GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<משה בר-סימן טוב: רופא משפחה צריך לדעת.
<משה בר-סימן טוב: זה כמו שהוא צריך לדעת אם לחולה יש HIV פוזיטיב, או אם אישה עברה הפלה או אם מישהו עשה משהו אחר.
אלי אלאלוף: האם ענית - - - אם לא תאפשרו - - -
<קריאה: אבל הוא לא עונה לי.
<משה בר-סימן טוב: התחושה שלי לפחות אני עונה.
<משה בר-סימן טוב: איך - - - שאני עונה, אבל אני כן עונה ואני אומר לכם, הדברים האלה זו המציאות שאני רואה.
<משה בר-סימן טוב: אם יש אינדיקציות אחרות כתוצאה מהשטח ודברים אחרים, אני מבטיח לכם מחויבות מלאה שלי לטפל בזה.
<משה בר-סימן טוב: אני לא מחפש לא לטפל בדברים.
<משה בר-סימן טוב: אם יש מטופלים שהנתונים לגביהם היו פרוצים באיזו שהיא צורה, מיכל, אני רוצה לדעת.
<משה בר-סימן טוב: אם יש מישהו שאתם מכירים – אתם בתור מטפלים – שהוא בא ואמר לכם - - -
<קריאה: אני מוכנה לספר.
<משה בר-סימן טוב: אל תספרו.
<משה בר-סימן טוב: אם יושב הראש ירצה, אתם תספרו.
<משה בר-סימן טוב: תביאו לי מקרה ספציפי של בן אדם, תעבירו לי מקרה ספציפי בערוצים שלנו.
מיכל בירן: יש להם המון, הם יעבירו, רק אל תבקש - - -
<משה בר-סימן טוב: אני כבר כמה חודשים מבקש, כל פעם שאני פה ושנציגי המשרד פה – אומרים תביאו לנו מקרים.
<משה בר-סימן טוב: עד עכשיו זירו.
<משה בר-סימן טוב: אין כלום.
<משה בר-סימן טוב: תעבירו.
<אביאל אורן: אנחנו צריכים להעביר את המקרים?
<משה בר-סימן טוב: תעבירו, כן.
<אביאל אורן: למה שמישהו שלא קיבל טיפול עם אבחנה יפנה אליכם?
<קריאה: הם פונים - - - הם פנו - - -
אלי אלאלוף: חברה, חברה, רגע.
<צפרא דוויק: אני לא יודעת מי הגברת הזאת, אבל כל הדברים שאתם מעלים, תסלחו לי, כאילו אתם לא מבינים מה המטרייה שאנחנו מתעסקים איתה.
אלי אלאלוף: צפרא, אל תנצלי שיש כל מיני אנשים ש - - -
<צפרא דוויק: אז אני מבקשת רשות של 30 שניות רק להגיב לעניין הזה.
<אליהו שמיר: עושים פה אידיאליזציה של העבר.
<אליהו שמיר: כאילו שבעבר אנשים היו מקבלים טיפול.
<אליהו שמיר: עושים אידיאליזציה של העבר.
<צפרא דוויק: תסלח לי אדוני, המקרה הפרטי שלך הוא לא נכון לגבי כולם.
<צפרא דוויק: אתה עושה נזק להרבה מאד אנשים שהם לא חולי נפש פסיכיאטרים, אלא הם אנשים עם מצוקות, כי אתה חוזר ומשנן את הדברים האלה.
אלי אלאלוף: צפרא, זו אזהרה אחרונה.
<אליהו שמיר: סליחה, לא.
<אליהו שמיר: לא היה בעבר מנכ"ל שבא ואמר תשלחו לי תלונות.
אלי אלאלוף: לא, אדוני, פרופסור שמיר - - -
<אליהו שמיר: לא היה בעבר דבר כזה.
<אליהו שמיר: לא היה דיון כזה בעבר.
<אליהו שמיר: בריאות הנפש הייתה - - -
<אליהו שמיר: לא היה אף פעם דיון כזה בכנסת, לפני שלוש וחמש ועשר שנים.
<אליהו שמיר: אתם עושים אידיאליזציה, כאילו ש - - -
<אביאל אורן: אלי, במה שהשתפר המצב אצלכם בבתי החולים?
<אליהו שמיר: אבל לא היו מטפלים.
<אליהו שמיר: הכל היה בשוק הפרטי.
<אביאל אורן: אבל במה השתפר אצלכם?
<צפרא דוויק: במה השתפר היום?
<אליהו שמיר: זה היה הכל בשוק הפרטי.
אלי אלאלוף: הבא בתור – בחוץ.
אלי אלאלוף: הראשון שיפריע בדיווח של המנכ"ל, יהיה בחוץ.
אלי אלאלוף: בלי אזהרה.
<משה בר-סימן טוב: אני מחויב לנושא הזה באופן מוחלט, אבל בכל הכלים שיש לי, אני לא ראיתי בעיה.
<משה בר-סימן טוב: אם יש בעיה, אני באמת מפציר בכם, מבקש מכם מאד מאד, תביאו את זה אלי דרך ארגוני האדבקציה או דרך כל דבר אחר שאתם מוצאים לנכון.
<משה בר-סימן טוב: אני אטפל בזה, כי אנשים זכאים לטיפול.
<משה בר-סימן טוב: ואני אומר פה לציבור וככל ששומעים אותנו בכל מקום אחר – אתם זכאים לטיפול.
<משה בר-סימן טוב: מי שצריך טיפול – זכאי לטיפול – יקבל את הטיפול.
<משה בר-סימן טוב: ואם הוא לא מקבל את הטיפול – אני אטפל בזה באופן שיטתי ומערכתי מול קופות החולים, לא רק במקרה הנקודתי.
<משה בר-סימן טוב: אני מבין את הקושי שנוצר כתוצאה ממעבר מדרך עבודה מסוימת לדרך עבודה אחרת.
<משה בר-סימן טוב: זה קשה.
<משה בר-סימן טוב: כמו שעכשיו אתה דיברת על קיצור תורים.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו הולכים לנהל בצורה הרבה יותר אפקטיבית את בתי החולים ואת קופות החולים, כדי שהם יעשו את הטיפול בצורה נאותה, יעבדו כמו שצריך ולא יחכו יותר מדי זמן בין ניתוח לניתוח או לדברים אחרים.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו דואגים לדברים האלה.
<משה בר-סימן טוב: נכון, זה קשה לפעמים לרמה בשטח.
<משה בר-סימן טוב: רוצים להקדיש אולי יותר זמן להדרכה ולישיבות צוות ולדברים אחרים, זה לגיטימי, אבל כשאנחנו בסוף שוקלים את הדברים, אנחנו מגיעים לדבר הזה.
<משה בר-סימן טוב: עכשיו, אנחנו באמת אומרים – אל תשוו את המצב לאוטופיה.
<משה בר-סימן טוב: אוטופיה לא הייתה ולא תהיה.
מיכל בירן: לא, אמרו, פשוט בחצי מהכסף היה אפשר לתקן את המערך הקודם.
<משה בר-סימן טוב: מיכל, ההבדל הוא - - -
אלי אלאלוף: שרק - - - זה רק מחייב את מי שאומר את זה.
אלי אלאלוף: זה סתם - - -
<משה בר-סימן טוב: ההבדל הוא שאני עומד בראש המערכת ואני - - -
מיכל בירן: למה סתם?
אלי אלאלוף: זה סתם.
<משה בר-סימן טוב: לא היה ניתן לעשות - - -
מיכל בירן: אלי, 10 שנים אני עוקבת אחרי הרפורמה הזאת והיו דיאלוגים לחשוב איך להכניס את המערכת - - -
<משה בר-סימן טוב: אני גם 10 שנים עם הרפורמה הזאת - - -
מיכל בירן: ייבשו אותה בכוונה בשביל לעשות את הרפורמה.
<משה בר-סימן טוב: גם אני 10 שנים עם הרפורמה הזאת.
<משה בר-סימן טוב: אוקיי, לא 10 שנים, 8 שנים, סליחה.
<משה בר-סימן טוב: נהיה מדויקים.
<משה בר-סימן טוב: מאז שאני מלווה את תחום הבריאות גם מהאוצר וגם עכשיו, אני ישבתי הרבה מאד ישיבות עם הרבה מאד אנשים שנמצאים פה בחדר.
<משה בר-סימן טוב: תאמיני לי, לא הייתי הבן אדם הכי פזרן באגף התקציבים.
<משה בר-סימן טוב: הייתי השני הכי פזרן.
<משה בר-סימן טוב: ואם הייתה אפשרות לעשות את הדבר הזה ב-20% פחות באמת ולתת מענה לדברים שרוצים לתת, היינו עושים את זה.
<משה בר-סימן טוב: לא הייתה אפשרות, אוקיי?
<משה בר-סימן טוב: לא הייתה אפשרותך.
<משה בר-סימן טוב: לא ברמה של איך שתפס את זה משרד הבריאות, לא איך שתפסה את זה המערכת.
<משה בר-סימן טוב: ויש ערכים נוספים מעבר לזה, של אינטגרציה, של חיבור ושל זמינות בהפחתת הסטיגמה, שלא היינו יודעים להשיג אותם בצורה אחרת.
<משה בר-סימן טוב: במכלול השיקולים, אף אחד לא רוצה לעשות משהו שאפשר לעשות אותו ב-X כסף בפעמיים X.
<משה בר-סימן טוב: רוצים לעשות את זה כי אנחנו רוצים לקחת את הכסף הזה לעוד דברים טובים במערכת הבריאות, ואם היה אפשר לעשות את זה, היינו עושים את זה.
<משה בר-סימן טוב: לצערי לא היה אפשר.
<משה בר-סימן טוב: לכן אני אומר, לא הייתה אוטופיה.
<משה בר-סימן טוב: היינו רחוקים מכך מאד.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו לא באוטופיה עכשיו.
<משה בר-סימן טוב: אני מבטיח לכם, בכל ישיבת מעקב שתהיה אנחנו לא נהיה באוטופיה, אבל אנחנו כן השתפרנו וכן נמשיך להשתפר כל הזמן.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו לא מייבשים את המרפאות ואני לא חוזר הרבה פעמים, אבל פה אני כן אומר, כי אני כן ראיתי את הרצף על פני 8 שנים.
<משה בר-סימן טוב: גם באוצר אז ואני יודע שגם באוצר היום, אין כוונה לייבש או לסגור את המרפאות, ולנו כמשרד בריאות בוודאי שלא.
<משה בר-סימן טוב: אני לא בא לומר עכשיו שאנחנו הולכים להרחיב אותם, כי זו כבר שאלה של סדרי עדיפויות כוללים במערכת, אבל אין לנו כוונה ואם יש בעיות של קליטת עובדים, תגידו לי.
<משה בר-סימן טוב: הסכם קיבוצי נשלח לפני כחודש מהממונה על השכר באוצר - - -
<צפרא דוויק: זה הסכם הזוי, שאי אפשר - - -
<משה בר-סימן טוב: זו ההחלטה של ההסתדרות אם ההסכם הוא הזוי.
<משה בר-סימן טוב: זאת שאלה אחרת.
אלי אלאלוף: אני לא מכיר הסכם קיבוצי שהולך ב - - - וחוזר בהסכמה.
אלי אלאלוף: אז תתחילו במשהו.
מיכל בירן: אלי, בשביל להגיד שחודשים הם בכלל לא הסכימו להיפגש איתם.
מיכל בירן: אנחנו התחננו שיהיה הסכם עם העובדים לפני שהרפורמה נכנסה לתוקף.
מיכל בירן: אתה יודע שברפורמות אחרות זה קורה.
מיכל בירן: יצא לך לעשות כאלה.
מיכל בירן: בדרך כלל סוגרים עם העובדים לפני.
אלי אלאלוף: ברשותך, אני רוצה לעשות הפסקה עד השעה 12:10 בדיוק.
אלי אלאלוף: אני בטוח שלא כל אחד יקבל בדיוק את ה - - -
<קריאה: סליחה, רק שאלה אחת על ההבטחה שהייתה - - -
אלי אלאלוף: לא עכשיו, אדוני.
<משה בר-סימן טוב: הוא ממשיך את הדיון עוד מעט.
אלי אלאלוף: אנחנו בשעה 12:10 דקות נכנסים ורוצים ממך שתי התייחסויות מאד ספציפיות: כל הסיפור של המתמחים והתקציב העומד לרשותם, ושתיים, מה שקרה במגזר הערבי ומה התכנון לגבי המגזר הערבי לטווח הרחוק.
<קריאה: ומה עם ההבטחה שלו להביא את ה - - -
אלי אלאלוף: אנחנו חוזרים לדיון בבקשה, באיחור של שתי דקות.
אלי אלאלוף: אנחנו נפתח במצב בריאות הנפש במגזר הערבי, ומי שמאד התעניינה ופעלה כל הזמן בעניין הזה, זו חברת הכנסת חנין זועבי ואני אשמח שתפתחי, בבקשה.
חנין זועבי: קודם כל תודה רבה, אדוני יושב הראש.
חנין זועבי: אני חושבת שגם המעקב שלך אחרי נושא הזה וההירתמות שלך לנושא היא מאד חשובה והיא גם מראה שיש מודעות, שמדובר פה במצב חירום.
חנין זועבי: אני יכולה להאמין לכוונות הטובות ושפועלים בכיוון, אבל אי אפשר להבין או לתאר את המציאות כאילו שהמצב היום הוא יותר טוב ואנחנו נשתפר.
חנין זועבי: כי יש מצב חירום כאשר אתה רואה סטטיסטיקה שאחוז הפסיכיאטרים הערבים הוא 2%, אחוז הסטודנטים הערבים בפסיכיאטריה הוא 4% ויש רק כמה?
חנין זועבי: 5 פסיכיאטרים לילדים במגזר הערבי.
חנין זועבי: אחוז הסטודנטים כמו שאמרתי הוא 4% שלומדים והפסיכולוגים 5%.
חנין זועבי: אי אפשר לדבר על זה – אוקיי, המצב השתפר, אנחנו יכולים לשפר, אנחנו בכיוון הנכון.
חנין זועבי: זה או שמשרד הבריאות מנותק מהמציאות, או שרוצים להתעלם.
חנין זועבי: או שמכריזים שיש מצב חירום ומכריזים על מקצועות כמו פסיכיאטריה ופסיכולוגים קליניים כמקצועות במצוקה או שהרפורמה הזאת, העתיד שלה הולך להיכשל.
חנין זועבי: כלומר, על הדבר הזה הרפורמה תצליח או לא תצליח בחברה הערבית.
חנין זועבי: זה לא העניין כמו – אוקיי, אני יכולה לקבל את התיאור שלך – המצב ישתפר באופן כללי.
חנין זועבי: בחברה הערבית זה לא ככה ואני לא הרגשתי בטקסט שלך ולא בסאב טקסט שלך, שאנחנו במצב חירום ושאי אפשר בכלל לדבר על רפורמה, כאשר יש לך 5% סטודנטים ו-2.5% פסיכיאטרים לילדים.
חנין זועבי: אי אפשר בכלל לדבר על רפורמה.
חנין זועבי: ולא רק שאין הכרזה על מצב חירום, לפני שנה אנחנו ישבנו פה.
חנין זועבי: אנחנו דיברנו על מרפאות כמו לטיף בשפרעם ואום אל פאחם, ואז אמרנו יש שבעה מתמחים וזה לא מספיק.
חנין זועבי: עכשיו יש שניים.
חנין זועבי: כלומר בשנה שעברה, כאשר מדברים על רפורמה, במגזר הערבי אפשר לדבר על התדרדרות, כי יש רק שניים.
חנין זועבי: מספר המדריכים ומספר המתמחים במרפאות לבריאות הנפש ירדו משבעה לשניים.
חנין זועבי: הייתה תכנית ייעודית לסטודנטים באוניברסיטת חיפה וגם היא נסגרה ולא חושבים על אלטרנטיבה.
חנין זועבי: כלומר, כן אפשר לדבר על התדרדרות ועל אי מודעות למצב ההזוי של 1.4% פסיכולוגים קליניים בחברה הערבית.
חנין זועבי: וכאשר אתה מדבר על 700 מרפאות לנפש, ביניהן 47% בחברה הערבית, כלומר כמה זה?
חנין זועבי: בחלוקה ל-14, 35 מה-47 הם נותנים שירות, לא מרפאה רב מקצועית – תחנת שירות.
חנין זועבי: 35 תחנות שירות.
חנין זועבי: אז מדובר ב-15 ממספר כללי של 600 תחנות.
חנין זועבי: כלומר, אין רפורמה ואין בכלל מה לדבר על רפורמה.
חנין זועבי: אין פסיכולוגים.
חנין זועבי: לא שיש מחסור של 10%, 20%.
חנין זועבי: עכשיו, בהירתמות של יושב ראש הוועדה, אנחנו עשינו כמה מפגשי עבודה ונעשו כמה צעדים בכיוון החיובי הנכון של שולחנות עגולים ויש המלצות.
חנין זועבי: אחת ההמלצות הייתה להוציא באופן מיידי מכרז לתכנית להכשרה ייחודית כבר מינואר או פברואר.
חנין זועבי: אנחנו עכשיו ביוני.
חנין זועבי: דיברנו בינואר ובפברואר לפתוח את זה לקראת שנת 2016, שנת הלימודים ואין תכנית כזאת.
חנין זועבי: 5 חודשים עברו מאז ההמלצות של השולחנות העגולים ואין שום התקדמות.
חנין זועבי: בהמלצות אין אפילו חלק שמתייחס למשרד הבריאות.
חנין זועבי: כלומר, ההמלצות מתייחסות למשרד החינוך, למל"ג, למועצת הפסיכולוגים, אבל אין התייחסות למה שמשרד הבריאות חייב עכשיו להדליק אור אדום ולהתחיל לעבוד.
חנין זועבי: עכשיו אנחנו נכנסנו לרזולוציה מאד מאד גדולה-.
חנין זועבי: נמוכה.
חנין זועבי: רזולוציה נמוכה.
חנין זועבי: גבוהה.
חנין זועבי: רזולוציה גבוהה של צעדים פרקטיים, שמיד היינו צריכים, משרד הבריאות היה צריך לעשות בינואר ובפברואר.
חנין זועבי: ודיברנו על זה.
חנין זועבי: דיברנו להוציא מכרז באופן מיידי לשלושה מרכזי הכשרה לאוניברסיטאות.
חנין זועבי: ולמה מקיימים את הפגישה עכשיו?
חנין זועבי: כי אני שלחתי שלוש פעמים תזכורות – מה נעשה עם ההמלצות האלה.
חנין זועבי: לא קיבלנו תשובה, ואז יושב הראש, חבר הכנסת אלי אלאלוף אמר – אנחנו נדון על זה בוועדה.
חנין זועבי: כלומר, שישה חודשים בלי שום מענה מה נעשה, ואז היינו אמורים לכנס את כל הוועדה בשביל השעה הזאת, אחרי שישה חודשים בלי שום מעש, בלי שום עשייה.
חנין זועבי: ודיברנו.
חנין זועבי: אני לא יודעת אם להיכנס עכשיו לרזולוציה הגבוהה הזאת - הוצאת מכרז לשלושה מרכזי הכשרה.
חנין זועבי: עכשיו משרד החינוך היה אמור, לפני שלושה חודשים, כאשר אני אומרת עכשיו – למנות פרויקטור שירכז את כל הצרכים ואת כל הפעילויות הנעשות בתחום, ואנחנו לא רק מדברים על אחוז מאד קטן של מתמחים ושל מדריכים ושל אנשי מקצוע.
חנין זועבי: כל אנשי המקצוע, כמעט כולם, עובדים במגזר הפרטי ולא במגזר הציבורי.
חנין זועבי: ולמה?
חנין זועבי: כי אין ביטחון.
חנין זועבי: כלומר, אין ביטחון במקצוע.
חנין זועבי: אם אתה מתקבל ל-B.A, אז אולי אתה לא תתקבל ל-M.A.
חנין זועבי: אם אתה מתקבל ל-M.A, אולי אתה לא תסיים את ההתמחות שלך בארבע שנים, אולי אתה תסיים אותה בשש שנים וזה מגיע עד לתשע שנים.
חנין זועבי: אז אנחנו דיברנו וצריכים רק להתחיל לעבוד.
חנין זועבי: אנחנו סיכמנו שיש בעיה בתנאי הסף לקבלה לתואר שני ואנחנו לא מדברים על להוריד את תנאי הסף.
חנין זועבי: תנאי הסף – יש אינפלציה בציונים בגלל המשוואה של כמה נרשמים וכמה מקומות לימודים יש.
חנין זועבי: אבל כאשר אתה מכריז על מצב חירום, אתה אומר - אי אפשר, אנחנו רק סוגרים מרפאות, אנחנו רק הולכים אחורה במספר המתמחים ובמספר המדריכים - אתה צריך תכנית חירום.
חנין זועבי: ופה יש, יש המלצה.
חנין זועבי: ההמלצה היא לעשות פגישה עם ראשי חוגי הפסיכולוגיה באוניברסיטאות.
חנין זועבי: יש את ההמלצה הזאת מינואר.
חנין זועבי: למה לא נעשתה?
חנין זועבי: ההמלצה היא ישיבת חירום עם נשיאי האוניברסיטאות, לדון מחודש על תנאי הסף, תנאי הקבלה.
חנין זועבי: לדון מחדש על איך להבטיח לפחות 20% שיהיו סטודנטים ערבים באוניברסיטאות.
חנין זועבי: איך לפתוח מסלולי התמחות ייעודיים לחברה הערבית.
חנין זועבי: אני מוכנה עכשיו לחתום על כל ההמלצות, אבל לא נעשה כלום.
חנין זועבי: חוץ מזה, משרד הבריאות פטר את עצמו מהמלצות.
חנין זועבי: הוא לא מדבר.
חנין זועבי: אני חושבת שיש לכם 70 או 200 - זה לא כל כך קרוב שני המספרים – אבל פעם פה שמעתי ממשהי, נציגת משרד הבריאות, 200 מלגות לשנה.
חנין זועבי: פעם שמעתי 70 מלגות לשנה.
חנין זועבי: אני לא יודעת כמה.
חנין זועבי: שאלתי, שנה אני כבר שואלת – כמה אחוז לערבים?
חנין זועבי: אין מענה.
חנין זועבי: כמה אתם נותנים?
חנין זועבי: כמה מתמחים מקבלים מלגות ממשרד הבריאות, אין לי תשובה בעד זה.
חנין זועבי: אני עכשיו מסיימת.
חנין זועבי: דיברנו על כך שבינואר מכשירים מיד 15 מתמחים ערבים שנמצאים כרגע בהישג יד ולעשות תכנית הסבה לבעלי מקצועות טיפוליים אחרים, כגון עבודה סוציאלית לפסיכותרפיה, ולעשות תכנית הכשרה תוך כדי עבודה.
חנין זועבי: ודיברנו על לבנות תכנית הכשרה לבוגרים מחו"ל, בגלל שאין להם את ההכשרה המתאימה.
חנין זועבי: דיברנו על הכל.
חנין זועבי: העניין הוא שאין את ההרגשה הזאת שאי אפשר לדבר על מכשולים בחברה הערבית או משהו מתעכב.
חנין זועבי: מדברים על העדר, לא מחסור.
חנין זועבי: העדר אנשי מקצוע והתדרדרות אחורה.
חנין זועבי: בשנה שעברה, אם אנחנו רוצים להשוות – יוני 2015 עם יוני 2016 – ואתם יכולים לתקן אותי – אתם - אנשי המקצוע יודעים יותר טוב ממני – מדובר על מרפאות שהמצב שלהן התדרדר מבחינת כוח האדם ומבחינת האנשים שמטפלים.
חנין זועבי: ויש את הכל.
חנין זועבי: אני לא רוצה להקריא לכם.
חנין זועבי: יש פה 30 המלצות שנוגעות גם למשרד הבריאות, שנוגעות גם למשרד החינוך וגם שנוגעות לאוניברסיטאות.
מירב בן ארי: נראה לי שזו פעם ראשונה בכנסת שהקשבתי לך מההתחלה עד הסוף – בלי לחשוש מדבריך.
חנין זועבי: אז את צריכה לשקול מחדש להקשיב לי תמיד.
מירב בן ארי: אוי ואבוי לי.
מירב בן ארי: בואי לא ניסחף.
אלי אלאלוף: אני רוצה להוסיף, כי באמת ליוויתי את העניין הזה.
אלי אלאלוף: המספרים – ועכשיו זו פעם ראשונה שאנחנו בזכות העבודה של השולחן העגול, שקיבלנו נתונים שהם מתוארים כנתונים קשים, וכאילו החלטנו שלמגזר הערבי אין בעיה של בריאות הנפש.
אלי אלאלוף: אז למגזר הערבי יש בעיה הרבה יותר גדולה מאשר למגזר האחר.
אלי אלאלוף: זה שהמודעות לבריאות הנפש מלווה – והפסיכולוגים תתקנו אם תרצו - בחששות ודעות ולא קורה כלום.
אלי אלאלוף: זה דעות פשוט, למצב שלא מאמינים לכל המערכת, אז עוד יותר למערכת הספציפית הזאת, שהיא נוגעת בבריאות הנפש.
אלי אלאלוף: קשה להכיר במשפחות ערביות ובצדק, ואני לא שופט חס וחלילה, בזה שיש בעיות חריגות במשפחות, במיוחד בקרב הילדים.
אלי אלאלוף: הקשישים – כאילו הם הסתדרו, אבל הילדים, להדביק איזו חותמת שזה עושה שהילד שלנו, שלהם, שהוא לא יהיה נורמאלי, זה דבר שקשה להתמודד.
אלי אלאלוף: גם אנחנו כהורים כביכול רגילים.
אלי אלאלוף: אנחנו לא רוצים לראות את הבעיות הנפשיות של הילדים שלנו, מה גם שלא מאבחנים אותם בזמן.
אלי אלאלוף: היה לי ניסיון עם פרופסור טיאנו ועם מירי קרן בזמנו, בהקמה של תחנות פסיכיאטריות לגיל הרך, ואחת הייתה במגזר הערבי.
אלי אלאלוף: וכמה היה קשה להביא את המשפחות האלה.
אלי אלאלוף: זאת אומרת זה לא יכול להיות ובלי לפגוע חס וחלילה בשום מגזר – אי אפשר לטפל במגזר הזה עם התופעה התרבותית הנדרשת להתמודדות ולא להשקיע בצורה בלתי פורמאלית.
אלי אלאלוף: אני הייתי בפגישות.
אלי אלאלוף: הלכתי לות"ת, קיבלתי, חתמתי ואחרים יש להם כמה תשובות.
אלי אלאלוף: המצב הוא באמת כפי שהגדירה חברת הכנסת זועבי.
אלי אלאלוף: אם מתיימרים, אז בבקשה, זה מצב חירום.
אלי אלאלוף: אין אחרת.
אלי אלאלוף: אין מצב אחר.
אלי אלאלוף: אי אפשר, ופה אני לא אומר אפליה מתקנת, אני אומר אפליה ברורה.
אלי אלאלוף: צריך להביא יותר משאבים למגזר הזה בהסברה, בהכשרת כוח אדם, בפתיחות באוניברסיטאות.
אלי אלאלוף: אני רואה את מספר הסטודנטים הערבים הולך וגדל וזה נפלא.
אלי אלאלוף: בכל האוניברסיטאות, מחוסר הסברה הם לא הולכים לכיוון של פסיכולוגיה ורפואה וגם בפסיכיאטריה.
אלי אלאלוף: אי אפשר להשאיר את התחום הזה במצב הנוכחי.
אלי אלאלוף: אנחנו – ואני אגיד בצורה כזו, סליחה – אפילו אנחנו, היהודים נסבול מזה.
אלי אלאלוף: מפני שכשחלק מהאוכלוסייה סובלת, החלק השני יסבול יותר.
אלי אלאלוף: ואם לא נתמודד, אנחנו לא רק שפוגעים בזכות של כל אזרח לקבל את השירות הנדרש, אנחנו פוגעים גם באזרח האחר, שהוא חושב שהוא לא צריך את העזרה שלכם.
אלי אלאלוף: אני רוצה שנבין את זה.
אלי אלאלוף: אי אפשר וזה הובלה אישית שלך במשרד הבריאות.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה לחפש – יש לי ממונה, משה, בבקשה.
אלי אלאלוף: אי אפשר ואתה מכיר את כל אנשי האוצר.
אלי אלאלוף: אם לא תעשה ישיבות חירום, לפחות, ואני אומר פעם בחודש.
אלי אלאלוף: מקסימום אחרי שישה חודשים תעבור לפעם בשלושה חודשים, אבל עם תכלס.
אלי אלאלוף: אם היום מכללת אחווה מוכנה לחתום, בוא תדחוף את כל סיפורי המכרזים למיניהם כדי לעבור לעשייה.
אלי אלאלוף: אם לא נהיה במצב של לפחות פי שלושה ממה שהיום נמצא, כדי להוכיח שכן אפשר להתמודד עם הבעיה, אז אנחנו באמת נתחמק מאחריות.
אלי אלאלוף: אני מלווה את זה.
אלי אלאלוף: רואה את זה.
אלי אלאלוף: אין סיבה כספית, אני אומר לכם.
אלי אלאלוף: יש את התקציב הרב שנתי, יש את החומש עכשיו, שאפשר לשנות שמאלה ימינה, לקצר איזה מהלך של קיר, ולא לצמצם את הפעילות בקרב הילדים והמשפחות הערביות.
אלי אלאלוף: חייבים לעשות את זה, ובמיידי.
אלי אלאלוף: אני אומר לך, אני כשקראתי את הדו"ח של השולחן העגול, לפחות דבר אחד ולפחות חלק מהטענות אני זוכר.
אלי אלאלוף: הם לא יודעים את המצב שלהם.
אלי אלאלוף: היום אני יכול להגיד, אי אפשר להתחמק.
אלי אלאלוף: יש פה תמונה קשה, הזנחה כאילו מתוכננת שנים רבות.
אלי אלאלוף: זה בלתי אפשרי להמשיך את המצב הנוכחי.
אלי אלאלוף: אנחנו חייבים לתקן את זה בקצב מהיר.
אלי אלאלוף: פה האינטנסיביות היא חלק מהפתרון.
אלי אלאלוף: אם לא נעשה את זה באינטנסיביות הנדרשת, אנחנו נעשה את זה בצורה דילטנית, מיליטנטית, בהתאם ליכולות הרגילות שלנו - אני אומר לך, זה סימן שתכננו את ההזנחה.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד, אי אפשר להמשיך בקצב הזה.
אלי אלאלוף: אי אפשר לרוץ אחרי מלגה למתמחה.
אלי אלאלוף: אי אפשר לשמוע את המספרים שהיו לפני שנה כך וכך והשנה זה הרבה פחות.
אלי אלאלוף: נראה לי שזו פגיעה שיטתית, ובזה אני לא רוצה להאמין במדינה שלנו, שאנחנו נפעל בצורה שיטתית נגזר מגזר כלשהו.
אלי אלאלוף: אסור לנו לעשות את זה, לא ראוי לנו לעשות דברים כאלה, ולכן אני מבקש שניקח את זה בחשבון.
אלי אלאלוף: אני מוכן לקיים דיונים עם מי שאתם רוצים.
אלי אלאלוף: להזמין את מי שאתם רוצים ולנצל את סמכויות הוועדה והיכולות של הוועדה, כדי לחייב את כל המשרדים.
אלי אלאלוף: לא יכול להיות שמשרד החינוך יסתכל על זה כאחת התופעות הרגילות שהוא צריך להתמודד.
אלי אלאלוף: הוא צריך לקבל מכם את המסר, כמשרד הבריאות – בריאות הנפש של המגזר הערבי חייב טיפול אחר.
אלי אלאלוף: אני אומר לך, אין לי שום בעיה לעמוד בפני כל שר וכל משרד, כולל באוצר, שיש לי את הזכות להיות חבר של שר האוצר ולהגיע ולעשות את זה.
אלי אלאלוף: לא במקרה אתמול קרה מה שקרה.
אלי אלאלוף: הוא יצא מישיבת הממשלה עם ראש הממשלה, כדי לחייב את התקציב שהובטח למגזר הערבי.
אלי אלאלוף: אז בבקשה, תיקחו את זה.
אלי אלאלוף: המצב שלנו הוא רע.
אלי אלאלוף: אני אומר לנו, תנו לנו כאזרחי המדינה, וודאי אנשי המקצוע מכירים את זה טוב ממני בשטח, חייבים לנסות להתמודד עם הבעיה שהיא בעיה לאומית שלנו.
אלי אלאלוף: יש כמה דוברים שביקשו במיוחד להתייחס.
אלי אלאלוף: אולי נתחיל בגברת הראשונה, בהתייחסות למגזר הערבי, בבקשה.
אלי אלאלוף: אחר כך עמוס פז, מי זה?
<עדית סרגוסטי: אני רוצה להתייחס באופן ספציפי לסוגית המגזר הערבי, אבל אני חייבת משפט מקדים לגבי הדיון שהתרחש קודם.
<קריאה: אבל מה, אנחנו ביקשנו קודם לדבר ואמרת שנדבר.
אלי אלאלוף: אז את רוצה לצאת?
אלי אלאלוף: זה לא מעניין אותך הדיון הבא?
<קריאה: לא, זה מאד מעניין אותי.
<קריאה: אני רוצה להיות, אבל גם להתייחס לדיון הקודם.
אלי אלאלוף: אז בבקשה, תהי בשקט.
אלי אלאלוף: אני מנהל את הישיבה ולא את ואת לא תעשי לי את זה בכל ישיבה, גברת.
אלי אלאלוף: כי אני רוצה לכבד אותך.
אלי אלאלוף: בבקשה, הדיון רק על המגזר הערבי.
<עדית סרגוסטי: רק על המגזר הערבי.
<עדית סרגוסטי: המצב במגזר הערבי, ערב הרפורמה, היה ברמה של קטסטרופה מבחינת היקף השירותים.
<עדית סרגוסטי: אפשר היה לספור על כף יד אחת את מספר המרפאות שהיו ביישובים הערביים.
<עדית סרגוסטי: בעקבות הרפורמה המצב השתפר.
<עדית סרגוסטי: עדיין אנחנו רחוקים מלהגיע למצב ש - - -
מיכל בירן: באיזה אופן זה השתפר
<עדית סרגוסטי: מבחינת היקף המרפאות שקיימות - - -
מיכל בירן: אני רק יודעת על בעיות שאת לטיף כל הזמן רוצים לסגור.
מיכל בירן: באיזה אופן זה השתפר?
אלי אלאלוף: שאלת שאלה ומספיק.
אלי אלאלוף: תשמעי את התשובה.
<משה בר-סימן טוב: היא לא עובדת איתי.
<עדית סרגוסטי: אני רוצה לענות.
מיכל בירן: בסדר, אבל היא באה לפה להביא נרטיב שהוא לא מגובה בעובדות.
אלי אלאלוף: נו, באמת, סליחה.
<עדית סרגוסטי: הוא מגובה בעובדות כמו למשל מרפאה שקמה ברהט לראשונה מזה עשרות שנים ועוד מרפאות שקמו בעוד מקומות.
<עדית סרגוסטי: ועדיין אני אומרת, עדיין המצב רחוק מאד מלהיות אופטימאלי.
<עדית סרגוסטי: יש עוד הרבה מאד מה לעשות שם, גם מבחינת כמות המרפאות והיקף המרפאות והיקף השירות שניתן ומכיוון שאנחנו דנים עכשיו על הנושא של אנשי מקצוע, אני רוצה לחזק את הדברים שלך, שאנחנו מדברים על קטסטרופה גדולה מאד והנתונים מדברים בעד עצמם מבחינת כמות אנשי המקצוע שקיימים.
<עדית סרגוסטי: במסגרת השולחנות העגולים הועלו כמה רעיונות קונקרטיים.
<עדית סרגוסטי: הציפייה שלנו ממשרד הבריאות היא שיכין תכנית איך הבעיה הזו נפתרת תוך מספר שנים.
<עדית סרגוסטי: תכנית מפורטת איך תוך 5 שנים או תוך 8 שנים אנחנו נמצאים בנקודה אחרת לחלוטין ממה שאנחנו נמצאים היום.
<עדית סרגוסטי: כמה פסיכולוגים - צריך לעשות מיפוי לגבי כמו הפסיכולוגים שנדרשים במגזר הציבורי, כמות הפסיכיאטרים, פסיכיאטרים לילדים.
<עדית סרגוסטי: זה הוזכר כאן ואפשר לספור אותם על כף יד אחת.
<עדית סרגוסטי: כמות המרפאות שצריך - - -
אלי אלאלוף: בבקשה, תציעו דברים.
אלי אלאלוף: זה הנתונים.
<עדית סרגוסטי: היו תכניות להכשרת כוח אדם בחברה החרדית, תכניות שהצליחו, של מכרזים שיצאו לאוניברסיטאות, של להציע תכניות להכשרת כוח אדם במקצועות הטיפוליים.
<עדית סרגוסטי: הציפייה שלנו שתכניות דומות יוצאו גם לגבי המגזר הערבי.
<עדית סרגוסטי: ושוב אני חוזרת ואומרת, בעיקר לא איך אנחנו מתקדמים בשנה הקרובה, אלא איך תוך 5 שנים או תוך 8 שנים אנחנו מוצאים את עצמנו במקום אחר.
<עדית סרגוסטי: נקודה נוספת שאני רוצה להזכיר, יש חוזר מנכ"ל שמחייב מתורגמנות רפואית במצבים שבהם לא ניתן שירות בשפה של המטופל.
<עדית סרגוסטי: כרגע, מכיוון שחסר כוח אדם, לפחות למקומות שבהם ניתן להכניס מתורגמנות רפואית, שקופות החולים יכשירו מתורגמנים שיישבו במרפאות בריאות נפש, גם אם אין שם כרגע אנשי מקצוע דוברי ערבית, שניתן יהיה לתת תרגום מקצועי, שוב, באותן הסיטואציות שבהן זה אפשרי.
<עדית סרגוסטי: זה לא אפשרי בכל מקום.
אלי אלאלוף: עמוס, בבקשה.
<עמוס פז: עמוס פז, פסיכולוג קליני מהעמותה לקידום שירותים פסיכולוגיים רב תרבותיים.
<עמוס פז: אני רוצה להתחיל עם חברת הכנסת חנין זועבי.
<עמוס פז: היא לא ידועה כחברת כנסת צמחונית במיוחד, אבל הפתיח שלך הוא האנדר סטייטמנט של השנה.
<עמוס פז: אומרים פה קטסטרופה.
<עמוס פז: המצב הוא הרבה יותר גרוע.
<עמוס פז: אני אהיה לא פרלמנטארי ואני אגיד אפרטהייד דה פקטו.
אלי אלאלוף: אתה לא פרלמנטר, אתה - - -
<עמוס פז: אפרטהייד דה פקטו של בריאות נפש במדינת ישראל.
<עמוס פז: את אומרת העדר, זה ביטוי מאד - בואי נכמת את הביטוי של העדר ואני אחרי זה ארצה לדבר על תכנית אופרטיבית.
<עמוס פז: אני מחזיק כאן ברשותך, אדוני מנכ"ל משרד הבריאות, מסמך של פקיד מטעמך, פקידה מטעמך, ועדה כנראה שהוקמה על ידיך, שמצהירה - לפי בדיקת צרכי כוח אדם בפסיכולוגיה קלינית שנעשתה על ידי המשרד, הראתה באופן שאיננו משתמע לשתי פנים, שאין יותר – מכתב מלפני שבוע – ה-14 ביוני – שאין צורך בפסיכולוגים קליניים חדשים וכי ההיצע הקיים היום עונה על הצרכים של המדינה.
<משה בר-סימן טוב: לא הערבים.
<עמוס פז: סליחה, ברשותך, יש לי את המסמכים.
<עמוס פז: ברשותך, ברשותך, אדוני המנכ"ל.
חנין זועבי: לא, זה לא - - - אין צורך בפסיכולוגים.
<משה בר-סימן טוב: לא, לא, אני לא מרשים.
<משה בר-סימן טוב: אני אומר לך דבר כזה כי זה קשקוש מוחלט ואתה מערבב פה עכשיו בין דברים.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו אומרים שברמה הלאומית אנחנו לא צריכים להרחיב את מספר ההכשרות של פסיכולוגים קליניים בכלל.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו כן צריכים ואנחנו מכשירים ואני אתייחס לזה ברגע שיגיע הרגע, במגזר הערבי בוודאי.
<משה בר-סימן טוב: אז אל תערבב בין דברים שהם לא קשורים.
<עמוס פז: אני קורא עברית, אוקיי.
<עמוס פז: אני אסביר את זה.
<משה בר-סימן טוב: זה אכן בעברית ואין שם את המילה לא נדרש הכשרות קליניות במגזר הערבי.
<עמוס פז: אני אנסה לכמת כדי שנבין על מה אנחנו מדברים.
חנין זועבי: סליחה, אבל מי שקורא את הטקסט לא יבין שכן יש מחסור בפסיכולוגים ערבים.
<משה בר-סימן טוב: חברת הכנסת זועבי, מי שצריך להבין – המכתב הזה מיועד למל"ג.
<משה בר-סימן טוב: הם יודעים לקרוא את הטקסטים.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו גם מדברים איתם - - -
חנין זועבי: כן?
<משה בר-סימן טוב: ואנחנו עם המל"ג עובדים על פתיחת תכנית ייעודית למגזר הערבי.
<משה בר-סימן טוב: ואת זה, אני מקווה, זה לא תלוי רק בנו, אבל אני לוקח על עצמי - - -
חנין זועבי: בישיבה עם המל"ג, וזה - - -
<משה בר-סימן טוב: אבל אני לוקח על עצמי את האחריות, כמו שביקש יושב הראש.
אלי אלאלוף: טוב, בואו נאפשר לו לסיים.
חנין זועבי: אני חושבת שאתה מטעה, לצורך הפרוטוקול, ואני אסביר למה.