GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קארין אלהרר: זאת אומרת, הם ינסו קודם כל את כל הטיעונים ל'למה לא' והן מתנהלות הרי, עם הכיס עמוק, חברות הבטוח הגדולות מתנהלות מול אזרחים מן השורה, שלא לכולם יש עורך דין צמוד שיכולים להיעזר בו בכל דבר ועניין ולכן, מרביתם, כמו שהראה חבר הכנסת שמולי, מרביתם לא מצליחים בתלונות שלהם.
קארין אלהרר: אם יש כמה שיכולים להרשות לעצמם את עורך הדין שילך אתם לבית משפט ויטען כנגד, מעניין אותי לדעת מה הממצאים מלמדים אז, כי אני בטוחה שיותר פניות מצליחות כשמגיעים לבתי משפט.
קארין אלהרר: הרי על מה אנחנו מדברים, אם חברת הבטוח מתנערת כך בכל פעם שמוצג לה מקרה ביטוחי, אז אדוני, לְמה?
קארין אלהרר: מה אנחנו צריכים את הדבר הזה?
קארין אלהרר: כדי לסמן וי?
קארין אלהרר: שיש לנו בטוח?
קארין אלהרר: ביום שצריכים את הבטוח – אני כמעט ולא נתקלתי במקרים שביום שצריך את הבטוח, לא קודם כל מערימים קשיים.
קארין אלהרר: זה בסדר שחברת הבטוח מטרתה להשיא רווחים – מצוין, אבל ביושר, בהגינות.
קארין אלהרר: איפה נעלמה ההגינות?
קארין אלהרר: אני לא מדברת על כל אותם הדברים שאתם לא מסכימים לבטח אנשים בהם, שזה דיון נפרד, אבל כבר הסכמתם והדעת נותנת שעשיתם את כל הבדיקות הנדרשות ואז מה?
קארין אלהרר: גם אז לא מסכימים לשלם, אז אני אומרת, אדוני, המקרה הזה של אותו נער, שציין חבר הכנסת שמולי, אנחנו מכירים עוד מקרה שחברת "כלל" סירבה לשלם תגמולי בטוח לאב ששיכל את שתי בנותיו, שאשתו רצחה אותן, למה?
קארין אלהרר: כי היא רצחה אותן אבל מה היה הטיעון, הם אומרים, התירוץ הוא, שלא מדובר בתאונה.
קארין אלהרר: לא תאונה – לא תקבל תגמולי בטוח.
קארין אלהרר: אנחנו רואים פה דפוסי פעולה שחוזרים על עצמם ואנחנו רואים שדווקא בשעה הקשה ביותר, באמת, הקשה ביותר, הרי מתי אנחנו זקוקים לבטוח – כשמשהו עובד לא טוב, כשמשהו מתקלקל ודווקא אז, חברת הבטוח – הרי לשם כך התכנסנו, לשם כך רכשנו את הפוליסה, אנחנו לא צריכים אתכם בימים הטובים אבל בימים הרעים לפחות תהיו הוגנים ואני, אדוני, אני רואה את ענייני חברות הבטוח פעם אחר פעם אחר פעם.
קארין אלהרר: אני אשמח באמת לשמוע גם מאגף שוק ההון, איך אתם פועלים לטובת הצבור?
קארין אלהרר: אתם אמורים לפעול קודם כל לטובת הצבור, אחרי זה לטובת חברות הבטוח.
קארין אלהרר: חברות הבטוח הן עסקים פרטיים שהמטרה שלהם היא בסדר, אני לא מתנגדת להשאת רווחים, אבל אני אומרת, בואו, הגיע הרגע, זה הרגע לדבר על מה שמגיע לנו, שילמנו פרמיות כל החיים, אני ממש מבקשת בעניין הזה, צריך שתהיה שליטה הרבה יותר הדוקה לגבי המקרים שמסורבים, וצריך לקחת בחשבון את הנתון הבא: מרבית אזרחי מדינת ישראל הם אנשים לא מיוצגים.
קארין אלהרר: אין להם את עורך הדין הצמוד שילך אתם לבתי משפט.
קארין אלהרר: אל תגרמו להם להיות משפטיים מדי, אל תגרמו להם להוציא הוצאות מיותרות, כשאין להם כסף לשלם את זה.
אלי אלאלוף: לי יש שאלה אחת פשוטה, זה ביטוח שבא דרך משרד החינוך, לא?
נורית קורן: זה עוד יותר - - -
אלי אלאלוף: אני מקבל מן המסמכים שלי שלמשרד החינוך יש אחריות כלשהי, לא?
אלי אלאלוף: האם אפשר לקבל את האינפורמציה?
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, שם ותפקיד בבקשה.
<סופי אורטשקנזי: סופי אורטשקנזי, לשכה משפטית, משרד החינוך.
<סופי אורטשקנזי: סעיף 16001 לחוק קובע חובה על כל רשות חינוך מקומית, לבטח תלמידים בבטוח תאונות אישיות.
<סופי אורטשקנזי: החובה היא חובה חקוקה שנמצאת על רשות חינוך מקומית בלבד, לא על משרד החינוך.
אלי אלאלוף: האם פה הייתה רשות מקומית?
<סופי אורטשקנזי: אני אסביר.
<סופי אורטשקנזי: מה שקורה, החברה למשק וכלכלה של מרכז השלטון המקומי, על מנת לאפשר במקום מכרז לכל רשות בנפרד, מפרסמת מכרז.
<סופי אורטשקנזי: כל שנה זוכה חברת בטוח, עד כה זכתה כל שנה חברת בטוח, יש לנו קצת קשיים עם זה, זה בוועדה של חבר הכנסת מרגי ואותה חברה זכאית בעצם, לכסות את כלל הרשויות המקומיות, את כלל התלמידים ששייכים לרשויות המקומיות בבטוח תאונות אישיות.
<סופי אורטשקנזי: הרשויות יכולות להצטרף ללא צורך בעריכת מכרז פרטני.
<סופי אורטשקנזי: החברה שזכתה השנה היא חברת "כלל" וחברת "כלל" פועלת בהתאם לאישור שניתן על ידי המפקח על הבטוח לפני שנים רבות, וייתכן פיקוח של המפקח על הבטוח, כלומר, משרד החינוך הוא לא הגוף שעורך - - -
אלי אלאלוף: מי קובע את המרכיבים של פוליסת הבטוח?
אלי אלאלוף: החברה למשק וכלכלה מציעה אותם לרשויות.
<סופי אורטשקנזי: החברה למשק וכלכלה היא זו שקובעת את התנאים.
<סופי אורטשקנזי: צריך ללכת אחורה בזמן ולזכור שבתחילת הדרך, מי שהיה מעורב בפוליסה זה כן משרד החינוך, ארגון ההורים הארצי, מרכז השלטון המקומי ו"ענבל".
<סופי אורטשקנזי: ב-94' כשחוקק התיקון לחוק, לקחו בעצם את התנאים שהיו אז בבטוח הזה ודי העתיקו אותם.
<סופי אורטשקנזי: מאז ועד היום, בעצם - - -
אלי אלאלוף: לא תיקנו את התנאים של הפוליסה?
<סופי אורטשקנזי: תיקנו המון דברים - - -
אלי אלאלוף: למה המקרה הספציפי הזה לא כלול?
אלי אלאלוף: הרי לצערנו זו לא פעם ראשונה שרוצחים ילדים.
<סופי אורטשקנזי: יש מדיניות ביטוחית.
<סופי אורטשקנזי: אנחנו מדברים פה על ביטוח תאונות אישיות.
<סופי אורטשקנזי: בטוח תאונות אישיות הוא תכנית בטוח שמאושרת על ידי המפקח על הבטוח.
<סופי אורטשקנזי: תכנית הבריאות.
<סופי אורטשקנזי: והיא כוללת רכיבים ספציפיים.
<סופי אורטשקנזי: המושג 'תאונה' הוא בעצם המרכיב העיקרי בבטוח הזה ויש פרשנות.
<סופי אורטשקנזי: מה שנתן את הפרשנות ל'תאונה' זה 'בגדול' הפסיקה של בתי המשפט, לרבות בית המשפט העליון.
<סופי אורטשקנזי: יש פסיקה לפה ולשם.
<סופי אורטשקנזי: אנחנו יודעים שיש פסיקה שכן מתייחסת לרצח כאירוע שהוא לא אירוע בלתי צפוי, אנחנו גם יודעים שחברת בטוח "כלל" כן נוטה, לפי מה ששמענו – וחבל - - - יש פה תיק של חברת "כלל" אבל היה כדאי לשמוע אותה, שמקום שבו תלמיד לא מעורב בפעילות עבריינית שקושרת אותו לרצח, אז יש כן נטייה לכסות את זה ולכן, על מנת שחברת הבטוח תבדוק אם יש מקום לפיצוי, היא חייבת לבדוק את הדברים.
<סופי אורטשקנזי: זה מה שאנחנו שמענו - - -
איציק שמולי: האם את יודעת אם חברת "כלל" עשתה חקירה כדי לבדוק אם הילד היה מעורב בפעילות עבריינית?
איציק שמולי: כי אבא שלו אומר שהוא בסך הכול ישב ואכל ארוחת ערב.
<סופי אורטשקנזי: רגע - - -
<סופי אורטשקנזי: אני לא מטפלת - - -
איציק שמולי: אז את לא יכולה לומר.
אלי אלאלוף: אבל אם נתנתק שניה - - -
<סופי אורטשקנזי: יש סעיף כזה.
אלי אלאלוף: אני רוצה להתנתק שניה מן המקרה הדרמטי הספציפי הזה, קורה מקרה כזה, האם מישהו מנתח את המצב?
אלי אלאלוף: מתקן את הפוליסה?
אלי אלאלוף: בונה אחרת?
אלי אלאלוף: לגבי סוג הפוליסה הזה, איפה החברה למשק וכלכלה?
<סופי אורטשקנזי: אנחנו יושבים אתם.
<סופי אורטשקנזי: כעת יש דיון שמתקיים עם המרכז לשלטון המקומי, עם החברה למשק וכלכלה ואנחנו כן מנסים לבדוק.
<סופי אורטשקנזי: אני לא רוצה להרחיב על זה אבל יש כמה דברים שקורים שם.
<סופי אורטשקנזי: אני לא רוצה כאן לפרט אבל הנושא הזה גם יעלה, הוא גם יעלה באותו דיון, למרות שאנחנו לא 'בעלי הבית' מה שנקרא אבל אנחנו כן מתכוונים להתקין תקנות - - -
אלי אלאלוף: אני מבין שאין 'בעל בית'.
אלי אלאלוף: משרד החינוך זה לא רשויות מקומיות.
אלי אלאלוף: מה היה קורה כשזה רשות מקומית שלא הצטרפה לפוליסת הבטוח של המשק וכלכלה?
אלי אלאלוף: או אז כל הילדים מופקרים.
<סופי אורטשקנזי: לא, לא, יש פסיקה של בית המשפט.
<סופי אורטשקנזי: יש פסיקה של בית המשפט.
<סופי אורטשקנזי: היה ורשות מקומית לא הצטרפה, אזי היא תיתבע והיא תצטרך לשלם את עלות הבטוח כפי שהיה - - -
אלי אלאלוף: אין לה במה להצטרף, איך היא תוכל לשלם פיצויים אחר כך?
איציק שמולי: אבל בואי נשים את הכול על השולחן.
איציק שמולי: בדיון אצל מרגי, מה שהיה זה שעולה באופן ברור, שחברת הבטוח לא מוכנה לבטח, אדוני היושב ראש, לא את תושבי קריית שמונה ולא את נתיבות ולא את ירוחם ולא את לוד באותו המחיר.
איציק שמולי: כי מבחינת חברת הבטוח ילדי לוד וקריית שמונה הם בסיכון הרבה יותר גדול להיות עבריינים, והם עבריינים, הרי, מבחינת חברת הבטוח.
אלי אלאלוף: מה עושים?
איציק שמולי: אין להם בטוח.
אלי אלאלוף: מה עושה משרד החינוך?
איציק שמולי: "הוא יושב על הגדר".
<סופי אורטשקנזי: אנחנו יושבים עכשיו - - -
אוסאמה סעדי: שלום אדוני.
<סופי אורטשקנזי: עם נציגי הורים ואנחנו מנסים לסגור כל מיני - - -
איציק שמולי: גבירתי, אני מזכיר לך ששנת הלימודים עומדת להיגמר עוד מעט.
איציק שמולי: אני שמח שאתם יושבים אבל שנת הלימודים נפתחה בספטמבר.
<סופי אורטשקנזי: כבר דיווחנו לחבר הכנסת מרגי על ההתפתחות שכן הייתה - - -
קארין אלהרר: רגע, זה חדש מהשנה או שזה היה גם בשנים קודמות?
<סופי אורטשקנזי: זה חדש מהשנה.
אלי אלאלוף: הצטרף אלינו מבין היוזמים של הדיון, חבר הכנסת אוסמה סעדי.
איציק שמולי: ואגב, דווקא בגלל שזה עניין שנתון לפרשנות ויש מכרז שנותן לכם כוח ביד, נותן לכם כוח, אז למה שלא תכפו על חברת "כלל" או על כל חברה אחרת שתזכה במכרז, את זה, שאם היא רוצה לבטח עכשיו מאות אלפי ילדים ולזכות במכרז, תכפו את ההגדרות שטובות לילדים, לא את ההגדרות שטובות לחברות הבטוח.
איציק שמולי: מילא, שהם עובדים אצלם, אבל האם גם אתם?
<סופי אורטשקנזי: אני רוצה לציין.
<סופי אורטשקנזי: התפקיד של משרד החינוך בעניין הזה הוא אחד בחקיקה, לקבוע את התעריף המכסימלי שניתן לגבות מהורי התלמידים, במסגרת תשלומי הורים.
אלי אלאלוף: זה לא המקרה.
<משה בר: עובדה שיש ישובים שלמים, ילדים בישובים שלמים שאין להם בטוח.
אלי אלאלוף: תסבירו לנו את זה.
<סופי אורטשקנזי: מה שקורה זה שמשרד החינוך מציע לוועדת החינוך והתרבות של הכנסת כל שנה, את המחיר המכסימלי שניתן לגבות מההורים.
אלי אלאלוף: זה לא מביא בטוח לילד.
נורית קורן: אבל רגע, מה שניתן לגבות מההורים זה שהם משלמים בטוח אבל כשהם לא מקבלים את הבטוח אז משהו פה לא מובן.
<סופי אורטשקנזי: כולם מבוטחים, זו חובת חקוקה.
אלי אלאלוף: כולם מבוטחים בכל הישובים?
<סופי אורטשקנזי: מי שלא מבוטח עדיין יהיה זכאי לפיצוי, זה מה שאני אומרת.
נורית קורן: איזה פיצוי?
<סופי אורטשקנזי: בתביעות נזיקין.
<סופי אורטשקנזי: יש לנו תיקים כאלה, אנחנו גם מעורבים.
קארין אלהרר: מי מממן?
נורית קורן: שילך לתבוע.
איציק שמולי: שילך לתבוע את הרשות המקומית שלו.
נורית קורן: לתבוע את הרשות המקומית.
קארין אלהרר: שהיא 'במקרה' חדלת פירעון - - -
<סופי אורטשקנזי: בדיוק מה שקורה באותו מקרה ספציפי, זה לא נכון, לא נכון להגיד - - -
קארין אלהרר: רגע, יש לי שאלה.
קארין אלהרר: הוא יתבע את עירית לוד שנמצאת בחדלות פירעון, מה ייצא לו מזה?
נורית קורן: יהיה לו סתם, נייר.
נורית קורן: יהיה לו נייר.
<סופי אורטשקנזי: תראי, אנחנו לא נתקלנו - - -
אלי אלאלוף: אני לא מבין, האם אי אפשר היה לחייב חברת בטוח, לא חשוב מה המצב של הישוב, שהיא תבטח את כולם?
אלי אלאלוף: אי אפשר היה?
קארין אלהרר: האם זה לא אמור להיות חלק מתנאי המכרז?
אלי אלאלוף: אני רוצה לשמוע - - -
קארין אלהרר: איך אישרתם בכלל?
אלי אלאלוף: ברשותך, בואו נשמע את נציג אגף הבטוח.
<יואב יונש: יואב יונש, אגף שוק ההון, מחלקת בטוח בריאות.
<יואב יונש: בהקשר לשאלה ששאלת, אחד הפתרונות שעלו בדיון, הוא החלטה של המדינה, לפיה יכולים להחליט שיהיה מכרז אחד, עם מחיר אחד, שיחייב את כל הרשויות ולא לאפשר לקבוע מחירים שונים בין רשות לרשות.
<יואב יונש: להבנתי זה פתרון שהוא על הפרק.
קארין אלהרר: איך אתם אישרתם - - -
אלי אלאלוף: למה, סליחה, למה אוטומטית, כשקורה מקרה לילד, אז הילד או משפחתו צריכים לפנות לחברת הבטוח?
אלי אלאלוף: למה זה לא שהרשות או שמשרד החינוך פונים?
אלי אלאלוף: למה הם לא מטפלים בתיק?
אלי אלאלוף: למה צריך להשאיר לחוליה הכי חלשה במערכת, שנחלשה במיוחד לפנות?
אלי אלאלוף: האם אי אפשר להכניס את זה באחד הסעיפים של המכרז?
<יואב יונש: זה יכול להיות פתרון לבטוח זה או אחר, אבל צריך לקחת בחשבון שבאופן טבעי מגיעים לפה עם מקרה קיצון של דחיות ולא כל המקרים - - -
נורית קורן: זה לא מקרה קיצון, זה - - -
אלי אלאלוף: לצערי, אם זה קיצון אז - - -
קארין אלהרר: אדוני היושב הראש, יש לי שאלה.
קארין אלהרר: איך קרה שאתם אישרתם, זה אישור שלכם, איך קרה שאתם אישרתם שיש בטוח שאמור להיות לכלל תלמידי ישראל ויש תלמידים שלא נמצאים ב'פול' הזה, איך זה קרה?
<יואב יונש: להבנתי אין תלמידים שהם לא מבוטחים.
<יואב יונש: יש - - -
קארין אלהרר: הרי מה היא אומרת לי, היא אומרת, הנציגה של משרד החינוך, שיש תלמידים שחברת "כלל" לא הסכימה לבטח אותם.
אלי אלאלוף: את הישובים, ילדים של הישובים.
קארין אלהרר: ובעצם, בעצם - - -
<יואב יונש: אני לא מכיר שזה - - -
קארין אלהרר: אבל זה המצב.
<יואב יונש: לא, אני לא מכיר שזה המצב.
קארין אלהרר: את אמרת שאין בטוח ושאתם עובדים על זה.
נורית קורן: שיש רשויות שלא התקשרו.
קארין אלהרר: הרשויות מבטחות?
<סופי אורטשקנזי: אני רוצה לתקן, סליחה, היה ורשות חינוך מקומית לא ביטחה את תלמידיה אז היא מפרה הוראה שהיא חובה חקוקה.
קארין אלהרר: , אמר חבר הכנסת שמולי, בדיון שהיה בוועדת חינוך, אצל יושב ראש הועדה, חבר הכנסת מרגי, אתם טענתם, או כך עלה, שילדים בישובים מסוימים שהם יישובי סיכון גבוה יותר, כך לטענת חברת הבטוח והם לא מקבלים בטוח, האם זה נכון או לא?
איציק שמולי: הם לא בתוך ה'פול', נו, אל תתחכמו.
איציק שמולי: הם מבוטחים – את אומרת שהם מבוטחים ואם קורה אירוע ביטוי אז זה נופל על הרשות, אבל הם לא זכאים מבחינת חברת הבטוח ליהנות מהתעריף של רעננה ותל אביב ואל תגידי לי - - - זה המצב.
קארין אלהרר: אני לא מבינה איך הרשות תיתן מענה.
<מאיר ממן: שמי מאיר ממן, הממונה על הבטוח במשרד החינוך.
<מאיר ממן: למרות שמשרד החינוך ממש אין לו חלק בהיקף הביטוחים, בכיסוי עצמו, במה יהיה מה לא יהיה - - -
<מאיר ממן: סליחה.
אלי אלאלוף: רגע, בואו נקשיב.
<מאיר ממן: התחלתי להגיד 'למרות' אז יש לזה המשך.
<מאיר ממן: למרות זאת, בגלל שהנושא הזה נמצא בשנים האחרונות ועולה ועולה, אז אנחנו נכנסים לתמונה, למרות שזה לא בסמכותנו, אלא אנחנו מחטטים יחד עם ארגון ההורים הארצי ויחד עם הכנסת, כדי לבחון מה אפשר לעשות כדי לתקן כמה עיוותים שיש בתחום של בטוח תאונות אישיות.
<מאיר ממן: יש כמה סוגיות שאתם העליתם עכשיו, כולם נמצאים בדיוק עכשיו בדיונים כדי למצוא, ממש ככה, בוועדת החינוך של הכנסת קיבלנו כולנו משימות לצאת אתן לדרך.
<מאיר ממן: מצד אחד להוזיל את הפרמיה על הבטוח, מצד שני הם רוצים שכן, הכיסוי יהיה גדול יותר, זה דבר שהוא כמעט ולא ניתן אבל אנחנו פועלים לבחון את כל האפשרויות כדי שבעצם, נמצה את הטוב ביותר ממה שכולכם אומרים ובצדק, את המקסימום שאפשר ושזה יהיה גם זול.
<מאיר ממן: בכדי לאפשר דבר כזה אנחנו צריכים לעשות תיקון בחוק של רשויות מקומיות, שיהיה להן תיקון בחוק שיאפשר להן לצאת למכרז ולחייב את כל הרשויות ביחד, להשתתף בחובה ובעצם לבטח דרך החברה שזכתה במכרז.
<מאיר ממן: זה נבחן, זה עולה לדיונים, זה לא כל כך התאפשר, משרד המשפטים - - -
אלי אלאלוף: מה קורה לילדים - - -
קארין אלהרר: אדוני, בינתיים שנת הלימודים נגמרת.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת סופה לנדבר, בין היוזמות של הדיון.
<מאיר ממן: אני יכול לענות על הרבה שאלות, בסבלנות, תנו לי רק להסביר, כל שאלה שתשאלו אני אענה לכם, אני חי את זה יום יום.
<מאיר ממן: למרות - - -
אלי אלאלוף: תענה על השאלה הפשוטה, מה קורה לילדים כל עוד שאתם לא הגעתם לסיכום?
<מאיר ממן: אין מצב שתלמידים לא מבוטחים.
אלי אלאלוף: אז למה אתם לא פונים אחר כך לחברת הבטוח?
קארין אלהרר: אדוני, אני רק שמה על השולחן.
אלי אלאלוף: למה לא? רק שניה, קארין.
סופה לנדבר: יש ביטוח ואין כיסוי?
<מאיר ממן: האם אתם רוצים להיכנס לנושא הזה של רשויות שביטחו - - -
קארין אלהרר: כן, אני רוצה לדעת אם יש ילדים בישראל - - -
<מאיר ממן: אין, אין ילדים לא מבוטחים נכון לשנת 2016.
איציק שמולי: האם אתם לא מרגישים שיש פה ליקויים - - -
קארין אלהרר: אבל תסביר לי מי ייתן את הכיסוי הביטוחי?
קארין אלהרר: על זה עוד לא קיבלתי תשובה.
קארין אלהרר: מי ייתן את הכיסוי הביטוחי?
<מאיר ממן: חברת הבטוח.
קארין אלהרר: אבל אתה אומר שחברת הבטוח שם לא הסכימה - - -
<יואב יונש: תני לי להגיד הכול, אני שמעתי את השאלות, אני רוצה לתת תשובה שעונה על כל השאלות האלו.
קארין אלהרר: אני ממש מבולבלת כרגע.
<מאיר ממן: כמו שאמרנו, היות ובחוק, רשות מקומית חייבת לבטח את כל התלמידים הלומדים בתחום שיפוטה, קודם כל, חובתה לבטח.
<מאיר ממן: עכשיו היא צריכה לחפש מבטחת.
<מאיר ממן: היא יכולה לצאת במכרז, בעצמה, כל רשות לעצמה, לחפש מבטחת, כאשר הדרישות שלה נשענות פחות או יותר על הפוליסה הקיימת היום.
<מאיר ממן: זה המרכיב שכולם מעתיקים אותו.
<מאיר ממן: והן יוצאות במכרז – הן יכולות לצאת במכרז, יותר נכון ולמצוא להן מבטחת.
<מאיר ממן: המבטחת צריכה לתת להם הצעת מחיר על הבטוח.
<מאיר ממן: זה יכול להיות שלושים שקלים ויכול להיות גם מאה וחמישים שקלים.
<מאיר ממן: איך המבטחת קובעת את התעריף?
<מאיר ממן: היא בוחנת ניסיון תביעות של אותה רשות וכמה תלמידים נפגעו בשנה האחרונה ובשנים הקודמות.
<מאיר ממן: ככל שהניסיון לתביעות גבוה יותר וגדול יותר היא מבקשת תעריף גבוה יותר.
<מאיר ממן: באה החברה למשק וכלכלה ואמרה: תשמעו, אנחנו יוצאים למכרז שיכול להיות לנו בו יתרון של גודל ככל שכולכם שתצטרפו אליי ואז אנחנו נוכל להתמקח עם חברות הבטוח, על התעריף וגם אפילו על ההיקף, לשחק.
<מאיר ממן: מה שקורה הוא שכאשר משק וכלכלה מוציאה מכרז, זוכה חברה מסוימת ולא כולם רוצים להצטרף.
<מאיר ממן: הם אומרים: תשמעו, אתם השגתם ב-49 שקלים, אני מצאתי חברת בטוח שתעשה לי את זה ב-32, אנחנו הולכים אליה.
<מאיר ממן: ברגע שהרשות הולכת לאחרת היא בעצם יוצאת מה'פול' של הקולקטיב ואם ובמידה אותה רשות היו לה תאונה אחת או שתיים עם נזק רציני, אזאותה חברת בטוח שביטחה אותה באותה שנה אומרת: תודה רבה, לא רוצה אותך ואז, כשאותה רשות רוצה לחזור חזרה ל'פול' אז אומרים לה ב'פול': אין מקום, אנחנו כבר סגרנו את ה'פול'.
<מאיר ממן: אותה חברת בטוח סגרה את ה'פול', אלא אם כן תציגו את ניסיון התביעות.
<מאיר ממן: כשמביאים את ניסיון התביעות גם הם רואים שהם במצב לא טוב ולא מוכנים, או שאומרים להם: 150 שקלים במקום ארבעים ומשהו או במקום 70.
איציק שמולי: בכל הכבוד אבל בדיון בוועדת החינוך משרד החינוך בעצמו נתן דוגמאות של רשויות מקומיות שלא הסכימו להכניס אותן לתוך ה'פול', שלא הסכימו ואם הסכימו אמרו להם: אתם תשלמו תעריף הרבה יותר גבוה מהרשויות החזקות.
קארין אלהרר: הם לא שם, נכון?
איציק שמולי: הם לא שם.
<מאיר ממן: מלכתחילה, כל שנה, כאשר יוצאים למכרז, משק וכלכלה פונה לכל הרשויות ומציעה להן להצטרף מראש, יש להן כוח כשמצטרפים מראש.
<מאיר ממן: כאשר משק וכלכלה מפרסמת מכרז ואומרים - - -
קארין אלהרר: אדוני, הנתונים היום, הנתונים היום.
<מאיר ממן: יש לנו שני מיליון תלמידים - - -
קארין אלהרר: עזוב, אתה מדבר אתי על מצבים תיאורטיים.
קארין אלהרר: אני שואלת על היום, היום, האם במדינת ישראל, לוד מקבלת ביטוח?
<מאיר ממן: כולם.
קארין אלהרר: ממי היא מקבלת בטוח?
<מאיר ממן: מי שנמצא ב"כלל" שזכתה במכרז מבוטח ב"כלל", מי שלא נכנס ל'פול' הזה קודם לכן - - - מי שלא מבטח בחברה אחרת, רובם ב"איילון", רוב אלה שלא מבוטחים ב"כלל" מבוטחים ב"איילון".
איציק שמולי: האם אתה מכיר רשויות מקומיות שלא מבוטחות והעיריות לקחו על עצמן את הסיכון?
<מאיר ממן: לא, לא מכיר דבר כזה, לא שמענו על זה - - -
נורית קורן: כי חברות הבטוח דחו אותם.
נורית קורן: לא היה להם למי לשלם, מה הבעיה?
איציק שמולי: תשמע, מה שאתם אומרים כאן ומה שאתם אומרים בוועדת החינוך הוא שני דברים שונים.
איציק שמולי: אמנם מפרידה רק קומה אחת בין ועדת הרווחה לוועדת החינוך אבל לא יכול שהתבלבלתם עד כדי כך בדרך.
<מאיר ממן: מה שאמרו בוועדת חינוך זה לא אני, נאמר שם טיעון אחר, היה טיעון אחר שמישהו שם אמר את זה, שזה לא היה נכון.
איציק שמולי: נאמר - - -
אלי אלאלוף: מה היית ממליץ למשפחה הנוכחית שבשבילה התכנסנו, מה היית ממליץ עכשיו?
<מאיר ממן: אני, בעקבות הכתבה פניתי ל"כלל" וביקשתי מהם הבהרות למקרה הספציפי הזה.
<מאיר ממן: אמרתי להם: מה יש לכם לומר על זה?
<מאיר ממן: לא היו מוכנים להוציא את זה בכתב אבל, היות ואני מכיר שם את האנשים, אני יושב אתם בוועדות ואני מכיר את החומר האנושי, יכולתי בעצם להשיג מהם דברים בעל פה.
<מאיר ממן: הם בעצם אמרו דבר כזה, הם אמרו: 'בגדול', 'בגדול', יש סעיף בפוליסה שכל תלמיד מעל גיל 14, שהיה מעורב פלילי באירוע שכתוצאה ממנו הוא נהרג או שהוא נפגע – הוא לא מכוסה, זה מוחרג, זה חריג בפוליסה.
<מאיר ממן: קודם כל זה קיים - - -
נורית קורן: מה זה 'אירוע פלילי'?
נורית קורן: זה שהם רבים אחד עם השני?
נורית קורן: רבים אחד עם השני או שאירוע פלילי זה כשהוא הלך לגנוב משהו?
נורית קורן: מה זה אירוע פלילי?
איציק שמולי: אם חבר כנסת הולך ברחוב ודוקרים אותו, האם הוא מעורב בפעילות פלילית?
<מאיר ממן: לא, ממש לא.
איציק שמולי: לא, שאני אדע.
איציק שמולי: האם אתה לא מרגיש צורך, כרגולטור, לשנות את ההגדרות הללו?
נורית קורן: או שאנחנו שולחים ילד לבית הספר וזה היה צפוי שירצחו אותו כי אנחנו שולחים אותו לבית הספר שירצחו אותם, כי זה מה שעולה מהמילים שלכם.
<תמר קלנברג-לוי: מקרים כמו "בר נוער", מצעד הגאווה – אירוע פלילי.
<מאיר ממן: לא, ממש לא, ממהרים להגיד - - -
נורית קורן: לא, סליחה, זה לא אירוע פלילי בכלל.
נורית קורן: מאוד מצטערת כי שם היה מישהו שעשה אירוע פלילי, אבל מי שנדקר הוא השתתף - - - אני לא מבינה אתכם.
<מאיר ממן: חבר'ה, יש בתי משפט - - -
נורית קורן: אנחנו יודעים, אנחנו לא רוצים להגיע לשם.
<מאיר ממן: רגע, רגע, לא, לא - - -
נורית קורן: אנחנו לא רוצים להגיע לשם.
נורית קורן: הגיע הזמן – ואני מצטערת שאני נכנסת לתוך הדברים שלך אבל, אתם עוסקים בבטוח, אני מצפה שמשרד החינוך יראה איזה ביטוח נותנים לילדים שלנו.
נורית קורן: אני מצפה, שכשאני שולחת את הילדה שלי לבית הספר, אני מצפה שהיא תחזור בריאה ושלמה וכשאני מקבלת ילדה שהיא פצועה ברגל, נשארה לה צלקת לכל החיים ואז אומרים לי בבטוח: לא, זה לא מכוסה, כי הייתם צריכים להישאר עשרה ימים בבית ולא שבוע ימים.
נורית קורן: זה שלילדה נשארה צלקת עד עכשיו זה לא עושה שום דבר וזה שבית הספר לא סידר את מוט הברזל שנכנס לה לרגל, גם זה לא בסדר, אז כשאתם מדברים על רצח, על רצח שקורה בתוך בית הספר, או קורה כשילדים נפגשים בחברה, אז האם לא תפצה?
נורית קורן: אני לא מבינה, חברת בטוח רק מפחידה אותנו, אומרת לנו: בואו תעשו בטוח, כשיקרה משהו אנחנו נשלם לכם.
נורית קורן: עכשיו מה אתם אומרים: לא, לא, לא, במלים הקטנות היה כתוב שזה לא, אז מה שנשמע מהדברים שלכם הוא שכשאנחנו שולחים את הילדים לבית הספר, אנחנו צריכים לחשוב שיקרה להם משהו בדרך.
נורית קורן: אתה יודע מה, אני נורא מצטערת כי אם זה מה שיקרה, אז כמו שאנשים בזמן הטילים לא שלחו את הילדים, אני לא יודעת מה יקרה עכשיו.
אלי אלאלוף: החבר רוצה לדבר, בבקשה.
<משה בר: אני מודה ליושב ראש ולחברי הכנסת על הדיון החשוב הזה.
<משה בר: שמי משה בר, אני יושב ראש עמותת "תנו יד לחרש, נכים למען נכים".
<משה בר: אני נזכר היום בתכנית של הגשש "אישראבלוף".
<משה בר: בואו תשלמו אבל כשצריכים לקבל אז בשביל מה?
<משה בר: שילמתם, מספיק.
<משה בר: הם בונים על זה שהילדים יהיו בריאים, שילדים לא ייפגעו ושהם ירוויחו הרבה מאוד כסף.
<משה בר: אני חושב שבדברים כאלה צריך לשים נקודות ברורות.
<משה בר: ברגע שעושים את זה בקבוצות - - -
סופה לנדבר: אדוני, אני - - -
<משה בר: אני מכיר הרבה מאוד משפחות שהילדים שלהן נפגעו ובעיקר משפחות של נכים, שהילד שלהן נפגע, לא מספיק שכבר להן קשה, הן צריכות לטפל בילד.
<משה בר: מגיעות לסיוע משפטי, מקבלות עורך דין לא הכי טוב, הן נופלות בין הכיסאות.
<משה בר: אני חושב שצריכים לגמור עם הדבר הזה.
אלי אלאלוף: אפשר לקבל תגובה - - -
סופה לנדבר: אני רוצה רק פשוט להבין, הממונה על בטוח במסגרת משרד החינוך, מה מוגדר בתפקיד שלך?
<מאיר ממן: הרבה דברים.
סופה לנדבר: נו.
<מאיר ממן: בנוסף לכובע אחר שאני מנהל תקציב של אגף - - - , אני עוסק בבטוח ובכל מה שקשור לבטוח של עובדי הוראה, רכוש משרד החינוך.
<מאיר ממן: בכל מה שקשור לתלמידים, הקשר שלנו, אנחנו מבטחים את משרד החינוך ועובדיו, כנגד תביעות של תלמידים שנפגעו במהלך פעילות בית ספרית.
<מאיר ממן: זאת אומרת, אם תלמיד נפגע במהלך פעילות בית ספרית, בלי קשר לפוליסה הזו שאנחנו מדברים עליה, ובעצם מוכחת רשלנות של משרד החינוך, אז יש את "ענבל" – שהיא הקרן הפנימית של משרדי ממשלה, שהיא מכסה את התביעות האלו, אז גם בזה אני עוסק - - -
קארין אלהרר: למה "ענבל" לא מבטחת את המקרים האלה?
<מאיר ממן: "ענבל", כמו שאמרנו, עד 86' בתחילת הדרך, היא זו שביטחה את התלמידים, תמורת שני שקלים או ארבעה שקלים לשנה, הייתה בעיה לגבות את ארבעת השקלים כי לא שילמו אבל לא משנה, "ענבל" והאוצר הסכימו ש"ענבל" תפסיק לבטח את התלמידים ואז עשו את התיקון לחוק, שהרשות המקומית היא זו שתבטח, כחובה.
<מאיר ממן: זה אז היה, לפני כן זה לא היה חובה, זה היה ממש וולונטרי.
<מאיר ממן: בסופו של דבר, הפוליסה שיש היום, רק לידיעה, היא משתפרת כל הזמן למרות שכולנו, כולנו, ואני אומר לכם, באמת, בכנות, אני מכיר את התהליכים שלנו, כולנו מצפים מהפוליסה הזו שהיא תכסה על כל זבוב שיעקוץ אותנו, על כל מה שיקרה לנו ואת יודעת מה, אנחנו כהורים - - -
קארין אלהרר: זבוב, באמת - - -
אלי אלאלוף: בואו נבקש - - -
קארין אלהרר: כשילד - - -
איציק שמולי: המטוטלת בצד השני, הילד נרצח - - -
אלי אלאלוף: חברים, בואו - - -
איציק שמולי: נרצח ולא נותנים לו כיסוי.
קארין אלהרר: השאלה - - -
איציק שמולי: אל תדבר - - -
סופה לנדבר: האם ההורים יודעים, כאשר הם שולחים את הילדים לבית ספר, שזה לא מכסה שום דבר?
קארין אלהרר: שאלה אחרונה.
<מאיר ממן: אתם לא יכולים לנהל דיון בצורה כזו - - -
אלי אלאלוף: זה אנשים - - - זה ברור, בבקשה.
קארין אלהרר: מר ממן, אתה אמרת שבמקרה הזה, כשקראת את הכתבה בעיתון, פנית לחברת הבטוח ואני שואלת, האם מגיעות אליך פניות של הורים ותלמידים בשוטף והאם מישהו מטעמכם פונה לחברות הבטוח?
קארין אלהרר: בשוטף ככה זה עובד?
קארין אלהרר: האם ההורים מודעים לכתובת הזו, שהם יכולים לפנות אליה?
<מאיר ממן: תראי, קודם כל אנחנו - - - חוזר מנכל, כל הסוגיות הביטוחיות של התלמידים.
<מאיר ממן: בנוסף, באתר שלנו, של המחלקה לבטוח הכול כתוב ובעקבות כך אנחנו מקבלים פניות.
קארין אלהרר: אתה יודע שהורה ממוצע לא קורא חוזרי מנכל.
<מאיר ממן: מאוד אני יודע, מאוד אני יודע, אפילו הבת שלי, כשאני מגיע לאסיפת הורים אני אומר למנהלת בית הספר או למורה, הרי יצאו הנחיות ממשרד החינוך להפיץ את המידע לכל התלמידים.
<מאיר ממן: אני כהורה לא קיבלתי "כן, פתחנו את השנה" יש להם את התירוץ שלהם, אנחנו לוחצים בכל הגזרות שהנושא הזה יפורסם.
אלי אלאלוף: חברים, אפשר לפנות ברשותכם, אני רוצה, לפנות לבטוח, בבקשה.
אלי אלאלוף: בקיצור, איך אתם מתמודדים עם המצב שלא נראה הכי מסודר בעולם?
<יואב יונש: או.
<יואב יונש: קיי.
<יואב יונש: אז שוב, יואב יונש, אני מאגף שוק ההון, המפקח על הבטוח.
<יואב יונש: עלו פה הרבה טענות, אני אנסה להתמקד בנושא הזה כי יש לי כמה דברים לומר.
<יואב יונש: רק לטענה כללית אחת אולי אשמח להישיר מבט אל חברי הכנסת ולומר להם, שאני כבר שומע כמה דיונים פה ואני מכבד מאוד את הביקורת שמופנית כלפינו, בחלקה היא עניינית ובוודאי שאני לא חושב שבכל מקרה אנחנו צודקים אבל, מנקודת המבט שלי, באגף שוק ההון עובדים שליחי ציבור, שמבוקר עד ערב, מה שמעניין אותם זה טובת המבוטחים ואני אנסה להסביר, איך במקרה הזה, רואים את טובת המבוטחים.
<יואב יונש: עלו פה כמה טענות שאני מאוד מתחבר אליהן, אני חושב ששיטת 'מצליח' של חברות הבטוח היא תופעה פסולה מאוד, אנחנו מנסים להיאבק בה, אני לא אומר שאנחנו מצליחים, אני לא אומר שהיא לא קיימת, יש לנו הנחיות שנוגעות לאופן ישוב תביעה ובסוף, בסופו של דבר, צריך להבין ששלב בירור הזכאות הוא תמיד שלב כואב, גם בבטוח תאונות אישיות וגם בבטוח סיעודי וגם בביטוחים אחרים, שלב בירור הזכאות הוא שלב שתמיד כואב אבל, הנקודה שחשוב לי להדגיש היא, שאם מסתכלים על טובת המבוטחים, זה לא אומר באופן אוטומטי לוותר על השלב הזה ולשלם עבור כל תביעה.
<יואב יונש: אני מקווה שזה מובן שהשלב הזה הוא גם הכרחי וצריך קודם כל לדאוג שהוא יהיה כמה שפחות פוגעני ולעשות מאמצים בכיוון הזה, ושנית, לדאוג שתביעות שצריכות להיות משולמות ישולמו ותביעות שלא צריכות להיות משולמות לא ישולמו, ולצערי, בהרבה מקרים – ואני עכשיו אתחבר לביטוח תאונות אישיות, קיימת מורכבות.