GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: עד עכשיו היו מתדלקים בתחנות דלק, שמרטפיות בבתי המלון, עכשיו אנחנו אומרים: כהוראת שעה, לעת כזאת, מעדיפים רק מאבטחי מוסדות חינוך או מוסדות ציבור אחרים - - -
יאיר פרץ: למשך שנה.
זבולון אורלב: ששר המשטרה על בסיס מסוים רוצה לתת להם, על בסיס מקום או בסיס אחר, למשך שנה, כי יש מלחמה.
יוסף קסטל: זה כורח ביטחוני.
זבולון אורלב: אני לא מבין למה האוצר צריך לבוא ולהגיד לא.
זבולון אורלב: למשך שנה, יש מלחמה, אומרים לך שחסרים מאבטחים, מה הבעיה?
אהוד בן דרור: הוספה של מקצוע נוסף לעבודות המועדפות, יש בו עלות תקציבית.
אהוד בן דרור: אי אפשר להגיד שלא, כי כבר יש עבודות מועדפות אחרות.
אהוד בן דרור: נכון שיש אחרות, אבל הוספה של עבודה חדשה יוצרת עלות תקציבית והעלות פה היא עשרות מיליוני שקלים.
זבולון אורלב: לא עשרות.
אהוד בן דרור: עכשיו אני רוצה לראות את ההיבט העקרוני כאן.
אהוד בן דרור: אנחנו מסתכלים על שוק העבודה.
אהוד בן דרור: השילוב של המצב הביטחוני הקשה שיוצר ביקוש גדול לעובדים עם המיתון והאבטלה, יוצרים מצב שאין בעיה של ביקוש והיצע בשוק האבטחה.
אהוד בן דרור: יש מאבטחים, יש ביקוש ויש היצע.
אהוד בן דרור: היום, חייל משוחרר כשהוא יוצא לשוק ומסתכל איפה הוא יכול לעבוד, בתקופה של אבטלה, כשחברות - - -
אלי ארוסי: הוא יקבל שמירה בבית מלון, אז הוא יקבל את המענק.
זבולון אורלב: הוא מקבל מענק אבטלה.
אהוד בן דרור: כמה שומרים צריך בבתי מלון?
יאיר פרץ: המון.
אהוד בן דרור: לא המון.
אהוד בן דרור: כמה?
אלי ארוסי: יש לך בית מלון באילת - - -
אהוד בן דרור: תראה כמה יש לך כבר היום שם ששומרים.
אהוד בן דרור: הם צריכים עוד?
אלי ארוסי: אמרנו להם במקום שמונה להציב שנים עשר?
אלי ארוסי: אמרנו להם במקום שנים עשר להציב עשרים וארבעה?
אלי ארוסי: זה מאבטח שעובד 24 שעות?
אלי ארוסי: על מה אתה מדבר?
אהוד בן דרור: תראו, חייל שמשתחרר היום אין לו הרבה אופציות למצוא תעסוקה במלון או בתחנת דלק או בחקלאות, כי לא צריך שם עוד עובדים.
אהוד בן דרור: הם כבר העסיקו את מכסת העובדים שהם היו צריכים.
אהוד בן דרור: המצב הביטחוני לא נוצר אתמול.
אהוד בן דרור: הוא כבר קיים זמן ממושך.
אהוד בן דרור: מי שהיה צריך במקומות האלה תפקידי מאבטחים, כבר העסיק אותם – באיזה שכר שהוא רצה, אבל הוא כבר העסיק אותם.
אריה מור: אני חייב להצביע על משהו.
אריה מור: אני אחראי על משרד ממשלתי גם מבחינת המאבטחים פה, בירושלים.
אריה מור: אני נמצא פה בשני כובעים.
יאיר פרץ: תאפשר לו לסיים.
אהוד בן דרור: זאת אומרת שהממשלה תיצור פה התערבות במקום שהיא לא צריכה להתערב.
אהוד בן דרור: היא תיכנס פה לנעליים שהיא לא צריכה להיכנס אליהם.
אהוד בן דרור: צריך לזכור עוד דבר.
אהוד בן דרור: סיבסוד שכר – אני מאד מתפלא שאין פה ראשים של חברות אבטחה כדי שיבואו ויספרו כמה שהחוק הזה טוב – תמיד בדיונים על עבודות מועדפות מגיעים נציגי המעסיקים - - -
עודד ברוק: מה שאתה אומר עכשיו לא שייך, כי המדינה קובעת להם את רמת השכר.
עודד ברוק: זה לא שייך.
זבולון אורלב: תכיר את המטריה.
אהוד בן דרור: אני מודה שאני לא מכיר את המטריה, אבל המדינה קובעת להם מחיר מינימום ומחיר מקסימום.
שגית אפיק: יש לי כמה הערות שאולי גם יפתרו חלק מהבעיות.
יאיר פרץ: ובהזדמנות הזאת אולי גם תקריאי את ההצעה המוגשת כדי שנוכל להצביע עליה ואני בזה אסכם.
שגית אפיק: אוקי.
שגית אפיק: כמה הצעות.
שגית אפיק: ראשית, ההצעה מתייחסת גם לליווי בתי ספר בטיולים ובסיורים.
זבולון אורלב: אנחנו מורידים את זה.
שגית אפיק: אנחנו מורידים את זה, מאחר שהיום זה ממומן על ידי הרשויות המקומיות.
זבולון אורלב: בקריאה הראשונה אנחנו מורידים את זה.
שגית אפיק: מוצע גם להבחין בין שמירה לאבטחה.
זבולון אורלב: שמעת מה שאמרתי?
שגית אפיק: בקריאה הראשונה אנחנו מורידים את זה.
שגית אפיק: אבל זה יהיה נושא חדש אם תגישו את זה אחר כך, לא?
שגית אפיק: לא, כי זה לא שינוי מהותי.
שגית אפיק: שמירה או אבטחה.
שגית אפיק: יש הבחנה היום בחקיקה, פשוט.
אלי ארוסי: כן, אבל מניסיון של החוק שהתקבל בשנת 1995 ואמרו: מוסדות חינוך, אם יתקבל פה, לפרוט אותו כדי שיהיה כתוב: גני ילדים, מוסדות להשכלה גבוהה וכולי.
אלי ארוסי: שלא תהיה פרצה.
יאיר פרץ: שהשר יקבע.
זבולון אורלב: קודם כל מדברים על המונח.
זבולון אורלב: שמירה או אבטחה.
אלי ארוסי: שמירה או אבטחה מבחינתנו זה היינו הך.
זבולון אורלב: אבטחה.
זבולון אורלב: אנחנו מדברים על אבטחה.
שגית אפיק: המונח שמירה רחב יותר מהמונח אבטחה.
שגית אפיק: אז אבטחה בלבד?
שגית אפיק: זה גם מצמצם, למעשה.
שגית אפיק: הנושא השלישי – אמרנו הוראת שעה.
זבולון אורלב: הסכמתי.
זבולון אורלב: הוראת שעה לשנה.
שגית אפיק: הוראת שעה לשנה, עם אפשרות להארכה לשנה נוספת, אם תרצו.
יאיר פרץ: סליחה, יש פה הערה נכונה: הוראת שעה תפוג באמצע שנת הלימודים הבאה.
רועי קרת: אז נצטרך להחיל אותה מתחילת שנת הלימודים.
זבולון אורלב: חסרים שומרים.
זבולון אורלב: למה בהתחלת השנה?
זבולון אורלב: למה לא עוד שבועיים?
זבולון אורלב: אין לכם אחריות כלפי ילדים?
זבולון אורלב: חסרים עשרות שומרים בירושלים.
זבולון אורלב: למה בראשית השנה?
זבולון אורלב: סליחה שאני כועס.
זבולון אורלב: יושבים פה בפרלמנט יהודי, לשמור על ילדים.
יאיר פרץ: חבר הכנסת אורלב.
זבולון אורלב: ביטוח לאומי מציע בראשית השנה, בגלל שיהיה לך נוח בניירות?
יאיר פרץ: חבר הכנסת אורלב, אני שומע פה - - -
רועי קרת: אין סיבה לכעס.
רועי קרת: זאת אגב דוגמה למה יכולה לגרום העובדה שזה נמצא במקום הלא נכון.
רועי קרת: השנה נגמרת ביוני, נגיד שהחוק עובר היום - אדם יעבוד חודשיים, הוא יחשוב שהוא יהיה זכאי למשהו.
רועי קרת: הוא לא יהיה זכאי לכלום.
יאיר פרץ: אז אפשר להאריך את זה.
זבולון אורלב: תסביר לו את זה.
רועי קרת: בשנה הבאה הוא לא יתחיל מחדש בעבודה באבטחה.
זבולון אורלב: אז תסביר לו את זה.
אלי ארוסי: אז הוא ישלים את זה בתחנת דלק.
רועי קרת: יש לנו ניסיון עם הדברים האלה.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים את זה מיד, רוצים את זה אתמול.
זבולון אורלב: רוצים את זה אתמול.
זבולון אורלב: חסרים.
זבולון אורלב: ההנחה שלנו, כמו שהוא אמר, היא שהוא יתמיד בזה.
רועי קרת: יש חופש גדול באמצע.
רועי קרת: הוא לא יכול להתמיד גם אם הוא רוצה.
יאיר פרץ: רבותיי, אמרתי ואני חוזר ואומר: היועצת המשפטית תכין את תוכן החוק ואנחנו נצביע עליו.
יאיר פרץ: אני שומע שהיועצת המשפטית אומרת שניתן להאריך את הוראת השעה לחצי שנה נוספת.
שגית אפיק: דבר נוסף, בכל זאת הייתי מציעה שתהיה איזושהי הבחנה, לאפשר לשר לביטחון פנים איזשהו שיקול דעת להבחין בין יישובים שונים, בין מוסדות חינוך שונים.
זבולון אורלב: אני מציע לא לקריאה הראשונה.
זבולון אורלב: לא לקריאה הראשונה.
זבולון אורלב: לקריאה הראשונה עזבי.
יאיר פרץ: לקריאה הראשונה כל מוסדות החינוך.
דוד טל: אדוני היושב ראש, אני ברשותך רוצה באותה הזדמנות לשאול גם את אנשי האוצר: אני רוצה לדעת מה קרה בגורלה של ההצעה, בזמנו, של ראש הממשלה – בפומבי, השר רענן כה – בפומבי, השר בניזרי – בפומבי – רק לא שר האוצר.
דוד טל: היתה לי שיחה אתו ואז הוא לא רצה לצאת בהצהרה.
דוד טל: הוא אמר לי שהוא יסדר, אבל הוא לא התחייב על פרק זמן – אבל כולם דיברו בצורה חד משמעית להחזיר את הנושא שחיילים משוחררים שיעבדו בתעשייה יהיו זכאים גם כן לעבודה מועדפת.
אהוד בן דרור: יש על זה החלטת ממשלה.
דוד טל: מה היא אומרת?
אהוד בן דרור: אני לא זוכר בדיוק עד הפרט האחרון, אבל החזרת התעשייה – נדמה לי שבמענק של 80%, הורדת תחנת הדלק.
שרה חורש: וזה אושר.
דוד טל: יש על זה אישור?
דוד טל: זאת אומרת, חייל משוחרר מקבל מענק?
שרה חורש: החלטת ממשלה אושרה, אינני יודעת אם זה מיושם.
דוד טל: לא מיושם.
דוד טל: אנחנו נעשה שינוי בחקיקה הזאת.
דוד טל: רועי, מה אתה אומר?
רועי קרת: אני רוצה לענות.
רועי קרת: אני לא בטוח אם הנציג של האוצר שנמצא כאן מעודכן.
רועי קרת: היתה החלטת ממשלה, הופצה בעקבותיה טיוטת חוק והופצה בעקבותיה טיוטת תסקיר והופצה טיוטה והטיוטה הזאת היתה אמורה לבוא לוועדת שרים לענייני חקיקה.
רועי קרת: באותם הליכים שקיימים לגבי כל הצעת חוק.
רועי קרת: ברגע שזה יעבור, זה יחול רטרואקטיבית כך שתהיה חפיפה.
רועי קרת: זאת אומרת: אותו תאריך שבו התעשייה יצאה מהחוק לפני כמה חודשים, הוא גם התאריך שבו התעשייה תיכנס לחוק, לא משנה מתי החוק יעבור.
אהוד בן דרור: זו ההצעה.
אהוד בן דרור: היא יכולה עוד לעבור שינויים.
דוד טל: הבן שלי השתחרר לפני חודשיים מהצבא ועבר לתעשייה.
דוד טל: הוא, בעוד חמישה חודשים, יסיים ועד אז לא יהיה חוק.
דוד טל: האם בעוד שמונה או תשעה חודשים הוא יוכל לקבל את המענק?
רועי קרת: אם הכנסת תצביע ותאשר את טיוטת החוק שאנחנו כתבנו, התשובה לזה תהיה כן.
רועי קרת: אני לא יכול להבטיח על מה הכנסת תצביע.
רועי קרת: זה עוד יכול להשתנות.
דוד טל: אדוני היושב ראש, אני רוצה לבקש שבאותה מסגרת של חבר הכנסת אורלב – אם הוא רק ירשה לי – שנכניס גם את הנושא של התעשייה.
דוד טל: אז אתה רוצה שנעשה את זה עוד פעם?
זבולון אורלב: אני מוכן להכניס את זה לקריאה שניה ושלישית, אם לא תהיה טענה של נושא חדש.
דוד טל: זו תהיה טענה לנושא חדש, אלא אם כן היושב ראש יקבע שזו לא תהיה טענה לנושא חדש.
יאיר פרץ: אפשר לקבוע?
דוד טל: אתה יכול לקבוע, אדוני היושב ראש.
דוד טל: אתה יכול לומר שלא תישמע טענה של נושא חדש היות וכבר נגענו בנושא הזה.
יאיר פרץ: אני מקבל את זה.
יאיר פרץ: לא תישמע טענה של נושא חדש ולכן - - -
דוד טל: אפשר יהיה להעלות את הנושא הזה בין קריאה שניה ושלישית.
שגית אפיק: אני מבינה שמוסכם שכל מוסדות החינוך, אבל בכל זאת הייתי מציעה שלגבי מוסדות הציבור - - -
זבולון אורלב: אני בכל זאת הייתי רוצה שיהיה כתוב שמוסד חינוכי - - -
שגית אפיק: אני מגיעה לזה.
שגית אפיק: מוסד חינוך - ההגדרה תילקח מאותם כללים שדיבר עליהם חבר הכנסת אורלב מקודם, שחלו עד שנת 1995.
שגית אפיק: גן ילדים, בית ספר יסודי, חטיבת ביניים, בית ספר על יסודי, מוסד חינוך משלים, מפעל קיט לילדים, מרכז תרבות נוער וספורט או פנימייה וכן מעונות יום.
שרה חורש: מה עם התעשייתיים?
זבולון אורלב: זה נכנס לבתי ספר.
זבולון אורלב: אני, משיקול שלי, לא מכניס כרגע את ההשכלה הגבוהה.
אהוד בן דרור: הנה, אמרתם שאין השלכות רוחב.
אהוד בן דרור: מתנ"סים, מרכז תרבות עמים לנוער.
זבולון אורלב: אתה יודע בכמה מתנ"סים מתקיימים לימודים?
אתי בנימין: בטח.
אתי בנימין: יש גני ילדים בתוך המתנ"ס.
אהוד בן דרור: יש שם אבל פעילויות רבות שהן לא לימודים תחת חוק.
אתי בנימין: יש גן ילדים בתוך המתנ"ס.
זבולון אורלב: אדוני יודע איזה פעילויות מתקיימות שם?
זבולון אורלב: שאני אזמין אותך לסיור?
שרה חורש: אני מבקשת להכליל גם את בתי הספר שבפיקוח משרד העבודה והרווחה.
זבולון אורלב: זה כולל.
דוד טל: למען הסר ספק, שיהיה גם את זה.
זבולון אורלב: רבותי, בקריאה שניה ושלישית נזמין את הלשכה המשפטית, גם של משרד העבודה והרווחה וגם של משרד החינוך.
זבולון אורלב: אני מציע להשאיר את זה כמו שזה.
זבולון אורלב: אנחנו אומרים פה לפרוטוקול שכוונתנו לכלול גם את בתי הספר שבאחריות משרד העבודה והרווחה, חוק החניכות, חוק עבודת הנוער, בתי ספר תעשייתיים וכולי ואנחנו נסדיר את זה לקריאה שניה ושלישית, את כל ההגדרות, כדי שזה יכלול הכל.
זבולון אורלב: לדעתי, זה כולל.
דוד טל: ואם צריך, למען הסר ספק, אנחנו נוסיף את זה.
זבולון אורלב: אני מנוסה, אני אומר לך שזה כולל.
אלי ארוסי: יש פורמלי ויש לא פורמלי.
זבולון אורלב: עזוב את זה.
זבולון אורלב: אני מציע שתשאירו את ההגדרות.
זבולון אורלב: לקריאה שניה ושלישית יהיו פה שתי הלשכות המשפטיות ויגדירו את זה.
שגית אפיק: הנושא האחרון הוא נושא המוסד הציבורי, שבכל זאת הייתי מציעה לאפשר לשרים לקבוע איזושהי רשימה של מוסדות ציבור, שהעבודה המועדפת תחול גם לגביהם.
יאיר פרץ: שר העבודה והרווחה בהתייעצות עם השר לביטחון פנים.
אלי ארוסי: זה מוסדות ציבוריים ומתקנים, או רק מוסדות?
יאיר פרץ: רק מוסדות.
זבולון אורלב: אני אומר לך בגלוי: אני לא כל כך אוהב את הסעיף הזה, אבל אנחנו יושבים בוועדת העבודה והרווחה.
זבולון אורלב: נשאיר את זה לקריאה השניה והשלישית.
דוד טל: יבואו המשפטנים ויאירו את עינינו לקריאה השניה והשלישית.
זבולון אורלב: רגע, לפני ההצבעה.
זבולון אורלב: אני מאד מבקש: המטרה שלנו היא שביום שני, ה-29 לחודש – אדוני היושב ראש הקבוע, היועצת המשפטית הקבועה של הוועדה לא נמצאת ואנחנו רוצים ב-29 לאפריל, שזה יהיה מונח בכחול לקריאה ראשונה.
זבולון אורלב: אנחנו נמצאים היום בשמיני באפריל.
זבולון אורלב: איך אדוני יכול לעזור לי ולא לחכות, כי אמרו לי שג'ודי חוזרת רק עוד איזה עשרה ימים?
דוד טל: אני מציע לך שתתייעץ עם מנהלת הוועדה.
דוד טל: אני מניח שהיא תשיא לך עצה שתהיה שווה זהב.
יאיר פרץ: מי בעד ההצעה?
יאיר פרץ: התקבלה פה אחד.
דוד טל: על סדר יומנו היום נושא האימוץ שהוא אחד הנושאים היותר חשובים בין מספר נושאים חשובים שהוועדה מבקשת, על פי סמכותה, תפקידה וחובתה, לפקח על הרשות המבצעת.
דוד טל: אני רוצה לומר כמה דברים לגבי מערכת המשפט בנושא הזה.
דוד טל: אם אני אקצין כדי לחדד את העניין, אני מניח שאנשי משרד העבודה או העובדים הסוציאליים הם השופטים בנושא הזה.
דוד טל: אגב, היום יש רצון של נשיא בית המשפט העליון לערוך רפורמה ובין היתר למקצע את השופטים.
דוד טל: אי אפשר ששופט אחד יהיה מומחה בנושא נדל"ן, מקרקעין ואימוץ ילדים ועוד חזית שלמה של נושאים.
דוד טל: השאלה הגדולה היא, האם יש לנו שופטים שהם מומחים בשאלה של אימוץ ילדים, ואם לא, אז אני קורא מכאן לנשיא בית המשפט העליון להביא לכך ששופטים יעברו השתלמויות בנושא הזה, משום שיש במדינה לא מעט נושאים שבית המשפט נזקק בהם למומחים וזאת בגלל חוסר מומחיותו של השופט.
דוד טל: ברגע שלשופט אין כלים משל עצמו והוא נזקק לכלי אחר, אז אין לו את אותו שיקול הדעת והוא לא רואה את הנושא בפרספקטיבה רחבה.
דוד טל: אין לו על מי להישען אלא על אותו איש מקצוע שהוא המומחה בנושא הספציפי הרלוונטי שמדובר בו.
דוד טל: אני חושב שנכון יהיה אם שופטים יעברו איזשהי התמקצעות בנושאים הללו.
דוד טל: ישנה בעיה נוספת בנושא אותה העלאתי בשיחה עם היועצת המשפטית הגברת ארטמן.
דוד טל: הייתה לי גם הצעת חוק והשר ביקש ממני לשלב את הצעת החוק שלי עם הצעת החוק של המשרד.
דוד טל: לפי בקשתו של השר עיכבתי את הצעת החוק שלי.
דוד טל: הצעת החוק עוסקת בשאלה מדוע לא מודיעים לילד שמגיע לגיל 18 שהוא ילד מאומץ ושיש לו את האפשרות לבדוק מי הם הוריו ואת עברו.
אפי אושעיה: האם אתה מציע לחייב להודיע או שזו תהיה אפשרות?
דוד טל: אני מציע לחייב להודיע ואם הילד ירצה ליצור את הקשר אז יצור את הקשר.
דוד טל: פה יש לי הסתייגויות וקיבלתי כמה תיקונים שהציעה לי הגברת ארטמן.
דוד טל: אני בכל אופן סבור שאנחנו צריכים לומר לילד שמגיע לגיל 18 שהוא מאומץ.
דוד טל: ילד בן 18 שנים הוא לא ילד רך בשנים.
דוד טל: בגיל הזה הוא כבר מתגייס לצבא והוא כבר יכול לדעת על עברו.
דוד טל: אם יוחלט שלילד מסוים שהגיע כבר לגיל 18 שנים לא ניתן לספר על עברו מכיוון שזה יכול לגרום לו לזעזוע כזה או אחר, אז ייקבעו 19 שנים או 20 שנה.
דוד טל: זה יהיה בסדר מבחינתי.
דוד טל: אני רוצה שלא יימנע מילדים מאומצים לדעת שהם ילדים מאומצים.
דוד טל: ירצו ליצור קשר עם ההורים הביולוגיים, יצרו את הקשר.
דוד טל: לא ירצו ליצור את הקשר, אז זוהי זכותם.
דוד טל: אף אחד לא יכול להכריח אותם.
דוד טל: נשאלת השאלה, מדוע לא לומר להורים הביולוגים שהילד שלהם הגיע לגיל 18 שנים.
דוד טל: אולי לא צריך לספר את כל הפרטים המזהים כדי שלא ייווצר קשר במידה והילד המאומץ לא רוצה בקשר הזה.
דוד טל: אבל, לפחות פרטים כלליים.
דוד טל: אני מניח שאם שבנה נמסר לאימוץ תרצה לדעת מה עלה בגורלו של בנה ואיזה תפקיד הוא ממלא.
דוד טל: אני רוצה לקבל התייחסות לנושא הזה.
דוד טל: נושא התקציב.
דוד טל: האם תקציב של 14 מיליון מספק אתכם או שאתם זקוקים ליותר מכך?
דוד טל: אם אתם זקוקים ליותר מכך, הייתי רוצה לדעת לאיזה מטרות התקציב הזה נחוץ.
דוד טל: אנחנו נרחיב את היריעה ככל שיספיק הזמן.
אפי אושעיה: אדוני היושב ראש, כידוע לך אני לא מרבה להופיע בישיבות ועדת העבודה והרווחה.
אפי אושעיה: אבל, היום אני נמצא בישיבה הזו בשל החשיבות שאני מייחס לנושא ובשל החשיבות שאני מייחס לעבודה החשובה שעושים בנושא הזה.
אפי אושעיה: באתי לכאן קודם כל כדי להביע הערכה.
אפי אושעיה: היום נפתחת מליאת הכנסת לאחר פגרה של חמישה שבועות.
אפי אושעיה: אתה גם יודע שראשי הסיעות מאוד מאוד עסוקים ביום כזה.
אפי אושעיה: אני לא אשאר לכל אורך הישיבה ואני מתנצל מראש.
אפי אושעיה: אני מודה לך על כך שאתה עוסק במלאכה הזו של ועדת העבודה והרווחה במסירות לאין קץ וזו הזדמנות לשבח אותך.
דוד טל: חבר הכנסת אפי אושעיה, תודה רבה.
דוד טל: הגברת בלאס, בבקשה.
אלה בלאס: אני קודם כל רוצה להודות לך על שהזמנת אותנו בפעם הראשונה לכנסת בצורה רשמית ומכובדת, ונתת לנו את הבמה להציג את עבודת השירות.
אלה בלאס: זה אף פעם לא הוצג בצורה מסודרת בתוך כותלי הבית המכובד הזה, ואני חושבת שהגיע הזמן שנספר היום איך אנחנו עובדים ואת כל היקפי עבודתנו.
אלה בלאס: אולי נקבע אפילו ישיבה נוספת.
דוד טל: הגברת בלאס, אביבה זמיר אחראית גם על הקשר עם בתי הדין הרבניים, והייתי רוצה שתייחסי ללחצים הפוליטיים והחברתיים שיש מבחינתכם בנושא הזה.
אלה בלאס: אני הבאתי כאן הרבה חומר על השירות ויש סט שלם של חומר לכל מי שיהיה מעוניין.
אלה בלאס: אני בחרתי דווקא לפתוח בפלייר הזה "אבא ואימא תכף יבואו".
אלה בלאס: הפלייר הזה מייצג את אחת הבעיות המרכזיות שלנו והיא הנושא של מציאת משפחות לילדים גדולים שלא יכולים לגדול עם הוריהם הביולוגיים.
אלה בלאס: בזה מושקעת הרבה מאוד עבודה של השירות.
אלה בלאס: חשבתי שזה כרטיס הבוגר שלנו.
אפי אושעיה: כשאת מדברת על ילדים גדולים, הכוונה לאילו גילאים?
אלה בלאס: מגיל שנתיים עד גיל 10-11 שנים, כאשר בגיל 9-10 שנים הם עדיין לא פנויים משפטית או פנויים משפטית ואנחנו מחפשים להם משפחה.
אלה בלאס: השירות למען הילד הוא שירות ממלכתי.
אלה בלאס: הוא כולל שירותי אימוץ וטיפול בנשים הרות מחוץ לנישואין.
אלה בלאס: אנחנו שירות ממלכתי שפועל בכוח חוק אימוץ ילדים תשנ"א-1981, כאשר בהמשך, לפני ארבע שנים, היה תיקון שהרחיב את החוק גם נושא האימוץ הבין ארצי.
אלה בלאס: הייעוד המרכזי של השירות הוא מימוש זכותו ילד לגדול בבית הורים קבוע מטיב ומטפח, כאשר אין אפשרות לגידולו בבית הוריו המולידים.
אלה בלאס: כמו כן, הבטחת איכות חיי המשפחה המאמצת, לרבות פיתוח שירותי ייעוץ, טיפול והדרכה וכל שירות רלוונטי אחר, כולל שינוי עמדות כלפני נושא האימוץ.
אלה בלאס: הבסיס לכל נושא האימוץ כפי שהוא בא לידי ביטוי גם באמנות בינלאומיות וגם בחוק אצלנו, מבטא את ההשקפה שזכותו של ילד לגדול בבית הורים קבוע, במיוחד אם הוא רך בשנים, וחובתה של המדינה לאפשר לו את זה.
אלה בלאס: חובתה של המדינה לעשות הכל כדי שהילד יגדל עם הוריו הביולוגים.
אלה בלאס: ברגע שרשויות הרווחה במסגרת של ועדת החלטה בקהילה מגיעים למסקנה שההורים הביולוגים לא יכולים לגדל את הילד, באותו פורום של ועדת החלטה מתקבלת החלטה שנעשו מספיק ניסיונות לשקם את ההורים ומחליטים שהילד הזה לא יוכל לגדול כל החיים שלו לא במוסדות ולא במשפחות אומנה, ושיש לבדוק את האפשרות של האימוץ כאלטרנטיבה טיפולית.
אלה בלאס: בוועדת החלטה נמצא גם פקיד הסעד לחוק אימוץ ילדים והוא מקבל את ההחלטה עם הוועדה, כאשר זה צוות רב מקצועי שיושב בתוך הלשכה לשירותים חברתיים.
אלה בלאס: החומר שנאסף על ידי פקיד הסעד ומקבל את הגיבוי, הוא חומר מקצועי.
אלה בלאס: הוא מועבר להתייעצות עם בא כוח היועץ המשפטי לממשלה, וכאשר בא כוח היועץ המשפטי לממשלה משתכנע שאכן הנסיבות מראות שאין אפשרות לגדל את הילד בבית ההורים, הוא זה שפונה לבית המשפט ומבקש לפתוח בהליך של הכרזת הילד כבר אימוץ.
אלה בלאס: זאת אומרת, יש לנו את הבקרה הראשונה של הלשכה, של העובד שמטפל במשפחה.
אלה בלאס: יש לנו את הפורום של ועדת החלטה.
אלה בלאס: יש לנו את ההתייעצות עם בא כוח היועץ המשפטי, ורק אחר כך הוא זה שפונה לבית המשפט ומתחיל בהליך המשפטי.
אלה בלאס: כך, שהמשפט שנאמר קודם שהעובדים הסוציאליים הם הפוסקים הוא לא מדויק, מפני שבעקבות שרשרת של פעולות של קבלת החלטות וטיפול שחייב להיות גם מוכח בכתובים, מי שמקבל את ההחלטה זה בית המשפט.
דוד טל: אחרי שהוא האזין בקשב רב לעובדים הסוציאליים.
אלה בלאס: ומינה מומחים מטעמו.
דוד טל: מבחינתי, עובד סוציאלי הוא מומחה בתחומו.
דוד טל: הוא יכול גם כן למנות מומחים מטעמו בנושאים אחרים.
דוד טל: אבל, נניח שנמנה את הגברת מס לשופטת בבית המשפט וכל הבעיות של נושאי האימוץ מגיעים אליה.
דוד טל: אין לי שום ספק שהתמונה תהיה אחרת אצל שופטת כזו, משום שהיא מומחית בנושאים האלו, מהתמונה שתהיה אצל שופט אחר שנזקק לכלים של מומחים אחרים.
עו"ד בתיה ארטמן: לבית המשפט למשפחה יש את הסמכות לדון בחוק האימוץ.
עו"ד בתיה ארטמן: שופטי בית המשפט למשפחה הם שופטים שעוברים הרבה הדרכות ומקבלים הרצאות בכל הנושאים, כך שיש להם מושג.
דוד טל: אני שמח לשמוע את זה.
עו"ד בתיה ארטמן: אבל, השופט הוא לא מומחה.
עו"ד בתיה ארטמן: השופט הוא שופט.
עו"ד בתיה ארטמן: הוא צריך לפסוק לפי החומר שמובא בפניו.
עו"ד בתיה ארטמן: כאן צריך להבדיל בין שני דברים.
עו"ד בתיה ארטמן: יש כאן עובדות שמובאות בתצהירים או בבתי משפט אחרים בצורה של עדויות של העובדים הסוציאליים.
עו"ד בתיה ארטמן: יש את שיקול הדעת של פקיד הסעד בחוק האימוץ, על פי החוק.
עו"ד בתיה ארטמן: לו יש את שיקול הדעת להכריע האם יש מקום לפנות לבית המשפט להכריז על ילד כבר אימוץ, כי הילד הזה לא יכול לגדול בבית הוריו הביולוגיים והוא חייב בית חליפי.
עו"ד בתיה ארטמן: בא כוח היועץ המשפטי הוא עיין בוחנת לראות האם יש מספיק ראיות כדי לבסס את התיק בבית המשפט.
עו"ד בתיה ארטמן: בית המשפט ניזון גם ממומחים שיכולים להביא כל אחד מהצדדים וגם ממומחה של בית המשפט.
עו"ד בתיה ארטמן: הראיות, כולל חוות הדעת שהן נלוות בחקירות נגדיות גם של עובדים סוציאליים וגם של המומחים, בסופו של דבר הן כלי שמאפשר לשופט לתת את פסק דינו.
עו"ד בתיה ארטמן: יש לנו גם מקרה של שופט שהתעלם מכל חוות הדעת והוא חשב שהוא המומחה הגדול ביותר בית המשפט בערעור אמר לו: לא.
עו"ד בתיה ארטמן: תפקידך הוא של שופט.
עו"ד בתיה ארטמן: יש לך מיומנות של שופט ואתה צריך לשקול את החומר שיש בפניך ולתת את ההחלטה שנראית בעינך החלטה נכונה ביותר.
עו"ד בתיה ארטמן: נכון שיש גם לאופי של השופט ולנטייה שלו השפעה, אבל זה לא בחלל ריק.
עו"ד בתיה ארטמן: הוא לא יכול להתעלם מכל החומר שנמצא בפניו.
ד"ר מילי מס: אני רוצה להתייחס לעניין השופטים.
ד"ר מילי מס: ישנו סעיף 12 ג' בחוק שמאפשר לעובדים סוציאליים במקרה חירום לקחת את הילד מההורים ללא צו בית משפט למשך שבוע.
ד"ר מילי מס: צו כזה יכול להיות מוארך כמה פעמים.
ד"ר מילי מס: במקרים כאלו, לפעמים השופט עומד בפני מצב מוגמר.
ד"ר מילי מס: מפני שהרחקתו של הילד מהבית והעלמתו מההורים יוצרת מצב מוגמר.
ד"ר מילי מס: לכן, זה שאתה אומר שהעובדים הסוציאליים הם שופטים, יש בזה משהו מפני שניתן להם כוח ליצור מצבים.
ד"ר מילי מס: אני הייתי מעורבת בשני מקרים שהילד נמצא בבית מעבר במשך שלוש שנים, לא ילד אחד.
ד"ר מילי מס: אני יודעת ששלוש שנים התיק היה תלוי ועומד.
ד"ר מילי מס: מקרה אחד, של שלושה אחים.
ד"ר מילי מס: היה פסק דין שניתן לפרסום, ברגע שזה הגיע לדיון באימוץ.
ד"ר מילי מס: היה מקרה אחר שזה היה במסגרת חוק נוער וזה אף פעם לא הגיע לאימוץ.
ד"ר מילי מס: דה פקטו, למעשה, נוצרים מצבים שבהם בתי המשפט עומד בפני מצב מוגמר.
דוד טל: לנשיא בית המשפט יש כוונה כזו לרפורמה, ואנחנו עדיין מונעים ממנו את הרפורמה במערכת המשפט לא בגלל הנושא הספציפי הזה, אלא בגלל נושאים אחרים.
דוד טל: אחת המטרות שלו היא ליצור קאדר של שופטים שיהיו מומחים בנושא כזה, וקבוצה אחרת של שופטים תהיה מומחית בנושא אחר.
עו"ד בתיה ארטמן: אני חושבת שאני צריכה להבהיר את הנושא.
עו"ד בתיה ארטמן: יש סעיף בחוק, סעיף 12 ג' שהוא סעיף חירום.
עו"ד בתיה ארטמן: הסעיף הזה בא למנוע מצבים שילד יטולטל ממשפחה למשפחה כשברור לפי העובדות והנסיבות של חייו שלמעשה הוא לא יכול לגדול בבית הוריו, ואז לפקיד הסעד יש סמכות לקבוע או את מקום הימצאו או למסור אותו למשפחה מאמצת.
עו"ד בתיה ארטמן: על פי החוק, הפעולה הזו זקוקה לאישור תוך שבעה ימים.
עו"ד בתיה ארטמן: כלומר, אם הוא באמת מוצא מהבית נניח שלא כדין, הוא צריך אישור של בית המשפט תוך שבעה ימים.
עו"ד בתיה ארטמן: בפני בית המשפט מביאים ראיות.
עו"ד בתיה ארטמן: בית המשפט נוקט במסורה בסעיף 12 ג'.
עו"ד בתיה ארטמן: לא רק זה שהוא נוקט במסורה, אלא שאנחנו לא עושים את הפעולה כפי שהיא כתובה בחוק שקודם אפשר להוציא ואחר כך ללכת לבקש אישור מבית המשפט.
עו"ד בתיה ארטמן: ברוב המקרים אנחנו מראש הולכים לבית המשפט.
עו"ד בתיה ארטמן: פקיד הסעד מחכה עד שבית המשפט יאשר לו את הבקשה על פי הסעיף הזה למסור אותו למשמורת זמנית.
עו"ד בתיה ארטמן: המשפחות שמקבלות את הילד הזה יודעות שהן מקבלות את הילד הזה על תנאי.
עו"ד בתיה ארטמן: אני מסכימה עם מילי מס לגבי זה שהליכים משפטיים נמשכים לפעמים תקופה ארוכה.
עו"ד בתיה ארטמן: זה לא צריך להיות כך.
עו"ד בתיה ארטמן: גם אנחנו מוחים על זה.
עו"ד בתיה ארטמן: בית המשפט למשפחה הוקם כדי שהדיון הזה יסתיים בצורה מהירה.
עו"ד בתיה ארטמן: במקרים מאוד נדירים אני מאשרת לפקיד הסעד כמשפטנית לעשות את הפעולה ההפוכה.
עו"ד בתיה ארטמן: אני רוצה לומר לך שרק השבוע קיבלנו מבית המשפט נזיפה הפוכה.
עו"ד בתיה ארטמן: יש לנו תיק שמתנהל בבית המשפט בבאר-שבע ונוצר מצב חירום שהמשפחה שמחזיקה בילדה לא רצתה יותר להחזיק אותה.
עו"ד בתיה ארטמן: זה היה אחד המקרים הקלאסיים שיכולתי להגיד להם: אין מה לעשות, הילדה הזו ממילא הולכת לאימוץ.
עו"ד בתיה ארטמן: תיק אימוץ מתנהל ולפי חוות הדעת של המומחים היא לא יכולה לגדול אצל ההורים הביולוגיים שלה.
עו"ד בתיה ארטמן: למרות זאת אמרתי, היות שזה תיק שמתנהל, אני אלך לבית המשפט.
עו"ד בתיה ארטמן: השופטת אמרה, זה אחד המקרים שלמרות שמתנהל הליך בבית המשפט, יכולתם למסור קודם את הילד.
עו"ד בתיה ארטמן: לכן אני אומרת, זה סעיף שמשתמשים בו במסורה, בזהירות.
עו"ד בתיה ארטמן: נכון שזה קובע עובדות בשטח, אבל זה לא קובע עובדות בשטח סתם.
עו"ד בתיה ארטמן: זה קובע עובדות בשטח בגלל שלפי הנסיבות ולפי הראיות שמביאים בפניו זו האלטרנטיבה הטובה ביותר לילד.
ד"ר מילי מס: אני הזכרתי שני מקרים שבהם הילד היה בבית מעבר.
ד"ר מילי מס: אני מדברת מניסיון על סמך מקרים בודדים שהייתי עדה מומחית בבית משפט.
ד"ר מילי מס: אתם יכולים להסיק את המסקנות מהמקרים הבודדים כפי שאתם תסיקו.
ד"ר מילי מס: זה הבסיס שלי.
ד"ר מילי מס: אני מדברת על שני מקרים שבהם הם היו שלוש שנים בבית מעבר, כאשר על פי הגדרת השירות זהו מקום שילדים לא יכולים להישאר בו הרבה זמן.
ד"ר מילי מס: שנית, משפחה אומנת מאמצת, היא משפחה אומנת עד שהילד מוכרז כבר-אימוץ וזה בא כדי למנוע את הטלטול.
ד"ר מילי מס: בשלושה מקרים אחד משנת 1986, אחד משנת 1994, אחד משנת 1997, אלה כל המקרים שנתקלתי בהן, המשפחות האלו ידעו שהעניין של האימוץ הוא עניין טכני בלבד.
ד"ר מילי מס: הם החליפו את השמות של הילדים.
ד"ר מילי מס: בשני מקרים הדבר קבע.
ד"ר מילי מס: במקרה אחד הדבר השפיע על החלטה של בית משפט.
ד"ר מילי מס: במקרה שני הדבר קבע את ההחלטה של בית משפט.
ד"ר מילי מס: במקרה השלישי זה לא השפיע על החלטת בית המשפט, אבל הילדה סבלה סבל רב מאוד, כי המשפחה אמרה: מהרגע שלוקחים אותה, אנחנו לא רוצים לראות אותה יותר.
ד"ר מילי מס: כל זה לאחר שהיא הייתה שם שמונה חודשים.
דוד טל: מר פוזנר, כמה מקרים כאלו יש?
חיים פוזנר: כשאנחנו מדברים על כל האימוץ היו חושבים שמדברים על אלפים.
חיים פוזנר: מדברים על כמה עשרות בשנה.
חיים פוזנר: הגברת מס מעלה ויכוח האם יותר טוב לילד במשפחה אומנה או באימוץ.
חיים פוזנר: יש לנו חסרונות פה ויש חסרונות שם.
חיים פוזנר: יש יתרונות פה ויש יתרונות שם.
ד"ר מילי מס: זה עיוות של מה שאמרתי.
דוד טל: טוב שהמקרים האלו הם לא רבים, אבל פגיעה בילד אחד היא עדיין פגיעה בנפשו של אותו ילד וזה מאה אחוז פגיעה בילד.
אלה בלאס: בניגוד לדברים שהיו בעבר, משפחה שמקבלת היום ילד באומנה במצב משפטי פתוח של 12 ג', חותמת על טופס.
דוד טל: האם בכל מקרה משפחת אומנה מקבלת כסף מהמדינה?
אלה בלאס: משפחות אומנות רגילות הן משפחות מקצועיות שעובדות תמורת שכר, אבל לא משפחות שמקבלות ילדים למטרת אימוץ.
אלה בלאס: מאחר וצו האימוץ ניתן רק אחרי פרק זמן, המינוח הוא שהמשפחה היא משפחה אומנת למטרת אימוץ.