GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: גברת, גברת, ברשותך, את רוצה שנקשיב לך, אז דברי בתורך.
אלי אלאלוף: אבל בינתיים - - -
<משה בר-סימן טוב: כן, אני אמשיך.
אלי אלאלוף: ברסי, כמה זמן אתה עוד צריך?
<משה בר-סימן טוב: א' כמה שתיתן לי.
אלי אלאלוף: לא, אני - - -
<משה בר-סימן טוב: אז אני הגעתי לחלק האחרון וזה האתגרים כמו שאנחנו רואים אותם, כי אנחנו סבורים שלא באנו רק לספר כמה אנחנו - - -
אלי אלאלוף: אוקיי, יופי.
אלי אלאלוף: אתה מציג - - -
<משה בר-סימן טוב: אני אעשה את זה מהר.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו צריכים שוב לבוא ולראות שהשירות נגיש.
<משה בר-סימן טוב: עכשיו,נגישות של השירות זה בהרבה מאד מישורים.
<משה בר-סימן טוב: זה מבירוקרטיה דרך תחנות שירות בפריפריה, דרך מטפלים בחברה הערבית ובחברה החרדית, שהטיפול יהיה נגיש תרבותית ושפתית, לראות שבסגמנטים מסוימים של התמחות מסוימת גם אנחנו מפתחים שירותים יעודים.
<משה בר-סימן טוב: יש כסף ייעודי לדבר הזה ואנחנו נפעל כדי לתת גם לדבר הזה מענה.
<משה בר-סימן טוב: הראינו לכם, שיתפנו אתכם בנתונים.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו צריכים לעשות בקרת שימושים מעמיקה יותר, גם באופן כולל וגם לפי מסלולי הטיפול כמו שהראינו.
<משה בר-סימן טוב: דיברנו על ההשתתפויות העצמיות בתחום המטפלים העצמאים.
<משה בר-סימן טוב: המרפאות הממשלתיות צריכות לעבור ובעצם עוברות תהליך.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו כבר הקמנו צוותים שעובדים בנושא.
<משה בר-סימן טוב: מכיוון שהקהילה וקופות החולים מפתחות שירותים ראשוניים, אנחנו צריכים לראות שהמרפאות מצליחות לפתח שירותים מתמחים וככה לתת מענה יותר טוב ולשמור על כל רצף הטיפול, לראות שבאמת כל מה שאמרתם לנו, שאנחנו צריכים לראות – לבדוק את זה, שהטיפול המרפאתי שניתן הוא אכן נאות ברמה של הסטנדרט המקצועי של זמינות השירותים וזמני ההמתנה – הדברים האלה.
<משה בר-סימן טוב: להמשיך להטמיע את השילוב של רופאי המשפחה, כי הם בסוף התחנה הראשונה - - -
אילן גילאון: תשמע, מה שכתוב כאן, על זה אני מצפה לתשובות.
אילן גילאון: אלה בעצם הדברים.
אילן גילאון: אתה אומר לי מה - - -
<משה בר-סימן טוב: אז הצגתי.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו הצגנו - - -
אילן גילאון: איך אתם בשנה האחרונה התקדמתם בכל אחד מהדברים.
אילן גילאון: תחזיר את זה לשקף הקודם.
אילן גילאון: איך בכל הנושא של ההנגשה התקדמתם בכל תחום כזה.
אילן גילאון: מה שאנחנו רוצים - - -
<משה בר-סימן טוב: אז אנחנו הראינו שנפתחו הרבה יותר מרפאות.
אילן גילאון: כי העצים הגבוהים האלה, הצהובים והאדומים הם יפים מאד, אבל הם יכולים להטעות גם.
<משה בר-סימן טוב: שום דבר לא מטעה.
אילן גילאון: מה קורה לגבי נושא של בקרת שימושים לפי קופות?
אילן גילאון: איפה הייתם?
אילן גילאון: איפה היינו ואיפה אנחנו נמצאים.
אילן גילאון: זה כל מה שמעניין אותנו.
אלי אלאלוף: סליחה, אני מבקש, תאפשרו למנכ"ל לסיים.
אלי אלאלוף: שאלות אחר כך.
אילן גילאון: תבין.
<משה בר-סימן טוב: אני אשתדל.
<משה בר-סימן טוב: אני מניח שהבעיה היא אצלי.
<משה בר-סימן טוב: אני אומר דבר כזה.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו הראינו לכם - - -
אילן גילאון: להיפך, הבעיה היא אצלי.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו הראינו לכם איפה אנחנו נמצאים היום, גם ברמה של מספר המשתמשים, גם ברמה של מספר המגעים.
<משה בר-סימן טוב: אמרנו לכם איך זה נמצא ביחס למה שהיה קודם.
<משה בר-סימן טוב: נתנו לכם את הנתון.
<משה בר-סימן טוב: הראינו לכם כמה מרפאות יש בחברה הערבית, בחברה החרדית, דברים שלא היו בעבר.
<משה בר-סימן טוב: המצב היום הוא הרבה יותר טוב ממה שהוא היה בכל הפרמטרים.
<משה בר-סימן טוב: אני אומר לכם, אנחנו עדיין צריכים להשתפר בדבר הזה.
<משה בר-סימן טוב: רופאי המשפחה עוברים כל הזמן הכשרות, הדרכות והשתלמויות כדי להטמיע את השירותים.
<משה בר-סימן טוב: עדיין יש עוד לעשות.
<משה בר-סימן טוב: צריך עדיין לשפר את רצף הטיפול ודיברנו גם על מערכת ה-BI שאותה אנחנו צריכים להשלים.
<משה בר-סימן טוב: זה הסיכום שלי, אמרתי אותו, אני לא אחזור עליו פה שוב, אבל כן אנחנו נמצאים היום במקום הרבה יותר טוב ממה שהיינו.
<משה בר-סימן טוב: לא מספק.
<משה בר-סימן טוב: אנחנו צריכים לעשות עוד דבר קדימה, אבל באמת אסור לשכוח שבכל פרמטר ופרמטר המצב שבו אנחנו נמצאים היום, הוא יותר טוב מהמצב טרום הרפורמה.
<משה בר-סימן טוב: אני בטוח שיש אנשים שאולי רואים את החלק שאנחנו עדיין צריכים להשתפר בו וזה בסדר.
<משה בר-סימן טוב: אמרתי, זה מבחינתנו דיון מאד קונסטרוקטיבי שאנחנו שמחים לעשות ואנחנו מבטיחים להמשיך להיות מחויבים לעניין.
אלי אלאלוף: אחריה מירב בן ארי ואחר כך נעבור קצת לציבור ונחזור לחברי הכנסת.
מיכל בירן: אני לא צריכה להגיד לכם שכל אדם אוהב להיות צודק.
מיכל בירן: כולנו אוהבים להיות צודקים.
מיכל בירן: פה אני חושבת שבנושא הזה אני וחברי קיווינו לטעות.
מיכל בירן: קיווינו שנשב כאן אחרי שנה ונגיד שסתם הזהרנו והיו לנו נבואות אפוקליפטיות וכלום לא קרה.
מיכל בירן: המצב אחרי שנה הוא שכל מה שהזהרנו מפניו – התרחש.
מיכל בירן: אתם הבטחתם - - -
<משה בר-סימן טוב: זה כמובן לפני המצגת.
מיכל בירן: אני מכירה את הנתונים היטב, משה.
מיכל בירן: אלי יודע, אני עוסקת בזה באופן שבועי ומקבלת את הנתונים באון-ליין.
מיכל בירן: כל מה שחששנו ממנו – קרה והתרחש.
מיכל בירן: אתם הבטחתם לתקן תוך כדי תנועה ובמקום זה חלה החמרה תוך כדי השנה הזאת ואני אפרט.
מיכל בירן: דבר ראשון, עניין הסודיות.
מיכל בירן: אנחנו הזהרנו מראש שזו אחת מנקודת התורפה של הרפורמה הזאת.
מיכל בירן: מההתחלה התחילו לזלוג כל מיני טפסי 17 שכתוב עליהם ניסיון התאבדות וכל הדברים וגם לי בעצמי יצא לראות את זה בהתרחשות בקופת החולים שלי.
מיכל בירן: אנחנו ישבנו בוועדת המשנה ברשות נורית קורן, וראינו שלקופות החולים יש דרך למזער את זה.
מיכל בירן: יש דרך לא לחשוף את הפרטים כברירת מחדש ואתם, משרד הבריאות, מתעקש שהם יעשו את זה ככה, למרות שיש דרך לטפל בזה, אבל ממה שאנחנו רואים, עם היחס המועדף שמקבלים החרדים בתחום הזה, אנחנו יודעים שגם שר הבריאות מבין שהסודיות היא בעיה ולפיכך, מי שיקר יותר לליבו – מקבל מסלול שעוקף רופא משפחה ועוקף טופס 17 ועוקף את בעיית הסודיות.
מיכל בירן: דבר שני – המתמחים.
מיכל בירן: דב פס ישב מולך, אלי, בישיבה האחרונה שהייתה במליאת הוועדה והבטיח שיהיה תגבור של תקציבים למתמחים.
מיכל בירן: תוך כדי אתם מקצצים את התקצוב של קופות החולים להתמחות, כשאנחנו מתחננים, ראבק, אנחנו באמצע רפורמה מורכבת גם ככה – אל תעשו תוך כדי גם קיצוץ בתקצוב של המתמחים.
מיכל בירן: אבל לא.
מיכל בירן: אתם ממשיכים במלוא המרץ.
מיכל בירן: מדברים על יותר כוח אדם, אבל הסטטיסטיקה לא תסתדר פה.
מיכל בירן: יהיו פחות מתמחים, יהיה פחות כוח אדם - - -
<משה בר-סימן טוב: ו - - -
מיכל בירן: שנייה, אני אשמח אם תיתן לי.
מיכל בירן: אנחנו היינו שם, אנחנו יודעים שממצב שניהלתם 70%, או מה זה היה 100%?
מיכל בירן: יורדים ל-70%.
<קריאה: 28%.
מיכל בירן: דבר נוסף, הזהרנו והתחננו על זה שהתקציב לא צבוע.
מיכל בירן: כאן, בוועדה הזאת, אלי, שבוע שעבר אמרו לך נציגי מאוחדת, כשביקשו מהם להחזיר כסף שהם קיבלו בהערכת יתר על חשבון קופת חולים כללית, הם ענו בשיא הכנות – אנחנו לא יכולים כי השתמשנו בכסף הזה לא לפדיקור-מניקור וחופשה באיים טרופים, אלא בשביל לטפל בגירעונות העצומים של קופות החולים ולתת מענה למבוטחים שלהם.
מיכל בירן: אני חותרת לסיום.
מיכל בירן: הטענה המרכזית שלכם – למה יצאנו לרפורמה – הייתה על זה שאפשר יהיה לתת טיפול נגיש יותר ליותר אנשים.
מיכל בירן: אנחנו טענו שבחצי מהכסף, בערך הקיים, אפשר היה להרחיב את זה.
מיכל בירן: אני רואה מהמספרים שלכם, שכרגע ההרחבה הזאת, גם במספרים שלכם, היא לא כל כך, אבל המחירים.
מיכל בירן: אני קיבלתי לידי מכתב מאחת מקופות החולים, אני לא אעשה לה שיימינג, כי אני בטוחה שזה נפוץ בכל קופות החולים, שבו התריעו בפני העובדים על זה שהגיע מקרה חירום, של מישהי שהבת שלה איימה בהתאבדות ומרוב שהמערכת נכנסה למצב נפשי של רגע - על איזה טופס ממלאים קודם – ממש קופת החולים.
מיכל בירן: רק חברים, במקרה חירום לא צריך להתנהל ככה, תוך כדי שהיא מודה שתורי ההמתנה הם שלושה חודשים ואנשים בתוך הקופה אומרים שזה מגיע גם לחצי שנה.
מיכל בירן: ואני רוצה לסיים, ושוב, משה, אני באמת מעריכה אותך מאד, אבל בסוף השאלה המרכזית שנשאלה גם בבג"ץ, היא האם יש אנשים שזכו לטיפול חינמי טרם הרפורמה, שלא זוכים לו עכשיו.
מיכל בירן: אנחנו בוויכוחים אין סופיים על מה שקוראים לו מצבי חיים.
מיכל בירן: ופה אלי, אני מבקשת מראש שלא תפריע לי, כי אני כבר רואה שעוד רגע אתה הולך לקפוץ.
מיכל בירן: טל, את עמדת בבג"ץ ושיקרת במצח נחושה - - -
<משה בר-סימן טוב: מיכל, לא, לא, לא, לא.
<משה בר-סימן טוב: את הטענות תפני אלי, סליחה, מיכל, מיכל.
מיכל בירן: אתה לא עמדת שם ושיקרת.
<משה בר-סימן טוב: לא, לא, לא.
<משה בר-סימן טוב: האחריות היא שלי וכל מה שנאמר - - -
מיכל בירן: האחריות היא לחלוטין עליך, בסדר.
מיכל בירן: משרד הבריאות עמד בבג"ץ - - -
<משה בר-סימן טוב: לדבר עלי - - -
מיכל בירן: כשטל נציגתו, בסמכותך, ואמר שאין אנשים שקיבלו קודם טיפול ולא מקבלים אותו עכשיו.
מיכל בירן: בג"ץ לא השתכנע מהטענה שלכם, כי המציאות לא מתיישבת עם מה שאת אומרת.
מיכל בירן: והמנכ"ל של קופת חולים כללית אמר ברדיו, לא בחדר חשוך, שאם רוצים שהם יטפלו גם במצבי חיים – צריך לתמחר את זה.
מיכל בירן: זה לא מתומחר היום.
מיכל בירן: אלי, לא צריך להיות פה גאון גדול.
מיכל בירן: מצבי חיים לא מכוסים - - -
אלי אלאלוף: אז למה את מדברת על גאון ומסתכלת עלי?
מיכל בירן: להיפך, אני סומכת על שיקול הדעת שלך, שעושים עלינו פה סיבוב.
מיכל בירן: מצבי חיים היום לא מתומחרים ברפורמה, למרות שהתרענו על זה 10 שנים לפני שהרפורמה נכנסה לתוקף ושנה מאז שהרפורמה נכנסה לתוקף.
מיכל בירן: אנחנו מקבלים תשובות מסובבות, אבל את האמת ואת השורה תחתונה אי אפשר לסובב.
מיכל בירן: זה לא נמצא היום כחלק ממערך בריאות הנפש.
אלי אלאלוף: אנחנו אמרנו שנשמע את חברי הכנסת - - -
<משה בר-סימן טוב: אוקיי.
<משה בר-סימן טוב: אתה מחליט.
<משה בר-סימן טוב: אתה יושב הראש, בסדר גמור.
אלי אלאלוף: אחר כך ניתן גם לציבור ואחר כך נחזור אליך.
<משה בר-סימן טוב: מה שתחליט.
<משה בר-סימן טוב: בסדר גמור.
אלי אלאלוף: בבקשה, מירב בן ארי.
מירב בן ארי: אני כבר מתנצלת שאני צריכה להמשיך.
אלי אלאלוף: סליחה, כדי שאני ארגיע את מצב הרוח של האנשים – צפרא דוויק אחריך.
דב חנין: נדמה לי שאני נרשמתי שני, אדוני.
מירב בן ארי: אחרי, שלישי.
מירב בן ארי: באת אחרי.
אלי אלאלוף: לפני כמה דקות לא היית פה.
אלי אלאלוף: ואחר כך אילן.
אלי אלאלוף: בבקשה, מירב.
מירב בן ארי: אני גם אתנצל שאני אצטרך להמשיך עכשיו לעוד ישיבה על הסטודנטים בוועדה לביקורת.
אלי אלאלוף: ואילן ידבר לפני השעה 11:30, הצהרה שלי.
מירב בן ארי: אני רק רוצה להגיד לך משהו.
מירב בן ארי: הדבר היחיד שמטריד, זה שאחרי שנה פלוס בוועדות, כשאתה רואה מנכ"לים של משרד באים ומייצגים רפורמה, שהרבה זמן לא ראיתי פער כזה עצום בין מה שמשרד מציג לבין מה שציבור כותב.
מירב בן ארי: אנחנו יושבים בוועדות ואנחנו מקבלים הרבה מסמכים מארגונים חברתיים וכאלה, אבל פער כזה עצום, לדעתי לזה אתה צריך להתייחס ולהסביר פה לוועדה, איך יכול להיות שאתה מציג נתונים, שכל הדרך שאתה מציג – ואני הקשבתי לכל המצגת – היו כאן מלמולים אין סופיים מהקהל ושלא לדבר על ההערות של חברי הכנסת, שחלק עוד פעם וחלק כבר הלכו, אבל יש כאן פער עצום וכבר נתקלנו בזה גם בוועדות.
מירב בן ארי: דבר שני שאני שותפה פה בעניין הזה לחברתי מיכל, זה העניין הזה של ההתמחות, שאני ויושב הראש כבר זימנו פגישה מסודרת כדי להבין מה קורה עם ההתמחויות.
מירב בן ארי: אני אומרת לך באופן כללי, ואני ואלאלוף מתעסקים בזה עכשיו – איך יכול להיות – אני לא יודעת – אולי לא היינו כאן – שכל שבוע יש מתמחה אחר – רק במשרד הבריאות – מוטרינריים ששבוע שעבר באו ועשו כאן הפגנה, לפסיכולוגים, לפסיכיאטרים.
מירב בן ארי: יש תחום שסטודנטים עוסקים בו שקשורים למשרד הבריאות שאין בו בעיה?
מירב בן ארי: כי אני יושבת ראש השדולה של הסטודנטים ובגלל זה גם פניתי ליושב הראש ואמרתי לו תשמע – לא יכול להיות.
מירב בן ארי: אגב, אני בגלל זה הולכת גם לוועדת ביקורת, בגלל שפנייה של סטודנטים, שכל הבעיות – ולא סתם אלאלוף מהנהן כאן – קשורות למשרד הבריאות.
מירב בן ארי: תעשה סדר.
מירב בן ארי: נראה לי שאתה יכול ומסוגל.
אלי אלאלוף: בבקשה, צפרא דוויק.
<צפרא דוויק: בוקר טוב.
<צפרא דוויק: מאד קשה לי כאן בדיון היום, אני מוכרחה להגיד.
<צפרא דוויק: הגרפים האלה מעלים לי את לחץ הדם באופן - - -
אלי אלאלוף: ראיתי שאת נותנת להם גב.
אלי אלאלוף: זה הכי טוב.
<צפרא דוויק: זה בדיוק מה שעשיתי, כי יש כאן משהו שאנחנו שוכחים – שאנחנו מדברים פה על בני אדם ולא על מספרים.
<צפרא דוויק: ואין לאנשים שנפשם מסוכסכת עליהם, אין להם זמן לכל התהליכים האלה ולכל הפרשנויות שאנחנו עושים אליהם.
<צפרא דוויק: אם יש לך נפש רגישה, כבוד המנכ"ל, ונפש מסוכסכת – מה שאנחנו קוראים, וחלשה – אין לך זמן ואין לך כוח לעמוד בתור א' כדי שיתנו לך רשות ללכת לתור ב', כדי שיתנו לך רשות ללכת לתור ג', וגם אז אתה תהיה בהמתנה, כי אתם מייבשים את מרפאות בריאות הנפש.
<צפרא דוויק: ובאמת קופות החולים עושות את כל המאמץ, אבל הן לא עושות את המאמץ לאוכלוסייה שלא אישרתם להן לעשות את המאמץ.
<צפרא דוויק: אין קוד Z.
<צפרא דוויק: ביקשנו.
<צפרא דוויק: דיברנו על זה.
מיכל בירן: שזה מצבי חיים.
מיכל בירן: לא כולם - - -
<צפרא דוויק: שזה מצבי חיים.
<צפרא דוויק: אדם שיש לו חולה בבית, אדם שיש לו מת בבית, אדם שמתגרש, אדם מובטל, מכל מיני סיבות, או ילד במצב לא טוב, אין להם כוח לעמוד באלף התורים האלה.
<צפרא דוויק: ביקשנו שתתנו לנו לקבל הפניות ישירות מהרווחה, ישירות מבתי המשפט.
<צפרא דוויק: אתם לא עומדים בזה.
<צפרא דוויק: קופות החולים מוכנות לעשות את זה, תתמחרו אותן.
<צפרא דוויק: אתם לא עושים את זה.
<צפרא דוויק: לא זאת אף זאת, באמת יש אחוז גבוה שמופנה מקופות החולים אל המרפאות לבריאות הנפש.
<צפרא דוויק: מופנים מקרים מורכבים בצורה לא רגילה, עם בעיות לא רגילות.
<צפרא דוויק: אין פסיכיאטרים.
<צפרא דוויק: ייבשתם.
<צפרא דוויק: לא פסיכיאטרים של ילדים ולא פסיכיאטרים של מבוגרים.
<צפרא דוויק: אין תקנים למתמחים.
<צפרא דוויק: יש בעיות בקבלת סטודנטים לעבודה סוציאלית.
<צפרא דוויק: גם אותם, שהם עושים עבודה טיפולית גם.
<צפרא דוויק: יש אי קבלה או אי עבודה מוחלטת בנושא של מניעה.
<צפרא דוויק: מה נעשה עם אותם אנשים כדי למנוע שהם יגיעו אליכם ויצטרכו לעמוד בעוד תור ועוד תור ועוד תור ועוד תור, כדי שבסוף מישהו ישמע אותם?
<צפרא דוויק: כל הסיפור הזה של מחסור באנשי מקצוע, של הבעיה של אבחנה, של התלות המוחלטת ברשות של קופות החולים להאריך את המינוי.
<צפרא דוויק: אני לא יודעת אם אתה יודע, כבוד המנכ"ל, אבל אי אפשר לטפל בבן אדם ולעשות לו תכנית – עכשיו אתה תהיה אצלי ואני אעשה לך תכנית מושלמת, אתה תצא ממני "מתוקן" אחרי שלושה חודשים, שזה האורך של המנוי בערך.
<צפרא דוויק: כשאנחנו עושים תכנית טיפול לבן אדם, ובן אדם עם מצב קשה ביותר, אנחנו עושים לו תכנית ארוכת טווח.
<צפרא דוויק: אנחנו עושים התערבות אצל הילדים, התערבות אצל ההורים, התערבות אצל האחים והאחיות.
<צפרא דוויק: איזה קודם ניתן להם?
<צפרא דוויק: איך נבנה להם תכנית?
<צפרא דוויק: איך נמנע את ההתפרצות הבאה במשפחה?
<צפרא דוויק: איך נטפל במסוגלות הורית כשהילד - - -
אלי אלאלוף: עוד דקה בבקשה.
<צפרא דוויק: טוב, אני יכולה להמשיך לדבר עד הערב, אתה יודע את זה.
אלי אלאלוף: אני מכיר אותך.
אלי אלאלוף: יש לנו ניסיון משותף ארוך.
<צפרא דוויק: אבל אני באמת משתדלת להתמקד בבעיות העיקריות שיש לנו היום.
<צפרא דוויק: אמר משרד הבריאות, אני רוצה שתהיה נגישות.
<צפרא דוויק: נכון, זה חלק מהרפורמה - נגישות לקהילה וכו'.
<צפרא דוויק: אז איך תסביר את זה שאתם מצמצמים 12 מרפאות או 11 מרפאות באזור השפלה ל-4 מרפאות?
<צפרא דוויק: איזו נגישות תהיה שסוגרים מרפאה באשדוד, אם הם יצטרכו לנסוע ללוד?
<צפרא דוויק: באמת, אני לא מבינה את זה.
<צפרא דוויק: ומי נוסע למרפאות של משרד הבריאות?
<צפרא דוויק: האנשים היותר חלשים, היותר עניים.
<צפרא דוויק: עכשיו הם יתחילו לנסוע בשישה אוטובוסים?
<צפרא דוויק: אתם יודעים מה זה להגיע מאשדוד ללוד?
<צפרא דוויק: זה לא אנשים עם רכב, אנשים שמסוגלים.
<צפרא דוויק: אנחנו מדברים על אוכלוסייה סופר חלשה.
<צפרא דוויק: העובדים הפורשים – אתם מעבירים מסר שאנחנו הולכים לצמצם.
<צפרא דוויק: הנה, אנחנו מצמצמים מרפאות, מעבירים לפה, מעבירים לשם.
<צפרא דוויק: שום תכנית לא מוצעת היום לעובדים.
<צפרא דוויק: עדיין אין הגנה על העובדים, אבל אני אשאיר את זה מחוץ למסגרת הזאת, כי באמת זה בינינו – בין ההסתדרות למשרד הבריאות, ולא לפה.
<משה בר-סימן טוב: אבל אני כן אומר, אין שום מסר מאיתנו - דווקא על זה אני מבקש ממך לא לחכות - אין שום מסר ולא היה שום מסר - - -
<צפרא דוויק: אז תתנו לקלוט עובדים.
<צפרא דוויק: אתם לא נותנים לקלוט עובדים ואתם לא מאיישים - - -
<משה בר-סימן טוב: אז תראי לי איפה יש בעיה.
<צפרא דוויק: יש תקנים פנויים שאתם לא נותנים לאייש אותם.
<צפרא דוויק: יש עובדים זמנים שאסור להם אפילו לגשת ל - - -
<משה בר-סימן טוב: יש הבנות - - -
אלי אלאלוף: צפרא, את שאלת שאלות, את רוצה לקבלת תשובות?
<משה בר-סימן טוב: צפרא, אני אומר דבר כזה - - -
<צפרא דוויק: לא, הוא עונה על משהו אחר.
<משה בר-סימן טוב: לא, אני אענה על זה ואם אני לא אענה על זה, אז תדאגו שאני אענה על מה שאת שאלת.
<משה בר-סימן טוב: אין שום מסר ואין שום כוונה ואין שום תכנית לצמצם את המרפאות לבריאות הנפש.
<משה בר-סימן טוב: רגע, אמרנו את זה.
<משה בר-סימן טוב: אם יש בעיה - - -
מיכל בירן: אז תתחייבו שלא תהיה.
מיכל בירן: לא אצלו.
מיכל בירן: אין את זה בשום מקום חתום, התחייבות, שלא תפגעו בהם.
<משה בר-סימן טוב: חברת הכנסת בירן, יש עכשיו - - -
מיכל בירן: חתום?
מיכל בירן: איפה זה?
מיכל בירן: תביא לי.
מיכל בירן: זה כתוב?
<משה בר-סימן טוב: יש טיוטות של הסכם קיבוצי שהועברו להסתדרות.
<משה בר-סימן טוב: רגע - - -
<צפרא דוויק: תתנו לקלוט עובדים.
מיכל בירן: אבל תראה, 10 שנים עובדים על הרפורמה, לא דאגתם להגיע להסכמות האלה לפני.
<משה בר-סימן טוב: אם יש בעיה נקודתית של קליטת עובדים, תפנו את זה אלי, אני אטפל בזה.
מיכל בירן: נעביר לך מחר רשימה.
<משה בר-סימן טוב: תעבירו לי.
<משה בר-סימן טוב: כל דבר כזה תעבירו לי, אני אטפל בזה.
אלי אלאלוף: טליה חבצלת, בבקשה.
נורית קורן: צריך לדאוג - - - אותה מתכונת ויוכלו להגיע אליהם בצורה הרבה יותר קלה.
אלי אלאלוף: אחריה חבר הכנסת דב חנין.
אלי אלאלוף: אתה רשום פה?
דב חנין: אני נרשמתי בתחילת הדיון.
מיכל בירן: הוא לא סמך על כוח עליון בעניין.
דב חנין: עבדתי על זה.
<טליה חבצלת: בוקר טוב.
<טליה חבצלת: אני דווקא מאד שמחה להמשיך את הדברים של צפרא, מכיוון ש- - -
אלי אלאלוף: אני מציע רק לא לחזור על אותם דברים, כי יש מספיק נושאים לדבר עליהם.
<טליה חבצלת: אני לא אחזור, אני רק אגיד שאני מזדהה מאד עם מה ששתי חברות הכנסת הנכבדות אמרו קודם, בהיותי פסיכולוגית במקצועי, אבל משרד הבריאות יש לו מחויבות גם למטופלים וגם לעובדים.
<טליה חבצלת: אנחנו ישבנו כאן ביוני 2015 ואדוני יושב הראש הנכבד, אתה ביקשת ממשרד הבריאות לוח זמנים להסכם קיבוצי עם העובדים – מה הולך להיות איתם.
<טליה חבצלת: עד היום אין דבר כזה.
<טליה חבצלת: מה שקורה, באוקטובר ישבנו עם מנכ"ל משרד הבריאות והוא אמר הנה אנחנו מחליפים טיוטות של הסכם קיבוצי.
<טליה חבצלת: אז אני רוצה שתבינו שיש פער מאד גדול בין מה שהמשרד מתחייב – גם כלפי המטופלים וגם כלפי העובדים ואת הפערים האלה צריך לסגור.
<טליה חבצלת: אי אפשר להחזיק עובדים שנה שלמה בעמימות, בתנאים משתנים.
<טליה חבצלת: סוגרים מרפאות, הם לא יודעים מה יקרה איתם.
<טליה חבצלת: יש עובדים מבוגרים, ששוקלים אולי לפרוש.
<טליה חבצלת: אין עדיין סיכום של תנאי פרישה.
<טליה חבצלת: אין סיכום של - - -
אלי אלאלוף: אוקיי, זה ברור, הבנו את זה.
<טליה חבצלת: אני מאד מבקשת מהוועדה הזאת, בהיותה גם ועדת העבודה, לקבל החלטה ולתת לוח זמנים סופי – מתי צריך לסגור הסכם קיבוצי.
<טליה חבצלת: שנה שלמה זה יותר מדי.
אלי אלאלוף: דב חנין, בבקשה.
דב חנין: אדוני המנכ"ל, אני מאד מעריך אותך ואני רק רוצה לומר לך - - -
אלי אלאלוף: אני רק רוצה לומר שאני קיבלתי תשובה כבר לפני חודש.
אלי אלאלוף: ההצעה להסכם קיבוצי הגיעה ליושב ראש ההסתדרות.
דב חנין: אדוני המנכ"ל, אתה יודע שאני מעריך אותך באופן אישי.
דב חנין: לצערי הגדול, היחס הזה הוא חד צדדי, כי משרד הבריאות מזלזל בכנסת ואתם נוהגים בכנסת ברמה כזו של חוסר כבוד, שהיא באמת שוברת שיאים.
דב חנין: כל ההבטחות שאתם הבטחתם לנו – גם אתה אדוני, גם השר, קודם סגן השר וגם מערכות הבריאות בצורות אחרות – לא מתקיימות.
דב חנין: אני אעבור על הדברים בתמצית.
דב חנין: אני אגע רק במשפחות הבעיות.
דב חנין: על כל דבר אפשר לדבר בהרחבה.
דב חנין: 8 דברים עיקריים: התמחות – יש משבר איום בהתמחות.
דב חנין: הסיבה, אתם הורדתם את מלגות ההתמחות ל-28%.
דב חנין: התוצאה: קופות החולים אומרות – אנחנו לא לוקחות מתמחים.
דב חנין: אתם פוגעים בהכשרה של הפסיכולוגיה הקלינית בצורה קטלנית.
דב חנין: אתם מעבירים מסר נורא לאלה שלומדים היום פסיכולוגיה, ואתם מעבירים מסדר נורא למערכת.
דב חנין: אתם מחלישים בצורה משמעותית את הרגולציה.
דב חנין: אתם דיברתם קודם שאתם תהפכו להיות הרגולטורים והקופות המפעילים.
דב חנין: בפועל, רגולציה מאד מאד חלשה.
דב חנין: אני יכול להרחיב ולפרט בעניין הזה.
דב חנין: זכאות.
דב חנין: מה שהבטיחו לנו שלא תהיה פגיעה בזכאויות – זה לא מה שקורה במציאות.
דב חנין: נציג המדינה בבג"ץ, לפחות לבג"ץ אומרים את האמת – אני מעריך את זה.
דב חנין: נציג המדינה אומר בצורה מפורשת: בלי אבחנה מוגדרת – אין טיפול.
דב חנין: כלומר, אין תשובה למצבי חיים.
דב חנין: את זה אומר גם מנכ"ל קופת חולים הכללית בתקשורת.
דב חנין: מה שהבטיחו לנו – לא מתקיים.
דב חנין: סוגיית הסודיות.
דב חנין: בעיה קשה ביותר.
דב חנין: נתוני בריאות הנפש של אנשים פרוצים היום לכל מערכות הבריאות ומעבר להן.
דב חנין: לא נפתר.
דב חנין: סוגיית השר"פ – העלינו את הטענה הזו ולצערי הגדול, כל מה שאמרנו מתממש.
דב חנין: אדוני יושב הראש, אנחנו רואים שקופות החולים נותנות העדפה למסלולי שר"פ.
דב חנין: אנשים משלמים היום על דברים שהם לא שילמו עליהם בעבר.
דב חנין: איכות הטיפול.
דב חנין: יש העדפה מובנת לטיפולים קצרי מועד.
דב חנין: זה אגב חלק מובנה מהרציונאל הכלכלי של המערך שאתם יצרתם, אבל הנוצרת היא טיפולים קצרי מועד גם לאנשים שזה לא מתאים להם.
דב חנין: מה לעשות שזה לא מתאים לכל הטיפולים קצרי המועד?
דב חנין: הצמצום של מערך הבריאות הממלכתי.
דב חנין: אמרתם שההעברה לקופות החולים לא תפגע במערך הבריאות הממלכתי.
דב חנין: אנחנו רואים שמרפאות נסגרות.
דב חנין: אנחנו שמענו את זה קודם מצפרא.
<משה בר-סימן טוב: זה לא נכון.
מיכל בירן: זה כן נכון.
<קריאה: הבנו לכאן אנשים - - -
<משה בר-סימן טוב: לא נסגרה ממשלתית אחת.
דב חנין: אדוני המנכ"ל, יש לנו פה ויכוח.
דב חנין: כיוון שאני עצמי לא נמצא במרפאות האלה, אני מקבל נתונים.
דב חנין: אם אדוני אומר - - -
<צפרא דוויק: לא, לא.
<צפרא דוויק: עם כל הכבוד, זה לא דלת פתוחה לאוכלוסייה.
<צפרא דוויק: עם כל הכבוד לקופות החולים שפתחו באשדוד ושיפתחו עוד 10,000 מרפאות, זה לא אותו דבר כמו המרפאות של משרד הבריאות.
<צפרא דוויק: זה לא דלת פתוחה.
מיכל בירן: הם לא - - -
<צפרא דוויק: זה לא אותו דבר.
אלי אלאלוף: אני מצטער, זו גם לא הערת ביניים, זה גם לא נאום.
אילן גילאון: אבל זו האמת.
<טליה חבצלת: זו האמת המרה.
אלי אלאלוף: נכון שכשאת מדברת על אשדוד אילן קופץ ובצדק, ואני אחריו.
דב חנין: אדוני יושב הראש, זו הייתה קריאת ביניים שהפריעה לי.
דב חנין: אני רק רוצה להגיד לך, נדמה לי שזה היה בוועדת ההסתדרות הראשונה, כשברנר צעק ואמרו לו – אין לך זכות דיבור, אבל הוא אמר יש לי את זכות הצעקה.
דב חנין: אז אני חושב שאנשים פה מפעילים את זכות הצעקה הטבעית, כי המצב מחייב לצעוק.
דב חנין: ונקודה אחרונה שבה אני רוצה לסיים, זה הסוגיה של הטיפול הנפשי בילדים.
דב חנין: יש פה נייר של המטפלים בילדים ובמשפחותיהם, שהוא נייר מצמרר.
דב חנין: אנחנו רואים באמת החמרה של המצב בכל המישורים, החל מזה שהסרבול הוא בלתי נסבל וההמתנה הרבה יותר ארוכה ואחר כך אין מקומות, חסרים מקומות.
דב חנין: במיוחד זה פוגע כמובן בהורים שהכוחות שלהם, המשאבים שלהם מוגבלים.
דב חנין: שורה ארוכה של בעיות, מחסור באנשי מקצוע.
דב חנין: טוב, סוגית הסודיות, אבל היא קריטית כשאנחנו מדברים בילדים.
דב חנין: שאלת האבחנה ומה קורה עם אלה שאין להם אבחנה.
דב חנין: בקיצור, אנחנו נמצאים בקטסטרופה, והסיבה לקטסטרופה הזאת, אדוני יושב הראש - ואני אחזור ואגיד את זה בכל פעם - זה שדילגו על הכנסת.
דב חנין: כשראו שהרפורמה הזו מגיעה לכנסת והיא נתקלת בהערות ובביקורת של חברי כנסת, במהלך אנטי דמוקרטי, אנטי דמוקרטי – העבירו אותה בצו, צפצפו על הכנסת, העבירו את זה בכוח וככה התוצאה.
דב חנין: כשאין דיון, כשאין דמוקרטיה - התוצאות גרועות.
אילן גילאון: למעשה חברי חסכו ממני את הפירוט הרחב.
אילן גילאון: אני אומר, אדוני המנכ"ל, לדעתי אתם לא מפנימים את החומרה ואת הדחיפות שיש לבעיה ולתחום.
אילן גילאון: אחד הדברים המבשרים טובה כתוצאה מרפורמה, הייתי קורא לזה – כדי שהמחלה תצא מן הארון, כי מדובר כאן במחלה שמקיפה בסופו של דבר על הספקטרום הזה את כל הציבור החרדתי, שהוא כל הציבור הישראלי.
אילן גילאון: ההתמודדות עם הדברים האלה היא אינה בהלימה.
אילן גילאון: המשאבים אינם בהלימה לחריפות הבעיה.
אילן גילאון: כאן צמצומי ייעול הם בוודאי לא נכונים.
אילן גילאון: אני לא רוצה לומר שזה רוח המפקד.
אילן גילאון: אני רוצה גם למפקד להחמיא.
אילן גילאון: MRI הוא קורא לזה.
אילן גילאון: MRI זה דבר חשוב מאד, אבל התחום הזה זקוק באופן דחוף במציאות הנוכחית המודרנית, לסיוע ממשי מיידי.
אילן גילאון: תמיד זה הוחבא.
אילן גילאון: אני יודע, אדוני, אצלי - ואתה מינית אותי לראש ועדת הנגישות ואני תמיד מזכיר את זה – אצלי הכל בעיניים של נגישות.
אילן גילאון: כמה אנשים יכולים – כי אני יודע מידתי – כמה יכולים להגיע לדבר הזה.
אילן גילאון: בכמה אנשים זה מטפל.
אילן גילאון: כמה זה מכסה.
אילן גילאון: ובסופו של דבר, אני יכול להגיד לך, מתוך דברים שמגיעים, כמו שאר חברי הכנסת, אלי, שקבוצות שלמות מודרות עכשיו מתוך הטיפול שהיה להם קודם.
אילן גילאון: בוודאי שצריכה להיות גם דאגה לדור ה - - -.
אילן גילאון: כל מערכת בריאות נשארת למטופלים בה ולמטפלים בה.
אילן גילאון: זה כמובן וכמובן, אבל הבעיה המרכזית היא אי הפנמה של המציאות הישראלית היום, מבחינת היקף הבעיה.
אילן גילאון: זאת מחלה שכאביה הם פיזיים בסופו של דבר, אבל אי אפשר להשתמש בה, כי היא לא פופולארית.
אילן גילאון: זה החיים עצמם, אם אנחנו מדברים על זה.
אילן גילאון: מה נגיד?
אילן גילאון: שאוטובוסים מלאי פוסט טראומתיים נוהרים לקלפיות?
אילן גילאון: זה לא מפחיד את אף אחד.
אילן גילאון: אין בזה את הדחיפות הזאת.
אילן גילאון: ולכן, קודם כל מבחינת כוונת מכוון, של לקחת את בריאות הנפש ולהכליל את זה בתוך בריאות כללית, זה דבר נכון ודבר טוב.
אילן גילאון: נושא של הסודיות, עוד פעם, באופן מידתי, אפילו זה לא הדבר החמור ביותר.
אילן גילאון: הדבר הנכון ביותר זה להבין את הדברים האלה.
אילן גילאון: כולנו אנשים חרדתיים במדינה הזאת והבעיות שמולידות לאחר מכן בעיות פיזיות בעקבותיהן, הן לא באות בחשבון בטיפול שצריך לעשות בבעיות הפסיכוסומאטיות שישנן לאנשים.
אילן גילאון: ולכן, לדעתי הבעיה המרכזית במשרד הבריאות, היא שלא הפנימו ואנחנו לא עברנו את התקופה שבה היינו קוראים לכל האנשים האלה – מג'נונים, וזו הבעיה המרכזית.
אילן גילאון: היא בעיה קודם כל תרבותית בראיית הדברים.
אילן גילאון: ואם היינו רואים את הדברים כך, כמו שאני אומר שבריאות צריכה לקבל קדימות על פני כל המערכת ואני חושב שאני אחד היחידים שאומר את הדברים באומץ, ואני תושב אשדוד.
אילן גילאון: אם יגידו לי מה אתה רוצה – כיפת ברזל או מיטה בבית חולים - אני אעדיף לתעדף מיטה בבית חולים.
אילן גילאון: ובתוך מערכת הבריאות, אני אומר שבריאות הנפש היא החריפה והחמורה ביותר, שהיא מולידה את שאר החולאים שלה.
אילן גילאון: בפועל זה לא קרה.
אילן גילאון: אז אתה יכול להראות לי נתונים לכאן או לשם.
אילן גילאון: אני יודע שהעניין הזה לא הופנם ועד שהוא לא יופנם על ידי מערכת הבריאות הישראלית, לא תהיינה כאן תזוזות.