GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: הטיפול בשיניים זה בעיה רפואית, אבל זה אוכלוסייה שנמצאת בטיפול שלכם.
אלי אלאלוף: למה אתם לא מוצאים לזה תקציבים?
אלי אלאלוף: למה אתם מגלגלים תמיד על המשרד האחר את האחריות שלכם?
אלי אלאלוף: אני חושב שבתקציב של 5-6 מיליארד שקלים שיש לכם אפשר לעשות העדפה מתאימה.
אלי אלאלוף: כל דבר הוא רפואי אבל לא כל דבר תקציבית חייב להיות במסגרת רפואית.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת גטאס הגיע להשתתף אתנו בישיבה.
אלי אלאלוף: סליחה שלא ציינתי את זה.
<רוני גאגין: אני עובדת סוציאלית, מייצגת כאן את איגוד העובדים הסוציאליים וגם מנהלת את השירות הסוציאלי בבית-החולים רמב"ם.
<רוני גאגין: אני גם חברה במועצת הבריאות.
אלי אלאלוף: זה מספיק, אנחנו כבר יודעים מי את.
אלי אלאלוף: עכשיו "תכלס".
<רוני גאגין: אני רוצה להזמין את האנשים שרוצים לפרסם ולעשות קמפיין ייעודי לאוכלוסייה הערבית במקום שרואים אותה חסרה, דע לך, יש עוד כתובת וזה מועצת הבריאות.
<רוני גאגין: תפנה בבקשה, אם יש לכם הצעה ואם זה קשור לחוק ביטוח בריאות ממלכתי.
<רוני גאגין: בסדר?
אלי אלאלוף: טוב מאוד, יופי, הצעה טובה.
<רוני גאגין: אני רוצה לדבר על החלק של העובדים הסוציאליים.
<רוני גאגין: דיבר המנכ"ל על מקצועות במצוקה ואני רוצה להציע לו מקצוע בהעדפה, וזה את העבודה הסוציאלית, בקטע של מימוש ומיצוי זכויות וליידע את הציבור.
<רוני גאגין: אנחנו יודעים להיות ה-case manager, אנחנו יודעים לעשות את המימוש.
<רוני גאגין: אנחנו צריכים את האמצעים ואת הכלים, גם הטכנולוגיים וגם התקציביים.
<רוני גאגין: תודה.
<עדי פכטר-אלט: אני גם עובדת סוציאלית וגם אני עובדת בבית-חולים רמב"ם.
<עדי פכטר-אלט: אני רוצה להצטרף לכל הדברים שדיברו עליהם כאן ותכלל אותם להצעה אחת שנראית לי מאוד-מאוד חשובה, וזה נושא של ילדים חולים וההורים שלהם.
<עדי פכטר-אלט: כבר שמענו גם את פרופ' סוסקולני שמדברת על הקשר בין עוני לבריאות ובין בריאות לעוני, בטח במשפחות שיש בהן ילדים.
<עדי פכטר-אלט: אחד הנושאים שהיום עולה חזק מאוד הוא נושא של פיצוי להורים לילדים חולים, ילדים שהם לא חולים כרוניים, כאלה שלא יפוצו בסופו של דבר דרך הביטוח הלאומי אבל מאושפזים לתקופה של יותר מחודש או חודשיים ימים.
<עדי פכטר-אלט: אלה שבדרך כלל הגיעו מאוחר לטיפול ועל כן הטיפול מתמשך בבית-החולים הם משפחות קשות-יום.
<עדי פכטר-אלט: שתי דוגמאות ממש מן החודש האחרון.
<עדי פכטר-אלט: אחד הוא ילד שהגיע באיחור ניכר מאזור הצפון הרחוק עם מפרצת, עבר צנתור, היה מאושפז תקופה ארוכה של יותר מחודשיים.
<עדי פכטר-אלט: האמא עבדה בעבודה מזדמנת.
<עדי פכטר-אלט: כמובן שלא הייתה דרך לפצות אותה.
<עדי פכטר-אלט: מקרה אחר של ילד שהגיע עם מחלת ריאות, האמא הייתה עסוקה מאוד בעבודה, האבא אותו דבר.
<עדי פכטר-אלט: צריך למצוא איזה פיצוי להורים שילדיהם מאושפזים לתקופה ארוכה.
אלי אלאלוף: יש הצעת חוק בעניין הזה, היא כבר מטופלת.
<בקי כהן קשת: אני מ"רבנים לזכויות אדם".
<בקי כהן קשת: שתי שאלות.
<בקי כהן קשת: גם הכסף התוספתי לתקציב 2017-2018 ילך למשרד הבריאות עבור התמודדות עם העוני?
<בקי כהן קשת: זו שאלה ראשונה.
<בקי כהן קשת: שאלה שנייה, לגבי הקפיטציה, רציתי לדעת האם הכסף צבוע בתוך קופות-החולים.
<בקי כהן קשת: האם יש נתונים על השימוש בפועל בכספים האלה עבור פריפריה, עבור אנשים החיים בעוני וכולי?
אלי אלאלוף: לשאלה הראשונה תרשו לי לענות תשובה.
אלי אלאלוף: בנובמבר יתקיים פה דיון עם מנהל אגף התקציבים, אנחנו נדון בכל התקציבים שקשורים לדוח העוני בצורה ספציפית, על פי התקציב שאושר על-ידי הממשלה.
אלי אלאלוף: כך זה "נסגר".
אלי אלאלוף: אז נוכל לענות תשובות.
אלי אלאלוף: תיאורטית היום אין מסגרת תקציבית שאפשר לשים עליה אצבע שזה יטופל.
אלי אלאלוף: זה הסיכום שלי עם אמיר לוי.
אלי אלאלוף: בנובמבר יתקיים דיון רוחבי על התקציב שילך לתחומי צמצום העוני למיניהם.
<לב ארן: הייתה שאלה אם כספי הקפיטציה צבועים או שעושים איתם מה שהם רוצים.
<בקי כהן קשת: רגע, יש תשובה?
<משה בר סימן טוב: כספי הקפיטציה לא צבועים.
<משה בר סימן טוב: קופות-החולים מקבלות משאבים וצריכות לתת שירותים.
<בקי כהן קשת: אין פיקוח ואין נתונים.
<משה בר סימן טוב: יש פיקוח ויש נתונים.
באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, שאלתי וחשבתי שאספיק לשמוע את קופת-חולים כללית, בתור ספק הבריאות העיקרי by far עם כ-80% מן המבוטחים הערבים, הם בעצם משרד הבריאות שלהם.
באסל גטאס: הם היו חייבים להיות כאן ולספק תשובות, לפחות לתת את הדעת על הרבה בעיות רפואיות שאנחנו סובלים מהן.
באסל גטאס: אני יכול להגיד, אולי זה ה-insight המרכזי שלי, הייתי מנכ"ל אגודת הגליל שעסקה בענייני בריאות ואיכות הסביבה במשך שנים רבות מאוד, 13 שנים.
באסל גטאס: עשינו גם קמפיינים, גם מחקרים על נישואי קרובים ומחלות תורשתיות, גם על האיידס, כל מה שארגון בריאות התנדבותי אמור לעשות במצב של מיעוט שסובל, גם בשל היותו פריפריה וגם על רקע לאומי.
באסל גטאס: אבל אולי האבחנה המרכזית שלי, שלמרות המצב הבריאותי הנחוּת בכל סטנדרט אפשרי שאפשר למדוד, סוג בעיות הבריאות שאנחנו סובלים מהן הוא בתחום של המניעה, לא של הטיפול.
באסל גטאס: כלומר, אנחנו אוכלוסייה צעירה.
באסל גטאס: קופת-חולים כללית מרוויחה מן העובדה ש-80% מן הערבים מבוטחים בה כי הם לא עולים לה כפי שעולה משפחה יהודית ממוצעת.
באסל גטאס: היא צעירה, בריאה באופן כללי מבחינת המזון שהיא צורכת.
באסל גטאס: היום מידרדרים בכל המדדים בגלל השינוי שאנחנו עוברים במטרליזציה של החברה המודרנית.
באסל גטאס: לכן השאלה כמה מושקע, במיוחד במצב הסוציו-אקונומי הנתון שלנו, בחינוך לבריאות, במניעת מחלות, בסגנון חיים ובאורח חיים, מבחינת רווח והפסד.
באסל גטאס: אם היו משקיעים בחינוך לבריאות, בתחום של המניעה, ההוצאה הייתה פחותה בהרבה, הייתה הרבה יותר תועלת פר דולר או פר שקל מאשר אם היו משקיעים בקרב היהודים.
באסל גטאס: מחקרים הראו את זה בארצות-הברית, גם בקרב שחורים, גם בקרב מהגרים.
באסל גטאס: אני זוכר שהייתי אורח של מדינת מישיגן.
באסל גטאס: מדהימים ההבדלים בין ישראל לבין העולם המערבי בחלוקת התקציבים בתחום הבריאות בין התחום הרפואי לבין התחום של המניעה.
באסל גטאס: לפחות להקדיש, בהמשך למה שאמר ג'עפר פרח, בתחום הזה של חינוך לבריאות וקמפיינים, התוצאה שהמדינה תפיק מזה תהיה הרבה יותר טובה.
אלי אלאלוף: אני מזמין אותך מחר לדיון עם שר הבריאות בנושאים הרחבים האלה.
<משה בר: רק משפט אחד, אם אפשר, משפט חשוב.
<משה בר: אני יושב-ראש עמותת "תנו יד לחירש נכים למען נכים".
<משה בר: אני רוצה להעלות דבר שלא שמעתי אותו בכל הישיבות.
<משה בר: אנחנו הנכים מגיעים על כיסאות גלגלים לחדרי המיון.
<משה בר: אין מי שירים אותנו מהכיסא למיטה, אין מי שיעזור לנו.
<משה בר: אנחנו יושבים לפעמים 4-5 שעות ולא ניגשים אלינו, לא מדברים אתנו.
<משה בר: כשאני בא לרופא ואומר לו שאני מחכה על כיסא גלגלים והם לא מטפלים בי אז הוא אומר לי: תתחיל לצעוק, אחרת לא נטפל בך.
<משה בר: האם זה היחס לנכים במדינת ישראל?
אלי אלאלוף: אני מכיר, לצערי לפעמים זה קורה.
<משה בר: זה קורה הרבה.
אלי אלאלוף: בואו נהיה מאוזנים.
אלי אלאלוף: אני מכיר גם מקרים אחרים.
<משה בר: צריך להיות מנוף בכל חדר מיון.
אלי אלאלוף: אני מתנצל בפני כולם.
אלי אלאלוף: אולי הייתי צריך לאפשר לנציגה היחידה של קופות-חולים להתייחס.
<טלי קניג: אם תיתן לי דקה.
<טלי קניג: אני אחראית על השוויון בקופת-חולים "מכבי".
<טלי קניג: אנחנו עובדים באופן צמוד עם שלומית אבני ובשיתוף פעולה יפה מאוד.
<טלי קניג: יש לנו תוכנית שוויון משנת 2010, ומבחני התמיכה שהוזכרו כאן, שבהחלט לא מספיקים.
<טלי קניג: שלוש נקודות בקצרה.
<טלי קניג: אחת, שיתוף הפעולה עם הביטוח הלאומי, שאנחנו לא מצליחים להשיג נתונים על המטופלים שלנו.
<טלי קניג: זה דבר שיכול מאוד לעזור לנו לקדם את הבריאות של החולים העניים שלנו.
<טלי קניג: שתי נקודות נוספות שהוזכרו כאן, שהידיים שלנו קשורות בכל הנוגע להשתתפות עצמית, שזה חסם כלכלי לאנשים מסוימים ואנחנו לא יכולים להוריד את ההשתתפות העצמית, גם אם זה בתרופות.
<טלי קניג: וההסעות שהוזכרו כאן בצורה מאוד חזקה, הסעות חולים, שאפילו שיש לנו תקציב אנחנו לא יכולים להשתמש בו לצורך הזה.
<טלי קניג: זה באמת פוגע באנשים הכי חלשים.
<טלי קניג: מאוד היינו רוצים לראות פתרון שיאפשר לנו לתת את הכסף לצורך זה.
אלי אלאלוף: רן מלמד, תסלח לי, מחברים תמיד אני דורש יותר, אני "מעניש" את החברים שלי.
<רן מלמד: אני מקבל באהבה.
אלי אלאלוף: הצעת חוק פרטית שלי עלתה אתמול ואושרה בוועדת השרים לענייני חקיקה בנושא מרכזים למיצוי זכויות.
אלי אלאלוף: באמת זה הולך להיות כפי שאתה אומר, כל משרד יקים מרכז למיצוי זכויות.
אלי אלאלוף: הביטוח הלאומי במצב לא הכי נוח כי יש לו רק שני מרכזים ל"יד מכוונת", אחד בצפון ואחד בדרום, זה לא הכתובת האופטימלית.
אלי אלאלוף: אם אתם רוצים את העזרה שלי, אשמח לעזור, כי זה באמת נקודה מרכזית מאוד בדוח הזה.
אלי אלאלוף: ברשותך, אני רוצה שתסכם את החלק שלך ואז אני אסכם את הדיון.
אלי אלאלוף: אני מתנצל על לחץ הזמן אבל זה לא תלוי בי.
<משה בר סימן טוב: הקשבתי ורשמתי ובהחלט היה דיון חשוב, שגם האיר לי הרבה פינות, ויש לנו גם הרבה שיעורי בית.
<משה בר סימן טוב: אם אני רוצה לסכם את זה בשני משפטים, הדבר הראשון שהוא הכי חשוב בעיניי הוא השיח, השיח שבו אנחנו מאירים את הפינות הפחות מוארות במערכת הבריאות ואיפה אנחנו נדרשים לתקן, אם זה פסיכולוגים במגזר הערבי והשתתפויות עצמיות בחולים כרוניים ודברים אחרים.
<משה בר סימן טוב: בסוף כל הדברים האלה הם הבעיות של מערכת הבריאות שפשוט באות לידי ביטוי בעוצמה גדולה יותר בקרב האוכלוסיות החלשות, אבל השיח הזה הוא מנוף אדיר לשיפור.
<משה בר סימן טוב: כפי שהיום אנחנו נמצאים במקום טוב יותר, אנחנו נמשיך ונשתפר אם יהיה השיח הזה.
<משה בר סימן טוב: הדבר השני הוא לראות איך בתוכניות הלאומיות שאנחנו עושים, אם זה קיצור תורים ואורח חיים בריא וטיפול בחדרי מיון ומוקדים קדמיים, יודעים לתת את התעדוף היכן שנדרש.
<משה בר סימן טוב: אנחנו עושים את זה ונמשיך במבחני תמיכה ודברים אחרים.
<משה בר סימן טוב: זה בעיני הכיוון.
<משה בר סימן טוב: אני חוזר שוב, השיח הזה והמעקב שלך והוועדה שבראשה אתה עומד הוא כלי מצוין לשיפור.
אלי אלאלוף: אני באמת מודה לכולם.
אלי אלאלוף: תודה על ההשתתפות הפעילה של חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה מדרבן ומחייב.
אלי אלאלוף: אין נושא שעולה פה בוועדה שלא מקשרים אותו באופן שיטתי לדוח העוני.
אלי אלאלוף: ומה שלא נידון בוועדה הזאת, בוועדת החינוך לשמחתי החבר שלי יעקב מרגי עושה את העבודה.
אלי אלאלוף: אנחנו נמשיך בדיונים האלה בתדירות בהתאם ליכולות שלנו, כי זו באמת ועדה שיש עליה עומס, אבל אנחנו נעשה את זה, כפי שאמרתי, גם בסיכום של כל התחומים בנובמבר עם אגף התקציבים, ונמשיך לדון.
אלי אלאלוף: תעלו את הנושאים, תעבירו לנו נושאים ספציפיים שקשורים לדוח ושאתם רוצים שנעשה עליהם מעקב.
מירב בן ארי: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הדיון של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
מירב בן ארי: היום ה-1 לאוגוסט 2016, כ"ו בתמוז תשע"ו.
מירב בן ארי: אני אחליף את חבר הכנסת אלי אלאלוף.
מירב בן ארי: הנושא: הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון - חישוב דמי מחלה בעת היעדרות לסירוגין של העובד ובן זוגו), התשע"ו-2016, פ/2744/20, הצעת חברת הכנסת מרב מיכאלי, חבר הכנסת רועי פולקמן וחברת הכנסת רחל עזריה.
מירב בן ארי: בבקשה, חברי הכנסת המציעים.
מרב מיכאלי: תודה רבה לך, חברתי מירב בן ארי, אני מודה לך, אין לנו באמת הרבה זמן, אז רק להגיד שאני שמחה שאנחנו מגיעות לישורת האחרונה.
מרב מיכאלי: נצליח להעביר את זה בשנייה ושלישית כבר במושב הזה.
מרב מיכאלי: חוק חשוב שישפר את חייהם של ילדות וילדים, הורות והורים, ואני מאמינה באמונה שלמה של גם מעסיקות ומעסיקים לחלק בין כולם את הנטל שהוא נטל של ימי מחלת ילדה או ילד.
מרב מיכאלי: נאחל בריאות לכולם ולכולן ואריכות ימים.
מרב מיכאלי: קדימה – בואו נעביר את זה.
מירב בן ארי: בבקשה רועי, אם תרצה להתייחס.
רועי פולקמן: רק להודות לייעוץ המשפטי של הוועדה.
מרב מיכאלי: היצירתי.
רועי פולקמן: היצירתי, המחויב – תודה.
רועי פולקמן: כמובן גם לצוות של משרדי הממשלה שהעירו את ההערות, לדייק, כולל את הסיפור של קופות החולים – זה כן מסתבר שהייתה הערה חשובה, אני שמח שתיקנו אותה.
עבדאללה אבו מערוף: אני גם חתום על החוק.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבין את העניין גם כאשר עבדתי כרופא, וגם המצב, ולכן החוק טוב מאוד, חברתי ממדרגה ראשונה.
עבדאללה אבו מערוף: טוב שיהיה, וכמה שאפשר לסיים עכשיו את העניין.
רחל עזריה: אני רוצה לברך, ובעיקר לומר שזה חלק ממקבץ חוקים שמתמודד עם השנים בשוק העבודה בישראל.
רחל עזריה: יש פה איזה רגע של קואליציה, אופוזיציה שכולם מבינים שצריך לעשות סדר בנושאים האלה, וזה מאוד מבורך.
<נירה לאמעי רכלבסקי: בעצם אני מקריאה את הנוסח שעבר בקריאה ראשונה.
<נירה לאמעי רכלבסקי: אני רוצה להעיר שהגיעה אלינו איזושהי תגובה מקופת חולים שלפיה החל בחלק מקופות החולים רופאים נותנים אישורי מחלה על שם אחד ההורים, רופא משפחה או גם רופא ילדים מסתבר.
<נירה לאמעי רכלבסקי: אנחנו לא רואים מקום בחוק כרגע לתקן את נושא אישורי המחלה מסיבה פשוטה מאוד - כשאותו הורה, אחד מההורים מגיש את ההצהרה שלו בתוספת אישור מחלה, הוא מגיש גם את ההצהרה של ההורה השני, ולכן ממילא המעביד שלו רואה שבאמת גם ההורה השני קיבל אישור ועל שם מי האישור וכדומה.
<נירה לאמעי רכלבסקי: אין צורך כרגע לתקן את כל אישורי המחלה, ולעשות איזשהו שינוי חוקי שאין אותו בספר החוקים כרגע דווקא בחוק הזה.
<נירה לאמעי רכלבסקי: זה אגבי מדיי, זה לא קשור.
<נירה לאמעי רכלבסקי: אם קופת חולים חושבת שלחוק הזה עדיף שיהיו אישורי מחלה על שם ילדים בלבד, היא יכולה לפנות לקופות החולים בעניין הזה.
<נירה לאמעי רכלבסקי: יכול להיות שמעסיקים גם לא ידרשו את זה, כי שוב אתה מגיש בכל מקרה הצהרה שלך ושל בן הזוג עם אישור המחלה שהוגש שניתן לך.
<נירה לאמעי רכלבסקי: המעסיק יכול לראות בדיוק איזה אישור ניתן.
עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, במחשב של קופת חולים רשום חופש מחלה על שם הילד או על שם האם או האב, רשום שם, אפשר לבחור את שניהם או אחד מהם.
<נירה לאמעי רכלבסקי: בדיוק.
<נירה לאמעי רכלבסקי: לכן בהנחיה פשוטה של משרד הבריאות יכולים לומר, חברים, אישורי מחלה לילדים על שם הילד.
מירב בן ארי: השתכנענו.
<נירה לאמעי רכלבסקי: זה משהו שמקומו בחקיקה, אני לא חושבת שתהיה בעיה.
<נירה לאמעי רכלבסקי: הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון - חישוב דמי מחלה בעת היעדרות לסירוגין של העובד ובן זוגו), התשע"ו-2016.
<נירה לאמעי רכלבסקי: הוספת סעיף 1א1 – 1.
<נירה לאמעי רכלבסקי: בחוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד), התשנ"ג-1993, אחרי סעיף 1א יבוא: "חישוב דמי מחלה בעדת היעדרות לסירוגין של בני זוג 1א1.
<נירה לאמעי רכלבסקי: לעניין הוראות סעיף 2(א)(1) (2) לחוק דמי מחלה, התשל"ו-1976, תימנה היעדרותו של העובד לפי סעיפים 1 או 1א, לצורך חישוב דמי מחלה, החל מהיום הראשון שבו נעדר העובד או בן זוגו בשל מחלת ילדם, ובלבד שבהצהרה שמסר העובד לפי חוק זה הוא הודיע על ימי ההיעדרות של בן זוגו מעבודתו בשל מחלת ילדם וצירף אליה הצהרה כאמור שהגיש בן זוגו במקום עבודתו".
<נירה לאמעי רכלבסקי: זה החוק, לי לא הוגשו עד לרגע זה הסתייגויות בכתב או בעל-פה.
מירב בן ארי: ובכן, נעבור להצבעה - מי בעד?
מירב בן ארי: <
מירב בן ארי: הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון - חישוב דמי מחלה בעת היעדרות לסירוגין של העובד ובן זוגו), התשע"ו-2016, אושרה.
מירב בן ארי: ההצעה עברה פה אחד בשעה טובה.
אלי אלאלוף: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: היום ה-1 לאוגוסט 2016, כ"ו בתמוז תשע"ז.
אלי אלאלוף: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 15), התשע"ו- 2016 (ייצוג הולם לעובדים עם מוגבלות בגופים ציבוריים).
אלי אלאלוף: גילינו שיש צורך בתיקון, לכן אנחנו אמורים למשוך מחדש את החוק, לדון בתיקון.
אלי אלאלוף: בבקשה, נעה, היועצת המשפטית שלנו.
<נעה בן שבת: הצעת החוק כבר הונחה על שולחן הכנסת אחרי שהתקיימה לגביה רביזיה.
<נעה בן שבת: סמוך לאחר הרביזיה, קיבלנו הודעה ממשרד הפנים שעל הרשויות המקומיות חל סעיף 15א לחוק שירות המדינה מינויים, מה שאומר שלפי לשון החוק הקיים בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, הם לא בגדר מעסיק לפי סעיף 9ד, ולכן גם חובת הייצוג ההולם לפי אותו חוק לא חלה עליהם, אלא חל עליהם חוק סעיף 15א(א) לחוק שירות המדינה מינויים.
<נעה בן שבת: הצטערנו מאוד לקבל את ההודעה הזאת אחרי הרביזיה, או אחרי הדיון בהצעת החוק.
<נעה בן שבת: אנחנו חושבים שזו הודעה שמן הראוי היה להביא לידיעתנו.
<נעה בן שבת: הדבר הזה הפתיע גם אותי, גם את משרד המשפטים, גם את מרכז שלטון מקומי יש לציין שזה הפתיע.
<מרגלית בוטרמן: גם אותנו זה הפתיע.
<מרגלית בוטרמן: זו החלטת ממשלה ישנה, אבל לא היינו מודעים לה.
אלי אלאלוף: לא שמתם לב לכל אורך הדיון הארוך?
<מרגלית בוטרמן: לכל אורך השנים שבהם פרסמנו חוזי מנכ"ל - - -
אלי אלאלוף: יש גם אחריות.
אלי אלאלוף: דווקא באוכלוסייה הזאת שאנחנו כל כך משתוקקים לשרת אחרת – תשימו לב.
<מרגלית בוטרמן: לא, ההחלטה הזאת היא משנת 97', היא לא חלה דווקא על אנשים עם מוגבלויות, היא חלה על כל סעיף 15א לחוק שירות המדינה מינויים.
<מרגלית בוטרמן: אנחנו כל השנים פרסמנו חוזרי מנכ"ל גם בעניין שצריך לבדוק, לא היינו מודעים.
<מרגלית בוטרמן: מצטערת, לא היינו מודעים.
<נעה בן שבת: למעשה, אנחנו מבקשים לערוך פה תיקון.
<נעה בן שבת: אנחנו מבקשים שהוא יבהיר לא רק לגבי הרשויות המקומיות.
<נעה בן שבת: אנחנו בעצם חשבנו שצריך הבהרה ברורה על מי חל חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות עם ההוראות שלו לגבי נושא הייצוג ההולם, ועם הסמכויות שאנחנו מבקשים להקנות לנציב שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות בקשר לכך, ועל מי חל חוק שירות המדינה מינויים, סעיף 15א בהקשר כמובן של אנשים עם מוגבלות.
<נעה בן שבת: על מי חל סעיף 15א לחוק שרות המדינה מנויים, והסמכויות שמוענקות לפיו לנציב שירות המדינה.
<נעה בן שבת: כדי לעשות את ההבחנה הזאת ניתן לעשות את התיקון שמופיע פה בתיקון לסעיף 9, כך ייראה סעיף 2 לפי הנוסח המוצע.
<נעה בן שבת: אני מציגה את זה עוד לפני שאנחנו נצביע גם על חידוש הדיון, וגם כמובן על האישור.
<נעה בן שבת: בסעיף 9ד לחוק העיקרי, במקום: "למעט המדינה או מעסיק אחר", יבוא: "למעט משרד ממשלתי או יחידת סמך שלו, ובמקום עליו יבוא עליהם", זאת אומרת, מה שזה אומר, שהמעסיק שמובא בחשבון עניין חובת הייצוג ההולם ומעסיק לפי סעיף 9ד, הוא מעסיק שמעסיק 25 עובדים, למעט המשרד הממשלתי ויחידת סמך שלו שסעיף 15א לחוק שירות המדינה חל עליהם.
<נעה בן שבת: תיקון נוסף שאנחנו עושים בהקשר של התיקון שבאה הצעת החוק הזאת לעשות, זה בהגדרה מעסיק ציבורי אחר בעמוד 2, שגם בה מעסיק ציבורי גדול, גוף ציבורי המעסיק 100 עובדים לפחות, עליו תחול אותה חובת ייצוג הולם ספציפית של 5%, למעט משרד ממשלתי או יחידת סמך שלו שהוראות סעיף 15א לחוק שירות המדינה מינויים התשי"ט-1959 חלות עליהן.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, יש פה איזושהי חלוקה דיכוטומית, והחלוקה הזאת מתייחסת גם לגופים אחרים, שהם למשל תאגידים סטטוטוריים.
<נעה בן שבת: יש תאגידים סטטוטוריים שחוק שירות המדינה מינויים חל עליהם בכל מיני צורות, בתקנות לפעמים, לפעמים בחוק נאמר שהם - - - שלהם עובדי מדינה, וחוק שירות המדינה מינויים חל עליהם, אבל התאגידים הסטטוטוריים האלה הם לא ייכנסו בגדר חוק שירות המדינה מינויים.
<נעה בן שבת: לצורך אותו עניין, זאת אומרת, יחול עליהם הוראה של סעיף 15 לחוק שירות המדינה מינויים ככל שהם באמת חלות עליהם.
<נעה בן שבת: אבל בנוסף לזה גם יחול עליהם החוק הזה, חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
<נעה בן שבת: אני רוצה לציין, בחלק מהגופים שראינו שבהם חלה מערכת כזו שבאמת תוכל עליהם – למשל בתקנות, המועצה להשכלה גבוהה, הוטלו עליה בתקנות הוראות חוק שירות המדינה, אבל הסמכויות שניתנו שם לנציב שירות המדינה ניתנו למנכ"ל המועצה, זאת אומרת, הן מופעלות בצורה פנימית, אז ממילא אין פה מצב של שתי גורמים חיצוניים שמתייחסים לאותו גוף, אלא יש את הגורם החיצוני, נציב שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות לפי חוק שוויון, והגורם הפנימי של אותה מועצה שהוא מפעיל את ההוראות מכוח התקנות.
<נעה בן שבת: אין פה שתי מערכות שחלות בו זמנית.
אלי אלאלוף: על מנת לעשות את התיקונים האלה, אנחנו נדרשים למשוך את החוק.
אלי אלאלוף: מי בעד למשוך את החוק, מי נגד?
אלי אלאלוף: בעד ההצעה – רוב
אלי אלאלוף: ההצעה נתקבלה.
<נעה בן שבת: יחודש הדיון.
אלי אלאלוף: אנחנו נחדש את הדיון, אז יש אישור לחידוש דיון.
<נעה בן שבת: זה חידוש הדיון בסעיף 89 לתקנון.
אלי אלאלוף: יש חידוש דיון לפי סעיף 89 לתקנון של חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: חברים, רוצים להתייחס להערות שהובאו לידיעתכם.
<נעה נאמן: אני מנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.
<נעה נאמן: אני רק רוצה לשאול, ושאלתי את נעה לפני כמה ימים, אם מעסיק צריך להכין תכנית שנתית, עם מי הוא אמור להתייעץ כדי לעשות את התכנית השנתית הזאת כדי לקדם העסקת עובדים עם מוגבלות.
<נעה בן שבת: למעשה, התכנית השנתית מוסדרת פה בסעיף 9ג בנוסח הזה.
<נעה בן שבת: דבר ראשון, החוק כבר אומר מה צריכה לכלול התכנית.
<נעה בן שבת: למשל הוא אומר, דבר ראשון שמתייחס למשרות פנויות או משרות שהתפנו, היא חייבת לכלול הוראות העדפה.
<נעה בן שבת: יש פה פירוט ממש.
<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ג) יש פירוט של הדברים שהיא צריכה לכלול.
<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ב) כתוב לנו שהיא צריכה להתייחס ללקחים שהופקו.
<נעה נאמן: אז אין גוף מקצועי שהוא אמור - - -
<נעה בן שבת: לכאורה הנציבות צריכה להיות הגוף המקצועי שאמור להתייחס לזה.
<נעה בן שבת: היא גם הגוף שאמור להגיד האם התכנית - זאת אומרת, התכנית צריכה להיראות כתכנית, לא מספיק לפרסם איזה משהו שהוא על הנייר שהוא רק נראה תכנית, או שיש לו כותרת של תכנית והוא לא תכנית.
<נעה בן שבת: אגב, יש סמכויות לשר הכלכלה לקבוע הוראות גם לעניין התכנית השנתית - גם התוכן שלה, גם הצורה שלה – מה היא צריכה לכלול, איך היא צריכה להיראות, אבל זה גם עניינים של תוכן ושל מהות.
<מרגלית בוטרמן: רק אם יש שר כלכלה, או שצריך להגדיר - - -
<נעה בן שבת: אנחנו לא מחליפים עכשיו.
<נעה בן שבת: זה הסמכויות של השר, כשיועברו - - -
אלי אלאלוף: הכנסת עוד לא אישרה.
<רחלי סונגו: אני מהלשכה המשפטית של משרד הרווחה והשירותים החברתיים.
<רחלי סונגו: - - - משרדי הממשלה או יחידות סמך שלו, יחידות סמך למה הכוונה איזה יחידות?
<בישארה אלי פארן: אני מנציבות שירות המדינה, לשכה המשפטית.
<בישארה אלי פארן: יחידות סמך זה יחידות שהן בתוך משרדי ממשלה, אבל יש להן סוג של עצמאות מנציבות שירות המדינה שהיא יחידת סמך - - - בתי חולים שהם יחידות סמך של מערכת הבריאות, אז זה המושג המקצועי שאנחנו משתמשים בו, גם על-פי חוק המינויים, וגם מבחינה מקצועית שאנחנו מדברים על זה.
<רחלי סונגו: בתי חולים לא ייכללו?
<קריאות: הם יחידות סמך, הם נכללים.
<דן אורן: אני אבהיר מה שאמר חברי, שבעצם יחידת סמך לפי הוראות התקשי"ר עובדי מדינה, הוא נבדל ממשרד ממשלתי, וזה שיש לו, כפי שאמר חברי, עצמאות בהתנהלות שלו מול נציבות שירות המדינה.
<דן אורן: הוא מתנהל באופן עצמאי מול נציבות שירות המדינה לגבי תקנים, לעומת יחידה של משרד ממשלתי שהיא לא יחידת סמך אז היא מתנהלת מול נציבות שירות המדינה עם הנהלת המשרד.
<נעה בן שבת: לכן נציבות שירות המדינה ביקשה מאתנו לא להזכיר יחידה – החלוקה הנכונה היא לא משרד יחידה ויחידת סמך כמו שזה מופיע, אלא צריך להיות משרד ויחידת סמך, זו החלוקה הנכונה.
<דן אורן: כל השאר זה המשטר של חוק השוויון.
<ערן טמיר: קודם כל אנחנו שמחים על התיקון והדיוק.
אלי אלאלוף: הכול בזכות היועצת המשפטית.
<ערן טמיר: זה נכון, ולא רק זה.
<נעה בן שבת: אם משרד הפנים לא היה מוצא את ההחלטה הזאת, אף אחד לא היה יודע על זה, כי באמת, אף אחד לא ידע שיש פה בעיה.
<נעה בן שבת: ראינו גם פסיקה - - -
אלי אלאלוף: תקבלי פעם מחמאה.
שולי מועלם-רפאלי: נתנו לך מחמאה, תגידי תודה, אני עושה פה את עבודתי נאמנה...
<ערן טמיר: אני דיברתי על זה עם נעה גם קודם.
<ערן טמיר: אם כבר פותחים את הדיון, אנחנו מבקשים לעשות איזושהי הבהרה בסעיף 15ב, סעיף קטן (ב) פיסקה 2.
<ערן טמיר: כתוב שם: "מעסיק ציבורי גדול שהיה חייב לפי הודעה שנמסרה בסעיף כך וכך, לפרסם תכנית שנתית", אז פה להוסיף: "לפרסם תכנית שנתית בהתאם להוראות לפי סעיף (ב).
<נעה בן שבת: חובתו הייתה לפרסם תכנית שנתית בהתאם להוראות.
<ערן טמיר: שיהיה ברור שתכנית שנתית צריכה לעמוד בדרישות של 9ג כולל כל המטען המהותי שלו.
<נעה בן שבת: למעשה, כך אני קראתי את הסעיף ממילא, אבל אם רוצים - - -
<ערן טמיר: יש חשש שיבינו את זה אחרת.
<גיא שמחי: אני ממונה על תעסוקת אנשים עם מוגבלות.
<גיא שמחי: אני רוצה - לא הספקתי לפני בדיונים הקודמים, אבל באמת להגיד תודה גם לחבר הכנסת איציק שמולי, וגם ליואב קיש.
<גיא שמחי: יש לי בשבילך אדוני היושב ראש, משהו מיוחד.
<גיא שמחי: אני מציע מהיום והלאה, למרות שאני יודע שאתה מחובר לשורשים שלך, להחליף את שם משפחתך ל"אלוף".
<גיא שמחי: כבוד היושב ראש, כל הכבוד, ולכולם.
<גיא שמחי: אני אומר את זה בשמי, ובוודאי בשם הרבה מאוד אנשים במדינה הזאת שהם אנשים עם מוגבלות.
<גיא שמחי: אז תודה רבה.
אלי אלאלוף: המחמאות מגיעות לצוות.
<נעה בן שבת: אז בעצם האישור מחדש שנעשה בכפוף לזה שתימסר הודעה על החלטת הוועדה הקודמת, אישור שתיכף אני מניחה שיועמד להצבעה, שתימסר הודעה למליאה על כך שהוועדה החליטה לחדש את הדיון כפי שהוצבע קודם.
אלי אלאלוף: בוקר טוב, היום ה-2 באוגוסט 2016, כ"ז בתמוז התשע"ו, השעה 09:04 ואנחנו פותחים את הישיבה.
אלי אלאלוף: הייתה לנו כבר שיחה מקדימה ולכן אפשר גם לאחר וגם לסיים מהר.
אלי אלאלוף: קודם כל, אתם יושבים באותו צד וזה טוב.
<משה צין: כבוד היושב ראש, חבר הכנסת אלי אלאלוף, זה הרבה בזכותך.
<משה צין: זאת פעם ראשונה שאנחנו יושבים באותו צד.
אלי אלאלוף: זה סימן טוב.
<דניאל בן אבו: כנראה שהפגישה המקדימה שלך הביאה אותנו למצב שיש סיכום שמכבד את נכי צה"ל, את ארגון נכי צה"ל, את הנכים במיוחד עליהם מדובר, את אגף השיקום ובוודאי את הוועדה.
<דניאל בן אבו: הלוואי שביתר הדברים נגיע לתוצאות כאלה כי הוויכוח צריך להיסגר באיזשהו מקום וצריך להגיע לכאן כדי לברך על המוגמר.
<דניאל בן אבו: אני מעריך ומכבד את מה שמשה מנסה לעשות כדי לממש את הנושא של הדיאליזה והזכאות רטרואקטיבית קצת כדי להיטיב עם אנשים שנמנעה מהם הזכאות הזאת.
<דניאל בן אבו: אין לי אלא לומר תודה.
אלי אלאלוף: אני מתרגש בשבילכם כי באמת מצד אחד יש מערכת שרוצה לתת, מצד שני יש מערכת שחייבת לקבל ואין ברירה אלא למצוא את שביל הזהב ביניכם וזה באמת מה שעשיתם.
אלי אלאלוף: רק שיימשך כך.
אלי אלאלוף: בכל מקרה, בגילי מותר לי לתת עצות, תתחילו ותסיימו דברים כמה שיותר מהר.
<דניאל בן אבו: יכול להיות שבגישה שלך יהיה גם הסכם שלום הרבה יותר מהר משחשבנו.
אלי אלאלוף: אני בינתיים מתעסק בבעיות הפנימיות שלנו ואני שמח שאצלנו בתוך הבית אפשר למצוא פתרונות.
אלי אלאלוף: בואו נקרא את התיקון.
<שמרית שקד גיטלין: אולי נבהיר לפרוטוקול.
<שמרית שקד גיטלין: אני מבינה שדובר כאן כרגע על נוסח התקנות.
<שמרית שקד גיטלין: הוא יחול שלושים ימים מיום הפרסום ולא רטרואקטיבית.
<משה צין: אנחנו הולכים להעביר את זה מה-1 לינואר 2016.
<שמרית שקד גיטלין: זה לא מה שהגשתם.
<שמרית שקד גיטלין: הגשתם לנו: תחילתן של תקנות אלה שלושים ימים מיום הפרסום.
<קריאה: כי עדיין לא היה אישור של משרד המשפטים.
<הדס אגמון: גם אני למדתי על בקשה לרטרואקטיביות לפני עשר דקות בטלפון.
<משה צין: התקנה כבר הייתה כאן.
<הדס אגמון: אין בעיה.
<הדס אגמון: התקנה הייתה כאן עם בקשה.
אלי אלאלוף: יש אפשרות לתקן?
<הדס אגמון: אני מאמינה שתהיה אפשרות כי זאת חקיקה מיטיבה.
<הדס אגמון: זה לא משהו שאני יכולה לעשות על דעת עצמי.
<הדס אגמון: יש נוהל לגבי אישור חקיקה רטרואקטיבית.
<הדס אגמון: התקנות יאושרו, משרד הביטחון יפנה לגורם במשרד המשפטים שמאשר רטרואקטיבית.
<הדס אגמון: אני מניחה, כיוון שזאת חקיקה מיטיבה ושהעלות התקציבית משרד הביטחון עומד מאחוריה, אני מאמינה שזה יאושר.
<הדס אגמון: אני לא יכולה להגיד את זה.
<שמרית שקד גיטלין: כלומר, אין לך התנגדות שנאשר את זה כרגע גם בלי האישור הזה של משרד המשפטים ושזה ייבדק אחרי אישור התקנות.
<הדס אגמון: מה שיאושר כאן, יאושר.
אלי אלאלוף: תרשו לי להביע דעה.
אלי אלאלוף: במקרה זה משרד המשפטים לא קובע.
<הדס אגמון: את הנושא של הרטרואקטיביות, כן משרד המשפטים קובע.