בישראל.
<גליה וולוך: הן לא מגיעות בגלל השכר הנמוך.
<גליה וולוך: הן לא מגיעות בגלל תנאי העבודה הקשים.
<גליה וולוך: כשאנחנו מדברים על תנאי עבודה קשים, כולנו מכירים את המחאה שדיברו על זה שצריך להכניס סייעת שנייה בגני הילדים.
<גליה וולוך: מה חשבנו?
<גליה וולוך: שאם צריך סייעת נוספת בגילאי שלוש פלוס, אז לא צריך לתגבר את כוח האדם במעונות בגילאי לידה עד שלוש?
<גליה וולוך: על אחת כמה וכמה היה צריך לתגבר אותן.
<גליה וולוך: אבל אנחנו לא יכולים, כי אין לנו לא כסף.
<גליה וולוך: אני רוצה לענות על השאלה – לא אנחנו קובעים את השכר של העובדות.
<גליה וולוך: השכר של העובדות נקבע מתוך שכר הלימוד שההורים משלמים ואין לנו עניין להעלות את שכר הלימוד של ההורים, נהפוך הוא.
<גליה וולוך: אנחנו רוצים שמדינת ישראל תכיר בכך שחינוך מתחיל מגיל לידה, הוא לא מתחיל מגיל 5 או 3.
<גליה וולוך: הוא מתחיל מגיל לידה והמדינה צריכה לתקצב את זה.
<גליה וולוך: אנחנו מדברים על בניית מעונות?
<גליה וולוך: איך אנחנו מדברים על בניית מעונות?
<גליה וולוך: אפשר לספור אותם על שתי הידיים, אולי.
<גליה וולוך: רבע מילדי ישראל בלבד, בגילאי לידה עד שלוש, נמצאים במעונות יום מפוקחים.
<גליה וולוך: כל היתר נמצאים במסגרות פרטיות, משלמים הון עתק או נמצאים אצל סבתא או מטפלת.
<גליה וולוך: ומה אומר לנו משרד הכלכלה - - -
עאידה תומא סלימאן: אני אבקש משהו, סליחה.
עאידה תומא סלימאן: את הבעיות עיקריות אנחנו יודעים.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שתתייחסו גם למה שנאמר.
עאידה תומא סלימאן: תגידו.
עאידה תומא סלימאן: היה לכם על הרבה מה לערער כשמיכל צוק דיברה, תתייחסו לזה.
איילת נחמיאס ורבין: אין צורך לחפש - - - - שיפסיקו לחפש - - -
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת איילת, שנייה.
<גליה וולוך: אני רוצה להתייחס.
<גליה וולוך: לגבי הנושא - - -
איילת נחמיאס ורבין: משפחות לא גומרות את החודש.
איילת נחמיאס ורבין: משפחות שצריכות מגיל לידה עד שלוש להחזיק שני ילדים בגן, כי אין להם מקום אחר, יותר מ-16,000 ילדים - - -
<גליה וולוך: אני נורא מבקשת, אני מיד מסיימת.
<גליה וולוך: אני רוצה להתייחס למספרי הילדים - - -
<גליה וולוך: ומשרד הכלכלה יודע ומודע לזה שרק רבע מילדי ישראל נמצאים במעונות יום מפוקחים והתהליך של בניית המעונות תקוע עם 1,001 חסמים.
<גליה וולוך: במקום לאפשר לנו, כי אנחנו אלה שעומדים מול המשפחות ואומרים להן שהילדים שלהן לא יתקבלו למעונות, אף אחד אחר לא.
<גליה וולוך: ואנחנו יודעים את המצוקה.
<גליה וולוך: אנחנו אלה שצריכים לעשות את זה, ומה עושה משרד הכלכלה?
<גליה וולוך: עד שייבנו המעונות החדשים, בינתיים מורידים את מספרי הילדים בתוך המעונות, מה שאומר שהחל משנת הלימודים הבאה – 20% מהילדים שנמצאים היום בתוך מעונות היום – לא יהיו.
<גליה וולוך: אנחנו נאלץ לפטר 15% מהמטפלות, כי אף אחד לא שינה את התקינה.
<גליה וולוך: כשאני אומרת תקינה, אנחנו מדברים על מספר מטפלות פר מספר ילדים.
<גליה וולוך: אנחנו מזמן לא שירות של בייבי סיטר.
<גליה וולוך: אנחנו נותנים חינוך לילדים בגיל הרך.
<גליה וולוך: אנחנו מבינים את המהות ואנחנו מצפים שמדינת ישראל תבין את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהערעור היה על מה שנאמר בעניין מספר הילדים בתוך מעונות היום.
עאידה תומא סלימאן: אתם אומרים לנו שבעצם משרד הכלכלה לא הבהיר את הנושא, להיפך, אתם מצמצמים את מספר הילדים.
איילת נחמיאס ורבין: בלי לטפל בבעיה.
יגאל גואטה: הם - - - מעלים מ-64 ל-77, היא אומרת מורידים מ-77 ל-64.
יגאל גואטה: תסבירו את שאני מבקש מתחילת הדיון.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני רוצה לתת את רשות הדיבור לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, כי יש לה דיון שהיא צריכה לנהל ואחר כך נמשיך.
יפעת שאשא ביטון: זה יהיה אפילו פחות, כי אני צריכה לרוץ לוועדה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה כבוד יושב הראש ויושבת הראש.
יפעת שאשא ביטון: מה שמפריע לי בשיח זה שאנחנו לא באמת – וזו הסיבה אגב שאנחנו אף פעם לא מצליחים לפתור את הדברים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מסוגלים להתמקד בסוגיה שלשמה התכנסנו.
יפעת שאשא ביטון: בכל מה שיגידו כאן על החינוך לגיל הרך – הם צודקים.
יפעת שאשא ביטון: צריך שהוא יהיה בחינוך וצריך לשנות את הגישה וצריך לטפל בשכר המטפלות.
יפעת שאשא ביטון: זה לא יכול להיעשות לבד בלי שדנים בסוגיית ההכשרה.
יפעת שאשא ביטון: זה נושא גדול - - -
עאידה תומא סלימאן: תמקדי אותנו, יפעת.
יפעת שאשא ביטון: אני אמקד.
יפעת שאשא ביטון: צריך לטפל בו, אבל אני רק אומר ואני יודעת שאני מוציאה ערמונים מהאש, צריך לטפל בו בשקיפות משני הצדדים, כולל הצגה של דו"חות ולראות מה באמת קורה בשטח.
יפעת שאשא ביטון: אני שמה את זה בצד.
יפעת שאשא ביטון: זאת לא מהות הדיון היום.
יפעת שאשא ביטון: היום מהות הדיון היא בעצם למה יצאו להשבתה ומה אפשר לפתור בכאן ועכשיו, לקראת השיח על המהות ועל התפיסה הרחבה והגדולה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמה שהוצג כאן – ואת משרד האוצר עוד לא שמענו, ולצערי אני לא אהיה כאן אבל אני אתעדכן – מה שאנחנו צריכים לראות זה איזה פתרון הם נותנים לסיפור של הרגולציה ואני מסכימה עם חברת הכנסת קארין אלהרר.
יפעת שאשא ביטון: בניגוד למה שדורשים במעונות, צריך אולי להפחית את הרגולציה, אבל מבלי לפגוע בבטיחות של הילדים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נאפשר שהילדים שלנו לא יהיו במסגרות - - -
מאיר כהן: מי מתכוון לפגוע?
יפעת שאשא ביטון: הנושא של התקינה, גם, תפתרו אחר כך את הסיפור אם הם מגדילים את מספר הילדים או מקטינים את מספר הילדים, אבל בסופו של דבר אנחנו צריכים לוודא שהיחס של מטפלת על כוח אדם יישמר.
יפעת שאשא ביטון: כל צעד שאנחנו נעשה בתוך המשא ומתן חייב להיות תוך כדי שאנחנו לוקחים בחשבון - - -
איציק שמולי: יפעת, אבל יושב ראש נעמ"ת אומרת לך שהדרישה העיקרית שלה זה השכר.
איציק שמולי: אז את יכולה להגיד שהשכר זה לא חלק מהעניין - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל תקשיב, אתה רוצה לשמוע - - -
איציק שמולי: אבל היא אומרת - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא מה שעולה במשא ומתן, איציק שמולי.
איציק שמולי: מצטער שזה עולה כסף.
יפעת שאשא ביטון: סוגית השכר היא לא הסוגיה המרכזית שעומדת כאן על השולחן ובטח - - -
איילת נחמיאס ורבין: באמת, יפעת?
איילת נחמיאס ורבין: את לא מלווה כנראה את המעונות.
יפעת שאשא ביטון: אני מלווה את המעונות - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, חברי הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת שאשא ביטון, אני חושבת שהארגונים יודעים טוב מאד לקבוע את סדר היום שלהם ואת הדרישות שלהם.
עאידה תומא סלימאן: בואו נתמקד אם יש לנו הצעות.
יפעת שאשא ביטון: גברתי יושבת הראש, אני מסכימה איתך שהם יודעים לקבוע את סדר היום וכל מה שהם אמרו הוא חלק מסדר היום, אבל אנחנו צריכים שוב לראות סביב מה אנחנו יושבים על השולחן היום, ואני אומרת לך גם מי שעקב בתקשורת, ואני הייתי בשיח עם הארגונים, זה היה חלק מתוך משהו רחב יותר.
יפעת שאשא ביטון: הם מדברים על העניין של השיפוצים כדי להבטיח את הנושא של העמידה בבטיחות.
יפעת שאשא ביטון: הם רוצים שיפוי כספי ממשרד האוצר.
יפעת שאשא ביטון: הדרישות הן מאד ממוקדות, וכן, אני מזמינה אתכם לשמוע אותם ולראות שזה מה שעומד על הפרק.
עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, אתם רשומים לפי כניסתם.
יפעת שאשא ביטון: אגב, אני גם מקדמת את חוק פיקוח מעונות יום, שנותן את המענה היעיל לכל - - - שיושבים סביב השולחן.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לחשוד בי שאני לא לטובת המעונות.
עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, נתנו לך, הקדמנו אותך בגלל הדיון שלך, אז לא לעכב את הדיון פה.
איציק שמולי: הפתרון עולה כסף.
עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חבר הכנסת חיים ילין.
חיים ילין: הדיון הראשון שהיה לי עם שר הכלכלה, זה היה על - - -
קארין אלהרר: איזה מהם?
חיים ילין: שר הכלכלה.
חיים ילין: אה, אוקיי, את צודקת.
קארין אלהרר: כי אם היה לך דיון עם שר הכלכלה, אני רוצה שתגיד לי איך אתה עושה את זה.
עאידה תומא סלימאן: איך מארגנים?
קארין אלהרר: גם אני רוצה.
חיים ילין: שר הכלכלה, לפני סעיף 52.
איילת נחמיאס ורבין: אה, זה אנחנו כולנו מבינים.
קארין אלהרר: עכשיו זה גם נשמע הגיוני.
חיים ילין: והדבר הראשון שביקשתי ממנו זה, עכשיו, כשהוא חדש, זה שיעביר את מעונות היום למשרד החינוך, כי משרד החינוך זה השר בנט.
חיים ילין: הוא אז היה שר הכלכלה, הוא לא רצה להבין, אבל עכשיו אולי הוא ירצה לקבל את זה כשר החינוך.
חיים ילין: אני אומר את הדברים האלה, כי גם את החוק הפילו בגלל כסף ואני חושב שצריך להתחיל לדבר במושגים אסטרטגיים ובמושגים של טקטיקה או טכניקה, שזה מה שדנים פה כרגע.
חיים ילין: הרי דנים על זה שהשכר של המטפלות הוא נמוך.
חיים ילין: מצד שני, גם אם יעלו את השכר עכשיו, אין מספיק מטפלות.
חיים ילין: מצד שלישי, אתם רוצים גם תקינה, אבל מה זה משנה מה התקינה שתהיה?
חיים ילין: בלאו הכי אין מספיק כיתות.
חיים ילין: זאת אומרת מי שמנסה, ומיכל, אין לי שום דבר נגדך, את יודעת.
חיים ילין: אני תמיד תוקף את מי שקובע מדיניות, לא את מי שמנסה לבצע אותה.
חיים ילין: גם אם שמים אתכם בחדר קטן, לא תוכלו לבצע יותר ממה שאפשר לבצע באותו חדר קטן.
חיים ילין: לכן הראייה צריכה להיות לטווח ארוך ולראות עכשיו איך.
חיים ילין: גם אם ישימו עכשיו מיליארד שקלים לא תפתרו את הבעיות.
חיים ילין: אתם לא מבינים את זה.
חיים ילין: אין שום סיבה בעולם שתפתרו, כי לא יכול להיות שתוך חודשיים יהיו מטפלות ומטפלות ברמה גבוהה.
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני רק רוצה להגיד לכם שיש אבטלה די גבוהה בין מטפלות ערביות מוסמכות.
עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי לשקול - - -
<קריאה: 16,000 מובטלות.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לך עאידה, שבתל אביב - - - לא מגיעות לעבוד.
חיים ילין: אני לא מוכן שיפריעו לי באמצע.
חיים ילין: אני לא הפרעתי לאף אחד.
קארין אלהרר: מה אתה בבית משפט?
קארין אלהרר: אתה חבר כנסת.
חיים ילין: אני אומר את הדברים האלה כי כשהעבירו את החוק ואת החקיקה של חינוך לגילאי 3-4 – 2,500 כיתות נבנו בפחות משנתיים.
חיים ילין: 2,500 כיתות נבנו.
חיים ילין: כשרוצים לבנות במשרד הכלכלה, רק אוהל אולי אפשר להקים.
חיים ילין: אני אומר, אגף הבינוי במשרד החינוך יכול ללמד את כולנו איך צריך לעשות את זה.
חיים ילין: אין שם כמעט חסמים.
חיים ילין: והיום, אם מישהו מחפש משבצת חומה לבנות מעון יום, אי אפשר כי כבר יש שם גן.
חיים ילין: זה בדיוק מה שקרה.
חיים ילין: מיכל, אני שומע את הדברים האלה.
חיים ילין: אני 10 שנים בשלטון המקומי, שום דבר, אני אומר לך ובגלל זה אני אומר שאני לא בא נגד הפקידות.
חיים ילין: לעולם אני לא יוצא נגד הפקידות, כי אני לא חושב שהפקידות אשמה.
חיים ילין: 10 שנים.
חיים ילין: וזה לא מעניין אותי מי היה שר הכלכלה לאורך כל הקדנציות, הרי שום דבר לא השתנה.
חיים ילין: במהות לא השתנה שום דבר.
חיים ילין: אתם נלחמים פה על משהו שהוא לעכשיו, מעכשיו לעכשיו ומחר בבוקר תצוץ בעיה חדשה.
חיים ילין: צריך מיידית לבוא ולעזוב הכל ולהעביר למשרד החינוך.
חיים ילין: לקחת את מעונות היום ולבנות כיתות דרך משרד החינוך.
חיים ילין: צריך את ההכשרה של משרד החינוך וצריך רציפות של חינוך לכל הילדים.
חיים ילין: עכשיו אני אגיד את הדבר שאנחנו יכולים, ואנחנו נדבר פה, אני אומר לכולם, חברה, מתוך מה שאני מכיר בין שלטון המקומי לבין זה שאני שנה בכנסת - שום דבר לא יעזור.
חיים ילין: אתם תדברו פה ושום דבר לא יזוז גם, דרך אגב.
חיים ילין: יהיו צעקות, שום דבר לא יזוז.
חיים ילין: רק דבר אחד יכול להזיז, שכל האמהות, כל האבות יצאו עם עגלות, כי מה שמפחיד את ראש הממשלה זה כשהוא רואה 500,000 איש בחוץ.
איילת נחמיאס ורבין: גם לא.
חיים ילין: עכשיו אני אגיד לך משהו, מפחיד אותו.
חיים ילין: גילאי 3-4 נולדו מתוך המחאה החברתית, כשהיו 500,000 איש בחוץ.
חיים ילין: מזה הוא מפחד.
חיים ילין: ולכן האפשרות היחידה שתשנו את המציאות עכשיו, זה לא חברי כנסת.
חיים ילין: אנחנו נתמוך, אנחנו נעזור.
חיים ילין: בזה שיש הרבה חברי כנסת פה, מה זה משנה אם יש אחד או 120?
חיים ילין: יש פה אנשים שנמצאים בקואליציה.
חיים ילין: הם לא מבינים שהם בקואליציה.
חיים ילין: הם בשלטון.
חיים ילין: הם לא מבינים שהם בשלטון.
חיים ילין: הם מקטרים והם מתבכיינים כאילו שהם אופוזיציה.
חיים ילין: זה לא יעלה על הדעת דבר כזה.
עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנסת ילין.
חיים ילין: אני אומר לכם, אל תרפו מהשביתה.
חיים ילין: אני אומר לכם את זה: אל תרפו מהשביתה ותוציאו את כל ההורים החוצה.
חיים ילין: רק ככה אתם, הקואליציה והממשלה תבין – אין דרך אחרת.
חיים ילין: אנחנו נדבר פה עד מחר, שום דבר לא יזוז.
יעל גרמן: אני רוצה לנסות לשרטט את המפה כפי שאני רואה אותה.
יעל גרמן: אני חושבת שאנחנו נמצאים בתקופת ביניים.
יעל גרמן: לי אין ספק שבמוקדם או במאוחר הממשלה תבין – זו או זו שאחריה – שאי אפשר להשאיר את גילאי אפס-שלוש לחסדי אותן- - -
עאידה תומא סלימאן: גיל לידה.
יעל גרמן: לידה עד שלוש, אוקיי.
יעל גרמן: לחסדי אותן עמותות שבאמת מוציאות מכספן ועושות עבודה ציבורית שהממשלה הייתה צריכה לעשות, ובוודאי שלא ניתן לתת להעיק ולהטיל על הזוגות הצעירים, שנושאים בכל העול, שעובדים בשתי עבודות, שהולכים למילואים, שגם יממנו באופן פרטי את הילדים, אם רוצים שיהיו ילדים.
יעל גרמן: הממשלה צריכה לקבל החלטה – היא רוצה ילודה?
יעל גרמן: היא רוצה שנשים תצאנה לעבודה?
יעל גרמן: היא רוצה להגדיל את כוח העבודה?
יעל גרמן: אז צריך להשקיע בגילאי לידה עד שלוש.
יעל גרמן: אנחנו נמצאים להערכתי כרגע בתקופת ביניים, כי בסופו של דבר הממשלה תבין, כך או אחרת, וזה ימומן.
יעל גרמן: מה עושים כרגע?
עליזה לביא: את אופטימית, אחותי.
יעל גרמן: לכן אני נמצאת כאן, אהובתי.
יעל גרמן: אבל יש לי הצעה קונקרטית.
אלי אלאלוף: יעל את יודעת את הערכתי - - -, יש לנו 23 דקות.
יעל גרמן: אני רוצה להציע הצעה.
אלי אלאלוף: לא, לא, יש לי בקשה מכולם.
אלי אלאלוף: חברים, יש דו"ח של משרד ראש הממשלה - - -
אלי אלאלוף: עם כל הבעיות המהותיות – שכר, עובדים, גודל, אחריות - - -
עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני צריכה להגן על זכות יושב הראש לדבר?
אלי אלאלוף: אני מבין כמה הנושא כואב, כמה כל אחד רוצה להתבטא.
אלי אלאלוף: תאמינו לי, מי שעשה הכי הרבה שעות בגיל הרך, למרות הזקנה שלי – זה אני.
אלי אלאלוף: אז תאמינו לי, זה לא נושא חדש בשבילי.
יגאל גואטה: כשאתה היית בגיל הרך?
אלי אלאלוף: מגיל הרך אני דואג לזה.
אלי אלאלוף: אני ממש אומר לכם, בואו תהיו אחראים.
אלי אלאלוף: מי שאוהב שביתות – אני לא אומר לכם שום מילה, תעשו מה שאתם רוצים.
אלי אלאלוף: אני רוצה תשובות כרגע להתמודדות אמיתית לכל מי שאומר שהאחריות שלנו היא קודם כל לילדים.
אלי אלאלוף: לבוא לסגור עכשיו מעון יום?
אלי אלאלוף: מישהו יודע מה זה עושה?
אלי אלאלוף: גם 64 משפחות - - -
חיים ילין: לפני שנה היה - - -
אלי אלאלוף: רגע, אני לפני שנה לא הייתי פה.
אלי אלאלוף: החברים שלך היו ולא טיפלו בזה שנה - - -
חיים ילין: לא, לפני שנה הממשלה הזאת הייתה - - -
אלי אלאלוף: אז אני לא אתחיל בהתקפות אישיות.
אלי אלאלוף: חברים, הנושא הזה בא אלינו ואנחנו לא ירדנו ממנו.
אלי אלאלוף: לא ירדנו ממנו.
אלי אלאלוף: כרגע אני אומר, אני אעשה הכל כדי שלא תהיה שביתה, אני מודיע לכם - כדי לתת תשובות ותשובות אמיתיות לילדים.
אלי אלאלוף: לא מעניין אותי הכנסת הורים.