GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גליה גרנות: עלינו באמת לנהל שיח יותר מקצועי ואני מסכימה שיש ההדדיות, לנו יש הרבה מה לתת להם וגם הפוך ואני חושבת שאם היו פה יותר עמותות ויותר ארגוני מגזר שלישי שניזונים וחיים על הפילנתרופיה, אני חושבת שזה גם אומר משהו על הדרך שלהם.
אלי אלאלוף: שרה כהן ואחר כך נסכם.
<שרה כהן: שמי שרה כהן, אני עובדת סוציאלית ומנהלת את שירות הרווחה במשרד העלייה והקליטה, שהוא שילוב בין הקליטה ובין הרווחה.
<שרה כהן: אני עצמי בוגרת ומוסמכת של בית-הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת ירושלים, בוגרת מנדל, בהחלט משמח אותי להיות כאן.
<שרה כהן: אני רוצה בעצם להתייחס לשלוש נקודות ואני אעשה את זה הכי מבזקי.
<שרה כהן: המשמעות והערך המוסף הייחודי של ההשקעה בתשתיות רווחה לאורך זמן, זה למעשה הבסיס.
<שרה כהן: כנדבך מעל זה אני יכולה אחר-כך לראות את האפשרות ליצירה ולפיתוח גם של תוכניות וגם יזמויות חדשניות, שאולי לא תמיד משרדי הממשלה היו עושים את זה בשוטף, כשגרה.
<שרה כהן: חלק לא מבוטל מהערך המוסף ומהמעורבות בעצם, הביא ומינף גם את השותפויות הממשלתיות וגם הבין-מגזריות ואיפשר פיתוח תוכניות חדשניות, שגם אני נטלתי חלק בהן, שאחר-כך גם נכנסו לבסיס השירותים.
<שרה כהן: חשוב להגיד את זה, זאת אומרת, יש לזה בעצם ערך מוסף ברמה של פיתוח מענים מקצועיים.
<שרה כהן: אני חושבת שהנושא של העבודה הבין מגזרית, יחד עם הממשלה והעמותות השונות, הוא בהחלט התאפשר בין היתר, בזכות הערך המוסף של הפדרציות.
<שרה כהן: אני עצמי גם נציגת משרד העלייה והקליטה באשלים.
<שרה כהן: אני נטלתי, אני נוטלת חלק שוטף למעלה מעשור במפגשים.
<שרה כהן: אני עצמי השתתפתי בסיורים של למידה מקצועית, גם בארצות-הברית, בנושא של בית-משפט קהילתי, בנושא של ילדים עם צרכים מיוחדים, בנושא של נערות כמגדר בסיכון מוגבר ואני רק יכולה לברך גם על הלמידה ההדדית וגם בעצם על האפשרות ליצירה של תהליך שוטף, שבהחלט יש בו מרכיבים מקצועיים מאוד משמעותיים.
אלי אלאלוף: מזכירה לי מנהלת הוועדה, ענת, שהיא הממונה על מה שאני אמור לחקור.
אלי אלאלוף: אז ברשותכם, אני רק אודיע ואז נמשיך בדיון.
אלי אלאלוף: הישיבה נעולה אבל תמשיכו בדיו, ההקלטה ממשיכה וזה יהיה בפרוטוקול.
אלי אלאלוף: בבקשה, ג'וש שוורץ.
<ג'וש שוורץ: כולנו צריכים ללכת לטקס, אז אני רק אגיד שאני מאוד מודה לך על הדיון ואני חושב שכולנו צריכים להודות לנחמן שי שיזם וארגן.
אלי אלאלוף: אני לא מודה לו, כי אני מצטער שהוא לא פה.
מאיר כהן: הוא בוועדה.
אלי אלאלוף: לא, זה לא מעניין אותי.
אלי אלאלוף: אני חושב שאין ועדה חשובה יותר מכל ועדה אחרת.
אלי אלאלוף: כל הוועדות חשובות.
אלי אלאלוף: מי שמארגן כנס מיוחד ליום הזה, תאמינו לי, יש לי עוד הרבה נושאים שכועסים עלי שאני לא מקיים, אני לא מודה לו.
אלי אלאלוף: אני מודיע לכם וזה לפרוטוקול.
<ג'וש שוורץ: אני חושב שהחשיבות של היום הזה הוא בעצם קיומו, שפעם ראשונה שאני זוכר שהכנסת באמת מקדישה יום שלם לא רק לדבר, אלא גם להוקיר את יהדות צפון אמריקה, שתרמו כל-כך מאז קום המדינה, בכל התחומים.
<ג'וש שוורץ: מתקיימים דיונים בעלייה וקליטה, בחינוך, ברווחה, בחוץ וביטחון, כל אחד במרכיב של התרומה ואני חושב שאי-אפשר להמעיט בערך התרומה.
<ג'וש שוורץ: התרומה כל-כך גדולה, הכספים שהושקעו פה דרך הסוכנות והג'וינט בכל התחומים, אם זה שלושה מיליון עולים שהביאו, אם זה 900 ישובים כפריים שהקימו, אם זה 1,400 בתי-ספר ומתנ"סים ומבנים ציבוריים שהקמנו, אם זה המפעל של פנימיות, של עליית הנוער, שהסוכנות הקימה, לאחר המלחמה והיום זה במשרד החינוך עיקר העבודה וקצת אצלנו.
<ג'וש שוורץ: אם זה נושא של שותפויות, בנוער בסיכון, הכל בא מכסף, רוב רובו, 3/4 מהכסף שנאסף והושקע פה על-ידי הסוכנות והג'וינט, היה מיהדות צפון אמריקה.
<ג'וש שוורץ: אנחנו צריכים להוקיר ואנחנו צריכים גם להפוך אותם לשותפים.
<ג'וש שוורץ: נמצא בוועדת החוץ והביטחון יושב-ראש הפדרציות של צפון אמריקה, שבא במיוחד מצפון אמריקה כדי להיות פה, אני חושב שמה שחשוב זה לא רק ההוקרה.
אלי אלאלוף: ועדת חוץ וביטחון זה חשוב ליהדות אמריקה?
<ג'וש שוורץ: זה המרכיב של יהדות ארצות הברית, בחוסן הביטחוני של מדינת ישראל.
אלי אלאלוף: לדעתי יש השפעה, אבל פה יש לי בעיה ג'וש, שותפות זו גם חלוקה באחריות והיא כוללת.
אלי אלאלוף: לבוא ולהגיד – הקמנו, עשינו ולא לבד.
אלי אלאלוף: גם החלק הלא קטן, האנושי, הוא בעיקר בא מפה, אבל לבוא ולחשוב שמי שמקים, עם כסף, אז הוא הקים, בבקשה, זה חלק מבעיית הדו-שיח בינינו, עם כל הכבוד.
אלי אלאלוף: אני מסכים, אין גבול ליכולת התמיכה של ארצות-הברית, היכולת לשער כמה זה חשוב, אבל בבקשה, תיקחו בחשבון שהטרמינולוגיה צריכה להיות טובה יותר.
אלי אלאלוף: אני לא מקבל, אתם לא מערכת קולוניאליסטית עלינו, על ישראל.
מאיר כהן: אני לא שמעתי את זה כך.
אלי אלאלוף: לא, אני מרגיש ככה.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם, תדעו שהשינוי המהותי ביותר שקרה ליהדות ארצות-הברית, זה ביום שפרופ' יגאל ידין אמר: "תנו ליהדות ארצות-הברית להיות מעורבת בכל מהלך שמתרחש בארץ".
אלי אלאלוף: לפני כן, ארצות-הברית התבטאה אך ורק באמצעות הסוכנות והיום יהדות ארצות-הברית מתבטאת בכל מגווניה ודעותיה, בזה שיש מעורבויות נוספות שלא רק באמצעות אותו ממסד שהיה ב- 77.
אלי אלאלוף: יש פה שינוי מהותי.
אלי אלאלוף: אז כשאתם אומרים – מה זה להקים את עליית הנוער?
אלי אלאלוף: זה נכון, בוא ניתן לגב' הנרייטה סאלד את כל הכבוד הנפלא שמגיע לה.
אלי אלאלוף: מצד שני לא הייתם לבד, המדינה היתה, כוח האדם היה, המערכות השונות היו.
אלי אלאלוף: תהיו, תבנו, דו-שיח, זה גם יהיה יותר אמין.
אלי אלאלוף: אני ארשה לעצמי להזכיר משהו ופה חברי, דוד גמפל, יכול לאשר.
אלי אלאלוף: גם אנחנו לא רצינו בקרן רש"י להגיד – אנחנו עושים.
אלי אלאלוף: הלוואי שכולנו נהיה שותפים, זו הזמנה לשותפות, תעשו את זה.
אלי אלאלוף: ג'וש, מספיק עם ההגדרות – אני בניתי, אני עשיתי, הסגנון הזה כבר עבר, זה כבר לא אפקטיבי אפילו, זה גם לא מציאותי.
אלי אלאלוף: יש פה מערכת לשילוב ולפני כמה דקות אמרנו – כמה שיותר שילוב באחריות ובעשייה וגם נאמר פה על-ידי שרה משהו מדהים ומאוד חשוב – תכניסו את המדינה להיריון בדברים טובים, אבל אל תשכחו שאם לא תכניסו בהסכמה, אז זה ייזרק לצד.
אלי אלאלוף: אז תשנו את סגנון הדיבור, אני אומר לך ותרשה לי, ג'וש, זה לא חס וחלילה ברמה אישית שלך או שלי, זה ברמה של שותפות.
אלי אלאלוף: שותפות זה לקיחת אחריות משותפת, זה כולל לקיחת קרדיט משותף.
אלי אלאלוף: אם כבר חשוב למי שחשוב לו הקרדיט, לי זה לא חשוב, בחיים לא היה לי חשוב, אבל בבקשה תתייחסו לזה.
אלי אלאלוף: תגיד – 'אני הקמתי את זה והקמת את זה?' בוא, רגע.
אלי אלאלוף: עזרתם, הייתם כלי מרכזי, זה נעשה.
אלי אלאלוף: אבל שינוי סגנון, באמת, גם שיכולת ההשפעה לא תהיה רק באמצעות הכסף.
אלי אלאלוף: צהריים טובים חברים.
אלי אלאלוף: היום 24 במאי 2016, ט"ז באייר תשע"ו.
אלי אלאלוף: השעה 11:35.
אלי אלאלוף: אני מתנצל, אולי תעזרו לי ותגידו מה התאריך היום, התאריך שלפי לוח הזמנים של הערבית.
אלי אלאלוף: אתם זוכרים?
אלי אלאלוף: אף אחד לא יודע?
אלי אלאלוף: פשלה שלנו.
אלי אלאלוף: אורי, תמצא לנו את התאריך לפי הלוח הערבי, בבקשה.
אלי אלאלוף: זה עוד לא רמדאן.
אלי אלאלוף: עוד מעט זה הרמדאן.
אלי אלאלוף: תודה ליוסף ג'בארין שלא נמצא פה.
דב חנין: הוא פשוט רץ בין הדיונים.
אלי אלאלוף: כן, אני מודה לו על היוזמה לקיים דיון על השפה הערבית.
אלי אלאלוף: אני מתנצל, השפה הערבית שאני יודע היא רק מרוקאית, ויהודית במיוחד ואז היא מוגבלת להבנה, למרות שזה אפשר לי בחיים שלי במרוקו להרגיש חלק מכל תושבי המדינה שם וזה אפשר גם הרבה יותר הומור, מאשר כשמדברים רק שפה אחת.
אלי אלאלוף: בדרך כלל ההומור בא ומשתפר בזכות ידיעה של שפה שנייה.
אלי אלאלוף: זה גם משחרר מתחים.
אלי אלאלוף: אז אני כמו כל הבורים שלא יכולים לדבר ערבית של המקום פה, אני מתנצל, כי אני חושב שזו טעות לעשות את זה.
אלי אלאלוף: אבל במקביל אני חייב להגיד שזו גם טעות שלא כולם לומדים עברית, גם מגיל 4.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שבגיל הרך, בגן הילדים, אפילו בחלק גדול מבתי הספר היסודיים לא לומדים עברית ולכן אנחנו מגבילים את ילדינו, ילדי ישראל, מגבילים אותם בהתפתחות המקצועית, החברתית והתרבותית של השנים לאחר מכן.
אלי אלאלוף: לכן המדינה הכירה בזה שיש שתי שפות רשמיות – עברית וערבית, ולצערי לא מספיק שמים את הדגש ולא שמים את האמצעים כדי לעשות את זה.
אלי אלאלוף: אנחנו לקחנו על עצמנו ביום הזה את הנושא של השפה הערבית במינהל הציבורי, במיוחד בבריאות ובבריאות בתוך הנושא של התקנה שאפשרה היום את הבריאות הממלכתית, גם בתחומים של בריאות הנפש ובתחום של הביטוח הלאומי.
אלי אלאלוף: מצד אחד – ואני אגיד את זה מראש כדי שלא יתפרש – פשלה בתחום של הבריאות ובבריאות הנפש.
אלי אלאלוף: נכון, התקנה אושרה בלי להיערך בהתאם לנושא של מתן שירות בתחומים האלה לאוכלוסייה הערבית.
אלי אלאלוף: ודבר שני, מצד שני אני יכול רק לברך את הביטוח הלאומי שלקח את היוזמה, ובדיונים שהיו איתו מצא לנכון להציג למה זה חשוב להשתמש בשפה הערבית במקומות שהיא נדרשת יותר מאשר עברית.
אלי אלאלוף: יש פה דוגמא מעניינת, לדעתי מכובדת, שהיא רק תלך ותתרחב ותאפשר מתן שירות הולם יותר לכל האוכלוסייה של המדינה, גם דוברי השפה הערבית.
אלי אלאלוף: ברשותכם, יש פה נציג של משרד הבריאות?
אלי אלאלוף: אחר כך אבקש מנציג הביטוח הלאומי להציג.
<דני בודובסקי: שלום, שמי דני בודובסקי, אני מנהל את המערך האמבולטורי באגף לבריאות הנפש.
<דני בודובסקי: אני רוצה לציין שבנושא של הנגשת שירותי בריאות הנפש בשפה הערבית, מתבצעת במשרד הבריאות פעילות רבה במספר מישורים, כדי לקדם, כאשר משרד הבריאות מעורב בקידומה.
<דני בודובסקי: אחד, זה הגדלת מספר המרפאות ונקודות השירות הציבורי, אני מדגיש – ציבורי – ליישובים דוברי ערבית ב-56 מרפאות ונקודות שירות, ב-23 יישובים, והרבה בזכות מרפאות ונקודות שירות חדשות אשר הוקמו על ידי קופות החולים בעקבות הרפורמה בבריאות הנפש.
<דני בודובסקי: נושא שני הוא בנושא כוח אדם בו קיים מחסור באנשי מקצועות הבריאות, בבריאות הנפש, דוברי ערבית, ומתוך הכרה בחשיבות הנושא - א' מתוכננת הכשרה בפסיכותרפיה לעובדים סוציאליים, בתמיכת האוצר, וזאת במסגרת החלטת ממשלה 4193.
<דני בודובסקי: ב', הוגשה בקשה למל"ג, למועצה להשכלה גבוהה, ליצור חממה מלווה לפסיכולוגים מהמגזר, שתאפשר קבלה במסלול ישיר לתואר ראשון ושני בפסיכולוגיה, למעוניינים ללמוד פסיכולוגיה קלינית.
<דני בודובסקי: ונודה כאן לסיוע הוועדה בקידום האישור מול המל"ג.
אלי אלאלוף: מה ההערכה כדי להגיע להמלצה?
<דני בודובסקי: זה שיח עם המל"ג.
אלי אלאלוף: שיח עם המל"ג, מניסיוני, הוא לפעמים ארוך מדי.
אלי אלאלוף: לא קבעתם לוח זמנים?
<דני בודובסקי: לא.
<דני בודובסקי: אנחנו מדברים בתחילת הדרך, כי התכנית הוגשה למל"ג והיא צריכה לעבור תהליך של אישור.
אלי אלאלוף: ואי אפשר לקבל מהמל"ג תשובה עם תאריך?
<דני בודובסקי: בשלב זה עדיין לא קיבלנו, אבל נודה שבהחלט נשמח לסיועכם.
<דני בודובסקי: נושא שלישי הוא נושא של כוח אדם, וזה שמאז תחילת שנת 2016 הוקצו כבר 17 מלגות למתמחים בפסיכולוגיה מהמגזר הערבי, ויימשך התעדוף במתן המלגות.
<דני בודובסקי: נושא שלישי הוא שכונסו על ידי משרד הבריאות שולחנות עגולים למיפוי של צרכים וחסמים בנושא הנגשת שירותי בריאות הנפש לאוכלוסייה דוברת ערבית, ובכלל זה המלצות למשרדים נוספים.
<דני בודובסקי: הסיכומים יועברו בהקדם לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: '
אלי אלאלוף: בהקדם', אצלי יש לו תאריך.
<דני בודובסקי: בהחלט.
<דני בודובסקי: זה להערכתי יועבר תוך שבוע וחצי לכל המאוחר.
<דני בודובסקי: ארבע, קוימה הכשרה לאנשי מקצוע בנושא התמודדות עם אתגרי הרב תרבותיות בבריאות הנפש, אשר עסקה בין השאר גם בהתמודדות מקצועית עם עבודת אנשי בריאות הנפש הלא ערביים, במגזר הערבי שהוא מאד הטרוגני.
<דני בודובסקי: הקופות פעילות מאד גם כן.
<דני בודובסקי: נמצא פה ד"ר עוואד אלקתנאני, שהוא הפסיכיאטר הבדואי היחידי שנמצא.
<דני בודובסקי: גם הוא היה שותף בהרצאה בקורס.
אלי אלאלוף: אני - - - בדואי צפון או דרום?
<עואד אלקתנאני: דרום.
<דני בודובסקי: בדואי דרום.
אלי אלאלוף: אז אני מבאר שבע.
אלי אלאלוף: בשביל זה יש סיבות לשמוח לנו בבאר שבע.
אלי אלאלוף: אתם יודעים למה – כי קיבלנו חמישה פרסים בתיאטרון באר שבע, אבל גם הפועל באר שבע.
<דני בודובסקי: וחמש, משרד הבריאות דורש מקופות החולים הנגשת מידע, ובכלל זה בנושא בריאות הנפש וזכויות מבוטחים, בשפה הערבית ביישובים במגזר והנושא הזה נבדק בבקרות של משרד הבריאות.
<דני בודובסקי: בנוסף, יש גם מוקד תרגום למי שמגיע לרופא שהוא לא דובר ערבית, במידה ונדרש.
<דני בודובסקי: ונושא שישי ואחרון, הוא שיש גם היערכות של משרד הבריאות בתחום של בריאות הנפש, להשתלבות בתכנית החומש עבור האוכלוסייה הבדואית בנגב.
אלי אלאלוף: מישהו רוצה להשלים את אנשי משרד הבריאות?
אלי אלאלוף: מותר גם לבקר בוועדה הזאת.
<יוסי בר-אל: יוסי בר-אל, אני מייצג את קופת חולים כללית.
<יוסי בר-אל: אני ראש מערך בריאות הנפש בקופת חולים כללית.
<יוסי בר-אל: אני רוצה לומר קודם כל מבחינת הנגשה, אנחנו לקראת הרפורמה עשינו פרסום בכל המרפאות, בהתאם להנחיות של משרד הבריאות, פרסום של פוסטרים שמסבירים מה זה הרפורמה, מה התנאים של הרפורמה, מה מסלולי הטיפול.
<יוסי בר-אל: הפוסטרים האלה גם נכתבו בשפה הערבית וגם יצאו חוברות שמפרטות את נקודות הטיפול.
<יוסי בר-אל: אני הבאתי כאן כמה דוגמאות, אני אוכל להעביר את זה אליכם.
אלי אלאלוף: יוסף, הזכרנו אותך, עומארק טווין.
אלי אלאלוף: הערבית שלי זה סימן - - - בערבית המרוקאית שלי זה נקרא עומארק טווין.
יוסף ג'בארין: עומארק טווין, גם בערבית.
אלי אלאלוף: הבנתם אותי?
אלי אלאלוף: כן, סליחה, תמשיך.
<יוסי בר-אל: בנוסף לזה יש פרסום בערבית באתר של הכללית.
<יוסי בר-אל: יש לנו אתר בערבית שיש בו גם פרסום שכל מה שכתוב בתחום בריאות הנפש באתר בעברית, מתורגם גם לערבית.
<יוסי בר-אל: במהלך ההיערכות שלנו לרפורמה, אנחנו פתחנו די הרבה מרפאות במגזר הערבי.
<יוסי בר-אל: זה מגזר שהיה לו מיעוט של מרפאות באופן יחסי בתקופה שלפני הרפורמה.
<יוסי בר-אל: פתחנו מרפאות - - -
נורית קורן: אפשר לדעת כמה?
נורית קורן: אפשר לדעת מספר מרפאות?
<יוסי בר-אל: פתחנו 8 מרפאות – 4 לקטינים, 4 למבוגרים.
<יוסי בר-אל: אני יכול גם למנות.
<יוסי בר-אל: מרפאות ילדים נפתחו בטייבה, בבאקה של גרבייה, ברהט נפתחה מרפאה למבוגרים.
<יוסי בר-אל: בקלנסואה, במזרח ירושלים.
<יוסי בר-אל: יש לנו גם שלוחות במקומות אחרים, כמו אום אל פאחם, שפרעם, דליה, ויש עוד תכנון לעוד שתי מרפאות שיתנו מענה ל - - -
אלי אלאלוף: שם יש כוח דובר ערבית?
<יוסי בר-אל: בכל המרפאות האלה רוב המטפלים הם כמובן מטפלים דוברי ערבית, שזה אומר צוות רב מקצועי.
<יוסי בר-אל: זה כולל פסיכיאטרים, זה כולל פסיכולוגים, זה כולל עובדים סוציאליים.
<יוסי בר-אל: ופה חייבים לציין שאלה מקצועות במגזר הערבי שהם לא נמצאים בכמויות גדולות.
<יוסי בר-אל: יש מעט אנשי מקצוע בתחום הזה וכמובן יש תחרות על כל איש מקצוע כזה.
<יוסי בר-אל: למרות הכל הצלחנו לפתוח לא מעט מרפאות.
נורית קורן: ובמרפאות שאין אנשים שדוברי ערבית, יש מתורגמן?
<יוסי בר-אל: מן הסתם.
<יוסי בר-אל: יש תמיד איש צוות שיודע לתרגם.
<יוסי בר-אל: חתמנו גם הסכם עם עמותה שנקראת תפארת בית חם, שנותנת שירות בירושלים, באום אל פאחם ובשפרעם, סביב רצף טיפול, המרפאות שהיו במימון של משרד הבריאות.
<יוסי בר-אל: כמו שאמרתי, גיוס כוח אדם דובר ערבית הוא בעיה קשה, בגלל שההיצע הוא נמוך, אבל אנחנו גם לקחנו בחשבון את הצורך הזה - - -
אלי אלאלוף: בהיצע של העובדים, אבל הביקוש של הצורך הוא גבוה.
<יוסי בר-אל: אז אני תיכף אספר על הביקוש.
<יוסי בר-אל: תן לי רק להשלים את המשפט.
<יוסי בר-אל: בגלל שאנחנו יודעים שיש מחסור, אנחנו גם מממנים, הכללית מממנת התמחות למתמחים בפסיכולוגיה קלינית ויש לנו כרגע לפחות ארבעה מתמחים שאנחנו מממנים את ההתמחות שלהם והם משולבים במרפאות שנפתחו.
דב חנין: אנחנו שומעים שהכללית מפסיקה לממן בכלל מתמחים לפסיכולוגיה.
נורית קורן: לא, אבל בגלל שזה בשפה הערבית.
<יוסי בר-אל: הכללית מפסיקה לקלוט מתמחים שמשרד הבריאות מימן והחליט עכשיו להוריד את המימון לשליש מתוך מה שהוא מימן קודם.
דב חנין: אגב, בניגוד למה שהבטיחו לנו, שלא תהיה פגיעה בהכשרה ובהתמחות.
דב חנין: אנחנו עושים מה שהם רוצים.
<יוסי בר-אל: יש מקומות שבהם אנחנו - - -
אלי אלאלוף: יהיה לנו דיון על זה.
נורית קורן: יהיה דיון, קבענו.
<יוסי בר-אל: יש מקומות שבהם אנחנו מזהים צורך, וכשאנחנו מגלים איש מקצוע שמעוניין להתמחות, אנחנו מממנים את ההתמחות.
<יוסי בר-אל: זה לא הרבה, זה 4 מתמחים בפסיכולוגיה קלינית.
<יוסי בר-אל: הם משולבים במרפאות החדשות.
<יוסי בר-אל: אנחנו גם מממנים התמחות לארבעה מתמחים בפסיכיאטריה, והדוגמא הכי טובה שאני יכול לתת זה מתמחה שהתחלנו לממן אותו כבר לפני 5 שנים.
<יוסי בר-אל: לפני שנה וחצי הוא גמר את ההתמחות בפסיכיאטריה של ילדים ונוער, ובזכותו הצלחנו לפתוח שתי מרפאות ילדים חדשות בבאקה אל גרבייה ובטייבה.
<יוסי בר-אל: שאלת אותי על הביקוש.
<יוסי בר-אל: פתחנו את המרפאה הזאת ותוך שנה בכל מרפאה בין 800 ל-1,000 ילדים קיבלו טיפול בשנה שהיא נפתחה.
אלי אלאלוף: ומה האורך של רשימת הממתינים?
<יוסי בר-אל: אז תשמע, בהתחלה כמובן שלא היה, אבל עכשיו לאט לאט, עם הזמן, כשרואים שיש ביקוש ויש צורך, זה יכול להגיע גם-, וזה תלוי למה.
<יוסי בר-אל: לבדיקה ראשונית – הוא די מיידי, זה יכול להיות תוך שבועיים-שלושה.
<יוסי בר-אל: מקרים דחופים מתקבלים מיד, אבל אם צריך נניח טיפול פסיכו-תרפי, זה יכול לקחת יותר זמן, אפילו חודש-חודשיים.
<יוסי בר-אל: אבל העובדה היא שברגע שמרפאה נפתחה, פתאום אתה רואה שיש ביקוש ואנשים מגיעים.
<יוסי בר-אל: עכשיו, אם תשאל אותי איפה קיבלו טיפול כל אותם אלפי הילדים שמטפלים היום, התשובה היא נורא פשוטה.
<יוסי בר-אל: הם לא קיבלו טיפול כי לא היה שירות.
<יוסי בר-אל: אז בסך הכל אני חושב שלמרות שאנחנו מדברים על סטיגמה והכל, ברגע שאתה פותח ויש היצע, יש גם ביקוש ואנחנו רואים את זה כמעט בכל מרפאה חדשה שפתחנו.
<יוסי בר-אל: יש ביקוש, אנשים מגיעים.
אלי אלאלוף: אתם מרגישים שאתם מצליחים לעמוד בציפיות של עצמכם בנושא היצע וביקוש, או יותר נכון היצע?
אלי אלאלוף: עניני ביקוש זה אחרים.
<יוסי בר-אל: תראה - - -
אלי אלאלוף: היית רוצה יותר מרפאות?
<יוסי בר-אל: השירות שלנו הוא מבוסס גם על מרפאות שאנחנו פתחנו, אבל גם על מרפאות שהיו קיימות קודם ואנחנו ממשיכים להשתמש בהן.
<יוסי בר-אל: זה לא רק אנחנו.
<יוסי בר-אל: ההסכם שלנו מול המדינה אמר שאנחנו לא נפתח מרפאות במקומות שקיימות מרפאות ממשלתיות, כדי לא ליצור תחרות על כוח אדם.
<יוסי בר-אל: אז בסך הכל יש היום מערכת שנותנת הרבה יותר זמינות והיצע הרבה יותר גדול ממה שהיה לפני הרפורמה ואני חושב שאנחנו נראה את זה המגבלות כרגע הן מגבלות של כוח אדם.
<יוסי בר-אל: זאת אומרת אם יש לי מבנה למרפאה באבו סנאן, בכפר יאסיף, שאני יכול לפתוח מחר שם מרפאה, המגבלה היחידה שלי זה גיוס כוח אדם שהוא דובר ערבית, למרפאה הזאת.
<יוסי בר-אל: יכולתי לפתוח אותה לפני חצי שנה, לא מצאנו כוח אדם ולא מצאנו אנשים לאייש אותה.
<יוסי בר-אל: אבל זה בתהליך.
אלי אלאלוף: כי אתם עומדים על כך שכוח אדם בשלב זה גם חייב להיות דובר ערבית?
<יוסי בר-אל: איפה שאפשר.
<יוסי בר-אל: יש מרפאות, למשל במרפאה שפתחנו ברהט, יש גם פסיכולוגים או עובדים סוציאליים דוברי עברית, כי אין מספיק.
<יוסי בר-אל: אתה צריך נפח גדול ואין מספיק.
<יוסי בר-אל: אז במקרים כאלה יש אוכלוסייה שיכולה לדבר עברית ואז חלק ממנה מקבל טיפול נכון.
אלי אלאלוף: אוקיי, עוד חברים שרוצים?
אלי אלאלוף: וודאי הדרומי יקבל רשות דיבור מיד.
אלי אלאלוף: מי הדרומיים?
<ארי לאודן: אנחנו באותה גישה כמו הכללית, אבל התחרות אצלנו היא יותר קשה, מכיוון שאנחנו יותר קטנים ומאד פרושים ומפוזרים.
אלי אלאלוף: אתם יודעים מה הפתרון כדי לא להיות קטנים?
אלי אלאלוף: לגדול.
<ארי לאודן: לגדול, כן.
<ארי לאודן: אז ללאומית היו מספר רופאים גם בצפון, בגליל וגם בדרום - ד"ר אלקתנאיני שיושב פה עימנו - שהם דוברי ערבית, והיו מספר קטן של פסיכולוגים.
<ארי לאודן: קשה לנו מאד לגייס, זאת אומרת כמו שנאמר, יש מעט אנשי מקצוע דוברי ערבית כשפת אם וגם יש מעט אנשי מקצוע שהלכו ולמדו את הערבית כשפה שנייה.
<ארי לאודן: אני לא פוגש הרבה אנשי מקצוע, לא מתחום הרפואה ולא העבודה הסוציאלית והפסיכולוגיה, שהולכים היום ללמוד ערבית כשפה שנייה, שפתרון אחד זה באמת למצוא אנשים שמראש מדברים ערבית, אבל פתרון פוטנציאלי אחר היה לימוד שפה.
<ארי לאודן: אני לא פוגש שזה קורה הרבה, לא עם רוסית ולא עם ערבית ולא עם שפות נוספות.
<ארי לאודן: אז יש לנו קושי ויש לנו תחרות על אנשי מקצוע.
<ארי לאודן: אנחנו כרגע בתהליך של הגדלת כוח האדם הטיפולי בכל המקצועות שדיברתי, וכרגע אנחנו גם מחפשים אנשי מקצוע דוברי ערבית.
<ארי לאודן: מה שיש לנו היום זה בתוך המקומות שאנחנו פעילים כבר מקודם לרפורמה, אם זה במרפאה שפתחנו ביקנעם בצפון, אם זה במרפאות של לאומית בנצרת, בעכו, בנהרייה.
<ארי לאודן: עומד להצטרף מישהו בעראבה.
<ארי לאודן: במקומות האלה - - -
דב חנין: עאראבה.
דב חנין: עראבה זה יישוב שעוד לא הוקם.
דב חנין: אולי יוקם בעתיד.
דב חנין: בינתיים יש לנו את עאראבה.
<ארי לאודן: תודה על התיקון.
דב חנין: לפחות ביום השפה הערבית.
דב חנין: אתה יודע, בימים רגילים.
אלי אלאלוף: הלוואי שהיינו יודעים ערבים.
<ארי לאודן: אני לא אתאמן מול כולם בהיגוי המתאים.
<ארי לאודן: אז זהו.
<ארי לאודן: מבחינת הפרסום, אני לא יכול להגיד שהמידע שקיים היום אצלנו כולו מונגש עד הסוף בשפה הערבית, אבל זה בהחלט יעד שאנחנו נשתדל לעמוד בו.
<ארי לאודן: אם אני אתייחס לשאלה לגבי הציפיות, אני הייתי רוצה כמובן שהשירות יהיה נגיש בצורה טובה, גם מבחינת שפה וגם מבחינת מרחק ואני תלוי פה, כמו שיוסי אמר, גם בזמינות של אנשי המקצוע.
אלי אלאלוף: עוד חברים רוצים?
<עואד אלקתנאני: אני עואד אלקתנאני, אני רופא פסיכיאטר בדרום ואני נציג מטעם האיגוד הפסיכיאטרי.
<עואד אלקתנאני: אני רוצה להתייחס לעניין של הליקוי בחוסר של אנשי מקצוע ובעצם בכל המגזר, ובעיקר בדרום יש סטיגמה לא קלה ואנחנו מנסים בכל דרך להתגבר על זה, אבל אנחנו צריכים את העזרה מכל הצדדים כדי שיעזרו לנו שנוכל לעבוד בתחום הזה.
אלי אלאלוף: אתה איש משרד הבריאות?
<עואד אלקתנאני: אני לא איש משרד הבריאות, איש קופת חולים.
נורית קורן: איגוד הפסיכיאטרים.
אלי אלאלוף: של הכללית.
<עואד אלקתנאני: כן.
<עואד אלקתנאני: ואני עובד גם בבית החולים סורוקה.
<ארי לאודן: ובלאומית.
<עואד אלקתנאני: בחלק שלי אני פשוט רואה שיש הרבה סטודנטים שיוצאים לחו"ל ללמוד בעיקר פסיכולוגיה, וחוזרים לכאן והם הולכים לכיוון של פסיכולוגיים חונכים.
<עואד אלקתנאני: בתחום של החלק הפסיכיאטריה הקלינית, הם פחות מתעניינים, מכיוון שאין מודעות ואין מישהו שיכול לתת להם השכלה מתאימה.
<עואד אלקתנאני: ויש המון מהם.
<עואד אלקתנאני: יש הרבה מאד.
<עואד אלקתנאני: בערך יש לנו איזה 40 אנשים שנמצאים בדרום ואנחנו מנסים פשוט לגייס אותם וגם לתת להם השכלה כדי להתחיל לעבוד בתחום.
אלי אלאלוף: ד"ר אברבוך, רצית להגיד משהו?
<אמה אברבוך: שלום, ד"ר אמה אברבוך, מרכזת נושא צמצום פערים במשרד הבריאות.
<אמה אברבוך: עוסקת בעניין הנגשה לשונית ותרבותית של שירותי בריאות.
<אמה אברבוך: בסך הכל אני חושבת שדני פירט.
<אמה אברבוך: כל המערכת משנת 2013 פועלת או אמורה לפעול לפי חוזר מנכ"ל משרד הבריאות, שנקרא חוזר מנכ"ל בנושא של הנגשה תרבותית ולשונית של שירותי בריאות ובעצם מחייב את כל מערכת הבריאות, על כל ארגוני, בתי החולים, קופות החולים, לשכות הבריאות וארגונים נוספים, לתת שירות בהתאמה לשפה ותרבות האוכלוסייה, תוך זה שהחוזר מגדיר את השפה הערבית כאחת מהשפות שהן שפות חובה.
<אמה אברבוך: כלומר, האזרח שדובר שפה ערבית ומתקשה בשפה הערבית, יש לנו זכות מלאה לקבל שירותי בריאות בשפה הערבית, שזה אומר גם שירות בעל פה.
<אמה אברבוך: זה אומר אם יש צורך אז הוא צריך לקבל שירותי תרגום וגם מידע בכתב.
<אמה אברבוך: כל מיני התחייבויות וכל מיני מסמכים אחרים.
<אמה אברבוך: מאז שנת 2013 יש באמת התארגנות של המערכת ויש המון תהליכים, שחלק מהם הוא באמת הקמת מוקד תרגום רפואי, שנותן שירותי תרגום בכמה שפות, כולל השפה הערבית.
<אמה אברבוך: הוא נותן שירותי תרגום לכל המוסדות של משרד הבריאות.
<אמה אברבוך: זה אומר בתי חולים, לשכות הבריאות.
<אמה אברבוך: יש גם שתי קופות חולים – קופת חולים מכבי וקופת חולים מאוחדת, שרוכשים שירותי תרגום בשפות האלה, כלומר כולל השפה הערבית.
<אמה אברבוך: אני יודעת שקופת חולים כללית גם מעוניינת לרכוש את השירות ויש המון פעילויות אחרות.
<אמה אברבוך: וכמו שנאמר פה, העניין של מתן שירות בשפה הערבית, כמו בשפות אחרות, נבדק בבקרות שוטפות של משרד הבריאות, גם בבתי החולים, גם בקופות החולים ובארגונים אחרים.
<אמה אברבוך: דבר אחד שהוא לאו דווקא לשוני, אבל אני חושבת שכדאי להזכיר אותו, כי זה פרויקט גדול שאנחנו כמשרד עבדנו עליו, וזה בניית והפצה של ערכת הדרכה בתחום שירות תרבותי עבור עובדי מערכת.
<אמה אברבוך: זה אומר ערכת הדרכה שמלמדת איך נותנים שירות בצורה מתאימה לאנשים שבאים מתרבויות שונות וזה כולל את מתן השירות לאוכלוסייה הערבית.
<אמה אברבוך: אנחנו כבר הכשרנו 70 מדריכים בבתי חולים ובקופות חולים, שמלמדים צוותים ממש יום יום, איך עובדים עם האוכלוסיות שבאות מתרבויות אחרות ואנחנו אמורים לקיים עוד קורס נוסף.
<אמה אברבוך: ככה שזה לא רק עניין של שפה.
<אמה אברבוך: העניין של תרבות הוא לא פחות משמעותי, ובמיוחד כשיש הרבה אנשי מקצוע שלא מהמגזר הערבי, שכן נותנים שירות לבני המגזר הערבי, ואנחנו רוצים שהדבר ייעשה בצורה מיטבית.
אלי אלאלוף: אני רוצה לשאול שאלה אינפורמטיבית, ברשותכם.
אלי אלאלוף: א', אני חייב לציין, חברת הכנסת חנין זועבי לא איתנו מסיבות שלא קשורות לדיון הזה, אבל אני רוצה לציין את מעורבותה הגדולה בקידום הנושא של שירות הבריאות ובריאות הנפש, בזכותה.
אלי אלאלוף: היא ואני מן צוות, אבל רוב העבודה שלה, אני חייבת לציין את זה והיא עושה את זה טוב מאד כדי לקדם את הנושא של השפה בתחום הזה, ואני מצטער שהיא לא יכולה להיות איתנו היום, מסיבות שכמו שאמרתי, לא לכם האחריות לדון בו.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה לשאול - - -
<דני בודובסקי: רק ברשותך, אם אפשר - - -
אלי אלאלוף: שאלה אחת.
אלי אלאלוף: האם באמת התחלת הפעילות בנושא של בריאות הנפש, גרמה לזה שהשפה הערבית נהיית יותר חשובה היום לשירותי הבריאות, מאשר הייתה לפני הכניסה של התחום הזה ל - - -
נורית קורן: הרפורמה.
אלי אלאלוף: לטיפול של מערכת הבריאות בכלל.
<דני בודובסקי: התשובה היא חיובית.
<דני בודובסקי: זה תופס בהחלט מקום ונפח משמעותי יותר.
<דני בודובסקי: אחת מהבעיות שאני רק רוצה לציין, היא מה שהעלתה ד"ר אלקתנאני, שהוא מאד משמעותי והוא הסטיגמה בתוך החברה הערבית כלפי הנושא הזה - - -
אלי אלאלוף: גם בחברה היהודית.
נורית קורן: גם בישראלית זה אותו דבר.
אלי אלאלוף: אין - - -
<דני בודובסקי: לא, אבל אני רוצה לציין את הבעיה המיוחדת שיש בקרב עובדי מקצוע, שלא ממהרים להיכנס לתחום הזה, ואז יש קושי כפול ומכפול בגיוס.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם, סליחה על הדוגמא האישית.
אלי אלאלוף: במערכת הקודמת שלי בקרן רש"י, יחד עם קופת חולים הכללית ומשרד הבריאות, בזכות פרופסור טיאנו וד"ר מירי קרן, הקמנו 7 מרכזים לגיל הרך בבריאות הנפש בגיל הרך, כולל אחד, אם אני לא טועה, אבל תתקן אותי על הערבית שלי – במרר, בנושא הילדים.
אלי אלאלוף: אחד עם קופת חולים כללית.
אלי אלאלוף: הכשירו עובדים בשנתיים בכל אחד מהמקומות שהוחלט עבורם להכשיר צוות.
אלי אלאלוף: זאת אומרת ברגע שיש מקום, אפשר להכשיר צוות, כולל האחיות והמטפלים השונים, בוודאי גם פסיכיאטר שהיה וטיפל באופן כללי והיינו צריכים אותו יותר בפסיכיאטרית ילדים.
אלי אלאלוף: אני חושב שהדוגמא הזאת צריכה לעבוד, ופרופסור טיאנו, שבמקרה פגשתי אותו שלשום אמר – אני מוכן להעביר להם.
אלי אלאלוף: זה עוד קיים באוניברסיטת תל אביב.
אלי אלאלוף: מסביב ליחידה קיימת או מתוכננת, בשנתיים אפשר להכשיר פסיכיאטר שיתעסק בכל התחומים של הפסיכיאטריה ורוצה להתמחות בתחום זה או אחר.
אלי אלאלוף: אני חושב שאתם יכולים לקחת את הדוגמא הזאת כדי לעשות את זה בצורה שיטתית.
אלי אלאלוף: אז לא ביום אחד, לא בשנה, וודאי לא בחמש שנים, אבל לפחות שנדע שיש איזו שהיא התמודדות מתמדת.
אלי אלאלוף: נקודה שנייה, וד"ר אברבוך, אני מודה לך על ההערה הזאת, זה היה הויכוח שלי עם חנין, ויכוח ידידותי מאד.
אלי אלאלוף: אני לא חושב שצריך להיות ערבי כדי לטפל בשפה הערבית.