GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אריה מור: אנחנו כבר חמש שנים מעלים את זה בוועדות השונות, שמאז החלטת הממשלה - - - ואנחנו חושבים שהמקצוע המועדף הוא לא רק נחוץ, הוא הכרחי.
אריה מור: לא רק בימים אלה.
אריה מור: הוא כבר מראש היה הכרחי.
אריה מור: אז יש פה איזושהי טעות, למשל, בהצגת הנתונים.
אריה מור: אם למשל בבניה – שזה מקצוע מועדף – יש שומר באתר בניה, אז הוא נכנס לתוך הקטגוריה הזאת והוא קיבל מקצוע מועדף.
אריה מור: אז הם הולכים לשמור באתרי בניה.
אריה מור: זה יכול להראות לכם את המצב האבסורדי שקורה כרגע, שתבינו.
אריה מור: ככה זה עובד.
זבולון אורלב: אמרת יפה.
זבולון אורלב: גם שומר במלון?
אריה מור: גם שומר במלון.
אריה מור: שומר במלון, שומר באתר בניה, מקבל את זה.
אלי ארוסי: קב"ט במלון מקבל עבודה מועדפת.
יאיר פרץ: רק מי שפקיד לא מקבל.
אלי ארוסי: שומר במלון מקבל את זה.
קריאה: קב"ט במלון לא.
יאיר פרץ: חבר הכנסת אורלב, צריך להפוך את מוסדות החינוך למלונות ואז הכל יהיה בסדר.
אתי בנימין: צריך גם לעשות השוואת תנאים לבתי מלון.
אריה מור: מערכת הביטחון במשרד החינוך לא מבדילה בין מוסדות החינוך של המשרד לבין מוסדות החינוך של משרד העבודה והרווחה.
אריה מור: מערכת הביטחון, דרך הרשויות, החל מאותה החלטת ממשלה, מטפלת גם באותם בתי ספר של ויצ"ו ואחרים וכולי.
אריה מור: לכן צריך לכלול את כל מי שבקטגוריה של מוסד חינוכי ובו שוהים תלמידים.
אלי ארוסי: כולל השכלה גבוהה.
אלי ארוסי: אוניברסיטאות, מכללות.
אריה מור: וזה מאד חשוב שלא יהיו ניואנסים.
אריה מור: היתרונות שמנה אלי הם מאד מאד קריטיים.
אריה מור: החבר'ה הצעירים האלה שמשתחררים הם בעלי המקצועיות הגבוהה ביותר ובהתראה קצרה, עם הכשרה מינימלית – שהיא שקיימת היום כתוצאה מהמחיר הנמוך – אנחנו באותה הכשרה מביאים שומר הרבה הרבה יותר טוב, הרבה הרבה יותר מקצועי, בעל יכולת גבוהה, שייתן את הדיבידנד בשטח, בלי שום קשר בין כמות הכסף לכמות המאבטחים.
יאיר פרץ: הגברת, אחר כך האדון, אחר כך משרד המשפטים והאוצר יסכם.
רועי קרת: גם הביטוח הלאומי רוצה להגיד משהו, אם אפשר.
יאיר פרץ: אה, סליחה.
יאיר פרץ: בוודאי, הביטוח הלאומי.
יאיר פרץ: כבר.
אתי בנימין: על מנת לסבר את האוזן – היום מאבטח של מוסדות חינוך מקבל 20 שקל לשעה, שזה כולל נסיעות, כולל חופשה, כולל הבראה, כולל הכל.
אתי בנימין: כאשר מאבטח שעובד בבית קפה, במסעדה או בכל מקום ציבורי אחר, מקבל 30 או 35 וארבעים שקל לשעה.
אתי בנימין: פשוט לא יתכן דבר כזה.
אתי בנימין: קודם כל, אני באמת רוצה לברך את חבר הכנסת אורלב על היוזמה שלו בהצעת החוק ואולי זו הזדמנות להגיד לך: אתה עושה עבודת קודש במשרד החינוך.
זבולון אורלב: אני יכול להזמין אותך למרכז המפד"ל?
אתי בנימין: לצערי היום נכללים במקצוע מועדף עובדי בתי מלון, תחנות דלק ועוד, אבל אני רוצה להסביר: חברים שלנו שהיו באילת בחופשת הפסח סיפרו לי: את יודעת מי נכלל במקצוע מועדף?
אתי בנימין: עובדת בית מלון שמשחקת עם הילדים במועדון הקשקושים בבית המלון.
אתי בנימין: האם זה יותר חשוב מלאבטח מוסדות חינוך?
אתי בנימין: האם יתכן שיתנו לבחורה שמעסיקה את הילדים בבתי המלון את המענק הזה שמגיע למקצועות מועדפים ואילו הבחורים והבחורות הצעירים שבאים לאבטח מוסדות חינוך, שהם באמת עושים עבודה הרבה יותר חשובה – לא שאני מזלזלת בעבודה שלה – אבל האם יתכן שבחורה כזו תקבל מענק ובחורה שעומדת בשערי בתי הספר לא תקבל מענק?
אתי בנימין: זה פשוט לא יתכן.
אתי בנימין: מה עוד שהיום אין תיירות בבתי המלון.
אתי בנימין: אין היום תיירות ואני באמת מבקשת שיכירו בחוק הזה של מוסדות החינוך.
יוסף קסטל: אני יושב ראש ועדת ביטחון של מרכז השלטון המקומי.
יוסף קסטל: קודם כל אני מברך את חבר הכנסת זבולון אורלב על היוזמה.
זבולון אורלב: לצורך הפרוטוקול – כל פעם שמברכים אותי מברכים גם את חבר הכנסת איתן כבל שהגיש, תשעה חודשים אחרי, הצעת חוק דומה והוא כרגע משרת בטול-כרם וצלצל אלי וביקש שנאחד את שתי ההצעות האלה.
יוסף קסטל: יפה.
יוסף קסטל: קודם כל אני מברך גם אותו.
יוסף קסטל: אני בהחלט מזדהה עם כל ההנמקה שחבר הכנסת זבולון אורלב העלה בפתיחת הישיבה.
יוסף קסטל: אנחנו כבר מספר שנים מנסים להשיג את המצב הזה שנקרא מקצוע מועדף ולא הצלחנו עד היום.
יוסף קסטל: האיכות של השומרים במוסדות החינוך ירדה, ברגע שמכריחים את כל המוסדות ואת כל העסקים לשים שמירה.
יוסף קסטל: כולם ברחו לנו לעסקים ואין לנו שומרים טובים.
יוסף קסטל: לכן, אני רואה בעניין הזה העלאת האיכות של המאבטח ונסמוך עליו יותר בהגנה על הילדים שלנו, שזה הדבר הכי יקר שיש לנו.
יוסף קסטל: לכן כל השלטון המקומי, כל הרשויות בארץ, מחכות לזה.
יוסף קסטל: כל הערים, כל המועצות, כולם מחכים לאישור הנושא הזה של מקצוע מועדף.
יוסף קסטל: זו תהיה חגיגה גדולה מאד מבחינת התחושה הביטחונית שהשגנו.
יוסף קסטל: פה, כשאנחנו מדברים על זה כאן, זה לא עוד קצת כסף או פחות קצת כסף.
יוסף קסטל: אנחנו משנים לגמרי את רמת המאבטח ונוכל לסמוך עליו שהוא יגן טוב על מוסד החינוך שהוא מאבטח.
יאיר פרץ: משרד המשפטים, הביטוח הלאומי והאוצר יסכם.
דן אורנשטיין: כמה נקודות: היתה כאן איזושהי תקלה פורמלית, שאני לא רוצה להתעכב עליה, מבחינת עמדת הממשלה.
דן אורנשטיין: מכיוון שכעיקרון, מבחינה פורמלית, הממשלה מתנגדת ולו בגלל שהצעת החוק בעצמה לא היתה בפני ועדת השרים.
דן אורנשטיין: הוגשה, כפי שהזכיר חבר הכנסת זבולון אורלב, הצעת חוק אחרת, של איתן כבל, שהונחה באמת על שולחן הכנסת כמה ימים לפני הדיון בקריאה טרומית.
זבולון אורלב: היא קיבלה פטור מהנחה.
דן אורנשטיין: לא יודע.
זבולון אורלב: רק משפט אחד, אם אתה מעיר.
זבולון אורלב: לפי תקנון הכנסת, אפשר לקבל פטור מהנחה רק תוך 48 שעות מאז שהנחת חוק.
דן אורנשטיין: את זה אני מכיר.
זבולון אורלב: אני, שהנחתי חוק ביוני 2001, אם ארבעה חודשים אחרי זה פתאום מתעורר צורך דחוף, אני לא יכול על פי תקנון הכנסת לבקש פטור מהנחה ולהביא את זה.
זבולון אורלב: לעומת זה, מי שהניח לפני יומיים, יכול לבקש.
זבולון אורלב: אז ביקשנו מאיתן כבל להגיש הצעה, לבקש פטור וככה יכולנו להביא את הכל.
דן אורנשטיין: כן, אבל על פי הבירורים שלי – ואני לא רוצה כל כך להתעכב על זה, כי הדיון הזה מתקיים לגופו של עניין – על פי הבירורים שלי, הממשלה התנגדה על סמך התקנון.
דן אורנשטיין: בגלל שהניחו את הצעת החוק וכעיקרון התקנון מחייב שהממשלה יתאפשר לה להתייחס להצעות החוק, לכן, צירפו את הצעת החוק של אדוני.
דן אורנשטיין: ונוצר מצב שבו הצעת החוק לא היתה בפני השרים, לא התקיים דיון – מצב שבדרך כלל לא מתקיים – ואז, מה שקורה במקרה כזה הוא, שאוטומטית עמדת הממשלה היא להתנגד.
זבולון אורלב: ההתנגדות גם באה לידי ביטוי בהצבעה.
זבולון אורלב: התנגדות מאד חזקה, של שלושה מתנגדים לחוק וארבעים תומכים.
זבולון אורלב: זה בא לידי ביטוי.
אהוד בן דרור: - -
זבולון אורלב: לא בעוצמה הזאת.
דן אורנשטיין: זה אני אומר מבחינה פורמלית, למען הסדר הטוב.
דן אורנשטיין: עכשיו, לגופה של ההצעה.
דן אורנשטיין: כעיקרון מבחינה משפטית אין כאן שאלה משפטית, אלא שאלה חברתית מאד חשובה.
דן אורנשטיין: עצם קיומו של הדיון הזה בפגרת הכנסת מעיד על החשיבות והדחיפות של העניין.
דן אורנשטיין: פה יש לי שתי נקודות: א', מבחינת ההתמקדות במוסדות ציבוריים שהם מוסדות חינוך.
דן אורנשטיין: יתכן מאד – ואני לא יודע, לא ערכתי בדיקה – שהבעיה שמדברים עליה כאן קיימת, בצורה אקוטית אמנם, לגבי מוסדות חינוך, אבל אולי גם קיימת – התחרות הבלתי הוגנת הזאת - בין מוסדות ציבוריים למוסדות פרטיים.
דן אורנשטיין: זאת אומרת: זה לאו דווקא מוסדות חינוך, אלא בכלל – האבטחה על מוסדות ציבור.
דן אורנשטיין: אני רואה לנכון להעלות את זה כשאלה.
דן אורנשטיין: כי אם זה לא נכון עובדתית – ניחא, אבל אם ישנו מצב שעכשיו יתקבל חוק שאומר שעבודה מועדפת באבטחה למוסד חינוך תוכר, אבל כאשר מדובר בעבודה של אבטחה במוסד ציבורי אחר – יש פה אולי בעיה.
זבולון אורלב: לשמור על משרד המשפטים זה לא מוכר.
דן אורנשטיין: יש פה אותה בעיה.
דן אורנשטיין: אולי.
דן אורנשטיין: אני לא יודע.
זבולון אורלב: הילדים של העובדים קודמים לעובדים.
אתי בנימין: בוודאי.
רועי קרת: - - הנוסעים ברכבת ישראל.
זבולון אורלב: זה בדיוק הרעיון.
זבולון אורלב: וחוץ מזה, אתה כמשפטן צריך להבין שיש הבדל בין שמירה על משרד המשפטים לבין שמירה על בית ספר.
זבולון אורלב: לבית הספר הילד הולך בתוקף חוק.
זבולון אורלב: אם הוריו לא ישלחו אותו לבית הספר, הם יועמדו לדין.
דן אורנשטיין: אני יכול, אולי, למצוא דוגמאות אחרות, אדוני.
זבולון אורלב: אין דוגמה אחרת.
זבולון אורלב: אין דוגמה אחרת שאתה שולח אנשים בתוקף חוק – אין כזה מושג.
דן אורנשטיין: אם זו לשכת רווחה ואם זו קופת חולים.
זבולון אורלב: זה לא בתוקף חוק.
זבולון אורלב: הוא לא חייב ללכת.
דן אורנשטיין: אנשים צריכים את המקומות האלה.
אתי בנימין: יש הבדל בין זה לבין חוק.
זבולון אורלב: אדוני המשפטן, יש הבדל בין צריך לבין חייב.
זבולון אורלב: ויש הבדל בין חובה משפטית כלפי ילד, לבין – משפטית, יש מערכת חוקים שלמה שנועדה להגן על ילדים ואותה הגנה איננה ניתנת למבוגרים.
זבולון אורלב: אלה שתי סיבות - - -
דן אורנשטיין: אני לא חושב שאפשר לעשות את ההבחנה הזאת.
יאיר פרץ: סליחה, סליחה.
יאיר פרץ: חבר הכנסת אורלב: מה מפריע לך שזה יהיה גם וגם?
יאיר פרץ: שאותו מקצוע מועדף - - -
זבולון אורלב: אם אותו מקצוע מועדף הוא גם לשמור על משרד המשפטים – לא עשינו כלום.
זבולון אורלב: כי הוא ילך לשמור על משרד המשפטים.
זבולון אורלב: למה לשמור על מוסד חינוך?
זבולון אורלב: זו מסגרת יותר נעימה.
זבולון אורלב: הוא יקבל קפה, זה בפנים.
זבולון אורלב: המשטרה מתנגדת לזה ומשרד החינוך מתנגד לזה.
זבולון אורלב: כל הרעיון לתת עדיפות שתיתן מוטיבציה דווקא למוסדות החינוך, כי שמה צריכים 3000 ו-4000 שומרים.
זבולון אורלב: זה לא עשרים משרדי משפטים.
יאיר פרץ: השאלה היא מהו מוסד ציבורי.
יאיר פרץ: איך מגדירים מוסד ציבורי.
יאיר פרץ: בית המשפט זה מוסד ציבורי?
זבולון אורלב: אבל אין לו בעיה של מאבטחים.
יאיר פרץ: אם תהיה בעיה לכסות כמה מוסדות ציבור, אני מתחייב להגיש הצעת חוק ברוח הדברים האלה.
שגית אפיק: יש לזה פתרון.
זבולון אורלב: אני אגיד לך: בהצעה שלנו יש פתרון.
זבולון אורלב: אנחנו מציעים שבחוק יהיה כתוב שכל עבודה באבטחת מוסדות חינוך וכן בכל מוסד ציבור שיקבע השר.
יאיר פרץ: אה.
זבולון אורלב: מוסד חינוך אנחנו מחייבים, בלי שיקול דעת.
דן אורנשטיין: זו בדיוק הנקודה האחרונה שלי - - -
זבולון אורלב: אתה יכול להתנגד לה.
דן אורנשטיין: שהיום בחקיקה אנחנו מנחים את המחוקק הרשמי.
דן אורנשטיין: המחוקק לא נותן סמכות - - -
זבולון אורלב: מי המחוקק?
זבולון אורלב: אתה?
זבולון אורלב: אין לנו אמון, לנו, המחוקקים, אין לנו אמון.
דן אורנשטיין: אדוני, המחוקק לפי פסיקת בג"ץ.
דן אורנשטיין: בג"ץ רובינשטיין אמר, בשורה של פסקי דין, שזה לא מקובל היום לקבוע סמכות רחבה לשר.
זבולון אורלב: אני לא מתחשב בבג"ץ הזה, אני לא מונחה על ידי הבג"ץ בחקיקה שלי.
זבולון אורלב: תודיע לבית המשפט העליון שאני לא מונחה בחקיקה שלי על ידו.
יאיר פרץ: רבותי, חבר הכנסת אורלב הגיש את הצעתו והצעתו ראויה לכל ברכה.
יאיר פרץ: אני חושב שבואו, נתקדם קדימה ונתחיל להכין את כל מה שאנחנו נדרשים לעשות בוועדה הזאת על מנת להעלות את זה לקריאה ראשונה.
יאיר פרץ: סיימת, אדוני?
יאיר פרץ: ביטוח לאומי.
יאיר פרץ: אבי.
אבי צרפתי: אולי רועי יתחיל.
רועי קרת: היתה פה תמיכה מאד נלהבת, גם של המשטרה וגם של משרד החינוך.
זבולון אורלב: גם של השלטון המקומי וגם של ארגון ההורים הארצי.
רועי קרת: אני חושב שהיה נכון שמשרד החינוך, מכל הגורמים האלה, היה לוקח על עצמו את הנושא, שהוא באמת נושא חשוב ולא זורק אותו על המוסד לביטוח לאומי.
רועי קרת: אני רוצה להגיד בשתי מילים למה המוסד לביטוח לאומי הוא לא המקום הנכון.
רועי קרת: אין כאן מחלוקת על הצורך.
יאיר פרץ: סליחה, למה זה על הביטוח הלאומי?
רועי קרת: מכיוון שמדובר פה במהלך שהוא תחליף לדמי אבטלה.
יאיר פרץ: אבל אומרים אנשים שאותה אחת שזכאית לאותו מענק, תלך לבית מלון, תהיה שמרטפית לילדים ותקבל את המענק הזה.
רועי קרת: את זה אני לא יודע, אבל אני רוצה - - -
זבולון אורלב: יש הרבה דברים שאתה לא יודע.
זבולון אורלב: ואין קשר למשרד החינוך לנושא.
רועי קרת: רגע, תנו לי שתי דקות, אני רוצה להסביר.
רועי קרת: תראו: הנושא של מענק עבודה מועדפת הוא אחד הנושאים שנמצאים היום בערכאות משפטיות.
רועי קרת: סעיף אחד, סעיף 174 לחוק, זה למעשה הסעיף שנמצא בבית הדין הכי הרבה.
רועי קרת: הוא הפך להיות הנושא הכי בעייתי, בגלל תיקוני החקיקה, שלמעשה כבר שכחו את הרעיון המקורי של עבודה מועדפת.
רועי קרת: עכשיו, אני אומר שוב: אין מחלוקת על הצורך, השאלה היא אם זה המקום הנכון לעשות.
רועי קרת: כל חריגה מהכללים שבגינם הכניסו את הנושא של עבודה מועדפת, מסבכת את העניין עוד יותר.
רועי קרת: זה לא המקום הנכון.
רועי קרת: עבודה מועדפת נועדה לעודד אנשים לעבוד.
רועי קרת: חיילים משוחררים במשך שנה זכאים לדמי אבטלה, אוטומטית.
רועי קרת: בלי יצירת תקופת הכשרה.
רועי קרת: תקופת השירות הצבאי שלהם נחשבת לגביהם תקופת הכשרה.
רועי קרת: הם לא צריכים לעבוד וביום השחרור הם כבר זכאים לקבל דמי אבטלה.
רועי קרת: כדי לעודד אותם שלא ללכת לקבל דמי אבטלה, רצה המשק בזמנו להגיד: לכו לעבודות שאף אחד אחר לא רוצה לעשות אותן, עבודות שחורות, כמו בניין.
רועי קרת: אולי לא נקרא להן שחורות.
רועי קרת: עבודות שבאופן מסורתי לא כל כך רוצים אותן.
רועי קרת: עבודות בבניין, עבודות במלצרות בבתי מלון, עבודות מהסוג הזה.
רועי קרת: תעבדו את העבודות האלה, בסוף העבודה, בנוסף למשכורת, יחכה לכם גם איזשהו מענק מהמוסד לביטוח לאומי, שזה תחליף לדמי אבטלה שיכולתם לקבל לו הייתם הולכים לקבל דמי אבטלה.
שרה חורש: נו, זה בדיוק המקום.
רועי קרת: לא היתה כוונה לעודד ללכת לעבודות שממילא אנשים הלכו לעשות אותן.
רועי קרת: זה נכון שבתוך הדברים האלה, בגלל קשיי ביצוע, נכנסו דברים שלא היתה כוונה אליהם, כי ברגע שמפנים לכל עבודה בבניין, אז נכנסו גם עבודות בבניין שאולי לא היתה כוונה אליהן.
רועי קרת: שוב, כאן אנחנו מדברים על החריג.
רועי קרת: הכלל היה שמעודדים ללכת לאותן עבודות שבאופן מסורתי עובדים זרים לקחו אותן, עובדי שטחים לקחו אותן, רצו לעודד חיילים משוחררים להשתלב בהן.
רועי קרת: למשל, בנושא של תחנות דלק, חיילים משוחררים השתלבו במקומות שקודם היו בהם עובדים זרים או עובדי שטחים.
רועי קרת: לכן אני אומר: צריך לשקול את זה.
רועי קרת: אני מבין למה משרד החינוך תומך בזה שזה ייכנס לתוך חוק הביטוח הלאומי, אבל יכול להיות שצריך לשקול.
רועי קרת: אולי זה לא המקום הנכון להכניס את זה, כיוון שזה לא מתאים למטרה שבשבילה עשו את העניין.
זבולון אורלב: אדוני, יש לאדוני רעיון אחר?
זבולון אורלב: עזוב, אני לא משרד החינוך.
זבולון אורלב: הוא זמני במשרד החינוך, אני כבר לשעבר.
זבולון אורלב: את התואר "לשעבר" כבר לא ייקחו לי.
זבולון אורלב: יש לך פטנט אחר איך להסדיר את זה?
רועי קרת: אולי שמשרד החינוך יציע משהו במסגרת העבודה של משרד החינוך.
זבולון אורלב: תראה, בעבר הייתי תמיד אומר לאלה שהייתי ממונה עליהם: תראו, להגיד למה לא זה דבר קל מאד.
רועי קרת: אני לא אומר למה לא.
רועי קרת: אני אומר שאני חושב - - -
זבולון אורלב: להגיד למה לא זה קל מאד.
זבולון אורלב: תגידו גם מה הפתרונות.
זבולון אורלב: אתה בעצמך אומר - - -
רועי קרת: אז אני אלמד את חוקי החינוך הרלוונטיים ואני - - -
זבולון אורלב: כשתלמד תגיד.
זבולון אורלב: משרד החינוך שוקד על הבעיה הזאת מאז שאני יודע עליה.
זבולון אורלב: אני, כמנכ"ל המייסד של השמירה בשנת 1991 במוסדות החינוך – עד אז זה היה שמירת הורים – שקדו על הבעיה הזאת מכל היבטיה.
זבולון אורלב: שקלו עשר פעמים את כל האלטרנטיבות.
זבולון אורלב: יש מדף שלם של ועדות וניסיונות.
זבולון אורלב: לא לחינם אומרים לך הדורות הבאים, גם במשטרה וגם במשרד החינוך, שהם הגיעו לאותה מסקנה וגם בשלטון המקומי - - -
רועי קרת: שצריך לעשות את זה במקום אחר.
זבולון אורלב: אני מעיד בפניך שהבעיה הזאת נידונה הרבה.
זבולון אורלב: אגב, גם בוועדת החינוך לפחות חמש פעמים ישבו כל הגורמים, דנו על הבעיה מכל היבטיה – איך ניתן לפתור את הבעיה – לא רואים פתרון אחר זולת הפתרון הזה.
יאיר פרץ: חבר הכנסת אורלב, אולי תסבר קצת את אוזנינו.
יאיר פרץ: נציג המשטרה אמר שהיום יש כ-24% מוסדות מאובטחים.
יאיר פרץ: מאיפה התקציב הזה?
זבולון אורלב: זה לא 24% מהמוסדות, אבל זה כולל 80% מהתלמידים.
זבולון אורלב: צריך להבחין בין מוסדות לתלמידים.
זבולון אורלב: צריך להבין: כשהוא אומר מוסדות חינוך, אז בשבילו כל גן ילדים של שלושים ילד זה גם מוסד חינוך.
זבולון אורלב: ב-14 אלף המוסדות שהוא מנה, יש בערך כ-3500 בתי ספר, שיש בהם מעל מאה תלמידים.
זבולון אורלב: בהם יש אבטחה, התקציב הזה מתוקצב במשטרה, בסדר גודל של, נדמה לי, כמאה שמונים מיליון שקלים פלוס מינוס.
זבולון אורלב: זאת החלטת הממשלה משנת 1995, שהעבירה את האחריות ממשרד החינוך אל המשטרה.
זבולון אורלב: ה-180 מיליון שקל לא מוקדשים רק לאבטחה הנייחת בבית הספר, הם מוקדשים לעוד איזה 120 ניידות שכתוב עליהן – תשים לב – אבטחת בתי ספר.
זבולון אורלב: זה גם שמירה סביבתית.
זבולון אורלב: זה גם קשור לאימון – זה התקציב לאמן, להכשיר, את המאבטח הזה.
אלי ארוסי: רענון.
זבולון אורלב: רענון.
זבולון אורלב: כל הדבר הזה.
יאיר פרץ: השאלה שלי היא האם לא ניתן לעשות איגום משאבים.
יאיר פרץ: התקציב של המשטרה ביחד עם התקציב של הביטוח הלאומי ולתת לעניין הזה כיסוי מירבי.
זבולון אורלב: כרגע אנחנו מדברים על כך שבאותו תקציב שיש למשטרה, באותם 3500 תקנים שיש לה, בכל רגע נתון, לא חסרים שומרים.
זבולון אורלב: וכדי להביא שומרים אנחנו צריכים את החוק הזה.
זבולון אורלב: וגם אלה שקיימים, זו לא האיכות הטובה.
יאיר פרץ: אני מסכים שהחוק ייכנס לתוקפו כמו שאתה מציע, רק שהבעיה שלו היא: למה אתה מטיל את זה עלי.
יאיר פרץ: אז אני אומר: אדרבא.
יאיר פרץ: קח את ה-180 יחד עם הצירוף של הביטוח הלאומי, תעשה חוק אחד, שתהיה עבודה מועדפת לחיילי צה"ל וגמרנו.
זבולון אורלב: אתה צריך לעשות פה חוק אבטחת מוסדות חינוך – אמנם אני מגלה פה היום תגלית שלא גילינו אותה הרבה זמן, שיש חוק אבטחת מוסדות חינוך, שבעצם בטל משנת 1995.
זבולון אורלב: אז ביטלו אותו.
זבולון אורלב: לחדש אותו ולעשות את כל האופרציה הזאת לדעתי, ייקח שנה.
יאיר פרץ: אז אני רק אומר שאני מציע לבחון, במסגרת - - -
זבולון אורלב: לכן אני מציע הוראת שעה.
זבולון אורלב: לכן הדגשתי את זה בדברי.
זבולון אורלב: אני מציע את הצעת החוק שלי כהוראת שעה לשנה.
זבולון אורלב: במשך השנה הזאת ייבחנו אלטרנטיבות, יבדקו את חוק אבטחת מוסדות חינוך, בינתיים – הוראת שעה.
יאיר פרץ: חבר הכנסת אורלב, במסגרת הכנת החוק לקריאה שניה ושלישית, אני מציע לבדוק את האפשרות איך באמת ניתן להכניס, אולי, סעיף שיאגם את המשאבים.
יאיר פרץ: אז לנו לא תהיה בעיה, יהיה מקצוע מועדף, אבטחת המוסדות תהיה בטוחה.
שרה חורש: לא בונים היום, יש פחות מלונאות, במילא יש מעבר מתחום א' לתחום ב'.
אלי ארוסי: רק להזכיר שהמכרזים לשנה הבאה יוצאים כבר בעוד חודש וחצי- חודשיים.
אלי ארוסי: אז צריך תחולה מיידית.
אלי ארוסי: מפרסמים את המכרז לחברות האבטחה - - -
זבולון אורלב: עד אמצע מאי החוק חייב לעבור.
אלי ארוסי: זהו, התחולה מיידית.
אלי ארוסי: לא מהראשון לספטמבר.
אבי צרפתי: אני רוצה לומר עוד שתי מילים.
אבי צרפתי: אני מקווה שלא קיימת סכנה של החלפת חלק מן השומרים במערכת החינוך בלוחמים.
אבי צרפתי: כי אם קיימת סכנה כזו, אז אנחנו מגדילים את תקציב ביטוח אבטלה, מכיוון שהאנשים האלה יבואו לקבל דמי אבטלה.
אבי צרפתי: זאת סכנה אחת.
אבי צרפתי: הסכנה השניה שקיימת היא - - -
זבולון אורלב: זאת לא סכנה.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים שזה יקרה.
זבולון אורלב: שיצאו שומרים לא מאומנים ויכנסו מאומנים.
אבי צרפתי: אז אנחנו בעצם מחליפים עובד בעובד.
זבולון אורלב: ואנחנו מצילים חיי ילדים.
קריאה: הם יגיעו לסופרמרקטים, אל תדאג.
קריאה: יש עבודה.
אבי צרפתי: אני מעלה כאן את הבעיות, אני לא מתיימר למצוא פתרון.
אבי צרפתי: הבעיה השניה – פשוט כדי לראות את כל ההשלכות של כל הנושא הזה – הבעיה השניה היא שהיו למוסד לביטוח לאומי הרבה מאד פניות מגופים שונים, שעוסקים באבטחה לא פחות חשובה.
אבי צרפתי: אל-על, ארקיע, רכבת ישראל, אגד ודן וכולי.
זבולון אורלב: שישלמו.
אתי בנימין: אבל תמיד שכר מאבטח שלהם ושכר מאבטח של מוסדות חינוך זה - - -
אבי צרפתי: רגע.
אבי צרפתי: לא שמעתם את המשפט הבא שלי.
יאיר פרץ: אני מבקש לאפשר לו לדבר.
אבי צרפתי: כאשר מכניסים למסגרת שבעת העבודות הנדרשות מקצוע מסוים – ואני תומך נלהב בנושא של עידוד חיילים משוחררים להיכנס לעבודות נדרשות, מכיוון שגם על פי מחקרים שעשינו, הוכחנו שמחצית מהחיילים המשוחררים לא לקחו את המענק ונסעו למזרח אסיה או לדרום אמריקה, אלא המשיכו לעבוד באותם מקומות עבודה גם שנה ושנתיים לאחר מכן.
שרה חורש: או הלכו ללמוד.
אבי צרפתי: כי זאת מטרת החוק.
אבי צרפתי: מטרת החוק היא להכניס אותם לעולם העבודה ולא לתת להם איזשהו מענק אחרי חצי שנה.
אבי צרפתי: אבל, הסכנה היא שכאן גופים רבים יפנו אלינו - - -
אבי צרפתי: אני יודע שיש חוק, אבל יש כבר פניות והן כולן נדחות על רקע בעיות תקציביות של ענף ביטוח אבטלה ואין ספק שהאבטחה ברכבת ישראל היא לא פחות חשובה מאשר בבית ספר.
זבולון אורלב: היא פחות חשובה.
זבולון אורלב: המחוקק אומר לך שהיא פחות חשובה.
זבולון אורלב: אל תיסע ברכבת, אם אתה חושב שהיא מסוכנת.
זבולון אורלב: אתה לא יכול לא לשלוח את הילד שלך לבית ספר.
זבולון אורלב: אתם לא תופסים את ההבחנה הזאת?
זבולון אורלב: זה חוק חינוך חובה.
זבולון אורלב: אתה שולח ילד לבית ספר.
זבולון אורלב: המחויבות שלך כלפיו שונה מהמחויבות שלך לנוסע ברכבת.
זבולון אורלב: אל תיסע ברכבת, תלך ברגל.
אבי צרפתי: הנקודה השלישית והאחרונה היא, שהמענק לא נותן פתרון לבעיית השכר.
אבי צרפתי: זאת בסך הכל תוספת של 1200 שקלים לחודש.
יאיר פרץ: תודה רבותי.
אהוד בן דרור: אני מאד אשמח.
אהוד בן דרור: אני התאפקתי לא לענות על הרבה דברים תוך כדי הדיון, כי נאמרו פה הרבה דברים שהיה לי מה להגיד עליהם.
זבולון אורלב: אני לא יכול להבטיח לך שאני אוכל להתאפק.
אהוד בן דרור: אני לא יכול לבקש ממך.
יאיר פרץ: בגלל זה אפשרתי לך לדבר בסוף, על מנת להגיב על כל מה שנשמע כאן.
זבולון אורלב: תראה, הוא עוד יפתיע אותך ויגיד שהוא מסכים.
אהוד בן דרור: לא, אני מצטער שלא.
אהוד בן דרור: יש כמה סיבות.
אהוד בן דרור: יש את ההיבט התקציבי, יש את ההיבט העקרוני.
זבולון אורלב: מה ההיבט התקציבי?
אהוד בן דרור: אני באמת אתחיל ממנו.
אהוד בן דרור: בדרך כלל כשאנחנו אומרים השלכות רוחב – וזאת גם היתה התגובה עכשיו – אז אומרים: לא, מה פתאום, זאת עבודה יותר טובה, נגביל את זה בחוק.
אהוד בן דרור: כמות הלחצים שמופעלת על המוסד לביטוח לאומי ועל משרד האוצר להרחיב את העבודות המועדפות, היא פשוט אדירה.
אהוד בן דרור: פעוטונים ומעונות יום זאת הדוגמה הראשונה שעלתה לי בראש, אז הנה זה כבר נוסף במהלך הישיבה.
אהוד בן דרור: אוניברסיטאות ומכללות, בתי חולים, מוסדות גריאטריים, אלה כולם גופים שפנו כבר ומבקשים: תכירו בנו כבעבודה מועדפת.
אהוד בן דרור: ברגע שפורצים ואומרים: מוסד חינוך כן, אבל עבודה במוסד אחר לא – אז יבואו ויגידו: למה האבטחה שם כן ופה לא?
אהוד בן דרור: הנימוק ששולחים את הילד מתוקף חוק – הוא נכון, אבל אם אני חולה אני לא יכול לא ללכת לבית חולים, כי אין שם מאבטח או בגלל שאני חושב שהמאבטח הוא לא מספיק טוב.
אהוד בן דרור: אם קשיש הוא במצב גריאטרי ומצריך אשפוז במוסד גריאטרי, אי אפשר לא לשלוח אותו כי חושבים שהמוסד הזה לא מספק אבטחה מספקת.
זבולון אורלב: אתה יכול לשלוח אותו למוסד אחר, שיש אבטחה ולאו דווקא למוסד הזה.
אהוד בן דרור: לא תמיד יש לי את הכסף ולא תמיד יש לי את הלוקסוס לבחור.
זבולון אורלב: אתה יכול לשלוח אותו לשערי צדק.
זבולון אורלב: יש תחרות, אתה יודע את זה.
זבולון אורלב: לכל הדברים האחרים יש תחרות.
אהוד בן דרור: לא נכון.
אהוד בן דרור: הפרט לא יכול לבחור.
זבולון אורלב: כן נכון.
אהוד בן דרור: הוא יכול, אבל אז הוא נכנס לרשימות המתנה, זה לא שהוא יכול להגיד: אני רוצה כך עכשיו והוא מיד מקבל את זה.
שרה חורש: אי אפשר לפתור את כל הבעיות.
שרה חורש: פותרים חלק.
אהוד בן דרור: ההיבט התקציבי הישיר, אם כן, קשה להעריך אותו.
אהוד בן דרור: מדובר פה בעשרות מיליוני שקלים.
זבולון אורלב: איך אתה מגיע לזה?
אהוד בן דרור: רק שניה.
אהוד בן דרור: אני אסביר לך למה אני אומר את זה.
אהוד בן דרור: אותו עובד לא יכול עכשיו ללכת לתחנת דלק, הוא לא יכול ללכת למלונות, הוא לא יכול ללכת לבניין.
אהוד בן דרור: חוקית, הוא יכול ללכת לשם, אבל אין שם עכשיו ביקוש.
זבולון אורלב: אז איפה הכסף שלו?
זבולון אורלב: אתה צריך לתקצב אותו.
אבי צרפתי: זה לא מתוקצב.
זבולון אורלב: מה זה החוק הזה של מענקים?
זבולון אורלב: אתה פורמלית, כל חייל משוחרר שהולך לעבודה מועדפת - - -
אבי צרפתי: רשאי לגשת לעבודות האלה ולקבל את המענק.
אבי צרפתי: רשאי.
זבולון אורלב: אתה עוד מעט תגיד שאם אני עושה מבצע להשיב תלמידים נושרים לבתי ספר, יש לזה עלות תקציבית, כי כל תלמיד שנוסף לבתי ספר, אתה צריך לשלם עבורו.
זבולון אורלב: אז תשאיר את הילדים בבית, זה בדיוק מה שאתה אומר עכשיו.
אהוד בן דרור: לא, זה לא מה שאני אומר.
זבולון אורלב: עשו חוק לעודד חיילים - - -
אהוד בן דרור: ברור שאם תעשה את הפעולה ותשיב תלמידים לבית ספר יש לזה עלות.
אלי ארוסי: אם מחר 14 אלף חיילים הולכים לעבוד בחקלאות, לא תשלם להם?
אלי ארוסי: תשלם.
אהוד בן דרור: בוודאי שאני אשלם.
אלי ארוסי: אז - - - בלי עלות תקציבית.
אהוד בן דרור: אז מה שאני מסביר זה שתיגרם פה עלות תקציבית.
אהוד בן דרור: נכון שהם יכולים מחר ללכת לעבוד בחקלאות.
זבולון אורלב: אתה יכול להעריך את התקציב הזה?
אהוד בן דרור: לא, זהו.
אהוד בן דרור: אני לא יכול, אבל - - -
זבולון אורלב: איך אתה מגיע לעשרות מיליונים?
זבולון אורלב: אלף שומרים זה שבעה מיליון, אז איך אתה הגעת לעשרות?
זבולון אורלב: למה להגזים?
אהוד בן דרור: אלף שומרים, לפי סדרי הגודל שניתנו פה, זה כלום.
אלי ארוסי: יהיו לך עשרת אלפים מוסדות.
זבולון אורלב: לא יהיו עשרת אלפים מוסדות.
אהוד בן דרור: עכשיו, זה לא יהיה רק החדשים, אלא גם תהיה תחלופה.
אהוד בן דרור: יפטרו עובדים.
אהוד בן דרור: אז זה לא בדיוק המספר של הנוספים.
שרה חורש: אבל במילא הם מקבלים דמי אבטלה.
זבולון אורלב: אלפיים שומרים.
יאיר פרץ: רבותי, שאלת הבהרה: חייל שהשתחרר ובא ללשכת התעסוקה ומבקש לקבל עבודה מועדפת.
יאיר פרץ: אומרים לו: בחקלאות אין, במלצרות אין, בתחנות דלק אין.
יאיר פרץ: הוא מקבל את המענק או לא מקבל את המענק?
זבולון אורלב: מקבל דמי אבטלה.
אבי צרפתי: הוא זכאי לדמי אבטלה של שבעים יום בשנה, זה הכל.
זבולון אורלב: כמה כסף זה עולה?
יאיר פרץ: גם כשהוא מבקש עבודה מועדפת ואין?
אתי בנימין: הוא לא מקבל.
אבי צרפתי: זה בסביבות ה-2200 שקל לחודש.
זבולון אורלב: 7500?
אבי צרפתי: לא.
אבי צרפתי: כחמשת אלפים שקל.
זבולון אורלב: לא הבנתי איך הגעת לזה.
זבולון אורלב: בחודש יש 22 ימי עבודה.
אבי צרפתי: לא, יש 25 ימים.
אבי צרפתי: אנחנו משלמים לפי 25 ימים.
זבולון אורלב: גם לפי 25 ימים.
זבולון אורלב: אז חמישים יום זה?
אבי צרפתי: זה 4400 ועוד תוספת.
אבי צרפתי: אנחנו מגיעים לחמש וחצי.
זבולון אורלב: נו, אז אמרת לשבעים וחמישה יום.
זבולון אורלב: 2500 ועוד 2500 כמה זה?
אבי צרפתי: אני אמרתי 2200.
זבולון אורלב: 4400.
אבי צרפתי: ועוד תוספת.
זבולון אורלב: 6600.
אבי צרפתי: זה לא 75.
אבי צרפתי: אמרתי 70 יום.
זבולון אורלב: זה 6000 שקל.
אהוד בן דרור: לפי שיטתך, אז גם אם נרחיב את זה לכלל העבודה במשק, את העבודה המועדפת, אתה אומר שאין לזה עלות.
זבולון אורלב: לא, אנחנו לא רוצים.
אהוד בן דרור: לא, אני אומר לך כדי להוכיח לך שהטענה שלך שאין לזה עלות תקציבית היא לא נכונה, כי לפי השיטה הזאת, אם נגיד היום שכל עבודה במשק היא מועדפת, אין לזה עלות תקציבית.
זבולון אורלב: תראה, החוק הזה היתה לו מטרה דו צדדית.
זבולון אורלב: מטרה אחת לשרת את המשק, לשרת מטרות במשק שמוגדרות בחוק, מטרה שניה זה לחנך את האדם לעבוד.
זבולון אורלב: אלה שתי המטרות שהוא אמר אותן, לא אני אמרתי אותן.
זבולון אורלב: המטרה של לחנך את האדם לעבוד, קיימת באמת בכל עבודה.
זבולון אורלב: אבל המהלך הזה נועד לעשות הבחנה.
זבולון אורלב: לכן קוראים לו: "מועדפת".
זבולון אורלב: לא כל עבודה היא "מועדפת".
זבולון אורלב: יש עבודות שיש אינטרס למדינה, לחברה, להעדיף אותן לעת כזאת.