GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<תומר נאור: היום מה שקורה בפועל - - -
<נעה בן שבת: בוא נעזוב את היום.
מירב בן ארי: אם יש כלים, יש כללים.
<יואב ארבל: האם הוא בא להשמיץ אותנו או להציע הצעות?
מירב בן ארי: זה לא עניין של השמצות.
מירב בן ארי: זה עניין שאם יש כללים שקיימים, בואו נתקדם.
<תומר נאור: אין שום דבר אישי.
<תומר נאור: אנחנו רק מבקשים שייעשה כל מה שיכול להיעשות כדי שהלאה, קדימה, ההליך יהיה ברור ככל שניתן.
<נעה בן שבת: אתה אומר בקשה בכתב.
<נעה בן שבת: בסדר, בקשה בכתב.
<תומר נאור: אני מדבר על הלאה, קדימה.
<תומר נאור: המבקש לשמש גוף מוכר, יגיש לשר בקשה בכתב, בקשה מפורטת בכתב, להכרה.
אלי אלאלוף: קלעת בול.
אלי אלאלוף: קיבלת מאה אחוזים.
אלי אלאלוף: נוסיף את המילה בכתב.
<נעה בן שבת: אני רוצה לשאול האם השר אמור לדעתכם לקבל כל בקשה או הוא צריך להזמין בקשות כאלה?
<תומר נאור: רציתי לגעת בזה בסוף.
<תומר נאור: אנחנו יודעים שמספר המתנדבים הוא משאב מוגבל.
<תומר נאור: אנחנו מדברים על 16-17 אלף.
<תומר נאור: נגיע באיזשהו שלב לרף שכל עמותה יכולה לקבל הכרה כגוף מוכר ומתי שהוא צריך לעשות סטופ לסיפור הזה.
<תומר נאור: לכן נשאלת השאלה האם אנחנו מראש רוצים שיהיה איזשהו הליך תחרותי שמזמין איקס עמותות מתוך עבודת מטה שנעשתה והחליטה שיש מקום – אני זורק סתם מספר – לעשר עמותות שישמשו כגוף מוכר, או שאנחנו הולכים לפי התהליך שקיים כיום, שכל הקודם זוכה ואז מי ששומע ומי שיודע ומי שמחובר היכן שצריך, יודע להגיש את הבקשות שלו או שאנחנו הולכים להליך תחרותי.
<תומר נאור: דעתנו היא שצריך להיות איזשהו הליך תחרותי וכרגע זה לא מוסדר בהצעת החוק כמו שאני קורא אותה.
<נעה בן שבת: הליך תחרותי יכול להיות משולב.
<נעה בן שבת: אתה יכול להסתכל על המצאי שלך ולהגיד שיש לך כך וכך גופים מוכרים והם פועלים ונותנים לי מענה לכך וכך והם שומרים על תחרות ואכן יש תחרות אמיתית בשוק.
<נעה בן שבת: נניח, אני לא יודעת מה המצב אבל אני מניחה.
<נעה בן שבת: אם אני רואה שיש לי חסר בגופים מוכרים, אני יכולה לפתוח את התהליך לכניסה של גורמים נוספים.
<תומר נאור: נכון.
<תומר נאור: גם זה לא נעשה.
<נעה בן שבת: זה לא כל הקודם זוכה, כל המקורב, כמו שאתה מציג כאן.
<נעה בן שבת: אני מסתכלת על מי שפעיל.
אלי אלאלוף: האם גוף מוכר הוא מוכר לחיים?
<נעה בן שבת: לפי מה שמוצע כאן, הוא לא מוכר לחיים אלא כל חמש שנים הוא צריך להוכיח מחדש את פעילותו.
<נעה בן שבת: הצעה שלנו להוסיף שהוא לא מוכר לחיים אלא כל חמש שנים הוא צריך להוכיח מחדש את פעילותו.
<תומר נאור: ומתי אנחנו בוחנים אם יש אפשרות להוסיף גופים חדשים?
<תומר נאור: בחמש השנים האלה?
<נעה בן שבת: לכאורה, גם במהלך פעילות הגופים המוכרים.
<נעה בן שבת: השאלה איך מתנהל השוק הזה.
<נעה בן שבת: האם יש מספיק מענה, האם יש מספיק תחרות או שרואים איזו התאבנות או איזושהי דעיכה.
אלי אלאלוף: אנחנו יכולים לקבוע שיש זמן מוגבל לגוף מפעיל?
<נעה בן שבת: אחרי כמה קדנציות לכאורה הוא לא יכול לפעול?
<נעה בן שבת: השאלה אם יש טעם בזה.
<נעה בן שבת: הם מפתחים פעילות, הם מוכיחים את עצמם לאורך שנים.
אלי אלאלוף: למה לא לרענן את השורות?
<יואב ארבל: צודק עורך דין נאור שבמסגרת העתירה לבג"ץ המדינה אכן אמרה שהיא תבחן את הסוגיה.
<יואב ארבל: הנושא הזה צץ ועלה בבג"ץ ואנחנו באמת אמרנו שנבחן.
<יואב ארבל: אנחנו בהחלט סבורים שיש מקום בזמן מסוים, בקונסטלציה מסוימת, כן לקבוע מספר גופים מקסימלי או שהשר יוכל לקבוע את מספר הגופים כמובן בהתאם לכל מה שקורה בשוק.
<יואב ארבל: אנחנו עוד לא גיבשנו עד הסוף את העמדה ביחד עם השותפים בממשלה אבל בהחלט יש מקום להגיע למצב שבו מגבילים את מספר הגופים ולא כל גוף שעומד בתנאי הסף, שהם יחסית מינימליסטים, ייכנס פנימה.
<יואב ארבל: אנחנו עוד לא גיבשנו עם עצמנו.
אלי אלאלוף: אולי אפשר לרענן את השורות בגופים חדשים.
אלי אלאלוף: למה זה מי שהגיע ראשון נשאר לחיים?
אלי אלאלוף: למה אי אפשר להחליף?
אלי אלאלוף: יש בלעדיות?
אלי אלאלוף: הגוף הזה הוא גוף וולנטרי והוא לא אמור להיות עד הסוף.
אלי אלאלוף: אתם מכירים מערכת שהיא כזאת לחיים?
<נעה בן שבת: אנחנו הצענו שבאמת תהיה כאן הגבלה של חמש שנים לפעילות ואחרי חמש שנים הוא יצטרך עוד פעם להוכיח את עצמו כגוף מוכר ולהראות את ההתאמה שלו.
אלי אלאלוף: רק להוכיח?
אלי אלאלוף: אולי הוא צריך להשתתף במכרז אחרי חמש שנים.
אלי אלאלוף: לא רק לבדוק את התאמתו.
אלי אלאלוף: התאמתו יכולה להיות, אבל למה לא לאפשר לגוף חדש?
<דרור גרנית: עורך דין נאור, ונדמה לי שזאת הרוח הנושבת מצד יושב ראש הוועדה, בעצם מציעים כאן איזשהו שינוי די מהותי במודל שבהצעת החוק הממשלתית ואני אסביר באיזה מובן.
<דרור גרנית: הצעת החוק הממשלתית בעצם לוקחת כהנחת עבודה שכל גוף שעומד בתנאים להכרה, הוא מבקש הכרה, יוכל לזכות בהכרה.
<דרור גרנית: לכאורה זאת הייתה ההצעה המקורית.
<דרור גרנית: אין הגבלה על מספר הגופים.
<דרור גרנית: אין הגבלה בדין על מספר הגופים שיכולים להיות גופים מוכרים וזה אומר שבעצם הכניסה לשוק הזה, זה עניין של תחרות.
<דרור גרנית: זאת אומרת, אם תהיה הגבלה, היא תהיה הגבלה שוקית של מה הייתכנות בשוק ולא הגבלה משפטית.
<דרור גרנית: עורך דין נאור, נדמה לי שכך אני מבין גם את ההערות של אדוני, בעצם מדברים על פורמט אחר, על פורמט שמדבר על זה שיהיה איזשהו תכנון מרכזי מצד הרשות שיבוא ויאמר שאחת לאיקס שנים – אומרת היועצת המשפטית של הוועדה חמש שנים – תהיה איזושהי מחשבה שאומרת שאנחנו בנקודת זמן, כל חמש שנים, נעשה איזשהו הליך תחרותי, מכרזי אומר עורך דין נאור, ונכיר באיקס גופים שהם ורק הם יוכלו להפעיל שירות לאומי לחמש השנים הבאות.
<דרור גרנית: נניח חמש, יכול להיות יותר ויכול להיות פחות אבל זה המודל אותו אתם מציגים כאן וזה מודל מאוד שונה מהמודל שהוצע.
אלי אלאלוף: אני רוצה לשמוע את בת עמי ואז אני אגיב לדבריך.
<ידעיה לוין: ראשית, אני רוצה לומר שאנחנו ניגשים כל הזמן למכרזים.
<ידעיה לוין: כל הפעלה של שירות לאומי מול המדינה, זה מכרז.
<ידעיה לוין: משרד החינוך זה מכרז, הרשות לשירות לאומי זה מכרז, משרד הרווחה זה מכרז, משרד הביטחון זה מכרז.
<ידעיה לוין: כל דבר הוא מכרז אליו אנחנו ניגשים.
<יואב ארבל: רק להדגיש שזה לא מכרז על הרישיון שלך כגוף מבוקר אלא זה מכרז על מספר התקנים.
<ידעיה לוין: אני צריך להוכיח גם את האיכות של דרך העבודה בכל התהליכים של השירות הלאומי.
<ידעיה לוין: זאת הנקודה הראשונה.
<ידעיה לוין: הנקודה השנייה.
<ידעיה לוין: אנחנו מפוקחים כל הזמן.
<ידעיה לוין: אני לא רוצה להגיד בצורה מטורפת, אבל בצורה הדוקה שאני לא יודע עוד כמה גופים במדינה מפוקחים בצורה כזאת.
<ידעיה לוין: אנחנו מפוקחים על ידי משרד החינוך, על ידי הפיקוח שלו.
<ידעיה לוין: הרשות לשירות לאומי מפקחת עלינו כמעט בכל פרמטר.
<ידעיה לוין: רשם העמותות מפקח עלינו.
<ידעיה לוין: משרד האוצר מפקח עלינו.
<ידעיה לוין: ביטוח לאומי מפקח עלינו.
<ידעיה לוין: מבקר המדינה מפקח עלינו.
<ידעיה לוין: יכול להיות שבו זמנית אנחנו מפוקחים על ידי חמישה גורמים.
<ידעיה לוין: אני אסביר את עצמי.
<ידעיה לוין: אני רוצה להסביר את עצמי.
<ידעיה לוין: זאת אומרת, יכול להיות שבו זמנית אנחנו מפוקחים על ידי חמישה משרדי ממשלה שונים וברוך השם אנחנו עומדים בבקרות בצורה ראויה, ישרה וטובה.
<ידעיה לוין: כך אני חושב.
<ידעיה לוין: באמת עומדים בכל הבקרות.
<ידעיה לוין: אנחנו צוברים מומחיות, ידע, הפעלת כוח אדם, תהליכים שנעשים לאורך שנים לפעמים מול רשויות מקומיות.
<ידעיה לוין: לבוא וכעבור כמה שנים לשלול את זה מאתנו, לפעמים לוקח חמש שנים רק לייצר תהליכים מול הרשויות המקומית ואז עד שיצרנו את זה, ועד שיצרנו את האמון, את דרכי העבודה, את הממשקים הנכונים וכולי, ואז ללכת אחורה.
<ידעיה לוין: יבוא גוף חדש ויתחיל את זה מחדש.
אלי אלאלוף: אתה רוצה דוגמה מרגיזה?
אלי אלאלוף: אני אתן לך דוגמה מרגיזה.
אלי אלאלוף: לפני 15-16 שנים קם מפעל של ארוחות צהרים לילדים עולים בבתי ספר מסוימים.
אלי אלאלוף: 1,500 ילדים.
אלי אלאלוף: המפעל הזה משרת, אמור לשרת, הוא מתוקצב ל-300 אלף ילדים.
אלי אלאלוף: עד לפני שלוש שנים לפחות כך יאמרו, אני לא הייתי שם יותר, זה הופעל במכרזים, לא רק ספק המזון למטה אלא הייתה תחרות גם למעלה.
אלי אלאלוף: הגוף שהפעיל בישל תרתי משמע את כל המהלך הזה.
אלי אלאלוף: לפני שלוש שנים על הרישיון הזה עשו מכרז והגוף הזה הפסיד אותו.
אלי אלאלוף: הידע האדיר, כולל מערכת המחשוב והכול, עבר לגוף מסחרי לצערי.
<ידעיה לוין: אם הוא עשה את זה, זה לא אומר שכך צריך להיות.
<דוד פלבר: שגינו פעם אחת וזה לא אומר שצריך לקבע את זה.
אלי אלאלוף: התבססו על נהלים משפטיים מסודרים, ואתם יודעים אפילו את שם הגברת שעשתה את זה.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לך, עם כל הכבוד, אני חושב שכדאי שנבדוק את זה.
אלי אלאלוף: מה רע בזה שהרישיון ייבדק אחת לחמש שנים?
אלי אלאלוף: אתה רוצה שבע שנים?
אלי אלאלוף: בסדר, יותר טוב.
אלי אלאלוף: אבל לא יכול להיות שזה יהיה לחיים.
אלי אלאלוף: איך אתה רוצה שיהיו גופים חדשים שייכנסו?
אלי אלאלוף: איך אנחנו רוצים תחרות?
אלי אלאלוף: התחרות הזאת רק תיטיב עם השירות שאתה נותן.
אלי אלאלוף: לכן אני לא רואה שום בעיה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה דבר הגיוני.
אלי אלאלוף: אני שומע שמשרד המשפטים בכל הקדנציות תמיד בעד תחרות.
אלי אלאלוף: משרד הכלכלה בטוח בעד תחרות.
אלי אלאלוף: ראש הממשלה בעד תחרות.
אלי אלאלוף: כולם רוצים תחרות.
אלי אלאלוף: רק בזה יש בלעדיות?
אלי אלאלוף: אתם יודעים ממה אתם סובלים.
אלי אלאלוף: אתם סובלים מזה שיש צבע אחד כי זה באמת צבע אחד וזאת זכות.
אלי אלאלוף: אין לי שום דבר נגד הרב דרורי שבא ולימד אותי שהוא המציא את זה.
אלי אלאלוף: אני המצאתי את מפעל ההזנה הזה.
אלי אלאלוף: עוד כמה דברים המצאתי בחיים.
אלי אלאלוף: הייתה לי הזכות, תודה לאל.
אלי אלאלוף: עכשיו זאת מערכת ממלכתית לאומית שצריכה להתהלך עם הניקיון הכי טוב בעולם.
אלי אלאלוף: זה ברור שאתם תהיו הראשונים אם תרצו להתחרות ויהיו לכם את כל התנאים, את הידע, את המחשוב, את האנשים, את המסירות כולי, אבל תאפשרו גם לאהבל אחד לנסות להיכנס למרוץ הזה ואז יש גם ניקיון ציבורי ותדמית ציבורית מדהימה.
אלי אלאלוף: אל תנסו לשמור את זה רק בגלל פחד טכני של התמודדות במכרז.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה מה שייתן לשירות הלאומי את השם ואת ההצדקה לשם ואת הפתיחות.
אלי אלאלוף: נכון, זה נפלא, צריך להודות, יש הרבה גופים שהקימו הרבה דברים במדינה הזאת לא בושה להודות להם ולהמשיך להודות ולהוקיר אותם, אבל תאפשרו תחרות כי זה בריא.
אלי אלאלוף: אני לא רואה בזה שום פגיעה.
אלי אלאלוף: אני לא מחפש אף אחד.
אלי אלאלוף: אוי ואבוי למי שינסה להגיד שאני מחפש מישהו להוריד לו את הראש, חס ושלום.
אלי אלאלוף: לא, אבל כאן אתם סובלים מתדמית שלא מגיעה לכם.
אלי אלאלוף: כל מי שניסה לקשור אותי לשם של גוף חדש, לא הייתי בתמונה כהוא זה באופן מוחלט.
אלי אלאלוף: עד היום אני לא יודע להבדיל בין גוף מוכר לגוף מפעיל.
אלי אלאלוף: ציירו לי את זה ולא הצלחתי להבין.
אלי אלאלוף: אין לי אינטרס אישי אבל אני אומר לכם מבחינה ציבורית, תיהנו מזה שתהיה לכם כאן מערכת שתאפשר לכם, לכל מי שפועל, לומר בגאווה שמגיע לו להיות המשרת של זה.
<ניר חיים ויינר: אם אפשר, אני מבין שיש בעצם הבחנה בין שתי רמות, הרמה של ההכרה בגוף, שזה בעצם כניסה למגרש המשחקים, ואחר כך יש שלב שני שבודק את ההקצאה של התקנים ושם זה ההליך מעין תחרותי, מעין מכרזי.
<ניר חיים ויינר: פשוט להבהיר שזה לא שעצם הכניסה נעשית בגוף מוכר ולכן אנחנו מוציאים גוף מוכר כדי להכניס אחר, כי יש מספר גופים מצומצם.
<ניר חיים ויינר: אחר כך תהיה תחרות על התקנים ולכן כל הזמן יכולים להיכנס גופים חדשים ברגע שהם מבקשים.
<נעה בן שבת: אלה שתי שאלות.
<נעה בן שבת: אולי אתה תסביר את זה מצד הממשלה, אבל אלה שתי שאלות נפרדות, ההקצאה של התקנים, כי הקצאה של התקנים היא רק התקנים הממשלתיים.
<נעה בן שבת: לכאורה ברגע שגוף מוכר כגוף מוכר, הוא יכול להפנות מתנדבים לשירות לאומי מגופים מפעילים שהוא מתקשר אתם.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, זה לא תלוי בהקצאת תקנים שנוגעת לתקנים הממשלתיים.
<ניר חיים ויינר: אבל אם יהיו יותר גופים מוכרים, יהיו פחות תקנים לכל אחד.
<ניר חיים ויינר: , אם זה פועל בצורה תחרותית.
אלי אלאלוף: תשאירו קצת הגיון לשר.
אלי אלאלוף: שר לא יפתח את הרשימה אין סופית.
<דרור גרנית: השאלה היא אם יש סמכות.
<נעה בן שבת: אולי צריך להסמיך אותו לקבוע.
אלי אלאלוף: בהתחשב בהרכב האוכלוסייה.
אלי אלאלוף: אני מקווה שמחר האוצר ימצא 25 אלף תקנים ולא 18 אלף.
אלי אלאלוף: תשאירו לו את שיקול הדעת לקבוע אם צריך גוף נוסף או לא.
<דרור גרנית: ברשותך, אנחנו נביא את זה הביתה.
<דרור גרנית: אנחנו צריכים לקיים איזושהי התייעצות אצלנו פנימה על השאלה הזאת שהיא מורכבת מאוד.
<נעה בן שבת: יכול להיות שהוא לא יעשה את זה לבד.
<נעה בן שבת: יכול להיות שהוא יעשה את זה בהתייעצות עם המועצה, יכול להיות שהוא יעשה את זה בהחלטת ממשלה, יכול להיות שיעשה את זה בכל מיני דרכים אחרים.
<נעה בן שבת: הגבלה כזאת דורשת עליית רמה.
<דרור גרנית: תרשו לנו לקיים איזשהו שיח על זה אצלנו בבית.
אלי אלאלוף: תוך שבוע.
<דרור גרנית: לקראת הישיבה הבאה.
<ידעיה לוין: ראשית, אני לא חושב שיש עוד עמותות שעומדות בסימן שאלה כזה גדול.
<ידעיה לוין: יש כאן אלפי עובדים.
<ידעיה לוין: גם כך קשה לנו היום לגייס עובדים בגלל התעריף החסר.
<ידעיה לוין: זאת אומרת, התעריף הוא מאוד מאוד נמוך וכרגע הוא באזור שכר המינימום.
<ידעיה לוין: יש ועדה שבודקת את זה ואני שם את זה בצד.
<ידעיה לוין: אנחנו כאן מוסיפים עוד דבר ובסופו של דבר יש כאן אלפי עובדים שיהיו בסימן שאלה מתמיד על מקום עיסוקם.
אלי אלאלוף: המדינה שלנו קבעה את זה, לצערי.
אלי אלאלוף: אני נגד, אבל היום זה כבר לא קיים.
<ידעיה לוין: לא הבנתי.
<ידעיה לוין: איפה המדינה קבעה את זה?
אלי אלאלוף: היא קבעה את זה שאתה היום מעסיק אחד זמני ואתה מפטר אותו כשאתה לא צריך אותו.
<ידעיה לוין: אני מדבר על הביטחון התעסוקתי של העובדים.
<נעה בן שבת: כל עוד לא ישללו לו את ההכרה, הוא ימשיך לפעול.
<דרור גרנית: יכול להיות שלא יהיה לו מחזור עסקים ומחזור העסקים שלו יקטן והוא יפסיד לקוח גדול וחשוב.
<קריאה: בניהול נכון הוא מונע את זה.
<קריאה: כאן זה לא קשור לניהול נכון.
אלי אלאלוף: לצערי עובדת החיים הכלכלית היום היא בדיוק כזאת.
<נעה בן שבת: אנחנו עדיין בסעיף ההכרה.
<נעה בן שבת: נמשיך לקרוא אותו בכפוף להצעות.
<ענבר הרשקוביץ: התקיימו במבקש ההכרה התנאים הנוספים להכרה שנקבעו לפי סעיף קטן (ו) ככל שנקבעו.
<ענבר הרשקוביץ: השר בהתייעצות עם המועצה רשאי להתנות את ההכרה במספר מתנדבים מזערי שעל הגוף המוכר להפנות לגופים מפעילים, בתוך תקופות שיקבע.
<ענבר הרשקוביץ: לא הפנה גוף מוכר את מספר המתנדבים המזערי בתוך אותן תקופות כאמור, רשאי השר לבטל את ההכרה בגוף המוכר, בלי לגרוע מהוראות סעיף 49.
<דרור גרנית: אני רוצה לומר שהשאלה הזאת חוזרת לדיון שזה עתה סיימנו ולהערה שהעלה כאן ניר.
<דרור גרנית: הסעיף הזה מייצר איזושהי זיקה בין ההכרה לבין היקף המתנדבים שהגוף מפעיל.
<דרור גרנית: זאת אומרת, בעצם הסעיף אומר שמייצר ההכרה מותנה באיזשהו מספר מינימלי של מתנדבים.
<דרור גרנית: יש כאן איזושהי הקבלה או התאמה בין מה שניר קרא הכניסה בשער, הכניסה למגרש המשחקים, ואחרי כן המשחק במכרזים.
<דרור גרנית: הסעיף הזה מייצר זיקה בין היכולת שלך להפעיל מסה מסוימת של מתנדבים כדי שאחרי כן ההכרה שלך תרכוש תוקף כי בעצם אתה צריך, אם אתה עומד במספר המתנדבים המינימלי, אחרי פרק הזמן המינימלי, אז אתה כבר במגרש של הגדולים וההכרה שלך בתוקף.
<דרור גרנית: אם אנחנו נלך לכיוונים שיושב ראש הוועדה מכוון אליהם בדיון שזה עתה קיימנו, יכול להיות שיהיה צריך בכלל לשקול אם צריך את הסעיף הזה.
<נעה בן שבת: למה זה מתייתר?
<נעה בן שבת: הרי לא הכול בנוי על אותם מכרזים של המדינה.
<נעה בן שבת: יכול להיות שיש לי גופים מפעילים אתם אני מתקשרת כדי להפנות אליהם מתנדבים בלי קשר לזכייה במכרזים.
<נעה בן שבת: אני מניחה שהשר, כאשר הוא יתנה את התנאי הזה, זה הרי לא תנאי שאני קובעת אותו עכשיו והוא גם לא מקובע.
<נעה בן שבת: השר יכול להתנות ולהגיד שהוא רוצה לראות שאתה מצליח לגייס מאה מתנדבים, מאתיים מתנדבים, 500 מתנדבים.
<אוריאנה אלמסי: כמו עיריית ירושלים שלא גייסה מתנדבים.
<דרור גרנית: אני לא רוצה להגיד שום דבר קונקרטי.
<דרור גרנית: הסעיף הזה לדעתי יכול להיות שהולכים בכיוון שהיושב ראש דיבר עליו לגבי הסעיף הקודם, יכול להיות שיהיה צריך לחשוב עליו.
אלי אלאלוף: נחזור אליו ונדבר עליו.
<ענבר הרשקוביץ: הכרה תינתן לתקופה של חמש שנים, והשר רשאי להאריך את תוקפה לתקופות נוספות כאמור, אם הוגשה על כך בקשה לא יאוחר משישה חודשים לפני שפקיעת תוקף ההכרה.
<נעה בן שבת: היושב ראש דיבר על תקופה של שבע שנים.
אלי אלאלוף: אני בעד שבע שנים.
אלי אלאלוף: אם שבע שנים, מה פתאום לעשות הארכה?
אלי אלאלוף: המצב הוא רק לטובת השירות עצמו.
אלי אלאלוף: אם זה באמצע תקופה שלא נמצא מחליף וכול, יש לשר סמכות לאין סוף?
<נעה בן שבת: השאלה למה למנוע.
<נעה בן שבת: בהתחשב בצורך להבטיח את חופש העיסוק של גוף, אם הגוף הוא תקין ופעיל ועומד בתנאי ההכרה - - -
אלי אלאלוף: אז נבטל את כל שיטת המכרזים במדינה.
<נעה בן שבת: שיטת המכרזים לא מונעת ממני להכיר בבן אדם במכרז מחדש.
<נעה בן שבת: זה שתמיד יהיו אותם זוכים במכרזים, זה לא מונע ככל שהמכרז הוא מכרז אמיתי וככל שאני באמת פותחת את השוק.
אלי אלאלוף: אני הייתי אולי נותן לשר סמכות להאריך בשישה חודשים אבל לא יותר מזה.
<נעה בן שבת: אז זה אומר שגוף יכול להיות פעיל שבע שנים.
אלי אלאלוף: שייכנס למכרז מחדש גם להכרה ושייכנס לתחרות.
אלי אלאלוף: מי מעניק לו את ההכרה?
אלי אלאלוף: השר.
אלי אלאלוף: על סמך מה?
<דוד פלבר: על סמך הנתונים שלו.
<דוד פלבר: הוא מראה פעילות, הוא מראה יכולות, הוא מראה כל מה שנדרש כאן בחוק.
<דוד פלבר: הוא הראה שבע שנים פעילות טובה.
אלי אלאלוף: ההכרה היא מחדש לעוד שבע שנים?
<נעה בן שבת: זה סוג של רישיון לפעול בתחום הזה של הפניית מתנדבים.
<נעה בן שבת: אם הוא רוצה לזכות במכרזים ולזכות בהקצאה של תקנים של המדינה או אולי גוף אחר שעושה, משרד החינוך שעושה מכרז, הוא צריך לעמוד בתנאי המכרז ואז הוא בוודאי מוגבל בזמן.
שלום ג'רבי: כל שבע שנים חייבים לבדוק אותו.
<נעה בן שבת: כל שבע שנים אתה בודק אותו מחדש, האם הוא מתאים, האם הוא ראוי לאותו רישיון לפעול בתחום הזה של הפניה לשירות לאומי.
<נעה בן שבת: זה עדיין לא אומר שהוא יזכה במכרזים.
<דוד פלבר: זה לא אומר שהוא יזכה במכרזים.
<דוד פלבר: בתוך שבע השנים הוא כל הזמן ייגש למכרזים ונבדקת האיכות שלו מול מי שלוקח את שירותיו, אבל המדינה שנותנת לו הכרה, אין סיבה שבתום שבע השנים, אוטומטית מתכלה ההכרה והוא לא יכול יותר לפעול.
<דוד פלבר: צריך לבחון האם הוא ראוי או לא ראוי להמשך קבלת ההכרה.
שלום ג'רבי: זה לא אומר שבתוך שבע השנים האלו אי אפשר להפסיק את ההכרה של אותו גוף מוכר, אם יש אתו בעיות או שהוא לא עומד ביעדים או בתקנים וכולי.
אלי אלאלוף: אם כן, החידוש הוא אחת לשבע שנים.
שלום ג'רבי: אחת לשבע שנים, מה שעכשיו אין.
שלום ג'רבי: עכשיו כל אחד שקיבל, זה לכל הזמן.
אלי אלאלוף: גם אין סוף חידושים?
<נעה בן שבת: צוין כאן העניין הזה שהוא מעסיק עובדים ומפתח התמחות.
<נעה בן שבת: אם הוא עושה את זה טוב ושומר על הרמה ולא מתאבן ולא שוכח את הצורך להתחדש בתוכו וממשיך לעמוד בדרישות ובתנאים כעבור שבע שנים, מדוע שהוא לא יוכל להמשיך?
<נעה בן שבת: מדוע שאני אמנע ממנו את האפשרות לפעול?
<נעה בן שבת: בכפוף לכך שהוא יקבל הכרה כל תקופה.
אלי אלאלוף: השר יכול להאריך עד שבע שנים נוספות?
<נעה בן שבת: בכל פעם הוא יכול להאריך לשבע שנים.
<נעה בן שבת: עד שבע שנים.
שלום ג'רבי: חידוש רישיון, כל שבע שנים.
אלי אלאלוף: זה לא פוטר אותו ממכרזים אחר כך במשרדים.
<ענבר הרשקוביץ: השר, באישור הוועדה, רשאי לקבוע כללים ותנאים נוספים להכרה בגוף מוכר וכן אמות מידה למילוי תפקידיו, ובכלל זה בעניינים אלה:
<ענבר הרשקוביץ: דרכי הגשת בקשה להכרה.
אלי אלאלוף: הגשה בכתב.
<ענבר הרשקוביץ: כללים בדבר הגשת בקשה להארכת תוקף ההכרה.
<ענבר הרשקוביץ: ערבויות שעל מבקש ההכרה להמציא לשם הבטחת מילוי תנאי ההכרה ושמירת זכויות מתנדבים, והדרכים והתנאים למימושן.
אלי אלאלוף: מה זה הערבויות האלה?
אלי אלאלוף: מה סוג הערבויות שאתם לוקחים?
שלום ג'רבי: אנחנו מבקשים שכל מי שהגיש בקשה לאישור, ערבות כספית ואחרי כן על כל מכרז שהוא מגיש, הוא גם מגיש ערבות.
שלום ג'רבי: אם יש עמותה שלא מסוגלת לעמוד בערבות, היא לא תוכר כי סימן שאין לה חוסן כלכלי.
שלום ג'רבי: הייתה עמותה כזאת לפני שבע-שמונה שנים, תשע שנים, והיא לא יכלה לגייס את הערבות והיא פשוט לא קיבלה הכרה.
אלי אלאלוף: כגוף מוכר, איזו ערבות?
<יואב ארבל: אנחנו רוצים שגוף שיקבל הכרה כגוף מוכר, תהיה לו איתנות פיננסית.
<יואב ארבל: שלא יבוא היום ומחר אין לו כסף לשלם למתנדבים את דמי הכלכלה ולא תהיה לו התשתית הכלכלית המינימלית.
אלי אלאלוף: הוא הקשר שלכם לתשלומים לגוף המפעיל?
<יואב ארבל: הוא זה שמשלם לבנות.
<נעה בן שבת: אבל הוא משמש צינור.
<נעה בן שבת: הוא גובה את הכספים האלה מהגוף המפעיל ומעביר אותו לבנות.
<יואב ארבל: נכון, אבל אם אין לו איתנות פיננסית, הוא יכול להיעלם עם הכסף.
<ענבר הרשקוביץ: תנאים והוראות לעניין מסירת מידע לרשות ולעניין אבטחת המידע שבידי הגוף המוכר ושמירה על סודיותו
אלי אלאלוף: אנחנו נעשה כאן הפסקה עד לפגישה הבאה.
אלי אלאלוף: היום ה-19.07.2016, י"ג בתמוז, התשע"ו.
אלי אלאלוף: השעה 11:32, ואני מתנצל מראש על האיחור.
אלי אלאלוף: היה לנו דיון חשוב על בית חולים סורוקה.
אלי אלאלוף: אנחנו דנים היום בהצעת חוק ארגון הפיקוח על העבודה (תיקון מס' 10) (צווים להפסקת עבודה באתר בנייהׂ), התשע"ו-2016, הצעת החוק של החברים: עבד אל חכים חאג' יחיא, איל בן ראובן ואלי אלאלוף.
אלי אלאלוף: למרות שאני ראש הרשימה אבקש מחברי חאג' יחיא לפתוח ולהציג את זה.
אלי אלאלוף: אחר כך איימן עודה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חברים, הצעת החוק היא חלק משרשרת שאנחנו חושבים שצריך לשנות בתפיסה הקיימת היום בענף הבנייה כדי להבטיח כמה שיותר בטיחות לעובדים ולמבקרים שנמצאים בשטח.
עבד אל חכים חאג' יחיא: היות ויש הרבה תאונות, ואם נדבר ממש על השבוע הזה, יש לנו מספר גדול של תאונות ושל פצועים, הצעת החוק הזו באה להגיד שכמו שיש מצב שבו אתה שולל רישיון בתאונת דרכים לתקופת מה עד לבדיקה, אם יהיו אנשים שייפגעו קשה או שהם מתו, האתר ייסגר ליומיים עד לחמישה עד לבדיקה ואישור שהמצב יהיה תקין מבחינה בטיחותית, זה בגדול.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הצעת החוק באה להסדיר את המצב הזה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא רוצים לסגור אתרים, אבל אנחנו לא רוצים גם שיהיו נפגעים.
אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת באסל גטאס.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יכול להיות שזו סנקציה מסוימת, למרות שלא זו הכוונה, שתחייב את המבצעים ואת הקבלנים ומנהלי העבודה וממוני הבטיחות לדאוג שהמצב יהיה מצב בטיחותי נכון, וזו הכוונה שלנו.
אלי אלאלוף: איימן עודה.
איימן עודה: אדוני היושב-ראש, חברים, נציגי משרדי ממשלה, קודם כל, אני רוצה לברך אותך על קידום החוק.
אלי אלאלוף: אנחנו שלושה.
אלי אלאלוף: תברך שלוש בבת אחת ותחסוך זמן.
איימן עודה: אני מברך את שלושתם, אבל אתה יו"ר הוועדה שמאמין בזה ומקדם.
איימן עודה: אני גם רוצה לברך על הנוסח.
איימן עודה: יחד עם זאת, יש לי כמה הערות שאותן שאבתי בעיקר מהמסמך של הקואליציה למאבק בתאונות בניין אותו כתבה עו"ד גדיר ניקולא מ"קו לעובד".
איימן עודה: גדיר ניקולא, בצדק, רואה שתכלית החוק הוא ייעול הפיקוח באתרי הבנייה בישראל, וזה נכון.
איימן עודה: לכן, היא מציעה כמה דברים שצריך להוסיף להצעת החוק.
איימן עודה: אני רוצה לקרוא שלושה מהם: אחד, שצריך לקבוע שלא יפקע תוקפו של צו הסגירה עד שלא נבדק אתר הבנייה על-ידי מפקח עבודה לאחר שנכח פיזית באתר ואישר כי האתר פתוח לעבודה.
איימן עודה: זה דבר כל כך חשוב, מוצדק.
איימן עודה: אני מקווה שהוא יהיה חלק מהתיקון להצעת החוק.
איימן עודה: הדבר השני שצריך להבהיר למען הסר ספק ולשם חיזוק סמכותם של המפקחים כי הסמכות המעוגנת כבר כיום בחוק ארגון הפיקוח על העבודה כוללת הוצאת צווים להפסקת העבודה באתרי עבודה בהם נמצאו ליקויי בטיחות קשים המסכנים חיי אדם, וזו גם ללא קרות תאונה.
איימן עודה: הדבר השלישי הוא שצריך להגדיר באופן מפורש על אלו תאונות לא קטלניות יחול התיקון המוצע והמחייב הוצאת צו סגירה לאתר הבנייה, כך שהתיקון יחול על תאונות שגרמו לפציעות בינוניות לפי הגדרת מד"א.
איימן עודה: אני חושב שאלו הן הצעות כל כך אובייקטיביות וחשובות שיקדמו בטיחות באתרי עבודה, תודה.
אלי אלאלוף: בבקשה, ד"ר עבדאללה אבו מערוף.
עבדאללה אבו מערוף: בקיצור, אני חושב שהחוק הוא ברור וטוב.
עבדאללה אבו מערוף: אני שוב מצטרף לברכות ליוזמי החוק.
עבדאללה אבו מערוף: לצערנו הרב, קרו הרבה תאונות עבודה שהיה דחף מהיר מאוד – לא אפרט עכשיו – להעלאת הצעת החוק הזה והצעתו הטובה והמהירה.
עבדאללה אבו מערוף: התאונות נעשות הרבה והרבה.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שהחוק הזה לפחות יהלום במידה מסוימת את הישנות התאונות ובעניין הפיקוח הטוב, ולמצוא את הסיבה העיקרית שגרמה את התאונה בשביל למנוע תאונה נוספת שתקרה חס וחלילה בהמשך.
עבדאללה אבו מערוף: בקיצור, אני מציע שהחוק ישופץ ויתוקן.
עבדאללה אבו מערוף: נוסיף לו כמה משפטים כי לפעמים המשפט המילולי הוא מאוד חשוב.
עבדאללה אבו מערוף: אני מציע לוועדה, ליושב-ראש הוועדה ולמציעים, שאכן העמדה הזו, הנייר הכתוב כאן מהקואליציה למאבק בתאונות בבניין, יתווסף לחוק, בטח עם הניסוחים המבוקשים והדרושים בצורה המילולית הנכונה.
עבדאללה אבו מערוף: יש כאן שהמשטרה תבוא מידית והמשטרה תסגור את האתר שאירעה בו תאונה קשה, וחס וחלילה מוות - מידית.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו לא נחכה למפקח עוד יומיים או עוד שלושה שיבוא, ולהגדיר צו על המקום שהמשטרה תסגור, זה מה שמוצע כאן.
עבדאללה אבו מערוף: המפקח יבוא לא בהקדם האפשרי, מה שכתוב בחוק.
עבדאללה אבו מערוף: המפקח יבוא תוך יומיים מקסימום והאתר יחזור לעבודה אחרי שהכול נעשה כמו שצריך ונבדק כהלכה, ואחרי שהמפקח אמר שאכן, וכל הדברים נעשו.
עבדאללה אבו מערוף: אני מציע לקחת לנוסח החוק את ההערות שישנן כאן והסתייגויות.
עבדאללה אבו מערוף: כאן היועצת המשפטית והאנשים שמבינים, יצטרפו לזה, בבקשה.
עבדאללה אבו מערוף: יש לכם את זה?
אלי אלאלוף: זה רק חולק לפני דקה וחצי, רק שתבין.
עבדאללה אבו מערוף: קראתי את זה אתמול ועברתי על זה.
אלי אלאלוף: נציגת הקואליציה למניעת תאונות, בבקשה.
<גדיר ניקולא: תודה.
<גדיר ניקולא: גדיר ניקולא, קו לעובד.
<גדיר ניקולא: את הנייר העברנו אתמול, שלשום.
<גדיר ניקולא: אני מייצגת את הקואליציה למאבק בתאונות בניין.
אלי אלאלוף: את מכירה דוגמה כזו שהמשטרה באה למקום וסוגרת אותו?
<גדיר ניקולא: אני יודעת שהחוק מאפשר למשטרה לסגור מועדונים בגלל שקרתה קטטה מבלי אפילו לבדוק את הנסיבות.
אלי אלאלוף: נציגת המשטרה, ההערה מופנית אליכם.
אלי אלאלוף: אני מבקש את סליחתכם שניה.
אלי אלאלוף: אוקי, סליחה.
עבדאללה אבו מערוף: אם בן-אדם בן שבעים נפטר בבית, היום אסור להוציא רישיון קבורה בלי שהמשטרה תבוא כי זה חשד לפלילים.
אלי אלאלוף: אוקי, יש כאלה מקרים.
<גדיר ניקולא: כן, אז יש כאלו מקרים.
<גדיר ניקולא: אנחנו גם לא אומרים שהמשטרה מהרגע שהיא נכנסת לאתר סוגרת והיא לוקחת את האחריות עד סוף תוקפו של הצו, אלא רק לכסות את פער הזמנים שבו המשטרה בזירה והמפקחים עדיין לא שם.
<גדיר ניקולא: זה המצב שאנחנו מכירים לפי המעקב של הקואליציה מתחילת כניסתה לעבודה בעניין הזה.
<גדיר ניקולא: לפני שבוע ראינו כתבה בעיתון "הארץ" שמראה שהוויכוח עדיין קיים בין המשטרה לבין משרד העבודה לגבי מי אחראי מבינהם על חקירת התאונות ברגע שהתאונה קורית.
<גדיר ניקולא: ולכן, גם בגלל זה אנחנו חושבים שיש לשמור על הזירה, זירת התאונה נקייה, בגלל שאנחנו חושבים גם שהמפקחים צריכים להגיע לבדוק את הזירה ולגבש חוות דעת בהתאם לזירה – זו הנקודה הראשונה.
<גדיר ניקולא: אוסיף עוד דבר לעניין המשטרה.
<גדיר ניקולא: מבחינתנו, כפי שאמרתי, הכי חשוב שאת הצו תוציא המשטרה.
<גדיר ניקולא: לכל הפחות אם ההצעה שלנו לא תתקבל אז שנבטיח שההודעה על קרות התאונה תימסר מידית למפקחים, וזה דבר שאין מנגנון בתוך הצעת החוק שמבטיח שהמפקחים ידעו על התאונה מיד ככל האפשר.
<גדיר ניקולא: הדבר השני – הצעת החוק לא מטילה חובת התייצבות על המפקחים צמוד לאחר התרחשות התאונה.
אלי אלאלוף: בקריאת החוק נתקן את הנקודה הזו.
<גדיר ניקולא: אוקי.
<גדיר ניקולא: אז אחסוך בנקודה הזו ואמשיך לנקודה השלישית.