GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: כן, אנחנו רוצים שהוועדה, אם יש החלפה של תרופה, היא תהיה - - -
<איל שורצברג: אבל - - -
מירב בן ארי: הזמן שלי קצר.
מירב בן ארי: אם אתה רוצה שהתקנות האלה יעברו - - -
עבדאללה אבו מערוף: רק הערה קטנה.
עבדאללה אבו מערוף: בסוף כאן אני מבקש, אני לא יודע מתי יהיו הסתייגויות - - -
מירב בן ארי: אין הסתייגות.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבקש להוסיף שאין כל אחריות – שומעים כולם?
עבדאללה אבו מערוף: גם ההסתדרות הרפואית שומעת?
עבדאללה אבו מערוף: – לרופא המטפל בכלל בעניין, לא כלפי המטופל, לא כלפי הרוקח, לא כלפי קופת חולים.
עבדאללה אבו מערוף: אין כל אחריות רפואית לרופא המשפחה, לרופא המטפל, לא כלפי המטופל, לא כלפי הרוקח, לא כלפי קופת החולים.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבקש להוסיף את המשפטים האלה.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבקש לנסח את זה בצורה המשפטית הנכונה והמתאימה.
<ענת מימון: אנחנו מאשרים פה תקנות שהובאו אלינו על-ידי שר הבריאות.
<ענת מימון: לנו אין סמכות להוסיף לתקנות.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבקש שהעמדה שלי תהיה ברורה, שאין כל אחריות לרופא המטפל בך, לא כלפי המטופל, לא כלפי בית המרקחת, לא כלפי הרוקח, לא כלפי קופת החולים מכל בחינה.
<רון תומר: גברתי, אפשר - - -
מירב בן ארי: לא להפריע לי.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים לאשר את התקנות האלה היום.
מירב בן ארי: כל הפרעה מהצד שלכם, תיקחו בחשבון שזה מעכב את כל הסיפור, כי הוועדה אמורה להסתיים בעוד דקה.
מירב בן ארי: תנו לנו בבקשה לסיים לקרוא.
מירב בן ארי: ומה שלא חשוב, תחכו.
מירב בן ארי: אתה כן, הם לא.
מירב בן ארי: תבינו, הם אמורים ליהנות מזה.
<אייל פלום: לא, אנחנו לא.
<ענת מימון: אני מציעה שאולי מישהו מכם יקרא את זה מהר.
<אלברטו אולצ'ובסקי: צריך שיהיה סעיף, וזה חשוב מאוד, האחריות המקצועית לא תיפול על הרופא.
<אלברטו אולצ'ובסקי: דבר שני, יש שתי תרופות שאסור לאשר.
<אלברטו אולצ'ובסקי: Orlistat, ו-Sumatriptan.
<אלברטו אולצ'ובסקי: אני מבקש להוציא מהרשימה הזאת - -
<דוד פפו: ממש לא.
<אלברטו אולצ'ובסקי: תן לסיים.
מירב בן ארי: דודו.
<אלברטו אולצ'ובסקי: - - Orlistat, ו-Sumatriptan.
מירב בן ארי: אני תיכף אגיע לטבלה.
<אלברטו אולצ'ובסקי: אלה תרופות מסוכנות - - -
מירב בן ארי: אדוני, עוד לא הגעתי לטבלה.
<אלברטו אולצ'ובסקי: אחריות מקצועית לא תהיה על הרופאים, תהיה על הרוקח, על משרד הבריאות ועל הקופות.
<אלברטו אולצ'ובסקי: גם ביטוח בריאות - - -
עבדאללה אבו מערוף: - - - הקופות ידרשו אחריות מהרופא.
מירב בן ארי: איל, תקרא בבקשה את הטבלה.
<איל שורצברג: רשימת חומרים פעילים ומטרת טיפול, תנאים ומגבלות למתן מרשם לתרופת רוקח
<אלברטו אולצ'ובסקי: אני מבקש להתנגד ל-Famotidine.
<אלברטו אולצ'ובסקי: מתנגד.
<אלברטו אולצ'ובסקי: הוא יכול לתת לכל מי שהיה לו אבחון.
מירב בן ארי: ד"ר אלברטו, חוץ מכל ענייני העצירות שאתה מתנגד - - -
<אלברטו אולצ'ובסקי: לא רק עצירות.
עבדאללה אבו מערוף: לא רק עצירות.
מירב בן ארי: רגע שנייה.
מירב בן ארי: קודם כול, עצירות למה?
<אלברטו אולצ'ובסקי: שינוי הרגלי יציאות לומדים בשנה ראשונה אצל רופא.
<אלברטו אולצ'ובסקי: קודם צריך לברר אם זה לא סרטן המעי הגס.
<אלברטו אולצ'ובסקי: כתוב בכל ספר: שינוי הרגלי יציאה - - -
מירב בן ארי: אתה היום נוסע לחו"ל, נותנים לך אימודיום וכאלה.
<אלברטו אולצ'ובסקי: אני מבקש לא לזלזל.
מירב בן ארי: אני לא מזלזלת.
מירב בן ארי: אני אומרת לך מניסיון.
<אלברטו אולצ'ובסקי: מניסיון אני אגיד לך.
<אלברטו אולצ'ובסקי: אני הולך היום לשוק, קונה עגבניות, העגבניות היו טובות.
<אלברטו אולצ'ובסקי: כל יום הן יהיו טובות?
<אלברטו אולצ'ובסקי: יכול להיות יום – צריך לחשוב כמו רופא – אחד לאלף שזה יכול להיות סרטן המעי הגס.
מירב בן ארי: מה עם המיגרנה?
<אלברטו אולצ'ובסקי: גידול במוח או דימום תת עכבישי.
<דוד פפו: הם כבר הובחנו.
<רון תומר: גברתי, מוכרים לך פה סיפורים, צר לי להגיד לך בצורה הכי פשוטה.
<רון תומר: מוכרים לך סיפורים ומציאות מדומה.
מירב בן ארי: שקט רגע.
מירב בן ארי: השמנת יתר – מה הסיפור?
<דוד פפו: בעולם זה ללא מרשם בכלל.
<אלברטו אולצ'ובסקי: - - - מזלזלים - - -
מירב בן ארי: הצד הזה לא מזלזל בשום דבר שאמרת, להפך.
מירב בן ארי: אתה מדבר פה יותר מכולם.
<אלברטו אולצ'ובסקי: Sumatriptan – אסור שיהיה.
<אלברטו אולצ'ובסקי: כאבי ראש, כולנו סבלנו - - -
<רון תומר: זה לאנשים שכבר הובחנו שיש להם מיגרנות.
<שמואל קלנג: הם הובחנו כמיגרונטיים, כתוב כאן.
<אלברטו אולצ'ובסקי: מי שאובחן עם מיגרנה - - -
<שמואל קלנג: לחודש.
<אלברטו אולצ'ובסקי: לא צריך תשובה ממנו.
<אלברטו אולצ'ובסקי: מי שיש לו מיגרנה, שום אפשרות שתהיה לו מחלה אחרת.
<אלברטו אולצ'ובסקי: השמנת יתר - - -
מירב בן ארי: הוועדה שמעה.
<יוסי לומניצקי: אני ממכבי שירותי בריאות, אני הרוקח הראשי של מכבי, הייתי גם בוועדת גולומב בזמנו שהמליצה על כל המהלך הזה.
<יוסי לומניצקי: אני רוצה לברך גם את שר הבריאות, גם את מהשרד הבריאות וגם את הוועדה על זה שסוף-סוף היא מקדמת את המהלך הזה.
<יוסי לומניצקי: מי שיש לו מיגרנה, ואני סובל ממיגרנה, יודע מתי התקף מיגרנה מתחיל, ואז אני לא צריך לחשוד, לא מהתקף לב ולא - - -
מירב בן ארי: לא השתכנענו פה, אולי על השמנת יתר.
מירב בן ארי: מיגרנות ועצירות זה - - -
מירב בן ארי: וגם כל מי שנוסע לטיול מקבל את זה מהרוקח.
ג'מאל זחאלקה: אפשר להגיד משהו?
מירב בן ארי: רגע, אדוני.
מירב בן ארי: רק שיתייחס להשמנת יתר ואז.
אלי אלאלוף: הוא גם חבר כנסת וגם רוקח.
מירב בן ארי: מיד, מיד.
מירב בן ארי: אנחנו רק רוצים לקבל תשובה על השמנת יתר, למה אתה מוכן שזה יהיה דרך רוקח.
<איל שורצברג: אני מוכן לקבל הרבה דברים, אבל כשאנחנו עושים את ניהול הסיכונים שלנו במאזן הסיכון תועלת, גם Orlistat, וגם Sumatriptan הוגדרו במדינות רבות בעולם, וביניהן איטליה כתרופות ללא מרשם רופא.
<איל שורצברג: ולכן ככל שניתנת תרופה ללא מרשם רופא, ואפשר להוריד לה את האינדיקציה מתכשיר מרשם לתכשיר ללא מרשם, על אחת כמה וכמה כאשר היא ניתנת על-ידי מטפל שעבר הכשרה ומכיר את כל הנושא הזה, יהיה הרבה יותר בטוח לעשות את זה.
מירב בן ארי: איל, שמענו.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את חבר הכנסת זחאלקה.
מירב בן ארי: לא להפריע לו.
ג'מאל זחאלקה: למען גילוי נאות, אני רוקח.
ג'מאל זחאלקה: אני עם הרוקחים.
ג'מאל זחאלקה: יש לי שתי הערות.
ג'מאל זחאלקה: האחת, לא חברי כנסת יכריעו איזו תרופה ברשימה או לא.
ג'מאל זחאלקה: יש כאן שני חברי כנסת מביני עניין, שזה אני וחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, אבל צריך לתת כבוד לחברי כנסת אחרים, הם יגידו שאנשי מקצוע יכריעו.
עבדאללה אבו מערוף: דיברנו על זה לפני שהגעת.
מירב בן ארי: תן לו.
מירב בן ארי: עבדאללה, התנגדותך נשמעה עד משכן הנשיא.
ג'מאל זחאלקה: אני מציע להעביר את הרשימה במלואה כמות שהיא.
ג'מאל זחאלקה: אם יש להסתדרות הרופאים השגות, תינתן להם הזדמנות – ואני מבקש מאגף הרוקחות במשרד הבריאות לשבת אתם – לשמוע אתם.
ג'מאל זחאלקה: ישתכנע הדרג המקצועי במשרד הבריאות בעמדתם, אפשר להוריד תרופה, אבל להתחיל לנהל את זה כאן כשנציג ההסתדרות הרפואית אומר שהתרופה הזאת לא – למשל על עלי סנה אמר לא.
ג'מאל זחאלקה: בארץ יש החמרת יתר בעניין תרופות במרשם או לא במרשם - - -
מירב בן ארי: זה מה שדיברנו בהתחלה.
ג'מאל זחאלקה: חלק גדול מהתרופות שהוזכרו כאן הן בעולם, באירופה - - -
מירב בן ארי: חבל, הפסדת את עבדאללה.
שולי מועלם-רפאלי: שעות של דיונים - - -
מירב בן ארי: שולי, לא צריך לצעוק.
מירב בן ארי: היית צריך לשמוע את עבדאללה, כי עכשיו יהיה קטע, כי שניכם מאותה רשימה, הוא כאן יצא בהתנגדות - - -
<קריאה: זה רופא וזה רוקח.
מירב בן ארי: אדוני, אני אתן לך רק מילה אחת ואנחנו הולכים להצביע.
ג'מאל זחאלקה: גברתי, למען גילוי נאות גם עבדתי כרוקח.
ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להגיד לכם את המצבים שבהם עובדים רוקחים, כשבאים אליהם אנשים עם דברים קלים.
ג'מאל זחאלקה: התרופה צריכה מרשם, הם לא יכולים לעשות כלום, הם צריכים לטרטר את הבן-אדם כאשר מבחינה מקצועית במאה אחוז הוא בטוח כשהוא מקבל את התרופה הזאת.
ג'מאל זחאלקה: אנשים מטורטרים שוב ושוב, כי הם לא יודעים מה עם מרשם, מה לא עם מרשם.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה יעזור בעיקר לאנשים, יקל עליהם ויקל על הרוקחים בעבודתם.
ג'מאל זחאלקה: אני לא רואה שום פגיעה בעבודתו של הרופא שאנחנו כרוקחים מעריכים את ציבור הרופאים ומורידים את הכובע ואפילו נשמעים להוראותיהם.
ג'מאל זחאלקה: בדרך כלל, לא תמיד.
מירב בן ארי: תודה, חבר הכנסת.
מירב בן ארי: אדוני, בבקשה מילה אחרונה, כי אנחנו חייבים להצביע ואנחנו כבר לקראת סיום.
<אייל פלום: אני מהסתדרות הרוקחים.
<אייל פלום: בתקנה 5(א) יש סיפה שאומרת שיתקשר עם קופת חולים או מוסד רפואי, וזה מצב של המטופל שפונה מול הרוקח.
<אייל פלום: אני היום בתור מטופל מחזיק פה את התיק האישי שלי.
<אייל פלום: אם אני רוצה עכשיו להיכנס לרוקח שהוא לא בהסדר, להציג לו את התיק שלי, לבקש ממנו תרופה א', ב', או ג', אני לא רואה איזו סיבה שבית המרקחת בהסדר או לא צריך למנוע ממנו את זה.
מירב בן ארי: תבוא עוד שנתיים, נעשה את זה.
שולי מועלם-רפאלי: בואו נתפרע בגבולות.
מירב בן ארי: נבוא עוד שנתיים.
<אלברטו אולצ'ובסקי: אני שמח שהצטרף לדיון חבר הכנסת זחאלקה, גם כרוקח גם כחבר כנסת.
<אלברטו אולצ'ובסקי: משפט אחד שאמרת אני חושב שצריך לצטט: כל הרוקחים שנמצאים פה הם בעלי עניין.
ג'מאל זחאלקה: זו לא בושה להיות בעל עניין.
<דוד פפו: גם אתה בעל עניין.
מירב בן ארי: דודו, אנחנו רוצים לאשר את התקנות, לכן סיימנו.
שולי מועלם-רפאלי: בדרך כלל בדיון הוועדה הזאת באים בעלי עניין, עניין ציבורי, עניין מקצועי.
מירב בן ארי: בבקשה, לא להפריע לי יותר.
מירב בן ארי: אמר חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף לגבי העניין שאין אחריות לרופאים על כל התהליך שנהיה פה.
<הדר רדאה: זה לא המקום, זה תלוי נסיבות.
עבדאללה אבו מערוף: אם זה מובן, תסכימו על משפט, מה שביקשתי.
<איל שורצברג: אנחנו פועלים תחת חוק זכויות המטופל.
<איל שורצברג: בחוק זכויות המטופל - - -
מירב בן ארי: סיימתי את הדיון.
<איל שורצברג: אני סבור שככל שאנחנו סומכים אחד על השני ואנחנו קולגות אחד של השני, לא נתחיל לייצר פה עכשיו טריזים ומחנות בין דבר לדבר.
<איל שורצברג: לא נכון להתחיל להעביר אחריות בין רופא לרוקח ובין רוקח לרופא, כי זה הולך למקום מאוד-מאוד חלקלק.
<איל שורצברג: אנחנו נעבוד על זה ביחד וניידע את הרופאים.
עבדאללה אבו מערוף: - - - כזה לא ברור.
מירב בן ארי: חבר הכנסת אבו מערוף רוצה להציע תיקון לפקודה.
מירב בן ארי: זה תקנות ולא חקיקה.
מירב בן ארי: אין פה הסתייגויות.
מירב בן ארי: אי-אפשר להוסיף, זה תקנות.
מירב בן ארי: אתה רוצה, שב אתם, תתקנו את זה.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבקש לשבת אתכם, עם הסתדרות הרופאים.
מירב בן ארי: חבר הכנסת אלאלוף, שהוא יושב-ראש הוועדה בפועל.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאני מאלה שנזקקו הרבה זמן לרוקח לתרופות בלי מרשם בטיפולים האישיים שלי.
אלי אלאלוף: ביום שישי האחרון זה היה מאוד פשוט, היתה לי בעיה בציפורן מצד ימין, עם המשחה נכנסתי לבית מרקחת כדי לקנות אותה משחה לרגל השנייה.
אלי אלאלוף: אמרה לי הרוקחת: אסור לי.
אלי אלאלוף: היא אמרה: אסור לי, זה יעלה לי 20,000 שקל.
אלי אלאלוף: היא אמרה: ההיגיון אתך.
אלי אלאלוף: חברים, תשאירו קצת היגיון לרוקחים.
אלי אלאלוף: הרוקחים הם לא בעלי מכולת, אלה אנשים עם השכלה אקדמית, עם התמחויות, עם יכולת לשפוט.
אלי אלאלוף: אני לא יודע מה הסכנה במשחה כמו שד"ר אלברטו מדבר.
<אלברטו אולצ'ובסקי: לא על המשחה.
מירב בן ארי: ד"ר אלברטו, שמענו.
אלי אלאלוף: עבדאללה, כחבר אני אומר לך, ברור שאני לא יודע אפילו את השם של המשחה, ולא שם של אף אחת מחמש התרופות שאני יומיום בולע כבר כמה שנים.
אלי אלאלוף: אני לא יודע שום דבר, אבל אני סומך על הרוקחים שנותנים לי.
אלי אלאלוף: עובדה שאני עוד חי עם כל הכמות של התרופות.
אלי אלאלוף: למה אני אומר את זה?
אלי אלאלוף: חברים, תתנו קצת יותר עממיות בשירות הרפואי.
אלי אלאלוף: אמרתי את זה בפגישתי עם הסתדרות הרופאים, שאני מאוד מעריך, ממש באופן אישי, אפילו אמרתי ליושב-ראש, אבל חברים, תתנו לעם קצת לחיות בצורה פשוטה, להיכנס לבית מרחקת, לפגוש אנשים.
אלי אלאלוף: הכרתי את הרוקח הראשי והצוות שלו, תראו באיזו רצינות הם למדו את הרשימה הזאת.
אלי אלאלוף: תתנו להם את זה.
אלי אלאלוף: זה לא מונע מכל מי שרוצה לגשת לרוקח הראשי ולהסביר לו.
אלי אלאלוף: הוא יודע לתת תרופה זו או אחרת, ויש לו אפשרות למחוק תרופה זו או אחרת.
אלי אלאלוף: אני מאוד ממליץ שנצביע כרגע, כל אחד לפי מצפונו.
מירב בן ארי: ובדבריו החכמים של יושב-ראש הוועדה אנחנו נעבור להצבעה, אבל לפני כן ז'נה ולאמה זחאלקה, הבנות של זחאלקה.
מירב בן ארי: ז'נה ולאמה זחאלקה, אנחנו מברכים אתכן.
מירב בן ארי: ברוכות הבאות לוועדת העבודה והרווחה, בדיוק בוועדה שאבא שלכן הרוקח.
מירב בן ארי: נו, אין יותר מושלם מזה.
מירב בן ארי: אנחנו עוברים להצבעה.
מירב בן ארי: מי בעד התקנות?
מירב בן ארי: מי נמנע?
מירב בן ארי: נמנעים – 1
אלי אלאלוף: איציק שמולי.
אלי אלאלוף: היום ה-1 באוגוסט 2016, כ"ו בתמוז תשע"ו, השעה 10:36.
אלי אלאלוף: הצעת חוק הרשות לגיל הרך, התשע"ו-2015, הצעת חוק של חברי הכנסת אורלי לוי, יעקב מרגי, יפעת שאשא ביטון, מנו טרכטנברג, אלי אלאלוף ודוד אמסלם.
מנואל טרכטנברג: הצעה לסדר, אדוני היושב-ראש.
מנואל טרכטנברג: צר לי להתחיל את הבוקר שהיה צריך להיות בוקר משמח בציון עובדה שאולי לא כולכם שמתם לב אליה.
מנואל טרכטנברג: אתמול נפל דבר בישראל - -
<ולרי זילכה: שמנו לב.
מנואל טרכטנברג: - - ילדי הגיל הרך עד גיל שלוש הפכו למקרי סעד.
מנואל טרכטנברג: לא החינוך חשוב, לא הבריאות שלהם, לא ההתפתחות שלהם, הם הפכו למקרי סעד.
מנואל טרכטנברג: הם היו מטופלים כנראה על-ידי עובדות סוציאליות כמקרי סעד.
מנואל טרכטנברג: מה למשרד הרווחה ולגיל הרך מלבד אותם ילדים ששייכים למשרד הרווחה בשל הטיפול במוגבלויות?
מנואל טרכטנברג: והכול בגלל שיקול פוליטי שאף אחד לא מבין.
מנואל טרכטנברג: לפעמים יש שיקולים פוליטיים לגיטימיים, אבל לקחת את הפעוטים שלנו ולהעביר אותם כלאחר יד למשרד שלא שייך, אין שום מקום בעולם שזה קורה, ואנחנו פה נמצאים חסרי אונים.
מנואל טרכטנברג: אנחנו מנסים פה להרים מועצה לגיל הרך, אחרי חשיבה מעמיקה, שתשכון במשרד החינוך, וזה שם ללעג את כל המאמץ הזה.
מנואל טרכטנברג: צר לי מאוד.
מנואל טרכטנברג: זה בוקר שהיה צריך להיות בוקר משמח ומסר להורים ולילדי ישראל, אבל אנחנו ניצבים בפני שוקת שבורה.
מנואל טרכטנברג: שוב, לא בשל סיבה טובה, אלא בשל שיקול פוליטי שאפילו אותו אי-אפשר להבין.
<דבורה ספיר אליעזר: אני ממשרד הכלכלה והתעשייה.
<דבורה ספיר אליעזר: רק כמה הבהרות.
<דבורה ספיר אליעזר: החלטת הממשלה שעברה אתמול ביקשה להעביר את כל תחומי התעסוקה שנמצאים היום תחת משרד הכלכלה והתעשייה למשרד הרווחה והשירותים החברתיים, כשעל-פי החלטת הממשלה המשרד ייקרא "משרד העבודה, הרווחה השירותים החברתיים", כך שבסופו של דבר זה לא שינה את המצב המהותי שהיום מעונות היום והטיפול בילדים בגילאי אפס עד גיל שלוש - - -
<רויטל לן כהן: מלידה עד שלוש.
<דבורה ספיר אליעזר: מגיל לידה עד גיל שלוש מטופלים תחת קורת הגג של תחום התעסוקה במשרד הכלכלה.
<דבורה ספיר אליעזר: אם החלטת הממשלה תאושר בכנסת זה יהיה תחת משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.
אלי אלאלוף: חשבתי שיש לך הודעה טכנית.
<דבורה ספיר אליעזר: עוד הודעה טכנית.
<דבורה ספיר אליעזר: ביקש השר - - -
אלי אלאלוף: תקשיבי.
אלי אלאלוף: תקשיבי בבקשה.
אלי אלאלוף: זו הודעה פוליטית של חבר הכנסת טרכטנברג.
אלי אלאלוף: זה לא פונה לעובדים, עובדי המדינה.
אלי אלאלוף: אין לכם מה להתייחס.
אלי אלאלוף: לצערי אני גם מסכים עם פרופ' טרכטנברג.
אלי אלאלוף: זה חלום אישי של 20 שנה שכל נושא החינוך יהיה במשרד החינוך, לא קשור למי השר פה או שם.
אלי אלאלוף: מעניין אותי הילד כמו פרופ' טרכטנברג, אבל יש החלטת ממשלה, ואנחנו דמוקרטיה, ונכבד את החלטות הממשלה.
אלי אלאלוף: לא ניתן לשנות את הממשלה, זו היחידה שמוסמכת לקבל החלטות, והיא קיבלה את מה שהיא קיבלה.
אלי אלאלוף: היא צריכה לבוא לכנסת ושם במליאה נוכל לעשות נאומים פוליטיים.
אלי אלאלוף: כרגע אני מבקש להשאיר את זה ברמה המקצועית ולדון בנושא – להמשיך בקריאת החוק.
יגאל גואטה: מבחינה משפטית זה לא נוגד משהו, ההחלטה שהממשלה קיבלה?
יגאל גואטה: הרי כל הדבר הזה במהות זה חינוך, חינוך, חינוך.
<שמרית שקד-גיטלין: זה היה תחת משרד העבודה, כשהוא נקרא "משרד - - -
יגאל גואטה: כל הצעת החוק הזאת זה שר החינוך, שר החינוך.
יגאל גואטה: הכול משתנה עכשיו לשר הרווחה?
יגאל גואטה: אם זה לא עובר למשרד החינוך, מה אנחנו עושים בהצעת החוק הזאת?
<שמרית שקד-גיטלין: כשדנו בהצעה הזאת זה לא היה עדיין במשרד החינוך.
יגאל גואטה: רצינו שזה ילך למשרד החינוך.
יגאל גואטה: אבל עכשיו, אחרי שהממשלה הביע את דעתה שזה הולך בוודאות למשרד הרווחה, השאלה אם אנחנו לא סתם - - -
אלי אלאלוף: אם מותר לי - - -
יגאל גואטה: מבחינה משפטית אני לא מבין את המשמעות.
אלי אלאלוף: אם מותר לי לתקן, אמרתי שאני לא שמח על המהלך הזה - -
יגאל גואטה: גם אני לא.
אלי אלאלוף: - - על החלטת הממשלה.
אלי אלאלוף: אני לא שמח, אבל זו עובדה.
אלי אלאלוף: אני גם אזרח ויודע לכבד.
אלי אלאלוף: פה זה נכנס למשרד העבודה.
אלי אלאלוף: הובטח בשיחות שהיו לפני כן שכל התחום יישאר כמשרד העבודה בתוך משרד הרווחה והתעסוקה.
אלי אלאלוף: הוא אמור להישאר מערכת עצמאית.
אלי אלאלוף: זה חלק מהשיקולים שאנחנו נצטרך - - -
יגאל גואטה: משרד החינוך – אז מה אנחנו עושים?
אלי אלאלוף: זה חלק מהבעיות שלנו כאנשי ציבור שנבחרנו.
אלי אלאלוף: אנחנו נמצאים בנקודת משבר.
אלי אלאלוף: דיונים נוספים שקשורים לשינויים הממשלתיים שהיו אתמול ביטלתי היום.
אלי אלאלוף: אתם רוצים להמשיך לדון או שאתם רוצים לעשות הפסקה?
יגאל גואטה: אני חושב שצריך לעשות איזה הפסקה, לחשוב על מה אנחנו עושים.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להבהיר.
מנואל טרכטנברג: המועצה עומדת בפני עצמה.
מנואל טרכטנברג: העניין של העברת המעונות למשרד הרווחה, שזה צעד ציני שאין מספיק מילים במילון שאני מכיר כדי לתאר את הסלידה ממנו, הפוגעני הזה, אבל זה לא שייך לעניין הזה, כי הרי העניין של העברת המעונות למשרד החינוך זה דבר שהיה צריך לקרות - - -
יגאל גואטה: למשרד הרווחה.
מנואל טרכטנברג: היה צריך לקרות לפני 20 שנה.
מנואל טרכטנברג: ובמהלך כל השנים האלה, לפי כל הדוחות, צריך לקרוא בעתיד.
מנואל טרכטנברג: זה רק עוד מהמורה, אבל זה לא פוגע במהות של הקמת המועצה.
יגאל גואטה: השאלה אם זה עולה בקנה אחד, שהמועצה לגיל הרך תשב תחת משרד החינוך כשהגיל הרך נמצא במשרד העבודה והרווחה.
יגאל גואטה: זה קצת תרתי דסתרי.
מנואל טרכטנברג: במצב היום, לפני המעבר למשרד הרווחה זה שכן במשרד הכלכלה, לכן הסתירה הזאת היתה קיימת מלכתחילה.
מנואל טרכטנברג: אמרנו: בואו נעשה את הצעד הראשון, ובהמשך המעונות יעברו למשרד החינוך.
מנואל טרכטנברג: הצעד הראשון חייבים לעשות בכל מקרה.
יגאל גואטה: היתה לנו תקווה שכל משרד הכלכלה יעבור למשרד החינוך.
אלי אלאלוף: בבלבול מותר לנו קצת הומור.
<דבורה ספיר אליעזר: עוד הודעה, ברשותך.
<דבורה ספיר אליעזר: קודם כול, אני רוצה להגיד שההבהרה שלי היתה משפטית ולא ערכית בקשר להחלטה שעברה אתמול.
<דבורה ספיר אליעזר: הדבר השני, ככל שהנושא עדיין נמצא היום בסמכותו של משרד הכלכלה והתעשייה ומחר או מחרתיים כשההחלטה תאושר על-ידי הכנסת תועבר למשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, עדיין יש חילוקי דעות בקשר למי יהיה השר הממונה בקשר לגלאים שמשרד הכלכלה או משרד העבודה אחראים עליהם, ועדיין נותרה מחלוקת בקשר למי יהיה היושב-ראש בקשר לבחינה של אותם גילאים, ולכן עדיין אין הסכמות.
<דבורה ספיר אליעזר: החלטת הממשלה בקשר לתמיכה בהצעת החוק הזאת קבעה שצריכה להיות הסכמה בין כל המשרדים, ולכן ביקש גם השר כץ שלא יהיו הצבעות בשלב הזה בוועדה.
אלי אלאלוף: ההמלצה שלי להמשיך בדיון, ולא נקיים הצבעה.
אלי אלאלוף: זה מה שאני מציע לעשות.
<שמרית שקד-גיטלין: מכיוון שהיו שינויים בחלק מהסעיפים מאז שקראנו את הנוסח בפעם הקודמת, אני מציעה שנתחיל לקרוא.
<שמרית שקד-גיטלין: אם יש סעיפים שלא היו בהם שינויים אולי לא נקרא אותם.
<שמרית שקד-גיטלין: פשוט נתחיל לקרוא מההתחלה ונסקור את השינויים.
יגאל גואטה: אם אין הערות, תמשיכי.
<ולרי זילכה: יש.
אלי אלאלוף: כבר לסעיף הראשון?
<ולרי זילכה: קודם כול, אני רוצה להגיד תודה רבה שוב ואני מברכת על החוק הזה.
<ולרי זילכה: אנחנו חושבים שהוא מאוד-מאוד חשוב באופן כללי ופרטני גם לילדים שלנו עם צרכים מיוחדים.
<ולרי זילכה: אני רוצה בסעיף המטרות לחדד אם אפשר.
<ולרי זילכה: השורה האחרונה "וכן להעניק להם שוויון הזדמנויות בחייהם הבוגרים" – היינו רוצים, אם אפשר, לשנות – "וכן לאפשר להם הכללה ושוויון הזדמנויות לאורך מעגל החיים".
<ולרי זילכה: אני אסביר איפה זה שונה.
<ולרי זילכה: הרעיון הזה של שוויון הזדמנויות בחייהם הבוגרים, אנחנו מבינים את הרציונל וכמובן מסכימים אתו, שהשקעה שתיעשה בגיל הרך תיתן את פירותיה בחייהם הבוגרים.
<ולרי זילכה: אותו דבר ברמת ההכללה, ככל שהילדים ישולבו ותהיה תפיסה של שוויון הזדמנויות, של שילוב לילדים בגיל הרך, תהיה להם אפשרות להשתלב בקהילה בחייהם הבוגרים, ולכן זה עוד קצת חידוד לתוך המשפט הזה שאנחנו חושבים שהוא עקרוני מאוד.
אלי אלאלוף: אני חוזר, נדמה לי שאמרנו את זה גם בדיון הקודם, אני בעד שילוב, בעד הכללתם וכו', עד הגיל שהמועצה אמורה לטפל ולא בחריגה.
<ולרי זילכה: ברור.
<ולרי זילכה: אני אומרת את זה, כי אנחנו כבר הרבה שנים מנסים לקדם - - -
אלי אלאלוף: זה מלידה עד שש, וזה כתוב.
<ולרי זילכה: החשש הוא שעלולה להיות פה תפיסה שמבדילה, סגרגטיבית, שאומרת שילדים עם צרכים מיוחדים יקבלו שוויון הזדמנויות ממקום כזה, וילדים - - -
אלי אלאלוף: אבל יודעים את זה.
אלי אלאלוף: בואו נהיה מעשיים.
אלי אלאלוף: עברתי את המקרה המשפחתי שלי לפני כמה שבועות.
אלי אלאלוף: הילד היה משולב ובשלב מסוים, גם על דעת המשפחה, החלטנו להעביר אותו למסגרת מיוחדת שהיא כולה במסגרת שמשלבת.
אלי אלאלוף: אין ברירה, לפעמים לטובת הילד צריך לדעת שאי-אפשר להשאיר אותו בשילוב.
<ולרי זילכה: כמובן אנחנו לא אומרים שלא יהיו מסגרות מיוחדות, לפעמים צריך וזה נכון, אבל התפיסה הבסיסית שקיימת היום שיש תפיסה ערכית של שילוב.
<ולרי זילכה: אנחנו כבר כמה שנים מנסים לקדם חקיקה שתיתן זכות של שילוב לפעוטות עם צרכים מיוחדים במעונות יום רגילים ואנחנו לא מצליחים.
אלי אלאלוף: מה היית רוצה תכל'ס?
אלי אלאלוף: נראה לי שאנחנו מטפלים בזה במספר רמות.
<ולרי זילכה: אני כמשפטנית יודעת את הערך המשמעותי מאוד של מטרת החקיקה ותכלית החקיקה והחשיבה מסביב לזה, ולכן הייתי רוצה - - -
אלי אלאלוף: מה זה אומר תכל'ס?
<ולרי זילכה: אני אומרת, הייתי רוצה שהמשפט יהיה "הכללה ושוויון הזדמנויות במעגל החיים", משמע ששוויון ההזדמנויות וההכללה לא יהיו רק בעתיד, אלא גם עכשיו עד גיל שש, שתהיה תפיסה של הכללה גם בגיל שש.
<ולרי זילכה: אם יש ילד שצריך מסגרת נפרדת, בבקשה, אבל שתהיה תפיסה עקרונית של זה.
אלי אלאלוף: מנו, אתה מתייחס לדיון או שאתה ממוקד בכעס שלך?
יגאל גואטה: בכאב.
מנואל טרכטנברג: כעס זה לא אסטרטגיה וכאב כן.
אלי אלאלוף: אני צריך להגיד את זה?
אלי אלאלוף: אני מרוקאי, אני בדרך כלל עף.
מנואל טרכטנברג: אם הבנתי נכון, את רוצה להוסיף את המילה "הכללה".
<ולרי זילכה: הכללה ושוויון הזדמנויות.
<ולרי זילכה: שוב, השתמע פה שההסתכלות היא רק לחייהם הבוגרים, וחשוב לי שיבינו שהכללה ושוויון הזדמנויות צריכים להתחיל גם בגיל הרך.
<ולרי זילכה: זאת אומרת, לא רק מה שאתה משקיע היום נותן פרות אחר-כך, אלא מה שאתה מכליל היום נותן את הפירות אחר-כך.
אלי אלאלוף: ברשותך, נרשום את זה.
אלי אלאלוף: בלאו הכי אנחנו חוזרים לפה גם לקריאה הראשונה וגם לקריאה השנייה והשלישית ונראה איך משלבים את זה.
<שמרית שקד-גיטלין: אני רושמת את זה ברשימה שלנו.
<שמרית שקד-גיטלין: לא בנוסח עצמו.
<אביבית אהרונוף: אני מארגון בזכות, זה גם חלק מהפורום שולרי אחראית עליו.
<אביבית אהרונוף: בהמשך להערתה של ולרי, אם אפשר אחרי המילה "הולמת" להוסיף את המילה "מותאמת".
<אביבית אהרונוף: דיברנו על כך בישיבה הקודמת, אדוני, לגבי הנושא של הנגשה.
<אביבית אהרונוף: אני חושבת שלא די שהמסגרת תהיה הולמת אם ילדים עם צרכים מיוחדים לא יכולים להיכנס אליה, כי אין הרמפה.
אלי אלאלוף: אימצנו את זה.
<אביבית אהרונוף: חשוב מאוד שהמסגרת תהיה גם מותאמת.
אלי אלאלוף: אנחנו נתקן את זה.
<אביבית אהרונוף: תודה רבה.
<שמרית שקד-גיטלין: בישיבה הקודמת דיברנו על נושא של מונגשת.
<שמרית שקד-גיטלין: הנושא של נגישות להבנתי היא לא מטרה לכשעצמה, היא אמצעי.
<שמרית שקד-גיטלין: גם בחוק הנגישות, חוק שוויון הזדמנויות לאנשים עם מוגבלות, בסעיף המטרה לא מצאתי את המילה נגישות.
<שמרית שקד-גיטלין: נגישות להבנתי היא אמצעי, היא לא מטרה.
<שמרית שקד-גיטלין: המטרה היא באמת לתת שוויון הזדמנויות לכולם.
<שמרית שקד-גיטלין: הנגישות היא אמצעי לזה.
<שמרית שקד-גיטלין: לכן אני לא כל-כך - - -
<אביבית אהרונוף: מאחר שמדובר כאן על התנאים - - -
יגאל גואטה: בישיבה הקודמת דיברנו על זה שזה כבר מופיע במקום אחר, הנושא של הנגשה, וזה לא בתוך המטרה.
יגאל גואטה: כבר דיברנו על זה וצריך לחזור עוד פעם.
<שמרית שקד-גיטלין: כל ההערות שהיו בישיבה הקודמת – אני לא בטוחה שמישהו יבין.
<שמרית שקד-גיטלין: כשאת אומרת "מותאמת", אולי את מבינה, אבל אנשים אחרים שיקראו את זה במנותק מהקונטקסט שאת מציינת לא כל-כך יכולים להבין מה זה.
<רויטל לן כהן: יכול להיות, אבל אם אנחנו נגיע למצב שנצטרך לפעול בעבור הילדים, יש לזה משמעות.
אלי אלאלוף: פעם שנייה – בחוץ.
<שמרית שקד-גיטלין: דבר ראשון, הוספה פסקה 3(א), שמדברת על תיאום בין משרדי הממשלה והרשויות המקומיות בכל הקשור לצרכים של ילדים עם מוגבלויות בגיל הרך.
<שמרית שקד-גיטלין: אני מניחה שאחד הצרכים הבסיסיים זה נגישות, זה ברור.
<שמרית שקד-גיטלין: ויש כאן נושא נוסף שביקשו חברי הכנסת להכניס.
<שמרית שקד-גיטלין: בפסקה (11) ביקשו שאחד מנציגי הציבור שיכהנו במועצה יהיה אדם בעל ידע ומומחיות בשילוב ילדים עם מוגבלויות בגיל הרך במסגרות הטיפול החינוך והכלליות.
<ולרי זילכה: אני חושבת שאם - - -
אלי אלאלוף: אני לא מבין מה קשה לכתוב "מותאמת"?
<שמרית שקד-גיטלין: אפשר להוסיף.
אלי אלאלוף: "מותאמת" זה נראה לי יותר.
<אביבית אהרונוף: אני מסכימה אתך שזה אמצעי, אבל מאחר שמדובר על תנאי שתהיה מסגרת הולמת, שהמסגרת תהיה מותאמת.
<שמרית שקד-גיטלין: את חושבת שיקראו "מותאמת" ויבינו למי היא מותאמת ולמה היא מותאמת?
<אביבית אהרונוף: מהפרוטוקול שיהיה כאן
<אביבית אהרונוף: קל יהיה להבין את ההקשר למי שיהיה מעוניין.
אלי אלאלוף: אני בעד להוסיף "מותאמת".
<רויטל לן כהן: אני עורכת-דין מקואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.
<רויטל לן כהן: המציאות בשטח מלמדת אותנו שכאשר אנחנו באים לבקש אחר-כך את הזכויות של הילדים כן נדבקים אתנו ללשון החוק.
<רויטל לן כהן: אם לשון החוק לא תהיה יותר מדויקת ואם בדברי ההסבר או בפרוטוקול של הדיון הזה לא נוכל להביא ולהראות שזו היתה כוונת המחוקק, נמצא את עצמנו מול שוקת שבורה כמו שאנחנו עומדים היום בחינוך, כשאמרו את אותו דבר.
<רויטל לן כהן: זה צריך להיות ברור, והנה, זה לא ברור.
<רויטל לן כהן: אנחנו מוצאים את עצמנו בחוזרי מנכ"ל שמסרסים את החוק ומאיינים את הילדים מזכויות, ולכן זה חשוב.
אלי אלאלוף: יש לנו תשובה עכשיו גם בהמשך בצורה מפורשת.
<שמרית שקד-גיטלין: יש לי אולי הצעה.
<שמרית שקד-גיטלין: אולי פשוט ב-(3א), בסוף הפסקה, היכן שכתבנו ספציפית על ילדים בגיל הרך עם מוגבלויות להוסיף "לרבות נגישות".
<שמרית שקד-גיטלין: נראה לי שההקשר יובן יותר.
אלי אלאלוף: אם זה מתאים שם יותר.
אלי אלאלוף: אבל הנגישות זה כבר חוק נפרד.
<שמרית שקד-גיטלין: נשאיר "מותאמת".
אלי אלאלוף: "מותאמת" וזהו.
אלי אלאלוף: נתקדם בבקשה.
<שולמית ביסמנובסקי: אני יושבת-ראש ארגון הגנים הפרטיים בישראל.
<שולמית ביסמנובסקי: אם שר החינוך לא יקבל לידיו את הסמכות על הגיל הרך, איך אנחנו נסתדר עם הרשות לגיל הרך תחת - - -
אלי אלאלוף: שאלת מיליון הדולר.
אלי אלאלוף: תני לנו לחיות עם המצב שלנו.
<שולמית ביסמנובסקי: אוטומטית החוק סותר את עצמו, כי אם הוא דן בכל נושא לידה עד שש - -
אלי אלאלוף: אנחנו לא סוגרים את החוק היום.
<שולמית ביסמנובסקי: כבר לידה עד שלוש לא נמצא שם.
אלי אלאלוף: אנחנו לא סוגרים.
אלי אלאלוף: אנחנו נשארים עם המשאלה המקצועית והרגשית שלנו.
אלי אלאלוף: כרגע אנחנו משנים.
אלי אלאלוף: נחכה.
מנואל טרכטנברג: זה חדש.