GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: אני מברכת את כל מי שנמצא כאן היום ביום הסטודנט.
מירב בן ארי: תודה רבה לחברי הכנסת שהגיעו לדיון בוועדה.
אילן גילאון: אנחנו בדיון בישיבת מליאת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אילן גילאון: מי בעד אישור תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (הסדרת נגישות לשירותי תחבורה ציבורית (תיקון), התשע"ו-2015?
<שמואל חיימוביץ': אני רוצה להגיד שקודם כל שמחנו היום לשמוע בסיפוק את הנתונים החיוביים בקשר לשימוש שאנשים עם מוגבלות עושים ברכבת ישראל ושהיא יותר נגישה במובנים רבים לעומת העבר.
<שמואל חיימוביץ': אני חושב שזאת יכולה להיות דוגמה להסדרת נגישות לעומת פערים קיימים בתחומים אחרים.
<שמואל חיימוביץ': בשנות ה-80, עת הייתי יועץ לעיריית תל אביב בקשר לסידורים מיוחדים לנכים, הגיעו עם בקשה להיתר בנייה של התחנה של סבידור שהורידו אותה לתוך אילון.
<שמואל חיימוביץ': פעם היא הייתה למעלה.
<שמואל חיימוביץ': אני דרשתי מעליות כדי להגיע לרציפים.
<שמואל חיימוביץ': שאלו אותי מה פתאום מעליות, הרי אין רכבת נגישה ואי אפשר.
<שמואל חיימוביץ': אני בכל זאת עמדתי על דעתי והתקינו שם מעליות.
<שמואל חיימוביץ': מאוחר יותר אמרו שיפתרו את הבעיה עם כל מיני מעלונים משופעים וכולי בתחנת רכבת שלום, ואני באתי ואמרתי שיעשו מעליות ולא מעלונים כי זה סידור שאי אפשר לספק באמצעות שירות נגיש.
<שמואל חיימוביץ': היום אנחנו נמצאים במקום שבעצם כל התחנות מאפשרות נגישות גם לאנשים עם מוגבלות בכיסא גלגלים וההתאמות האלה הן כורח הנסיבות לאור ההיסטוריה שיש לנו בארץ שישה טיפוסים של רכבות בגבהים שונים וזה אומר שני רציפים בגבהים שונים.
<שמואל חיימוביץ': ככל שיהיו בעתיד רישיונות להתקנת קווים לזכיינים שיהיו אחראים גם על הרכבת וגם על הרציף, אפשר יהיה לדרוש מהם תיאום מוחלט כמו שאנחנו דורשים ברכבת הקלה, ועוד חזון למועד.
אילן גילאון: אני מבקש לרשום לפרוטוקול וגם להעביר את ההודעה הזאת לכל עובדי הרכבת.
אילן גילאון: אתם באמת נותנים דוגמה ואני מברך את כולכם.
אילן גילאון: ככל שתנגישו, הרי זה משובח.
אלי אלאלוף: היום ה-1 ביוני 2016, כ"ד באייר התשע"ו, השעה 9:01 ואני פותח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: אנחנו ממשיים לדון בהצעת חוק שירות אזרחי, התשע"ה-2015.
אלי אלאלוף: אני חייב לציין שהשבוע ראיתי כתבה, לא זוכר היכן כי אני לא רוצה לתת פרסום לעיתון כלשהו, מאוד יפה על ההתנדבות במגזר הערבי.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה מבטא את הלך הרוח ומראה שכל החברה הישראלית זקוקה לשירות האזרחי ואני מברך אתכם.
אלי אלאלוף: אני רואה שנמצאות כאן צעירות מתנדבות מהשירות האזרחי.
אלי אלאלוף: יש איזו הודעה מסוימת?
<שר-שלום ג'רבי: אם אפשר לומר שני משפטים.
<שר-שלום ג'רבי: השבוע אנחנו חוגגים, מיום ראשון, שבוע הצדעה שהכותרת והאמירה היא תודה רבה לכ-18 אלף מתנדבים שבכל יום ריכזנו יום לטובת אוכלוסייה שונה.
<שר-שלום ג'רבי: ביום ראשון קיימנו בגבעת וושינגטון יום לטובת המגזר החרדי, ביום שני קיימנו במלון חוף התמרים בעכו יום למגזר הלא יהודי, אתמול היינו ברמת אפעל עם בעלי צרכים מיוחדים, אוכלוסיות מיוחדות, יחד עם הפורום לשירות לאומי והיום מתקיים יום בגבעת וושינגטון לעבור רכזות שעוסקות בתחום הרווחה.
<שר-שלום ג'רבי: השיא או גולת הכותרת היא מחר בבנייני האומה, שם אנחנו מתחילים ב-10:00 בבוקר את כל הנושא של יריד תעסוקה ולימודים מכיוון שבסוף שנת השירות יש לנו עניין שהבנות והבנים ישתלבו בלימודים ובתעסוקה, ובשעה 1:00 אנחנו מקיימים טקס גדול בהשתתפות השר אורי אריאל שממונה עלינו ובו נעניק תעודות הוקרה לשמונה מצטיינים.
<שר-שלום ג'רבי: יהיה אומן אורח והאירוע יהיה ברמת חגיגה גדולה וכל זה כדי להעלות את המודעות, ושנית, לומר תודה למתנדבי השירות האזרחי שלצערי לא כולם בחברה הישראלית יודעים או לומדים להעריך אותם.
<שר-שלום ג'רבי: ברוך השם זה השתנה מאוד בשנים האחרונות אבל עדיין לא לגמרי ולכן זאת המטרה.
<שר-שלום ג'רבי: חלק מהבנים והבנות שנמצאים כאן מקבלים הצטיינות מכלל המגזרים.
<שר-שלום ג'רבי: אנחנו מודים לך על כל העזרה.
אלי אלאלוף: מגיע למתנדבים שנגיד לכם תודה אבל גם יש לכם אחריות להצליח במה שאתם עושים כדי שאחריכם יבואו עוד יותר אנשים כי החברה האזרחית זקוקה לכם והשירות זקוק לכם, אבל גם אתם נהנים מהשירות.
אלי אלאלוף: ההתפתחות שלכם בעתיד מושפעת ממה שעשיתם באותה שנה או שנתיים בהן תרמתם כל כך הרבה לחברה.
אלי אלאלוף: אני לא שמעתי מה לגבי 300 הילדים בסיכון, לאן הם הולכים?
אלי אלאלוף: לאיזה כנס?
<שר-שלום ג'רבי: אתמול ביום שהיה ברמת אפעל היו אוכלוסיות מיוחדות וזה כולל גם נוער בסיכון וגם בעלי צרכים מיוחדים.
<שר-שלום ג'רבי: שלחנו הזמנה ליושב ראש.
אלי אלאלוף: שלחו אותי לפינה אחרת.
<שר-שלום ג'רבי: אמרו שבלוח הזמנים שלך זה לא מסתדר.
אלי אלאלוף: לא הייתי בארץ.
אלי אלאלוף: אני בא משיחה עם מירב בן ארי שביקשה לא להזניח את הילדים בסיכון ואני בטוח שאתם עושים זאת.
אלי אלאלוף: בוקר טוב חברת הכנסת שולי מועלם.
אלי אלאלוף: אפשר להתחיל.
<נעה בן שבת: אנחנו היינו בסעיף 10 ועדיין לא השלמנו את הדיון בו לחלוטין.
<נעה בן שבת: הנושא הוא דירת המגורים, סעיף 10(א) בעמוד 11.
<נעה בן שבת: בדיון האחרון העלו כמה שאלות לגבי הנושא הזה של המגורים.
<נעה בן שבת: מצד אחד עלה הנושא של המרחק, האם יש אינטרס למתנדב לשהות בדירת שירות, האם זה דבר שנדרש מצד מקום השירות, האם זה דבר שהגוף המפעיל צריך להסכים עליו.
<נעה בן שבת: עלו כאן כל האינטרסים והנוסחה הסופית עדיין לא הוסכמה.
<נעה בן שבת: אם אני יכולה לנסות לסכם ונראה אם זה מוסכם.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על מצב שבו מקום השירות שהוסכם, כאמור בהסכמים – זאת אומרת, אותו הסכם בין המתנדב לבין הגוף המפעיל לבין הגוף המוכר מחייב מגורים בדירת שירות, זאת אומרת, בהתחשב במקום השירות שנבחר, בהתחשב במקום מגוריו הרגיל של המתנדב, בהתחשב בנסיבות ובצרכים המיוחדים של המתנדב - כי אז תהיה הזכאות הזאת למגורים בדירת השירות.
<נעה בן שבת: זה מבוסס על ההסכמים שנחתמו.
<נעה בן שבת: זה מבטא את רצון כל הצדדים וכל הצדדים נמצאים באותם הסכמים.
אלי אלאלוף: ההערה של היועצת המשפטית באה בעקבות הרגשה שהגופים המפעילים מתחילים למיין בהתאם להוצאות שנדרשות עבור מיקום המתנדב.
אלי אלאלוף: לא הייתי רוצה שרק העלות תקבע היכן המתנדב יתגורר.
אלי אלאלוף: המתנדב צריך להתנדב למקום שטוב למערכת אבל גם טוב לו.
אלי אלאלוף: הנושא של המגורים, שזאת הוצאה נוספת, לא צריך להיות המחסום לקביעת מקום ההתנדבות או סוג ההתנדבות.
אלי אלאלוף: אני מבקש שתשימו לב.
אלי אלאלוף: גם אם יש לזה השלכות מבחינה כלכלית תקציבית, אתם צריכים להיזהר.
אלי אלאלוף: נקודה שנייה שהיא קשורה לזה ושמענו עליה מהרבה מאוד עדויות, בעיקר של צעירים, שהם מחויבים לצאת בשבת מהמקום.
אלי אלאלוף: כאן אנחנו תמיד גורמים לילדים האלה לחזור הביתה כשזה לא רצוי להם ולא חשובות כרגע הסיבות, ובמיוחד כאלה שאין להם פתרון והם נאלצים להישאר ברחוב.
אלי אלאלוף: שמענו סיפורים של צעירים שהולכים לים.
אלי אלאלוף: אנחנו רצינו לסדר את הנושא הזה של השירות האזרחי כך שלא תהיה השפעה בגלל הבעיה התקציבית על מיקום ההתנדבות, ושנית, שלא יהיה מצב שבגלל העלות התקציבית הילדים יכולים להיות בסיכון ולגור במקומות לא רצויים.
אלי אלאלוף: חייבים לתת להם את האפשרות לחזור הביתה, ואם לא, לדאוג להם למקום.
אלי אלאלוף: היה מאוד רצוי שיישארו לפחות במערכת שלכם למרות שאני מאמין שזה יותר זול לעשות את זה בצורה ממוקדת.
אלי אלאלוף: בוקר טוב חבר הכנסת מיקי לוי וחבר הכנסת מאיר כהן.
<מיכל שפרון זכריה: אני מעמותת על"ם.
<מיכל שפרון זכריה: נמצאת אתי יונה שהיא מתנדבת בעמינדב.
אלי אלאלוף: בוקר טוב חבר הכנסת יגאל גואטה.
אלי אלאלוף: אתם שמים לב שכולם באים אבל לפי לוח הזמנים שלהם.
<מיכל שפרון זכריה: התחלת את היום עם השאלה לגבי צעירים בסיכון.
<מיכל שפרון זכריה: בנושא של הדיור רציתי להעלות את העניין.
<מיכל שפרון זכריה: דיברת על דיור בסופי שבוע.
<מיכל שפרון זכריה: כרגע תקני המעטפת שמיועדים לצעירים בסיכון, הם כלל לא כוללים דיור.
<מיכל שפרון זכריה: זאת אומרת, ניתן תקן לצעירים בסיכון, תקן שהוא מלווה, אבל זה תקן שהוא ללא דיור בהגדרה.
<מיכל שפרון זכריה: זאת אומרת, אנחנו אפילו לא מגיעים לשאלה של סופי שבוע אלא של השבוע בכלל ואולי זה משהו שניתן להסדיר אותו כי ניתן תקן, מושקעים בו המון משאבים אבל הצעירים לא יכולים לממש אותו ללא דיור.
<יונה צימרמן: אני הגעתי לשירות הלאומי כי קיבלתי פטור מהצבא.
<יונה צימרמן: אני מתנדבת בעמינדב.
<יונה צימרמן: היה לי מאוד חשוב להתנדב.
<יונה צימרמן: חיפשתי שירות שמתאים לי אבל לא היו מספיק תקנים בתקני המעטפת ולכן הייתי צריכה להיות בשירות רגיל.
<יונה צימרמן: לא היה לי מקום כי לא היה לי דיור.
<יונה צימרמן: זה לא בא עם דיור ואני לא יכולה לגור אצל ההורים שלי.
<יונה צימרמן: עשיתי שנה וחצי בשירות רגיל ולא קיבלתי מענה ולא קיבלתי ליווי.
<יונה צימרמן: עזבתי את השירות וכרגע התחלתי שירות חדש שאני מממנת בו את הדירה שלי.
<יונה צימרמן: זה אומר שכל חודש אני בחובות כי אין לי משכורת ואני בכל מקרה מממנת את הדירה שלי, דבר שמאוד מקשה עלי.
<יונה צימרמן: מאוד קשה לי שזה המצב שאני מגיעה אליו.
<יונה צימרמן: אני מאוד רוצה לתרום וזה מאוד מאוד מקשה על הנתינה שלי.
אלי אלאלוף: לא הזמנו אותך, אבל קלעת בול לבעיות אותן אנחנו רוצים לפתור.
<נעה בן שבת: התקן הזה הוא מוגדר בלי דיור?
<יונה צימרמן: כן.
<יונה צימרמן: היה לי חשוב שיהיה לי ליווי.
<יונה צימרמן: זה היה יותר חשוב מלא לעשות שירות.
<מיכל שפרון זכריה: יש 400 תקנים שמיועדים לצעירים במצבי סיכון ומצוקה שהם תקנים שמוגדרים ללא דיור.
<מיכל שפרון זכריה: אני יכולה לומר שמרבית התקנים שאנחנו מלווים הם צעירים חסרי עורף משפחתי, כך שכל צעיר שרוצה לעשות שירות לאומי בתקן הזה, או שהוא נכנס לחובות כדי לממן את הדיור שלו או שמוצאים כל מיני פתרונות אחרים.
<שר-שלום ג'רבי: אני מסכים לכל מילה.
<שר-שלום ג'רבי: אני נפגשתי עם יונה ועם מיכל לפני שלושה חודשים אצלי בלשכה.
<שר-שלום ג'רבי: באמת היה קשה לשמוע אותן והכאב הוא כאב גדול.
<שר-שלום ג'רבי: אנחנו ברשות היינו צריכים לקבל החלטה מאוד מאוד קשה בגלל הבעיה התקציבית, האם לתת תקן עם דיור שהוא תקן יקר יותר, שזה נכון לתת להם – אם אשתי עובדת סוציאלית, אני גדלתי בכרמיאל והנוער הזה קרוב לנשמה וללב שלי.
<שר-שלום ג'רבי: אתמול שוחחנו רק על האוכלוסיות האלה – ואז יהיה לי בתקציב רק מאתיים תקנים, 280 תקנים, אם אנחנו הולכים לגבי התקציב.
אלי אלאלוף: לעומת 400?
<שר-שלום ג'רבי: לעומת 400.
<שר-שלום ג'רבי: אנחנו קיבלנו החלטה קשה מאוד.
אלי אלאלוף: למה זה חייב להיות רק מהתקציב של ילדים בסיכון ולא על חשבון תקנים אחרים?
<שר-שלום ג'רבי: אין לנו.
<שר-שלום ג'רבי: מה שהרשות מממנת, זה נושא של המגזר הלא יהודי, המגזר החרדי, אוכלוסיות מיוחדות ואם לפני ארבע או חמש שנים היינו עם 84 בעלי צרכים מיוחדים, היום אנחנו 1,500 וזה מספר אדיר.
<שר-שלום ג'רבי: אגב, גם אז, לפני שנתיים או לפני שנה, עת היינו 700, גם אז היה ביקוש יותר גדול וקיבלנו החלטה רק לגבי 700 כי יכולנו לקבל יותר, אבל אם היינו עושים את החלוקה של בת בית ובת חוץ, וקיבלנו את ההחלטה שהיא החלטה מאוד קשה, כי ההורים מתקשרים, המשפחות מתקשרות, ואני מכיר חלק מהן גם באופן אישי.
<שר-שלום ג'רבי: זה התקציב שיש לנו.
<שר-שלום ג'רבי: זאת אומרת, זה התקציב שהמדינה נותנת.
<שר-שלום ג'רבי: הגידול הזה מ-84 בחמש השנים ל-1,500, בדרך כלל אני מודה שאני לא חבר שלהם ולא קרוב אליהם, לאוצר, אבל צריך להגיד גם תודה למשרד האוצר ואני אומר תודה על שהם נענו והתחילו, אם מותר לי לומר, להבין או להכיר את החשיבות של האנשים האלה.
<שר-שלום ג'רבי: אגב, יש גם מחקרים שמראים שככל שהנוער הזה משתלב בשירות הלאומי, אחרי כן הוא משתלב במעגל התעסוקה ובמעגל הלימודים ובסוף זה גם רווחי למדינה.
<שר-שלום ג'רבי: אנחנו לא מדברים רק על העניין החברתי שבעיני הוא לפני הנושא הכלכלי.
<שר-שלום ג'רבי: כאמור, אנחנו קיבלנו את ההחלטה.
אלי אלאלוף: נציג האוצר, אורי, אנחנו באים אליך.
אלי אלאלוף: אני כרגע לא הולך לומר לאוצר שיגדיל אבל, אורי, אני מבקש שתשבו ותבדקו את הזזת התקציב הקיים כדי לתת תשובה.
אלי אלאלוף: אי אפשר להביא ילדים בסיכון ולסכן אותם עוד יותר.
אלי אלאלוף: זה גורם לגירעון בחשבונו האישי של הילד.
אלי אלאלוף: יש לכם את תכנית שמידט שאמורה לטפל בזה.
אלי אלאלוף: אומרים ששם לא ניצלו את הכסף, לפחות לפי הכתבות האחרונות.
אלי אלאלוף: חייבים למצוא פתרון למצב הזה.
אלי אלאלוף: אי אפשר להשאיר ילדים מוגדרים בסיכון, מביאים אותם כדי לתת להם הזדמנות חדשה, וזאת אולי ההזדמנות הטובה ביותר שיכולה להיות למערכת - ואני מרשה לעצמי להגיד לאור הידע האישי שלי שזאת התכנית הטובה ביותר להצלת הילדים האלה – ולהוציא אותם חזרה עם חובות משירות שהמדינה אמורה לעזור להם ולממן אותו.
אלי אלאלוף: כרגע אני לא מבקש תוספת אבל אנחנו בחוק נגן עליהם.
אלי אלאלוף: אנחנו נגן עליהם כך שלא יהיה ילד שהכוונתו בהתנדבות שלו תהיה מבוססת רק על כדאי או לא כדאי לתת לו דירה ומערכת עוטפת.
אלי אלאלוף: זה לא שירות אלא זה אינטרס של המפעילים.
אלי אלאלוף: זה כבר לא אינטרס של הילד ואנחנו כאן אמורים להגן על הילד ולא על האינטרסים של הקבוצות השונות, גם אם לאינטרסים יש ערך עליון.
אלי אלאלוף: כרגע ההרגשה היא שדווקא החלשים ביותר לא הולכים למקום הרצוי ביותר עבורם, רק בגלל שיקול כלכלי.
אלי אלאלוף: תארו לכם שצה"ל היה מגייס בהתאם לשיקול הזה.
אלי אלאלוף: קיבלתי הודעות כאלה ואחרות לגבי הצעת החוק ואנחנו נגן על כך.
אלי אלאלוף: תתכוננו לזה.
אלי אלאלוף: כרגע תחפשו באוצר את האיזון התקציבי הנדרש כדי למלא את ההתחייבות.
שולי מועלם-רפאלי: אולי אפילו באופן הדרגתי ליצור סוג של הבנה - אני ממש מצטרפת לדברי יושב ראש הוועדה – שלפחות חלק מתקני השירות שמיועדים לחבר'ה בסיכון.
שולי מועלם-רפאלי: אני לא נכנסת לצבא.
שולי מועלם-רפאלי: אני שמה כאן סימן שאלה לגבי הבחירה של הצבא לא לגייס אנשים כאלה אבל זה לא הדיון.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו כאן, הם באים לשירות הלאומי אזרחי ואנחנו שמחים שהם באים לזה ורואים בזה דבר גדול.
שולי מועלם-רפאלי: השאלה אם אנחנו יכולים ליצור באיזשהו אופן הדרגתי את זה שלתקנים האלה ברור לגמרי שלפחות לחלקם, אם לא לרובם, אם לא לכולם, ברגע שאנחנו לא מתקצבים את זה גם לדיור, בעצם קצת נותנים ללכת עם אבל להרגיש בלי.
<אורי שיינין: אם אפשר לומר בשתי מלים, אני חושב שמה שהיושב ראש מעלה, התחלנו לגעת בזה במסגרת צוות בין-משרדי שישב תחת כבוד חבר הכנסת מיקי לוי בתפקידו הקודם כסגן שר האוצר.
<אורי שיינין: יש ועדה שמינה שר החקלאות שיושבת ודנה במכלול ההיבטים של התעריף.
<אורי שיינין: דנים בנושא של המגורים ושל ההקצאה שלהם כי התחושה שאנחנו מקבלים היא שעם כל הרצון הטוב, ובעצם חוסר המגבלות שקיימות היום, המגורים לא מגיעים לאוכלוסיות שבאמת צריכות את זה אלא להפך, נוצר איזשהו מאבק ותחרות על התחתית, שגופים חזקים שיש להם כסף – ואני לא אומר מי אבל אתם יכולים לחשוב לבד - - -
מאיר כהן: תגיד.
מאיר כהן: למה לא תגיד?
<אורי שיינין: משרדים כאלה ואחרים, משרדים ביטחוניים שיכולים לממן מגורים במרכז תל אביב ויכולים למשוך נגיד בנות למרכז תל אביב, והם בעצם מתחרים עם מקומות בהם יש פחות מקורות מימון.
מאיר כהן: איזה גופים?
<אורי שיינין: אמרתי מספיק.
<אורי שיינין: אני לא יכול להגיד יותר.
<אורי שיינין: הגופים האלה בעצם מושכים את הבנות ואני לא בטוח שההקצאה הכי יעילה היא שדווקא למשרדים האלה יגיעו הבנות הכי טובות ולשירותי רווחה או לנוער יגיעו בנות אחרות.
<אורי שיינין: הנקודה הזאת היא נקודה - ואני מתחבר לגמרי למה שאמר היושב ראש – שמחדדת את הצורך להגדיר איזה שהם כללים ואיזושהי רגולציה לגבי המגורים ולא להשאיר את זה פתוח לחלוטין.
<אורי שיינין: אני חושב שגם הגופים המבוקרים שותפים לדעה הזאת.
<אורי שיינין: זה צריך להיות מוסדר באיזושהי צורה כי גם הם בסוף משלמים את המחיר כי הם בתחרות בינם לבין עצמם לספק את המגורים האלה.
<נעה בן שבת: כרגע לא מוצעת כאן רגולציה.
<באורי שיינין: הצעת החוק הוצעה הגדרה מסוימת.
<באורי שיינין: אני מודה שהיא לא הייתה בשלה ובכל אופן לא מספיקה, ובדיון, וגם בדיונים של הוועדה, התחדד הצורך לייצר רגולציה שהיא קצת יותר מורחבת שתכיל את כל הדברים האלה.
מיקי לוי: כמה דירות מושכרות במרכז תל אביב?
<שר-שלום ג'רבי: כמה מאות.
מיקי לוי: למיטב זיכרוני, 680, 690, 640.
מיקי לוי: מרכז תל אביב, המטר הכי יקר במדינת ישראל, שנתיים אני הולך עם הדוח הזה תחת בית השחי, למה לא לשכור ברמלה, בראשון, ברחובות לשם אפשר להגיע ברכבת?
מיקי לוי: זה יעלה חצי מחיר ונכפיל את מספר הדירות.
שולי מועלם-רפאלי: אבל אז הבנות לא גרות בתוך העולם בו הן פועלות.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שיש לזה שיקולים לכאן ולכאן.
מיקי לוי: לא כולן עובדות במתנ"סים.
מיקי לוי: תשעים אחוזים מהן עובדות במשרדי הממשלה, בהתנדבויות, ולא כולן עובדות בקהילה.
מיקי לוי: אלה שעובדות בקהילה, בסדר, אבל אלה שלא עובדות בקהילה, חברים, לא צריכות לגור שם.
<ידעיה לוין: אני מבת עמי.
<ידעיה לוין: כל נושא צעירים בסיכון וצעירות וצעירים מרקע של מצוקה, לא מוזכר כלל בחוק.
<ידעיה לוין: גם בסעיף 16 שעוסק בצעירים עם מוגבלות, נושא של תקנים לצעירים וצעירות מרקע של מצוקה, לא מוזכר בחוק.
<ידעיה לוין: חשוב לי לומר את זה.
אלי אלאלוף: אני מבין שיש הסכמה כללית שזה כן ייכלל.
אלי אלאלוף: דיברנו הבוקר עם היועצת המשפטית.
<ידעיה לוין: דבר שני, לגבי הדירות.
<ידעיה לוין: ראשית, אין 680 דירות אלא מספר רחוק מזה.
יגאל גואטה: כמה יש?
אלי אלאלוף: אני שמעתי על 320.
מאיר כהן: אומר מישהו שיש 680 דירות ואתה אומר לא.
מאיר כהן: יש לך מספר אחר?
<ידעיה לוין: אין לי מספר מדויק.
מאיר כהן: תבדוק ואז תדבר.
<ידעיה לוין: אני אומר שאין את המספר הזה כי אני יודע כמה יש לנו.
<ידעיה לוין: אין גם 400.
<ידעיה לוין: יש סדר גודל של 150 גג, אפילו פחות מ-150, וזה בדוק.
שולי מועלם-רפאלי: הדיון הזה הוא עקר.
שולי מועלם-רפאלי: בישיבה הבאה נקבל מספרים אמיתיים.
יגאל גואטה: מה זה משנה?
יגאל גואטה: תמיד דירה כאן שווה שתיים או שלוש דירות במקום אחר.
שולי מועלם-רפאלי: כן, אבל יש לזה אלמנטים נוספים.
שולי מועלם-רפאלי: ילדה שמגיעה לשרת במרכז תל אביב, צריכה לגור בה.
מיקי לוי: 783 דירות בכלל הארץ, 44 אחוזים מרכז ותל אביב.
אלי אלאלוף: לא אמרנו להוריד את מספר הדירות לאפס.
אלי אלאלוף: תשימו לב, במספרים ששר שלום אמר לנו, מדובר ב-280 ילדים בשירות או ב-400.
אלי אלאלוף: זה 120 ומתוך 120 אולי 25 במרכז תל אביב ובמקום הדירות האלה במרכז אפשר לקבל חמישים דירות בפריפריה.
שולי מועלם-רפאלי: אדוני, אני אמרתי שאולי נחכה לנתונים.
שולי מועלם-רפאלי: אמר שר שלום בתוך כל הרעש שהיה כאן שאפשר להביא את המספרים מהעמותות או מהמינהלת.
שולי מועלם-רפאלי: דבר שני, ומיקי ואני הסכמנו לכך, יש אלמנטים שצריך שהבנות יגורו גם אם זה במרכז תל אביב ויש מקומות שבהם אפשר להתווכח למה הדירות הן במרכז תל אביב או במרכז אחר.
מאיר כהן: תני לי אלמנט אחד, למה הם צריכים לגור במרכז תל אביב.
מאיר כהן: תני לי אחד, ברמיזה.
שולי מועלם-רפאלי: בעיני לגור בתוך הקהילה בה הן עובדות.
מאיר כהן: מה הן יכולות לעשות?
שולי מועלם-רפאלי: יש לזה ערך מוסף.
שולי מועלם-רפאלי: קומונרית בבני עקיבא צריכה לגור בקהילה.
מאיר כהן: הן עובדות בעיריית תל אביב.
מאיר כהן: מישהי לא יכולה לבוא ברכבת משכונת שפירא לעירייה?
שולי מועלם-רפאלי: לא שמעת מה אמרתי.
שולי מועלם-רפאלי: דיברתי לגבי בנות שעובדות בתוך הקהילה.
שולי מועלם-רפאלי: עיריית תל אביב היא לא קהילה אלא זאת עבודה משרדית, אבל חבל על הוויכוח.
מאיר כהן: מי שעובדת בתוך הקהילה, זה רק בדרום תל אביב בשכונות.
מאיר כהן: בשכונות דרום תל אביב, כן, מותר להחזיק דירות והן עולות חצי מחיר מאשר להחזיק דירות במרכז תל אביב.
שולי מועלם-רפאלי: אז אנחנו מסכימים.
שולי מועלם-רפאלי: לכן אמרתי שנחכה לנתונים שיאמרו היכן הדירות.
<ידעיה לוין: רוב הבנות שגרות בשכונת נחלת יצחק, לפחות אצלנו, הן עובדות במשרד הביטחון בתפקידים שבהחלט כנראה משמעותיים מאוד.
אלי אלאלוף: ולמה המשרד לא משלם להן עבור דיור?
<ידעיה לוין: משרד הביטחון משלם.
אלי אלאלוף: אז זה לא תקציב שאתה יכול לקחת.
<ידעיה לוין: אני לא יכול לקחת אותו לשום מקום.
<ידעיה לוין: אני מממן בכספי פילנתרופיה, בכספים שלנו, ארבע דירות לצעירות מרקע של סיכון ומצוקה והדירות הן על חשבון בת עמי.
אלי אלאלוף: לעומת ארבע הדירות האלה, כמה דירות היית צריך?
<ידעיה לוין: אם הייתה לי עוד דירה אחת, זה היה עוזר לי.
אלי אלאלוף: זה בשוליים.
אלי אלאלוף: זה ממש בשוליים.
אלי אלאלוף: כמה אתה נאלץ לשחרר בשבת?
<ידעיה לוין: זה לא עניין של לשחרר.
<ידעיה לוין: דבר ראשון, אין מציאות – לפחות אצלנו ואני חושב שגם בעמותות אחרות – שלבת אין היכן להיות בשבת והיא לא תישאר בדירה.
<ידעיה לוין: בנות שאנחנו יודעים שאין להן היכן להיות, אנחנו נשאיר אותן בדירה וניתן להן את האפשרות לכך או לחילופין הן יוצאות למשפחה מארחת.
<מיכל שפרון זכריה: הצורך הוא גדול הרבה יותר מדירה אחת.
<מיכל שפרון זכריה: אני יכולה להגיד שהצעירים שאני מלווה כיום בעמותת על"ם, עוד רגע ספטמבר, כרגע יש לפחות חמישים צעירים שמחכים לעשות שירות לאומי ונמצאים ללא מענה דיור.
<מיכל שפרון זכריה: כך גם בבת עמי.
<מיכל שפרון זכריה: אנחנו לפעמים לא מתחילים את התהליך כי אין דיור.
<ידעיה לוין: אנחנו מתחילים את התהליך ואני מקווה שגם נצליח לתת להם דיור.
<ידעיה לוין: אנחנו מגייסים לזה כספים.
<מיכל שפרון זכריה: נכון, בת עמי במקום הזה היא ייחודית ומשקיעה בדיור.
<מיכל שפרון זכריה: זאת אחת העמותות היחידות בה יש דיור מסוים, אמנם כרגע מצומצם מאוד.
אלי אלאלוף: אפשר לבקש ממנכ"ל הרשות לעשות מעקב אישי אחר המצב של על"מ?
אלי אלאלוף: כדי שתמצאו פתרונות.
<שר-שלום ג'רבי: ישבנו לפני חודשיים-שלושה.
<שר-שלום ג'רבי: נשב, בשמחה.
<שר-שלום ג'רבי: אדוני היושב ראש, זה קרוב מאוד לנשמה שלי, כפי שאתה יודע.
אלי אלאלוף: בבקשה, אני מבקש, תעשו מעקב אישי אחר על"ם.
אלי אלאלוף: לעל"ם מגיעים הילדים שזקוקים להכי הרבה עזרה ואי אפשר שהם ידחו אותם בגלל הטכניקה של התקצוב.
מאיר כהן: רציתי רק לשים קו אדום מתחת למה שאמרת, לתת גמישות.
מאיר כהן: אני מכיר לפני ולפנים כמעט את כל העמותות, לרבות את עמותת על"ם.
מאיר כהן: הם באמת נוגעים בילדים שנמצאים בקצה הרצף יותר מכולם, לרבות ילדים שעוסקים בזנות.
מאיר כהן: אם הם מגיעים למצב שהילדים האלה רוצים ויכולים לעשות שנת שירות תחת הכנפיים שלהם, צריכים לסלול את מסלולם ולתת את העזרה המקסימלית שיכולים לתת.
מיקי לוי: לכולם יש נסיעות חינם בדיוק כמו לחיילות ולחיילים וזה מקל עליהם ומרכך לעתים – לא תמיד כי לעתים צריך דירות – את הצורך בדירות.
מיקי לוי: גם חיילות וחיילים נוסעים בין תל אביב לירושלים בוקר-בוקר.
<מרדכי גלושטיין: אני בן 29, נשוי ואב לשניים, משרת במסגרת ביטחונית בשירות האזרחי תחת המשרד לביטחון פנים, בכיבוי אש ביהודה ושומרון.
<מרדכי גלושטיין: התפקיד שלי שם הוא סמל מבצעים, מענה לטלפון 102.
<מרדכי גלושטיין: כפי שאתם רואים, אני מגיע מתוך סלתא ושמנה של המגזר החרדי ואני די חלוץ בנושא הזה.
<מרדכי גלושטיין: לדעתי כל המשתתפים כאן מודעים לבעיות ולמלחמות הפנים חברתיות בתוך המגזר הזה, בין מצד הרבנים ובין מצד המוסדות השונים.
<מרדכי גלושטיין: כאיש נשוי זה עוד יותר מקשה עלי לנהל חיי משפחה.
<מרדכי גלושטיין: ברשות אדוני, אני רוצה לגעת בכמה נקודות.
<מרדכי גלושטיין: אמנם הנושא של דיור, כאיש משפחה יש לי בכל מקרה, אבל במסגרת הביטחונית אנחנו מקבלים פחות או יותר משכורת שדי עונה לצרכים אבל לעומת זאת הטבות שחייל נשוי מקבל, המשרת בשירות אזרחי ביטחוני או בשירות אזרחי רגיל, לא מקבל.
<מרדכי גלושטיין: ארנונה ברוך השם הצליחו לדאוג שנקבל פטור במאה אחוזים אבל יש עוד הרבה הטבות שאני כהורה לשני ילדים קטנים לא יכול כיום לעבוד יותר כי אני נותן כמעט משרה מלאה במסגרת השירות, לא מקבל.
<מרדכי גלושטיין: אני לא מדבר על הקפצות במסגרת התפקיד המבצעי שאני נותן גם בלילה ובשעות שאני לא אמור להיות במקום.
מאיר כהן: אתה נותן יותר משלושים שעות שבועיות?
<מרדכי גלושטיין: בוודאי.
<מרדכי גלושטיין: שוב, זה אני.
מאיר כהן: אנחנו מדברים על הכללים.
מאיר כהן: הכלל הוא שלושים שעות.
<מרדכי גלושטיין: מבחינת הכללים, ביטחוני, 36 שעות.
<מרדכי גלושטיין: מגיל מאוד צעיר אני מתנדב במד"א ומר אלי יפה מכיר אותי הרבה שנים.
<מרדכי גלושטיין: אני פעיל בנושא חירום וביטחון במדינה.
<מרדכי גלושטיין: לצורך העניין, בשבוע שעבר, בשריפות הגדולות שהיו ביער רמות, הוקפצתי בזמן שהייתי עם הילדים כי אם אני לא אגיע, בסופו של דבר – נכון, יש תקנים של הכיבוי אבל הם מגיעים עד גבול מסוים - אין בסופו שלדבר מענה ל-102.
<מרדכי גלושטיין: התפקיד שלנו – ויש כיום 51 משרתים בתוך הכיבוי בתפקידים שונים - הוא פשוט לעבות את המערך המבצעי וזה באמת הוכיח את עצמו.
<מרדכי גלושטיין: מי שיודע, הכיבוי עד לפני כמה שנים כשעוד לא היה תחת המשרד לביטחון פנים היה מאוד פרימיטיבי, אני אגדיר את זה כך, וכיום זה לא כך.
מאיר כהן: יש הרבה אנשים בכיבוי שלא יסכימו לשום מילה שאתה אומר כי היה להם הרבה יותר טוב לפני שהם נכנסו להיות תחת המשרד לביטחון פנים.
<מרדכי גלושטיין: אני לא בא לייצג את הכיבוי.
<מרדכי גלושטיין: אני בא להביא את הזווית שלנו כמשרתים.
אלי אלאלוף: אתם מודעים לזה?
אלי אלאלוף: קודם כל, אני רוצה לברך אותך על תרומתך לקהילה.
<מרדכי גלושטיין: עוד לא סיימתי.
אלי אלאלוף: בוא לא ניכנס לפרטי פרטים.
<שר-שלום ג'רבי: אנחנו מודעים.
אלי אלאלוף: יש לנו עוד דיון בעוד שבוע ואני מציע שתעשו את הבדיקה ותבואו עם תשובות.
<דרור גרנית: משרד המשפטים.
<דרור גרנית: אני מבקש להגיד שגם בהחלטת ועדת השרים לאישורה של הצעת החוק הזאת הוכנסה הערה שנציג משרד הביטחון ציין אותה בישיבה האחרונה וההערה הזאת משקפת מדיניות ממשלתית שגם ליוותה צוות בין-משרדי מכוח חוק שירות ביטחון, לכך שצריך שיהיה פער בין חיילים למשרתים בשירות לאומי והפער הזה הוא לטובת החיילים.
<דרור גרנית: הפער הזה הוא מתוך תפיסה עקרונית ובסיסית של הממשלה ששירות צבאי בסופו של יום הוא חשוב יותר וצריך להיות מתועדף על פני שירות לאומי אזרחי.
<מרדכי גלושטיין: אני מסכים אבל השאלה מה הפער.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לך שיש הצעת חוק, תיקון או תקנה בנושא הזה שמשרד הביטחון מתכנן להוריד את התנאים של החיילים המשרתים מתחת לתנאים הנוכחיים.
<דרור גרנית: אני לא יודע מה משרד הביטחון מתכנן.
אלי אלאלוף: הטיפול בתשמ"ש, הם ביקשו עכשיו לקצץ אותו בחמישים אחוזים.
<מרדכי גלושטיין: 5,400 שקלים.
<נעה בן שבת: בכל מקרה, מדובר בתעריף של משרתים בשירות לאומי כרגע?
<מרדכי גלושטיין: בשירות האזרחי.
אלי אלאלוף: אני מקבל את ההערה שלך ובעיקרון אני גם מסכים עם העיקרון הזה.
אלי אלאלוף: נראה לי מוצדק שהשירות הצבאי יזכה בתנאים טובים יותר, אבל בינתיים אני מבקש שתכתבו איזה נייר עמדה ותביאו לנו אותו לדיון כדי שנתייחס לזה.
אלי אלאלוף: אני מתנצל, אבל אנחנו חייבים להתקדם בחקיקה.
<מרדכי גלושטיין: חשוב לי להדגיש נקודה נוספת.
אלי אלאלוף: אני רוצה להתקדם ולקיים דיון רק לפי הסעיפים שמוקראים.
<נעה בן שבת: לגבי הנושא של מגורים.
<נעה בן שבת: נכנסת איזושהי הוראה לגבי הרגולציה של הנושא ואין כרגע הוראה כזאת.
<נעה בן שבת: אולי באמת אפשר להוסיף כאן הוראה שיתקינו תקנות או נהלים.
אלי אלאלוף: כדי לא לעכב.
<נעה בן שבת: לגבי הנושא של מגורים, נכנסת כאן ההצעה של משרד האוצר לקבוע איזושהי הוראה לגבי הרגולציה של הנושא ואין כרגע הוראה כזאת.
<נעה בן שבת: אולי אפשר להוסיף כאן הוראה שיהיו תקנות או נהלים.
<נעה בן שבת: אם אפשר לחזור לסעיף הזה ולשלב בו מצד אחד את הנוסחה אבל לא להשאיר את הנוסחה הזאת רק להסכמת הצדדים שיכולה להיות מושפעת.
<נעה בן שבת: אני מדברת על 10(א)(3).
<נעה בן שבת: לא לאפשר רק הסכמת הצדדים כדי ליצור את אותו תמריץ לתת את הדירות ולנתב אותן לאוכלוסייה שזקוקה להן ולא למסור את זה לבחירה חופשית של הצדדים.
<נעה בן שבת: אני מציעה להביא איזשהו נוסח שיוכל להביא בחשבון את הדברים או לפחות להסמיך לקבוע דברים כאלה בתקנות.
<נעה בן שבת: נחזור לסעיף.
<נעה בן שבת: (ב) גוף מוכר ישלם בעד מתנדב דמי ביטוח לאומי לפי פרק ט"ו לחוק הביטוח הלאומי ודמי ביטוח בריאות לפי סעיף 14 לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד-1994.
<נעה בן שבת: (ג) תניה הגורעת מהוראות סעיף זה, אין לה תוקף.
<נעה בן שבת: זה דבר שנועד להבטיח את התנאים של המשרת וזה לא נתון להסכמות בין הצדדים אלא אלה צריכים להיות תנאים מחייבים.