GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עמוס פז: אולי כיוונתי לדעת גדולים לגבי התכנית הזאת, שתיכף אני ארצה לדבר עליה, התכנית של המל"ג.
<עמוס פז: רק בואו נכמת את הדברים.
אלי אלאלוף: אוקיי, בוא נלך לעניין.
<עמוס פז: יש במדינת ישראל כ-4,500 פסיכולוגיים קליניים, יש 59 פסיכולוגים קליניים ערבים.
<עמוס פז: לפי החישוב שלי - - -
<משה בר-סימן טוב: אגב, גם פסיכולוגיים לא קליניים מטפלים.
<משה בר-סימן טוב: ויש גם פסיכולוגיים רפואיים, שיקומיים ויש גם עובדים סוציאליים קליניים.
<משה בר-סימן טוב: אל תיקחו לעצמכם את כל ה - - -
<קריאה: משה, אתה נכנס לסכסוך התוך מקצועי.
<קריאה: אתה מבעיר אש.
חנין זועבי: ו - - - 4% אחוזים - - -
<עמוס פז: אני מדבר על פסיכולוגים קליניים – 4,500 - - -
אלי אלאלוף: עמוס, יש לי בקשה.
אלי אלאלוף: זה לא נאום כבקשתה, זה נאום שלך.
אלי אלאלוף: אז בבקשה תדבר ותאמין לי, חברת הכנסת חנין זועבי יודעת להתבטא מצוין.
<עמוס פז: היא הייתה עדינה הבוקר.
חנין זועבי: אני לא אוהבת את זה.
<משה בר-סימן טוב: חלק מהפטרנליזם שצריך לבטל אותו, אולי שאתה לא תתקן את איך שהיא מדברת.
<משה בר-סימן טוב: תן לה להגיד מה שהיא רוצה ולא את מה שאתה רוצה.
חנין זועבי: הוא לא מתקן אותי.
חנין זועבי: הוא נתן הערה לגיטימית.
<עמוס פז: אני לא מתקן אותה.
<קריאה: הוא מנסה להעצים - - -
<משה בר-סימן טוב: לא, אין צורך.
<משה בר-סימן טוב: תנו להם לבד - - -
חנין זועבי: לא, לא, אל - - -
אלי אלאלוף: סליחה, אתם מבזבזים זמן.
אלי אלאלוף: לפי הזמן אתה סיימת.
<עמוס פז: אוקיי, אז To cut a long story short, חסרים במדינת ישראל 1,000 פסיכולוגים קליניים ערבים.
אלי אלאלוף: את זה אנחנו יודעים.
<עמוס פז: אוקיי.
<עמוס פז: הרעיונות של האוניברסיטאות לא מסוגלות לפתור את הדבר הזה בגלל ה - - -
<עמוס פז: מונחת על שולחנך, על שולחן משרד הבריאות.
אלי אלאלוף: אז מה עושים בנוסף למה שאנחנו עושים?
<עמוס פז: תכנית אסטרטגית.
<עמוס פז: אתה אומר אחווה, אבל זה לא אחווה.
<עמוס פז: אחווה היא גורם אחד.
<עמוס פז: - - - של בית החולים סורוקה, של בית החולים הפסיכיאטרי בבאר שבע, של תכנית אסטרטגית ל-50 פסיכולוגים ערבים בשנה, 500 בתוך 10 שנים.
<עמוס פז: זה כולל הכשרות.
<עמוס פז: מסלול ישיר - - - שבו הרבה אנשים נופלים.
<עמוס פז: מהלך אחוד של התמחות ביחד עם הלימודים או בהמשך הלימודים.
<עמוס פז: לא שיפלו 12 שנה לכל כיוון.
<עמוס פז: זו תכנית אופרטיבית, היא מונחת.
<עמוס פז: היא הוגשה למל"ג במסגרת תכנית החומש.
<עמוס פז: אני מבקש לשאול את המנכ"ל האם אתם תומכים?
<עמוס פז: זו תכנית, אגב, שאנשי משרדכם שותפים, אגף כוח אדם והאגף לבריאות הנפש.
<עמוס פז: אם התשובה היא כן, אני מתמוגג, אני שמח.
<עמוס פז: אני חושב שזו תקווה אמיתית לפתרון אמיתי.
אלי אלאלוף: מי עוד יש לנו פה?
אלי אלאלוף: בנושא המגזר הערבי, בבקשה.
<טליה חבצלת: תראו, יש מודל שכר עובד לא רע.
<טליה חבצלת: אני גם עובדת ברהט.
אלי אלאלוף: את קיבלת את רשות הדיבור?
<טליה חבצלת: לא, אבל - - -
אלי אלאלוף: את רוצה את רשות הדיבור?
אלי אלאלוף: שמך ותפקידך, גברת.
<טליה חבצלת: שמי טליה חבצלת, אני דיברתי קודם.
<טליה חבצלת: אני יושבת כאן כנציגה של הסתדרות המחר, אבל אני בעברי פסיכולוגית ואני אוטוטו יוצאת לפנסיה.
אלי אלאלוף: זה מקצוע שאפשר להתפרנס ממנו?
אלי אלאלוף: מה זה בעברי?
אלי אלאלוף: זה כל הזמן - - -
<טליה חבצלת: אני יוצאת לפנסיה בספטמבר, מתפקידי כמנהלת השירות הפסיכולוגי חינוכי ברהט.
<טליה חבצלת: אני עובדת שם 16 שנה.
אלי אלאלוף: אז את דרומית, כמוני.
<טליה חבצלת: אני דרומית, כן, אני מהנגב, כמוך.
<טליה חבצלת: גאה להיות מהנגב.
<טליה חבצלת: מהפריפריה.
<טליה חבצלת: יש פריפריה בכל הקצוות.
<טליה חבצלת: עכשיו תראו, זאת תחנה שמשרד החינוך עשה מאמצים גדולים כדי שהיא תקבל הכרה במשרד הבריאות להכשרת מתמחים חינוכיים.
<טליה חבצלת: משרד החינוך מזרים 100 תקנים של פסיכולוגיים חינוכיים כל שנה.
<טליה חבצלת: משרד החינוך עשה תכנית מיוחדת לפסיכולוגים ערבים, שהוכשרו בירדן ובארצות ערב אחרות, שהם ישלימו את ההכשרה שלהם כדי שיוכלו לעבוד בארץ.
<טליה חבצלת: לא צריך כאן להמציא את הגלגל.
<טליה חבצלת: צריך לראות דברים שעובדים גם במקומות אחרים.
<עמוס פז: זה 10 בשנה.
<עמוס פז: ייקח מאה שנה לתקן את הבעיה.
<טליה חבצלת: לא, אנחנו מדברים על חינוכיים ואני לא אגיד שאין מחסור, אבל אין מחסור כמו בפסיכולוגיים קליניים, כי משרד החינוך משקיע שם קודם כל כסף, משאבים.
<טליה חבצלת: כן, זה מתחיל מזה.
<טליה חבצלת: 100 תקנים לשנה לכל הציבור של החינוכיים בארץ, אבל 10-20% מתוך זה מגיעים למגזר הערבי.
<טליה חבצלת: 20% אוכלוסייה, 20 פסיכולוגים חינוכיים בשנה.
<טליה חבצלת: זה מתחיל לסגור את הפערים.
חנין זועבי: זה לא יסגור 20%.
חנין זועבי: זה לא יסגור.
<טליה חבצלת: אני מדברת רק על החינוכיים, ואני אומרת יש מודל שכבר עובד, אז לא צריך למחוק את כל מה שיש, אבל הסוד הוא שלמשרד החינוך איכפת ומשרד החינוך שם שם כסף והפסיכולוגית הראשית של משרד החינוך היא בראש ההכשרה ולימודי ההשלמה והאנשים האלה עושים את העבודה המעשית שלהם בתחנות היישוביות הרשותיות.
<טליה חבצלת: מכשירים כוח אדם כל הזמן ומצמצמים פערים.
<טליה חבצלת: אני לא אגיד שאין פער, אבל צריך להשקיע.
<טליה חבצלת: תודה.
אלי אלאלוף: אוקיי, עוד הערות שנוגעות למגזר?
אלי אלאלוף: קצר בבקשה.
<פבריס שומברג: תודה מר אלאלוף.
<פבריס שומברג: שמי פבריס שומברג, מקים כבלי נפש, ארגון לסובלים מבעיות בפסיכיאטריה.
<פבריס שומברג: הנני מייחל ליום מודעות לבריאות הנפש למגזר הערבי בכנסת, יחד עם חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, דב חנין ובעזרת השם גם עם חברת הכנסת חנין זועבי.
<פבריס שומברג: לגבי ההפקרות המסוכנת, כמו שהזכיר יושב הראש, בבריאות הנפש במגזר הערבי ותקציבה, העליתי בוועדת החוץ והביטחון את ההפקרות הזאת כמפגע ביטחוני והסכימו איתי, וזה בדיון לתקצב מתקציב הביטחון, להשקיע בבריאות הנפש במגזר הערבי.
<פבריס שומברג: אני מבקש מהוועדה הזאת להכיר בעובדה הזאת כמפגע ביטחוני ולעבוד יחד עם ועדת החוץ והביטחון בכדי להשיג את התקציב.
<פבריס שומברג: אחוז ניכר מאותם טרוריסטים סובלים מבעיות פסיכיאטריה ולא מקבלים מענה.
<פבריס שומברג: רב תודות.
אלי אלאלוף: גישה מעניינת.
<יונתן האפרט: שמי פרופסור יונתן האפרט, אני ראש המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית ואני רוצה להגיד שיש קצת תקווה ממה שאתם מציעים.
<יונתן האפרט: כבר באוניברסיטה העברית יש לנו תכנית קלינית של הילד, שמיועדת לסטודנטים ערבים.
<יונתן האפרט: גם יש לנו תכנית לחרדים, שזו גם תכנית קלינית של הילד וגם תכנית קלינית של המבוגר ואנחנו נשמח לשתף פעולה, לפתוח את זה עוד יותר, כדי שנוכל לעשות כשרה יותר רחבה גם למגזר הערבי.
<יונתן האפרט: זה כבר קיים.
<יונתן האפרט: יש לנו שלוש דוקטורנטיות לפסיכולוגיה, שהן ערביות.
<יונתן האפרט: אז אני מקווה שתבוא מהן גם כן מנהיגות להמשיך את העבודה הזאת ואת הפעילות שלהם.
אלי אלאלוף: לפחות דברים חיוביים קיימים.
אלי אלאלוף: יש עניין להראות למה חולצות ירוקות.
אלי אלאלוף: זה לא מפריע לכם?
<קריאה: אנחנו מחכים לדיון על ההתמחויות.
אלי אלאלוף: אה.
<אביאל אורן: מילה אחת על המגזר הערבי.
<אביאל אורן: לא התכוננו לעומק לדיון, אבל אני חושב שדבר ראשון שחבל, כמו שאני מכין את הגשר למעבר לדיון של ההתמחויות, שיש באמת בינתיים עוד הממתינים להתמחות, אמנם לא דוברי ערבית, אבל זה פער שבמיידי אפשר להכניס ולהתחיל לעבוד.
<אביאל אורן: כלומר יש אנשים שממתינים, שסיימו תואר שנים - - -
חנין זועבי: יש 15 מתמחים שזו ההתמחות - - -
<אביאל אורן: לא, אני אומר שיש מאות ממתינים שהם לא דוברי ערבית וזה לפחות בינתיים, עד שהתכניות ארוכות הטווח - - -
<עמוס פז: כדאי שהם ילמדו ערבית גם, אתה יודע.
<אביאל אורן: שנייה רגע.
<אביאל אורן: מתוכם יש דוברי ערבית שהם גם דוברי עברית.
אלי אלאלוף: לסכם בבקשה את הנקודה.
<אביאל אורן: יש דוברי ערבית שהם לא דוברי עברית.
<אביאל אורן: שנייה, רק דבר אחד.
<אביאל אורן: ובילדים ספציפית הפער של השפה הוא גם הרבה פחות חשוב.
<אביאל אורן: הטיפול הוא בעיקרו טיפול במשחק.
<אביאל אורן: ככל שהגיל של הילד צעיר יותר, הבדלי השפה הם פחות חשובים.
<עמוס פז: יש ויכוח קליני על זה.
<אביאל אורן: נדבר על זה בהזדמנות, אבל כרגע זה מה יש.
<אביאל אורן: כל התכניות האחרות הן - - -
אלי אלאלוף: את רוצה להגיב, חברת הכנסת זועבי לפני שהמנכ"ל יגיב?
חנין זועבי: אני רוצה שאם יש ברשותו של המנכ"ל את ההמלצות של הישיבה שלנו, שם יש תשע המלצות כל כך קונקרטיות להתייחס אליהן, תכניות עבודה.
<משה בר-סימן טוב: טוב, הרפורמה - - -
אלי אלאלוף: אתה צריך פסיכולוג שיגיד לך למה אתה צריך כל הזמן לבקש?
אלי אלאלוף: תירגעו.
<משה בר-סימן טוב: הרפורמה הציפה בעיה שהייתה במגזר הערבי בתחום בריאות הנפש במשך הרבה מאד שנים.
<משה בר-סימן טוב: בעיה רדומה שלא התייחסנו אליה כחברה, לא התייחסנו אליה כמערכת בריאות.
<משה בר-סימן טוב: אפשר לומר ולהסתכל על החלק החיובי – יצאה הזדמנות לתיקון.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו יודעים ואתה יודע והתייחסת לזה בדברים האחרים שלך, שיש בעיה כוללת בהתייחסות למגזר הערבי.
<משה בר-סימן טוב: אני אומר את זה חלילה לא כדי להוריד מהאחריות שלנו, אלא באמת לשים את הדברים, ודיברת על טקסט ועל סאב-טקסט, אז יש גם קונטקסט לדברים ובהחלט צריך לראות את זה גם בקונטקסט הרחב של המגזר הערבי והחשיבות שלנו כחברה לשלב את החברה הערבית בכל תחומי החיים.
<משה בר-סימן טוב: וזה תהליך שהוא דורש גם הגברת מודעות של החברה הערבית ואני חושב שבאמת השולחנות העגולים היו דוגמא טובה לזה שנעשה תהליך, שלא אנחנו ישבנו במשרד וניסינו לחשוב מה הן בעיות ומה הם הפתרונות ואולי פשוט נכשיר עוד כמה יהודים שיטפלו במגזר הערבי, אלא באמת נעשה תהליך שהוא מלמטה.
<משה בר-סימן טוב: הבעיה היא כמובן רב ממדית ומורכבת.
<משה בר-סימן טוב: אין לה פתרון אחד פשוט, אבל יש כמה פתרונות שאכן סימנו וצריך להתייחס אליהם.
<משה בר-סימן טוב: דבר ראשון יש את התכנית שדובר בה כרגע, של מכללת אחווה, שמתמודדת עם כמה דברים והמטרה היא באמת להביא לתואר שני בפסיכולוגיה קלינית, עם פוקוס במגזר הערבי.
<משה בר-סימן טוב: יש תמיכה ודיונים שלנו על זה עם המל"ג.
<משה בר-סימן טוב: ההכרעה היא לא שלנו, אבל אני שוב לא מוריד אחריות ממני.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו צריכים לדחוף את זה מול המל"ג ואנחנו נמשיך לדחוף את זה מול המל"ג.
חנין זועבי: אבל למה לא הייתה התקדמות?
<משה בר-סימן טוב: הייתה התקדמות.
<משה בר-סימן טוב: אני אגיד לך איזו התקדמות הייתה.
<משה בר-סימן טוב: ברשותך, הייתה התקדמות בזה שדבר ראשון הבנו שמה שצריך זה לעשות תכנית, א' תכנית שהיא דזיגנייטד יותר למגזר הערבי, שהיא יותר בפוקוס למגזר הערבי, גם אם היא לא כולה תהיה בסוף רק לבני המגזר הערבי.
<משה בר-סימן טוב: דבר שני, שזה צריך להיות במסלול ישיר לתואר שני, כי יש בעיה במעבר מתואר ראשון לתואר שני.
<משה בר-סימן טוב: אז הבנו את הבעיה.
<משה בר-סימן טוב: אפיינו את הפתרון.
<משה בר-סימן טוב: יצא קול קורא למכללות, היו תשובות מצד הקול הקורא.
<משה בר-סימן טוב: הנושא נמצא עכשיו בדיונים במל"ג.
<משה בר-סימן טוב: צריך להשלים את זה, כי זה לא נפתר.
<משה בר-סימן טוב: עדיין הטיפול בבעיה - - -
אלי אלאלוף: אבל אתה יודע, אני מרשה להגיד כמה מילים טובות על המל"ג, אבל לא על זריזות.
אלי אלאלוף: מל"ג זה אנטיתזה של היענות לבעיות מיידיות.
<משה בר-סימן טוב: אז אתה יודע לגרום גם להרבה גורמים להזדרז, אז ביחד אנחנו נגרום גם להם להזדרז.
אלי אלאלוף: אז זה שיהיה ברור.
אלי אלאלוף: הדרישות שלכם צריכות להיות - - -
<משה בר-סימן טוב: בסדר גמור, הן על השולחן ואני אומר את זה פה.
<קריאה: תמיכת הוועדה מאד תעזור פה.
חנין זועבי: הייתה המלצה להזמין את נשיאי האוניברסיטאות.
<משה בר-סימן טוב: בואו נתחיל מזה שתאושר התכנית הזאת.
חנין זועבי: המכרז, מה קרה עם המכרז?
<משה בר-סימן טוב: המכרז, אמרתי.
<משה בר-סימן טוב: היה קול קורא.
<משה בר-סימן טוב: היו עכשיו תשובות של מכללת אחווה.
<משה בר-סימן טוב: צריך לראות שאנחנו - - - את הדבר הזה.
<משה בר-סימן טוב: דבר ראשון, לעשות את הדבר הזה, כבר יקרה הרבה.
<משה בר-סימן טוב: משהו אחר שאנחנו כבר עשינו, ומדרים פה הרבה על התור בהתמחות.
<משה בר-סימן טוב: לבני המגזר הערבי אין תור.
<משה בר-סימן טוב: הם נכנסים - - -
<משה בר-סימן טוב: זה אומר שאם יש מישהו, ושוב, ואם יש עוד אנשים שאנחנו לא יודעים עליהם, ונמצאת פה גם ימימה גולדברג, הפסיכולוגית הראשית - - -
חנין זועבי: דיברנו על 15 בהמתנה.
<משה בר-סימן טוב: אני הבנתי שהתקבלו 18 - - -
<ימימה גולדברג: 18 אנשים התקבלו בינואר להתמחות פסיכולוגית קלינית מהמגזר הערבי.
<ימימה גולדברג: אני לא יודעת על ירידה.
<ימימה גולדברג: אני יודעת על 18.
<משה בר-סימן טוב: ימימה, פשוט, אם יש עוד - - -
חנין זועבי: סליחה, אבל מתי הם התקבלו?
<ימימה גולדברג: מינואר עד היום 18.
<משה בר-סימן טוב: שזה פי שניים בערך מהתקופה המקבילה שנה עברה.
אלי אלאלוף: את יכולה להעביר בבקשה לוועדה את המקומות שבהם הם נמצאים?
<ימימה גולדברג: בהחלט.
<משה בר-סימן טוב: ואם יש, אני גם פונה אליכם – אם יש בוגרים של המגזר הערבי, שיש להם איזה שהוא קושי בלמצוא מקום התמחות, אנחנו נדע שהם יתקבלו.
<משה בר-סימן טוב: תפנו לימימה.
<משה בר-סימן טוב: לא תהיה מגבלה תקציבית על זה.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו רוצים לתת לזה מסלול ירוק, מתועדף.
<משה בר-סימן טוב: בטח את הדבר הזה צריך לעשות לפני שאנחנו פועלים להגדיל את המלאי.
<משה בר-סימן טוב: אם יש מהמגזר הערבי שהם מחפשים מקום התמחות ומאיזו שהיא סיבה לא מוצאים ואני בטוח שיש - - -
חנין זועבי: קופת חולים כללית הכריזה שהיא - - -
<משה בר-סימן טוב: כן, זו הבעיה השנייה שיושב הראש רצה לדבר עליה.
<משה בר-סימן טוב: אני אתייחס אליה.
<משה בר-סימן טוב: אני אומר לך, לא תהיה בעיה במגזר הערבי, נקודה.
<משה בר-סימן טוב: אם מישהו צריך ואם יש בעיות נקודתיות שאתם יודעים, ופה זה באמת בעיות נקודתיות, כי בסוף יהיו אנשים ספציפיים שתבואו ותגידו – הוא יכול להתחיל את הסטאז' ולא מוצאים, אנחנו נדאג למצוא לו פתרון.
<משה בר-סימן טוב: מקסימום במסגרות שלנו בממשלה, שעם זה בטח לא צריכה להיות בעיה.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו נדאג לזה.
חנין זועבי: והבעיה של מקומות התמחות?
חנין זועבי: התחנות במגזר הערבי מפוזרות.
חנין זועבי: דיברנו על לחבר את היישובים הערבים לאשכולות, ככה המרפאות הערביות - - -
<ימימה גולדברג: הכל מטופל בהיבט המקצועי.
<ימימה גולדברג: אנחנו קולטים את כל המתמחים בפסיכולוגיה קלינית במגזר הערבי במוסדות המוכרים להתמחות.
חנין זועבי: אין בעיה של מקומות - - -
<משה בר-סימן טוב: מה ששואלת חברת הכנסת זועבי - - -
אלי אלאלוף: אין בעיה ואין בעיה של מלגות.
<משה בר-סימן טוב: אין, ואני אדאג לזה שיהיה מסלול ירוק.
<ימימה גולדברג: נותנים להם מסלול ירוק.
<ימימה גולדברג: 18 בינואר זה פי שלושה ממה שהיה.
<ימימה גולדברג: כל מי שיפנה יתקבל.
<משה בר-סימן טוב: ואם יש עוד, תפנו אלינו.
אלי אלאלוף: סליחה, אני הזנחתי את הכבר הזאת.
<אביגיל מילסון-דגן: בסדר.
<אביגיל מילסון-דגן: אני אדבר רק על המגזר הערבי.
<אביגיל מילסון-דגן: שמי אביגיל מילסון-דגן, אני פסיכולוגית קלינית בתחנה לטיפול בילדים בירושלים, שגם בה יש מגזר ערבי לא קטן ויש לנו דווקא לרוב, כמעט תמיד וגם עכשיו, מתמחים בפסיכולוגיה קלינית שהם גם מהאוכלוסייה הערבית.
<אביגיל מילסון-דגן: אני חושבת שאחת הבעיות, שהיא גם כנראה לאוכלוסייה החרדית, אבל שם ניתן מענה ולצערי המדינה מטפלת במגזרים ולא מטפלת בכלל האוכלוסייה, ואני חושבת שזה לא נכון, כל העניין של האבחנה.
<אביגיל מילסון-דגן: מטפלת דיפרנציאלית – זאת הכוונה.
<אביגיל מילסון-דגן: צריך גם דיפרנציאלי, אבל יש דברים שצריך לאפשר לכולם.
<אביגיל מילסון-דגן: העניין של האבחנות הוא אבן נגף בחברה הזאת, בעיקר בילדים, ואני חושבת שהורדת העניין של מתן הכרח לאבחנה פסיכיאטרית לשם טיפול נפשי, מה שלא היה פעם, יחזיר אלינו - היו לנו לא מעט מטופלים ערבים – ויחזיר אלינו מטופלים שלא באים היום.
<אביגיל מילסון-דגן: אני חושבת שבמגזר החרדי, אני לא חושבת.
<אביגיל מילסון-דגן: במגזר החרדי ניתן לזה פתרון.
<אביגיל מילסון-דגן: לדאבוני, הפתרון הזה לא הוכלל על שאר האוכלוסייה.
חנין זועבי: מה הפתרון שניתן?
<אביגיל מילסון-דגן: שלא צריך יהיה לקבל אבחנה פסיכיאטרית, ואז יהיה יותר קל לפנות.
<אביגיל מילסון-דגן: אני דווקא יודעת שהרבה מהמגזר הערבי, בזמנו, אהבו לבוא ובאו לתחנה שלנו דווקא, שהיא לא ממש בתוך השכונה, אלא בחוץ וזה עוזר.
<אביגיל מילסון-דגן: אבל כל העניין של אבחנה הוא ממש אבן נגף.
<אביגיל מילסון-דגן: וצריך להגיד, גם המגזר החילוני לא רוצה אבחנות.
<אביגיל מילסון-דגן: זאת אומרת, צריך אולי לא להתייחס לזה באופן מגזרי, אלא לדעת שלכולם יש בעיה, אבל בוודאי במגזר הערבי זה אבן נגף.
אלי אלאלוף: כן, עוד השלמה.
<משה בר-סימן טוב: משהו נוסף.
אלי אלאלוף: חמש דקות אחרונות זה בשביל המתמחים.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו נפעל, אני מקווה שנצליח, כי זה לא תלוי רק בנו, אבל אני לא חושב שלא נצליח ושנכיר בפסיכיאטריה במגזר הערבי כמקצוע במצוקה ואז נוכל לתת עוד, לא רק בפן של הפסיכולוגיה, אלא גם בפן של הפסיכיאטריה, כי גם שם נדרש תעדוף, גם פסיכיאטריה של הילד והמתבגר במגזר הערבי.
<משה בר-סימן טוב: ושוב אני אומר, באמת, אם את יודעת על אנשים שיכולים לעשות התמחות, ומאיזו שהיא סיבה הם לא מגיעים לזה, תפנו אלי, תפנו לימימה.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו נשבץ.
<משה בר-סימן טוב: בסדר?
חנין זועבי: אתם מטפלים עם המל"ג?
<משה בר-סימן טוב: ומול המל"ג אנחנו מטפלים.
<משה בר-סימן טוב: אמרתי.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו מטפלים מול המל"ג.
<משה בר-סימן טוב: יושב הראש הציע גם את הסיוע שלו.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו מקדמים בברכה כל סיוע, בטח של מישהו כמו חבר הכנסת אלאלוף.
חנין זועבי: ושאלה אחרונה.
חנין זועבי: דיברנו על תכנית מיוחדת לאלה שלמדו בחו"ל והם לא מוכשרים מספיק ועל תכנית העבודה תוך כדי.
חנין זועבי: תכנית הכשרה תוך כדי עבודה.
<עמוס פז: אנחנו נציע את זה בתוך המסגרת הכללית.
חנין זועבי: מי אנחנו?
<עמוס פז: התכנית האסטרטגית הזאת.
<משה בר-סימן טוב: הלהט שבו הוא דיבר ואני מכיר, הוא גם מאחווה.
<עמוס פז: לא, אני לא שייך לאחווה.
<עמוס פז: ראש התכנית יושבת כאן.
<עדית סרגוסטי: יש הערכה כמה חסרים?
<משה בר-סימן טוב: אני אומר, יש פה את המסמך הזה שגם נמצא אצל יושב הראש ואומר כמה אחוזים בכל סגמנט של מקצוע.
<עדית סרגוסטי: לא, האחוזים קיימים.
<עדית סרגוסטי: כמה חסר במגזר הציבורי?
<עדית סרגוסטי: כמה חסרים?
<עדית סרגוסטי: מה היעד שאנחנו שואפים אליו?
<משה בר-סימן טוב: אני לא יודע להגיע לך, אבל אנחנו בטוח נפעל בכל הכוח.
חנין זועבי: יש פה נציג מהמל"ג?
חנין זועבי: הם הוזמנו?
<עמוס פז: הם הזמינו את עצמנו אליהם.
אלי אלאלוף: אנחנו נוציא להם מכתב אישי ואחר כך נפגוש את יושב ראש המל"ג באופן אישי.
אלי אלאלוף: אתם רוצים לפתוח?
<שלומי אחיאב: כן, כן, אז קודם כל תודה על ההזמנה.
<שלומי אחיאב: שמי שלומי, אני יושב ראש אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית.
<שלומי אחיאב: חברות וחברי הכנסת כבר נגעו בנקודות הקונקרטיות הממוקדות של כל הנושא של ההתמחויות וההכשרה, אבל אנחנו רוצים קצת יותר למסגר את הבעיה האסטרטגית הגדולה.
<שלומי אחיאב: אנחנו מרגישים שעם הרפורמה, כל הנושא של ההכשרה וההתמחויות פשוט די נפל בין הכיסאות ושאין היום גורם עם אחריות מלאה על כל תכנית ההכשרה ובדיוק גם דיברה על זה קודם כל חברת הכנסת.
<שלומי אחיאב: בשבוע שעבר הצגנו את זה בנושא של וטרינריה, היום אנחנו מגיעים לכאן - - - המנכ"ל?
<שלומי אחיאב: פשוט קודם אתה הצגת שאתה הרגולטור וזה מה שאנחנו מבקשים היום, שבעצם תהיה אחריות, שתצא אמרה ברורה שאומרת שבכל נושא ההכשרה, מי לוקח את האחריות עליה – קופות החולים.
<שלומי אחיאב: כמו שהיה אז, כשזה היה במשרד הבריאות, אנחנו מבקשים שגם יהיו לזה את כל המשאבים ואת כל מה שצריך.
<שלומי אחיאב: ברגע שאין אחריות, מהעיניים שלנו – הסטודנטים – מה שקורה – והאקדמיה גם ככה זה מוסד מאד אליטיסטי והמקצוע הזה זה מקצוע קטן, וככל שאין אחריות ושזמני ההמתנה להתמחויות מתארכים וכשאין את המלגות, אז בסופו של דבר זה הופך להיות מקצוע של יחידי סגולה, של אנשים שיכולים לעמוד בזה.
<שלומי אחיאב: ואנחנו הסטודנטים באים ואומרים בצורה ברורה, שהאקדמיה שייכת לכולם.
<שלומי אחיאב: ואם אנחנו רוצים באמת לאפשר את האופציה הזאת, אז אנחנו חייבים באמת שתהיה האחריות הזאת.
<שלומי אחיאב: גם במקצוע הספציפי הזה, המון המון צעירים עוזבים את הארץ ללמוד פסיכולוגיה בחו"ל, ולא רק בזה.
<שלומי אחיאב: ואנחנו היום רוצים לבוא ולמנוע גם את הקרע העמוק כאן, ומבקשים פשוט שתילקח אחריות בנושא הזה.
<שלומי אחיאב: תודה.
אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה?
אלי אלאלוף: כן בבקשה, אדון אסולין.
<יחיאל אסולין: אני טיפה אחזור על דברים שנזרקו - - -
אלי אלאלוף: אני מציע, לאור ה - - -
<יחיאל אסולין: לא, לא, פשוט כי זה קשור לנושא.
אלי אלאלוף: אני חרגתי, אנשים כבר מחכים.
<יחיאל אסולין: מאה אחוז, אוקיי.
<יחיאל אסולין: ממש ממש בקצרה.
<יחיאל אסולין: לפני שנה פחות שלושה ימים ישב פה סמנכ"ל בכיר במשרד הבריאות ואמר שבגלל הרפורמה צריך עוד מטפלם והם רוצים להשקיע עוד בהכשרה וישקיעו בשנים הקרובות - מעבר ל-28 מיליון הקיימים למלגות ההתמחות בפסיכולוגיה - ישקיעו בשנים הקרובות עוד 5 מיליון שקלים כל שנה.
<יחיאל אסולין: זאת אומרת שהייתה נכונות והיה תקציב או נכונות לתקצב את הדבר הזה.
<יחיאל אסולין: התכנית החדשה, המתווה החדש שמוצג פה, שיצא לאור שלושה חודשים אחר כך, שמחליט שכל מתמחה יתוקצב רק ב-28% מהמלגה ועל השאר מקום ההתמחות יהיה אחראי, פגע - - - בפסיכולוגיים ראשיים ובמרפאות הממשלתיות ובמסמך רשמי של המשרד, הפרוטוקול הזה נמצא והם הביעו פחות או יותר שתי חששות, אפשר לחלק את זה לשניים.
<יחיאל אסולין: חשש ראשון, שאם אין מימון נורמאלי למלגה של המתמחה, למקומות לא יהיה אינטרס להחזיק את המתמחים.
<יחיאל אסולין: והחשש הזה התאמת עם קופות החולים.
<יחיאל אסולין: החשש השני, שסביר שגם הוא יתאמת, זה שתהיה ירידה באיכות ההכשרה.
<יחיאל אסולין: עכשיו, זה לא מותרות.
<יחיאל אסולין: ברגע שמתקצבים מעט, אז יהיה לחץ על המתמחה לטפל יותר ולקבל פחות הכשרה והדרכה וזאת תהיה בכייה לדורות.
<יחיאל אסולין: החשש הזה הולך להתאמת עכשיו.
<יחיאל אסולין: זאת אומרת שכל מתמחה, בייחוד בתקופה שבה צריך ויש המלצה להגדיל את שיטות הטיפול, לגוון את שיטות הטיפול וכו'.
<יחיאל אסולין: כל מתמחה, האתגר שלו, האתגר של המקצוע תחת הרפורמה הוא יותר גדול עכשיו, הוא יותר מגוון ובמצב הזה הולך להיות בעצם צמצום של ההכשרה בצורה מסוכנת.
<יחיאל אסולין: אני יודע שיש כל מיני דעות ותקצובים לעניין הזה, אבל העניין הוא שהמתווה החדש הזה קיבל ביקורת מקיר לקיר, גם מפסיכולוגיים ראשיים של התחנות הממשלתיות, גם מקופות החולים, גם ממתמחים, ולא נראה שהיה דיאלוג משמעותי עם הסכנות שהועלו, או איזה שהוא רצון לבוא עם רעיון חדש, כמו למשל אולי לעשות את זה בהדרגה, כמו למשל אולי לעשות פיילוט על הדבר הזה.
אלי אלאלוף: כן, ברשותכם, אני מתנצל, תוך שלוש דקות אני עומד בחוץ.
אלי אלאלוף: ימימה, את רוצה בבקשה?
<ימימה גולדברג: המנכ"ל יענה ואני אוסיף, אם צריכים דברים נוספים.
אלי אלאלוף: אני קיבלתי אישור מהמנכ"ל שאת תתחילי.
<ימימה גולדברג: קודם כל לגבי מתווה המלגות החדש, אנחנו עשינו את זה למען ובשביל המתמחים, כי תורי ההמתנה הם בלתי אפשריים.
<יחיאל אסולין: אבל זה לא פותר את תורי ההמתנה.
<ימימה גולדברג: סליחה, אם תיתן לי לענות, תבין מה שאני רוצה להגיד.
<ימימה גולדברג: 300 אנשים מתחילים לתחילת ההתמחות ו-150 מחכים לסיום ההתמחות.
<ימימה גולדברג: זה מספרים בלתי אפשריים, מחכים הרבה מאד שנים ולכן כדי לצמצם את ההמתנה, עשינו את השינוי במתווה ובצורה כזו נוכל להוסיף עוד 210 מלגות.
<ימימה גולדברג: 210 מלגות מתוך 450 כל שנה, זה לא מעט.
<ימימה גולדברג: וזה נעשה ביידוע וגם בשיתוף של ועד המתמחים - - -
<שי איתמר: זה לא נכון.
<שי איתמר: זה לא נעשה בשום שיתוף, זה נעשה בהודעה.
<שי איתמר: אני בוועד המתמחים.
<שי איתמר: איתי ישבת פעמיים, וזה לא נעשה בשיתוף, זה נעשה בהוראה ובהורדה.
<ימימה גולדברג: אתם הופעתם בפני - - -
<שי איתמר: אנחנו הופענו ולא היינו חלק מהדיאלוג.
<ימימה גולדברג: יש מסמך.
<שי איתמר: והתייחסו אליו?
<שי איתמר: לא.
<שי איתמר: שום דבר.
<שי איתמר: אני באמת מצטער שאני מפריע, אבל - - -
<שי איתמר: אני רוצה לתת הצעה אופרטיבית ואני יודע שזה משהו חשוב בוועדה.
<שי איתמר: אם המתמחים לא יהיו חלק מהפתרון - - -
אלי אלאלוף: אם תיתן זמן לסיים, תקבל - - -
<ימימה גולדברג: המתמחים הוזמנו להופיע בפני הוועדה, אמרו את דבריהם, שמענו את דבריהם - - -
<אביאל אורן: לא הקשבנו והמשכנו הלאה.
אלי אלאלוף: אוקיי, רק תסיימי בבקשה.
<ימימה גולדברג: חלק מהדברים שהם אמרו קיבלנו וחלק לא.
<ימימה גולדברג: דבר נוסף שאני רוצה להגיד, לאור החלטת קופת חולים, וצר לי שהיא משתמשת במתמחים בגלל צרכים שלא - - -
<שי איתמר: אף אחד לא משתמש בנו.
<ימימה גולדברג: תנו לי לסיים בבקשה.
<ימימה גולדברג: המשרד, מתוך המחויבות שלו לתהליך ההתמחות, כל מתמחה שלא התקבל על ידי קופת החולים, יתקבל להתמחות במשרד.
<שי איתמר: כמה מרפאות לבריאות הנפש במגזר הממשלתי קיבלתו את הפנייה שלכם?
<ימימה גולדברג: כולן.
<ימימה גולדברג: יש לי למעלה מ-30 פניות.
<ימימה גולדברג: יכול - - -
<שי איתמר: הגדלתם גם את תקציב המדריכים?
<ימימה גולדברג: סליחה, אני רוצה לענות.
<שי איתמר: אבל את רוצה להוסיף 130 - - -
אלי אלאלוף: לא, אל תוסיף.
אלי אלאלוף: עוד לא קיבלת תשובה, אתה מוסיף שאלה.
אלי אלאלוף: מה אתה רוצה?
<שי איתמר: עצבני.
<ימימה גולדברג: אני רוצה להגיד שבעקבות החלטת קופת החולים שלא להעסיק מתמחים, המנכ"ל החליט שכל מתמחה שלא התקבל בקופת החולים, יתקבל במסגרת הממשלתית.
<שי איתמר: איך אתם מוודאים את זה?
<משה בר-סימן טוב: די.
<משה בר-סימן טוב: תן לה לדבר.
<ימימה גולדברג: ה - - - כל גורם, מי מהמרפאות רוצה לקבל מתמחה.
<ימימה גולדברג: קיבלנו למעלה מ-30 פניות והיו לנו רק שישה מקומות.
<ימימה גולדברג: ששת המקומות האלה כבר חולקו, כך שמבחינת המשרד, המשרד ערוך לקלוט את כל המתמחים ולא תהיה פגיעה באף מתמחה.
<אביאל אורן: אני חייב לשאול שאלה.
<אביאל אורן: שאלה אחת, אלי.
<אביאל אורן: רק אמירה.
<אביאל אורן: אם מחליטים להגדיל את המרפאות הממשלתיות מ-250 מתמחים לעוד 130 שהם יקלטו את כל אלה של כללית, בכמה יגדל תקציב המדריכים?
<משה בר-סימן טוב: רגע, שנייה, בואו, זה לא השאלה ולא התשובה.
<משה בר-סימן טוב: אני אמקד את זה.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו הגדלנו את התקציב.
<משה בר-סימן טוב: הגדלנו אותו, הוא גדל ב-10 מיליון והוא עומד היום על 28 מיליון - - -
<ימימה גולדברג: 29.5 מיליון.
<משה בר-סימן טוב: 29.5 מיליון, סליחה.
<אביאל אורן: הגדלתם בעבר.
<משה בר-סימן טוב: לא.
<משה בר-סימן טוב: הגדלנו, זה - - -, ככה זה בעברית.
<משה בר-סימן טוב: הגדלנו את התקציב בשנתיים האחרונות.
<משה בר-סימן טוב: היום הוא עומד על כ-29.5 מיליון שקלים, כמו שאמרה ימימה.
<משה בר-סימן טוב: המטרה שלנו בשינוי, וקיבלנו אותו בבסיס התקציב.
<משה בר-סימן טוב: אין פה עכשיו איזה - - - כל שנה.
<משה בר-סימן טוב: המטרה הייתה לבוא ולומר – הם עובדים.
<משה בר-סימן טוב: אני אומר, הם כן משתמשים בכם ואנחנו לא רוצים שישתמשו בכם, אבל הם עובדים והקופות רוצות לקבל את תפוקת העבודה שלהם בחינם.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו לא מוכנים.
<משה בר-סימן טוב: כמו שרופא או כל אחד אחר שעובד, משלמים לא משכורת.
<משה בר-סימן טוב: לכן אמרנו, אנחנו נשלם מלגה, אנחנו גם נדבר עם כללית, אנחנו גם נפתור את הבעיה הזאת, אבל כדי שבינתיים, בתקופת הביניים, זה לא יהיה על חשבון ועל גבם של המתמחים, אמרנו שאנחנו נקלוט.
<משה בר-סימן טוב: לכאורה כללית הייתה צריכה לקלוט השנה את המספר שכללית הייתה צריכה לקלוט.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו נקלוט אותם אצלנו במרפאות הממשלתיות, כדי לא לפגוע בהתמחות.
<משה בר-סימן טוב: הבעיה עם כללית תיפתר, אבל יש פה בסך הכל בעיה שכללית רוצה עוד כסף.
<שי איתמר: זאת לא בעיה של - - -, זאת בעיה של איכות ההכשרה - - -
אלי אלאלוף: טוב, אוקיי, ברשותכם אני רוצה לסכם.
<קריאה: סליחה, אבל אני מצביעה ממש הרבה זמן בנימוס ומאד לא רציתי להתפרץ.
אלי אלאלוף: מה אני יכול לעשות?
אלי אלאלוף: השעון לא עובד אצלי, הוא עובד אצלו.
אלי אלאלוף: אני ממש מתנצל בקרב כל מי שבא ולא הספיק להביע את דעותיו.
אלי אלאלוף: ניסינו לעשות ככל האפשר.
אלי אלאלוף: הוספנו זמן ואני מודה לכולם על זה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני רוצה לסכם מהסוף.