GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אודיה איפרגן: אנחנו כל הזמן נעים פה על לא לעשות שימוש לרעה בחוק, לבין לתת את הזכות למי שבאמת זקוק לה.
<שמרית גיטלין שקד: אודיה, אני באמת חושבת ששווה לעשות מחשבה מחדש, אם באמת יש צורך באישור הזה.
<שמרית גיטלין שקד: אולי לא צריך רופא או אחות.
<אודיה איפרגן: היו דיונים עם האוצר גם.
<ליזה רובין: אם אפשר להוסיף, יש קריטריונים שהם מאוד ברורים לגבי – כבר הוכרע לגבי ילד מוכה, ילד מוזנח, אלימות וכו'.
<ליזה רובין: קודם, בשביל להגיע להכרעה הזאת, בדרך כלל יש אימפוט רפואי או בריאות של הצוות הבריאותי כדי להכריע לגבי זה.
<ליזה רובין: לגבי ההחלטה לגבי מעון, נראה לי שברשימה, בטבלה של 3, 4, 5 אני לא יודעת מה יש התרומה התוספתית של הרפואי.
מירב בן ארי: 3 ו-5, בלי 4.
<ליזה רובין: ב-7, כשיש הערכה של ילד שלא מתפקד ולא מממש את הפוטנציאל שלו, והתנאים במשפחה- --
מירב בן ארי: נגיע לטבלה ונתעסק אתה.
מירב בן ארי: נקריא אותה.
מירב בן ארי: חכי רגע עם זה.
מירב בן ארי: עו"ד דוד גנוט, לשכה משפטית, שירותי בריאות כללית, בבקשה.
מירב בן ארי: אבל רק על מה שעשינו עד עכשיו – לא על הטבלה.
מירב בן ארי: על הטבלה נקבל התייחסויות.
<דוד גנוט: מעבר לעובדה שלא כל כך הבנתי מיהו הרופא שאמור לתת את חוות הדעת, כי סל הבריאות מדבר על הרופא הכללי, ובעצם כל קופה אין הפונקציה הזאת של מתן חוות דעת באופן כללי.
<דוד גנוט: רופאים מרפאים ולא נותנים חוות דעת.
מירב בן ארי: גם אם זה קיים בחוק, ולא קיים בפועל- - -
<דוד גנוט: אין דבר כזה בסל.
מירב בן ארי: היא הולכת עם הילד לרופא, הילדים.
<דוד גנוט: זה מידע רפואי.
<דוד גנוט: זה הוא יכול להוציא- - -
מירב בן ארי: אני גם תהיתי – איך הוא יודע בכלל?
<דוד גנוט: רופא לא יכול לתת חוות דעת, אם ילד מוכה, אבל יכול לומר שיש לו סימן פה, משהו כזה.
<דוד גנוט: הניסוח פה לא נכון, כי על סמך חוות רפואית – הוא לא יכול לומר שהפעוט מוכה.
<דוד גנוט: שום רופא לא יגיד את זה.
<אודיה איפרגן: זה נוסח של החוק.
<דוד גנוט: שום רופא לא יכתוב על דף שעל סמך חוות דעתי הרפואי, הילד מוכה.
<דוד גנוט: לא יכתוב בשום אופן.
<ורד כרמון: בחוזר מינהל הרפואה, שהוציא משרד הבריאות, שעשינו עליו לפני כמה שנים את הפרשנות, באמת צריך לכתוב: הרופא מתוך התיק הרפואי, אם הוא ראה.
<דוד גנוט: על סמך התיק הרפואי ראיתי שיש לו סימן – את זה הוא יכול לכתוב, אבל זה לא מה שכתוב פה.
מירב בן ארי: יש החוק מולכם?
מירב בן ארי: לא התקנות.
מירב בן ארי: כל הסעיף הזה הוא סעיף מאוד בעייתי.
מירב בן ארי: זה אמור לדעתי – תקנו אותי אם אני טועה – להיות: לפי דעתו של עובד סוציאלי ועל סמך חוות דעת, נגיד רופא או אחות, או שצרכיו.
מירב בן ארי: בלי פעוט מוכה בכלל.
<דוד גנוט: אני חושב שצריך להיות, אם יורשה לי - על סמך תיקו הרפואי.
מירב בן ארי: אבל אני לא רוצה שיהיה פעוט מוכה.
מירב בן ארי: עובד סוציאלי - לא הרופא.
<אודיה איפרגן: גם כשאנחנו הולכים לבית משפט לנוער, למשל, הרבה פעמים אם הטענה היא שהוא מוכה, אתה מביא אסמכתאות רפואיות – סימנים, צילומים.
<דוד גנוט: אם ילד מגיע לרופא עם מכות, בסיכום מידע רפואי שיש במערכת בכל קופה יהיה כתוב את זה.
<דוד גנוט: אם ידרשו מאתנו, הרופא יכול להוציא את הסיכום מהמחשב.
<דוד גנוט: הוא לא יכתוב חוות דעת ייעודית לזה.
<דוד גנוט: הוא בחיים לא יכתוב שהילד מוכה.
מירב בן ארי: איך היית כותב את זה?
<דוד גנוט: לכתוב: לפי דעתו של עובד סוציאלי ועל סמך סיכום מידע רפואי.
מירב בן ארי: אבל זה יכול להיות סיכום מידע רפואי גם של אחות?
מירב בן ארי: הערה במקום.
<שמרית גיטלין שקד: זאת הערה במקום.
<שמרית גיטלין שקד: צריך לקחת את זה בחשבון.
<שמרית גיטלין שקד: אנחנו ממילא דנים בעניין.
<אודיה איפרגן: אתה מדבר על שינוי החוק.
מירב בן ארי: את עובדת על תזכיר חוק, לכן זו הערה מאוד חשובה.
<דוד גנוט: סיכום מידע רפואי.
<דוד גנוט: כל מבוטח יש לו סיכום במחשב.
<שמרית גיטלין שקד: סיכום מידע רפואי שנכתב על-ידי אחות או על-ידי רופא.
<דוד גנוט: זה במערכת.
מירב בן ארי: קיבלנו את ההערות של כולכם, שהן הערת חשובות.
מירב בן ארי: אנחנו ממשיכות.
<שמרית גיטלין שקד: אני מבינה שזה לא נכנס לתקנות, אבל זה תיקון חוק שאנחנו ממליצות עליו.
<שמרית גיטלין שקד: סעיף 3(2) לחוק: אחד מהורי הפעוט אינו מתפקד כראוי מחמת אלימות במשפחה, הפרעה נפשית, מחלת נפש, ׁאלכוהוליזם, התמכרות לסמים, פיגור, נכות קשה, זנות, עבריינות או מחלה כרונית של אחד מבני המשפחה; סעיף 3(5) לחוק: הפעוט מעוכב התפתחות, על סמך אישור רופא ילדים בעל ניסיון בתחום התפתחות הילד או פסיכולוג התפתחותי וקיימות נסיבות משפחתיות שבשלהן יש חשש ממשי להתפתחותו התקינה של הפעוט; חלק ד': מסמכים.
<ליזה רובין: בגלל הבעיה של חוק לעומת התקנות אני לא חושבת שיש בעל ניסיון בתחום התפתחות הילד שאמון – אין לזה הגדרה.
מירב בן ארי: זה גם בחוק?
<ליזה רובין: כנראה, זה גם בחוק.
<אודיה איפרגן: זה נוסח החוק.
<ליזה רובין: ודאי, זה לא יכול להיות רק רופא התפתחותי.
<ליזה רובין: אין מספיק בשביל לכסות את זה.
מירב בן ארי: צודקת.
<שמרית גיטלין שקד: זה עובד כבר היום.
<שמרית גיטלין שקד: כבר היום מפעילים את זה, לפי החוק הזה.
<שמרית גיטלין שקד: איך זה עובד?
מירב בן ארי: הם הולכים בטח לרופא ילדיך.
<ליזה רובין: התלבטתי לפני שבאתי, האם בכלל להעיר, כי החוק מאוד מבורך.
<שמרית גיטלין שקד: ורד, אולי היום אתם לא עומדים על זה שזה יהיה רופא?
<ורד כרמון: עשינו בקרות על קיום החוק בהרבה מאוד רשויות בארץ באמצעות הפיקוח שלנו, ודווקא הכי קשה היה בסעיף 3.1 עם חוות הדעת הרפואית, מוכה – זה היה הסעיף הכי מורכב, שלא מצאנו כל כך אישורים.
<ורד כרמון: דווקא בתחום התפתחות הילד הרבה פעמים כן יש המסמכים הרפואיים, נמצאו מיחידה התפתחותית.
מירב בן ארי: למה לא על סמך אישור רופא ילדים?
<דוד גנוט: אגב, זה אותו סיכום מידע רפואי - יש הכול.
מירב בן ארי: כן, זה הרופא של הילד.
<אודיה איפרגן: אני חושבת שצריך הבנה והתמחות.
<ליזה רובין: בדרך כלל ההערכה ההתפתחותית נעשית בטיפת חלב, ואנחנו מדברים ממילא על גיל לידה עד 3, אז אנחנו מדברים על ילדים שפוקדים בדרך כלל טיפת חלב.
<דוד גנוט: ואז זה יהיה רשום פשוט במערכת.
<דוד גנוט: לא צריך לחפש את זה.
<דוד גנוט: כל אדם שמגיע לקופת חולים, לטיפת חלב – הכול רשום.
<דוד גנוט: יש תיעוד.
<דוד גנוט: לא צריך בשביל זה לעשות פעולה ייעודית.
<שמרית גיטלין שקד: מעוכב התפתחות זה מסקנה מעבר למה שרשום בתיק.
<שמרית גיטלין שקד: יכול להיות שהילד בנה את הקוביות כמו שצריך, או לא בנה את הקוביות בזמן הנדרש, או לא הבין שאמרו לו, אבל מישהו צריך לנתח ולהגיע למסקנה.
<דוד גנוט: יכול להיות שזה צריך להיות באופן פרטי, ללכת באופן פרטי.
מירב בן ארי: יש בנושא הזה של לתת חוות דעת על מעוכב התפתחות, יש משהו בחשיבות, גם אם בפועל הן הולכות רק לרופא ילדים.
מירב בן ארי: אין מה לשנות.
מירב בן ארי: אבל מה שאני כן רוצה לשאול אתכם, אם כבר מסתכלים על החוק – או אישור רופא ילדים, כתוב, או פסיכולוג התפתחותי, ולמה עשיתם: וקיימות נסיבות משפחתיות שבשלן, ולא כתבתם: או קיימות?
<ורד כרמון: זה משהו שקשור להסתכלות שלא כל הורה שיש לו ילד מעוכב התפתחות – נגיד, נולד לי תינוק והוא מעוכב התפתחות – הילד שלי לא מוגדר כפעוט בסיכון.
<ורד כרמון: זה רק אבא או אמא או שני הורים- - -
מירב בן ארי: שנסיבות משפחתיות מביאות לחוסר התפתחות.
<אודיה איפרגן: יותר מזה – החוק זה מניעת הוצאתו מביתו.
מירב בן ארי: ברור לי.
<שקד אריאלי: שקד אריאלי.
<שקד אריאלי: אני עובדת סוציאלית ממכללת ספיר.
<שקד אריאלי: מייצגת הרבה אימהות שלא יכולות היו להגיע לכאן, שהילדים שלהן נופלים בין הכיסאות, כי אם החוק פעוטות בסיכון אמור לעזור למנוע הוצאה מהבית, הילדים שלהן לא מעוכבים התפתחותית, הן עצמן לא אימהות מזניחות, אבל הן באות ממצוקה כלכלית מאוד קשה – הן אימהות חד-הוריות, ואין להן פתרון.
<שקד אריאלי: הן לא נכנסות תחת הגדרה.
מירב בן ארי: כיוון שאני כל הזמן עוסקת באימהות חד-הוריות ובמצוקות, קיזוזים הטבות, דברים כאלה– תאמיני לי – תעירי אותי בלילה - אגיד לך הכול.
מירב בן ארי: חשוב מאוד לשים לב – אגיד לך גם אני כפעוטה לאם חד-הורית – זה לא אומר ישר שהייתי פעוטה בסיכון.
מירב בן ארי: אני לא רוצה שמצוקה כלכלית – אוי ואבוי לנו – תכניס פעוטות לסיכון.
מירב בן ארי: צריך למצוא פתרון, נכון, אבל לא במסגרת החוק הזה.
<שקד אריאלי: או בחוק תהיה תקנה של טרום סיכון, שזה אופציה אחת, או תחת משרד התמ"ת תהיה הגדרה שהן יכולות להיכנס למעון על סמך מצוקה כלכלית.
מירב בן ארי: אני יכולה לדבר אתכם גם בלי קשר על הנושא של חד-הוריות, אולי על סדר עדיפויות.
מירב בן ארי: היום אני יודעת, בתל-אביב בוודאות, כי יש לי שתי חד-הוריות כאלה שמקבלות סדר עדיפויות ראשון במעונות של נעמ"ת ו-ויצ"ו.
מירב בן ארי: במקרה יש לי שתי חברות כאלה.
<שקד אריאלי: מישהי מקבלת מזונות והבטחת הכנסה לא יכולה לקבל הנחת תמ"ת.
מירב בן ארי: זה ההטבות הנלוות של חד-הוריות.
<שקד אריאלי: זה כן קשור לחוק הזה.
<שקד אריאלי: לא סתם הגענו לפה.
מירב בן ארי: בכל מקרה לא סתם הגעת.
מירב בן ארי: נוכחות מהשטח היא תמיד מבורכת פה, אבל ההטבות הנלוות והעניין של המזונות חד-הוריות הוא נושא אחר, שנוכל לדבר עליו בנפרד, אבל זה לא קשור לפעוטות בסיכון.
<שקד אריאלי: זה כן קשור לפעוטות בסיכון – לכן הגענו לפה – כי מהר מאוד, ברגע שהילדים נשארים בבית, ואין להם אפשרות להכניס אותם למעון, כי כלכלית הם לא יכולים לשלם 2,500 שקל, הם מהר מאוד מידרדרים.
<אודיה איפרגן: אנחנו צריכים לזכור שהעוגה היא מוגבלת.
<אודיה איפרגן: אם אנחנו צריכים להחליט על סדרי עדיפויות – למשל, גם בתמ"ת יש לאימהות חד-הוריות קדימות על פני משפחות אחרות, אבל אם אני צריכה לעשות סדרי עדיפויות, פעוטות בסיכון- - -
מירב בן ארי: אנחנו רוצים להמשיך את הטבלה, כי אני רוצה לסיים את התקנות האלה, כי הן פה משנת 2003, והבטתי לאלי.
מירב בן ארי: בואו נתקדם, ואיפה שצריך, נעצור.
מירב בן ארי: עברנו לטבלה.
<שמרית גיטלין שקד: לפנייה מצורפים המסמכים האלה.
<שמרית גיטלין שקד: סעיפי החוק.
<שמרית גיטלין שקד: הגדרת מצב הסיכון.
<שמרית גיטלין שקד: המסמכים הנדרשים.
<שמרית גיטלין שקד: 3(1) פעוט מוכה.
<שמרית גיטלין שקד: צריך חוות דעת עובד סוציאלי חוות דעת רפואית.
<שמרית גיטלין שקד: הכול הולך אחרי החוק.
<שמרית גיטלין שקד: 3(1) פעוט שצרכיו ההתפתחותיים אינם נענים עקב הזנחה מתמשכת - חוות דעת עובד סוציאלי וחוות דעת רפואית.
<שמרית גיטלין שקד: 3(2) אחד מהורי הפעוט אינו מתפקד כראוי מחמת: אלימות במשפחה, אלכוהוליזם, התמכרות לסמים, זנות, עבריינות - חוות דעת עובד סוציאלי.
<שמרית גיטלין שקד: 3(2) אחד מהורי הפעוט אינו מתפקד כראוי מחמת: הפרעה נפשית, מחלת נפש, נכות קשה, מחלה כרונית של אחד מבני המשפחה.
<שמרית גיטלין שקד: חוות דעת עובד סוציאלי חוות דעת רפואית.
<שמרית גיטלין שקד: ב-3(2) גם כתוב לנו בחוק חוות דעת רפואית?
<אודיה איפרגן: לא כתוב, אבל הכוונה היא חוות דעת רפואית שמלמדת על המצב של ההורה.
<שמרית גיטלין שקד: רוצה שלפחות נרשום סיכום מידע רפואי, ולא חוות דעת רפואית?
<אודיה איפרגן: דווקא זה אמור להיות חוות דעת, כי מדובר באבחנות רפואיות.
<אודיה איפרגן: מחלת נפש זו אבחנה רפואית.
<אודיה איפרגן: הפרעה נפשית זו אבחנה נפשית.
<אודיה איפרגן: מחלה כרונית – כל אלה אמורים להיות חוות דעת רפואיות.
מירב בן ארי: בכל מקרה אני חושבת שזה סמנטיקה, כי בסוף הוא לא בא ונותן התרשמות, אלא הוא נותן סיכום מידע הרפואי.
מירב בן ארי: זה מה שהוא עושה היום בפועל.
<שמרית גיטלין שקד: ב-3(2) לא כתוב חוות דעת רפואית.
<דוד גנוט: אם מישהו יאמר לרופא: אני צריך לפי התקנות, ומבקש שתוציא לי חוות דעת – הוא לא יעשה את זה.
מירב בן ארי: הוא יוציא לו סיכום מידע.
מירב בן ארי: אנחנו נתקלים בזה כל יום, כשאנחנו הולכים לרופא שלנו, אבל מה שהיא צודקת כאן, שב-3(2) בחוק המקורי לא כתוב- - -
<שמרית גיטלין שקד: לא חייבים.
<שמרית גיטלין שקד: אני מבינה שהם רוצים לדרוש את זה בתקנות כדי לבסס, כי זה בעצם מיישם את החוק.
<שמרית גיטלין שקד: המחוקק אמר את העילה, ועכשיו אני אומרת איך הוועדה תקבע שהעילה התקיימה.
מירב בן ארי: לדעתי, בחוק בכל פעם שמופיעה חוות דעת של רופא משפחה, זה צריך להיות סיכום מידע רפואי, אלא אם כן זה רופא ספציפי שמתמחה כמו שדיברנו בהתפתחות הילד.
<ורד כרמון: אני חושבת שסיכום מידע רפואי ו/ מחלת נפש - זה אבחנה.
מירב בן ארי: כן, אבחנה רפואית.
<דוד גנוט: זה יהיה בסיכום.
<אודיה איפרגן: אבחנה רפואית אודות מצבו של ההורה.
<שמרית גיטלין שקד: אבחנה היא לא מסמך.
<שמרית גיטלין שקד: כתוב: המסמכים הנדרשים.
<אודיה איפרגן: סיכום מידע רפואי הכולל אבחנה רפואית אודות, או חוות דעת רפואית.
<שמרית גיטלין שקד: נכתוב: חוות דעת רפואית או סיכום מידע רפואי?
<שמרית גיטלין שקד: כשיש או- - -
<אודיה איפרגן: אבחנה רפואית בכתב.
מירב בן ארי: בעיניי זה באמת לא משנה.
<שמרית גיטלין שקד: אבחנה רפואית או סיכום מידע רפואי, בסדר?
<שמרית גיטלין שקד: אם סיכום מידע רפואי לא עולה, שיש לו אחת העילות כאן, אי-אפשר יהיה לאשר את הזכאות.
<אודיה איפרגן: אפשר להוסיף: אודות מצבו של הורה – למרות שזה די ברור.
<שמרית גיטלין שקד: זה ברור.
<ורד כרמון: גם מחלה כרונית – הרי אלה המצבים של הסיכון הזמני, למשל.
<ורד כרמון: אמא ששברה את הרגל.
<דוד גנוט: זה לא כרוני.
<שמרית גיטלין שקד: 3(2).
<שמרית גיטלין שקד: אחד מהורי הפעוט אינו מתפקד כראוי מחמת פיגור - חוות דעת עובד סוציאלי החלטת ועדת אבחון לפי סעיף 7 לחוק הסעד (טיפול במפגרים), התשכ"ט-1969.
<שמרית גיטלין שקד: 3(5) הפעוט מעוכב התפתחות וקיימות נסיבות משפחתיות שבשלהן יש חשש ממשי להתפתחותו התקינה של הפעוט - חוות דעת עובד סוציאלי אישור רופא ילדים בעל ניסיון בתחום התפתחות הילד או פסיכולוג התפתחותי.
<שמרית גיטלין שקד: זה לא פסיכולוג התפתחותי אלא אישור שלו.
<שמרית גיטלין שקד: 8.
<שמרית גיטלין שקד: מסמכים נוספים, אם קיימים, אז מציינים אותם.
<שמרית גיטלין שקד: מסמכים נוספים, אם קיימים, שהוגשו לעובד הסוציאלי העשויים לסייע לוועדה.
<שמרית גיטלין שקד: הערות.
<שמרית גיטלין שקד: שם העובד הסוציאלי.
<שמרית גיטלין שקד: חתימה.
<שמרית גיטלין שקד: כל הטופס שקראנו זה הטופס שאותו ממלא העובד הסוציאלי שממלא את הפנייה לוועדה.
<שמרית גיטלין שקד: תוספת שנייה.
<שמרית גיטלין שקד: תקנה 9.
<שמרית גיטלין שקד: טופס 2.
<שמרית גיטלין שקד: תיעוד החלטות הוועדה לפי חוק פעוטות בסיכון (הזכות למעון יום), התש"ס- 2000 (להלן- החוק) חלק א': כללי.
<שמרית גיטלין שקד: פרטים.
<שמרית גיטלין שקד: פרטי הפעוט.
<שמרית גיטלין שקד: פרטי האחראי.
<שמרית גיטלין שקד: האם האחראי השתתף בישיבת הוועדה – סמן.
<שמרית גיטלין שקד: כן או לא.
<שמרית גיטלין שקד: אם האחראי לא השתתף – סיבת אי-ההשתתפות.
<שמרית גיטלין שקד: סוג הדיון (סמן): ראשון / חוזר שמספרו/ חירום/ אחר.
<שמרית גיטלין שקד: חלק ג': מסמכים.
<שמרית גיטלין שקד: בפני הוועדה הונחו המסמכים האלה (נא הקף בעיגול): (1) טופס 1 – פנייה לוועדה באמצעות העובד הסוציאלי.
<שמרית גיטלין שקד: (2) המסמכים האלה (סמן).
<אודיה איפרגן: נעשה פה אותם תיקונים.
<שמרית גיטלין שקד: אני בודקת אם זה ממש אותו דבר – אז אולי אנחנו לא צריכים לקרוא את זה שוב.
<שמרית גיטלין שקד: זה בדיוק אותו דבר.
<שמרית גיטלין שקד: פשוט חוזר.
<שמרית גיטלין שקד: הוועדה מסמנת אילו מסכים היו בפניה.
<שמרית גיטלין שקד: ארשום את התיקונים כדי שלא נתבלבל.
<אודיה איפרגן: אני רואה שבנוסח עשינו – בסעיף 3(2) יש לנו חוות דעת רפואית המעידה על האמור בטור ג'.
<שמרית גיטלין שקד: אין צורך.
<שמרית גיטלין שקד: רשמת את זה רק ב-5, ולא ב-3, נגיד.
<שמרית גיטלין שקד: תמיד חוות הדעת מתייחסת למה שהיה בטור לפניה.
<אודיה איפרגן: טוב.
<שמרית גיטלין שקד: ב-3(2) אנחנו כותבים חוות דעת רפואית או סיכום מידע רפואי.
<שמרית גיטלין שקד: פה רושמים: או אישור של פסיכולוג התפתחותי.
<שמרית גיטלין שקד: אלה התיקונים היחידים.
<שמרית גיטלין שקד: חלק ד'.
<שמרית גיטלין שקד: עיקרי הדיון.
<שמרית גיטלין שקד: נקודות עיקריות שהועלו בדיון.
<שמרית גיטלין שקד: חלק ה'.
<שמרית גיטלין שקד: קביעת הוועדה ודרכי הטיפול המומלצות על-ידה.
<שמרית גיטלין שקד: 1.
<שמרית גיטלין שקד: קביעת הוועדה: (סמן) הפעוט הוא פעוט בסיכון לפי סעיף:3(1) לחוק.
<שמרית גיטלין שקד: 3(2) לחוק.
<שמרית גיטלין שקד: 3(5) לחוק.
<שמרית גיטלין שקד: תוקף הקביעה והזכות למעון יום היא למשך.
<שמרית גיטלין שקד: המצאת אישור לזכות לפעוט למעון יום לאחראי.
<שמרית גיטלין שקד: מסירה במעמד הדיון או מסירה לאחר הדיון.
<שמרית גיטלין שקד: הפעוט אינו פעוט בסיכון מהנימוקים האלה.
<שמרית גיטלין שקד: דרכי הטיפול: סוג הטיפול למי מיועד הגורם נותן הטיפול מועד לתחילת הטיפול, הגורם האחראי ליישום מעקב.
<שמרית גיטלין שקד: כלומר בעצם יש לנו לכל דרך טיפול הגורם האחראי ליישום ומעקב של אותה דרך טיפול שהוועדה ממליצה עליה.
<שמרית גיטלין שקד: בסוף יש איזשהו גורם שהוא הגורם האחראי לכלל קביעת הוועדה וההמלצות שלה והוא עוקב.
<שמרית גיטלין שקד: זה בדרך כלל העובד הסוציאלי.
<שמרית גיטלין שקד: דעת מיעוט, אם קיימת.
<שמרית גיטלין שקד: חברי הוועדה שהשתתפו בדיון – שם ושם משפחה, תפקיד, חתימה.
<שמרית גיטלין שקד: שם ממלא הטופס, תפקיד, חתימה.
<שמרית גיטלין שקד: האחראי רשאי לערור על החלטה זו בתוך 30 יום בפני ועדת ערר על-פי חוק שירותי הסעד, התשי"ח–1958, שמענה.
<שמרית גיטלין שקד: אגב, יכול להיות שצריך לתת לו לא רק את מענה, אלא שפרטי ההתקשרות אתה?
<ורד כרמון: יש ועדת ערר על-פי חוק שירותי הסעד שבכל לשכה נותנים, וזה מופיע גם באתר האינטרנט של המשרד.
<שמרית גיטלין שקד: אולי ניתן יותר פרטים מעבר לכתובת?
<ורד כרמון: יש את זה במחלקה.
<ורד כרמון: המחלקה שולחת את זה לוועדת ערר.
<ורד כרמון: כל מחלקה מחוברת למנגנון הזה.
מירב בן ארי: אז לא משנה לך המען?
מירב בן ארי: ענת הפנתה את תשומת לבי – ב-ה1 – תוקף הקביעה והזכות למעון יום - לא אמרת שקבוע לשנה, וכל שנה בוחנים?
<אודיה איפרגן: לא, כי לא יכולנו, כי בחוק זה לא כתוב.
<אודיה איפרגן: נשנה את זה בחוק.
<אודיה איפרגן: רצינו בהתחלה, ואמרו לנו שבגלל שלא כתוב מראש שזה מוגבל, למרות שזה הגיוני, כי אתה מאשר לשנת הלימודים הנוכחית או הקרובה, לכן זה היה האילוץ, כי בחוק זה לא כתוב.
מירב בן ארי: אנחנו פה בגישה שהתקנות צרכיות להרחיב את החוק ולא הפוך.
<אודיה איפרגן: זו כבר הרחבה.
<אודיה איפרגן: זה שהוספנו את המשפט שתוקף הקביעה היא למשך – זה מאוד הגיוני, אבל זה לא כתוב.
מירב בן ארי: זה שנת לימודים או שנה אחת?
<אודיה איפרגן: שנת לימודים.
<אודיה איפרגן: מלכתחילה בטופס הראשון שהכנו היה כתוב – נניח, מאשרים, אז כתבנו: טופס אישור לשנת – למלא, ואז אמרו לנו: יותר מדי אתה מותח את החוק, שאני כותבת בכותרת של הסעיף לאיזו שנה זה.
<אודיה איפרגן: אז הכנסנו את זה.
<אודיה איפרגן: לפעמים זה גם פחות משנה, אם זה מצב מצוקה של כמה חודשים.
<שמרית גיטלין שקד: אולי תגיעו למצב שזה שנה וחצי – נניח, התינוק באמצע כיתת הפעוטות.
<ורד כרמון: כל שנה אנחנו מקיימים, והדיונים מתקיימים גם בינואר עד מרס כדי שהם יוכלו להגיע לוועדות הקבלה של משרד הכלכלה ולהיות בקדימות.
מירב בן ארי: ומשהו שעוד ראיתי בחוק – פעוט זה מגיל לידה?
מירב בן ארי: כי כתוב: מי שטרם מלאו לו.
מירב בן ארי: לא כתוב מאיזה גיל.
<אודיה איפרגן: זה גם בתיקון שלנו.
מירב בן ארי: תגדירי פעוט.
<אודיה איפרגן: קודם כל, זה תלוי לפי איך שמשרד הכלכלה מקבל.
<אודיה איפרגן: הוא לא מקבל מתחת לגיל שלושה חודשים.
מירב בן ארי: אז אם היית מתקנת את חוק פעוטות בסיכון, היית עושה: פעוט מגיל 3 חודשים עד גיל 36 חודשים?
<אודיה איפרגן: מה שראינו, וגם דיברנו במשרד הכלכלה, בפועל, לפי הנהלים שלהם, הם מעדיפים לקבל מגיל ששה חודשים, וכתוב שאם הוא מתחת גיל ששה חודשים, זה בכפוף לאישור רופא על בשלות הפעוט למעון, אז בעצם בתיקון שאנחנו רוצים לעשות הלכנו על תנאי הקבלה של משרד הכלכלה, וזה גם נכון – פעוט לא צריך איך שהוא נולד, ללכת למעון, ודאי אם ההורה נמצא בבית.
מירב בן ארי: אבל עדיין לא היית מגדירה בחוק פעוט מגיל ששה חודשים עד- - -
<אודיה איפרגן: כן הייתי מגדירה פעוט מגיל ששה חודשים, ואולם אם הומצא אישור- - -
<שמרית גיטלין שקד: למרות שאם תגדירי אותו - אנחנו מקיימים עכשיו דיונים על החוק שצריך לתקן, אבל יכול להיות שאם תגדירי אותו ששה חודשים, לא תוכלי לדון בעניין שלו עוד לפני, וחבל.
<אודיה איפרגן: אם יש לי חוות רפואית שיש בשלות, זה יהיה גם מגיל- - -
<שמרית גיטלין שקד: אבל אם יש סיטואציה שבה את רוצה לקיים את הדיון על התינוק שאת יודעת את מצב הסיכון כבר כשהתינוק נולד, ואת רוצה לשריין את המקום במעון- - -
<אודיה איפרגן: אני יכולה לומר – נגיד שהוא בגיל בחודשים, אני יכולה לקיים את הדיון בעניינו, ולקבוע שהזכאות שלו תהיה כשהוא יגיע לגיל ששה חודשים, או אם יש אישור רפואי.
מירב בן ארי: הייתי משאירה את זה כמו שזה.
<אודיה איפרגן: אנחנו לא רוצים שבגיל חודש אימהות יגידו: אנחנו רוצים לשים במעון.
<שמרית גיטלין שקד: אין להן אפשרות כזאת.
<שמרית גיטלין שקד: בגלל שהנהלים של משרד הכלכלה ממילא מחייבים אותך- - -
<אודיה איפרגן: נכון שהם מסונכרנים אתנו.
<ורד כרמון: אימהות רגילות- - - גם בשלושה חודשים ובאופן לפעמים אפילו גורף, ודווקא בפעוטות בסיכון, שאנחנו מאוד משקיעים בקטע של ההתקשרות, וכל הטיפול, ויש הנחיה של עובדת סוציאלית, אנחנו לא מעודדים להכניס בגיל שלושה חודשים.
<ורד כרמון: להפך – אנחנו רוצים קצת להקשות ושיהיה דיון, וכן לאפשר את השלב הזה להישאר בבית.
<ורד כרמון: אם המצב ממש מחייב בגלל נסיבות, כן יש אפשרות, וההחרגה עם אישור רפואי.
<ורד כרמון: אני גם מבקשת היום שהפיקוח יהיה שותף להחלטות הללו, כי אנחנו לא רוצים גורף, וראינו שברגע שהתחלנו להקפיד, כמות המקרים שנכנסו בגיל מאוד צעיר ממש ירדה פלאים בגיל שלושה חודשים.
<ורד כרמון: בהתחלה היה לי גם חודש או חודשיים.
<ורד כרמון: היום זה פחת למספרים שניתן לספור על שתי הידיים.
<שמרית גיטלין שקד: העתק לאחראי על הפעוט והעתק משפחה.
<אודיה איפרגן: רק רצינו להעיר טכנית – ורד דיברה – במילא זה יעבור למחלקת הנוסח של הכנסת- - -
<שמרית גיטלין שקד: של משרד המשפטים ולא של הכנסת.
<אודיה איפרגן: נרצה להכניס את כל הפרטים לטבלה – כל הטפסים.
<אודיה איפרגן: זה לא נעים לעין.
<אודיה איפרגן: זה טכנית.
מירב בן ארי: הצבעה בעד התקנות – פה אחד.
מירב בן ארי: התקנות אושרו.
מירב בן ארי: התקנות אושרו, במזל טוב, מ-2003.
<אודיה איפרגן: החוק הוא מ-2000.
<שמרית גיטלין שקד: כתבו שהתאריך האחרון להתקנת התקנות הוא 2003.
מירב בן ארי: אני מודה לכולכם, וחשוב שנעבוד על תזכיר החוק הזה כדי לעשות בו תיקונים.
<אודיה איפרגן: אנחנו מודים לשמרית על השעות הרבות שהשקיעה.
מירב בן ארי: אני מודה לכל צוות הוועדה החרוץ והיעיל של ועדת העבודה והרווחה.
מירב בן ארי: אחליף את חבר הכנסת אלי אלאלוף, יושב-ראש הוועדה.
מירב בן ארי: היום 28.6.2016, כ"ב בסיוון התשע"ו, על סדר-היום בוועדת העבודה והבריאות: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון - ילד נעדר עוגן משפחתי), התשע"ו-2016, שלי, חברת הכנסת מירב בן ארי, חבר הכנסתי אלי אלאלוף, יעקב מרגי, נורית קורן, אלי כהן, רועי פולקמן, יפעת שאשא ביטון, יוסי יונה, נחמן שי, טלי פלוסקוב, קארין אלהרר.
מירב בן ארי: הצעת החוק הגיעה לאחר פניות שקיבלתי במפגש שקיימתי עם צעירים חסרי עוגן שהגיעו אליי, ואמרו שכשהם הולכים לביטוח לאומי, הם מתביישים להצהיר על זה שהם צריכים קצבת ילד נטוש, וביקשו ממני להחליף את השם – לא מסובך, אבל כן יקל.
מירב בן ארי: זה עבר בטרומית, אז כתבו לי - גם עובדות סוציאליות וגם ילדים, ואמרו לי: מירב, זה לא סמנטיקה בשבילנו אלא זה משמעותי.
מירב בן ארי: זה מביך, גם בסניפי הביטוח הלאומי, אבל זה מביך גם אותנו, כי אנחנו יודעים שאנחנו נטושים; אנחנו לא צריכים את זה שגם בטופס זה יהיה כתוב.
מירב בן ארי: לכן מה שהגדרנו כאן – אני הגדרתי משהו אחר, ואז משרד המשפטים תיקן לנו: ילד הזכאי לגמלה מיוחדת.
מירב בן ארי: כמובן, זה מקובל עליי, כל עוד נוציא את המילה נטישה.
מירב בן ארי: התייחסות.
<שי סומך: זאת הצעת חוק נכונה באמת.
<שי סומך: המונח ילד נטוש הוא מעליב, ועדיף להשתמש במונח ניטרלי, שלא ייצור סטיגמה.
<שי סומך: אנחנו תומכים ושמחים על הצעת החוק.
<רחלי סונגו: משרד הרווחה גם כמובן תומך בשמחה.
מירב בן ארי: משרד המשפטים תומך, משרד הרווחה תומך.
מירב בן ארי: ביטוח לאומי.
<שרית דמרי-דבוש: עו"ד שרית שמרי מהלשכה המשפטית.
<שרית דמרי-דבוש: גם אנחנו תומכים בנוסח המוצע של הזכאי לגמלה מיוחדת.
מירב בן ארי: לפי מה שכתבו לי החבר'ה האלה, זה טופס אחד, או זה גם באתר האינטרנט שלכם?
<שירלי בן ארוש: גם באתר האינטרנט, גם טופס שאפשר לקחת אותו ולהוריד אותו גם באתר, גם לקבל אותו בכל מקום, וגם הוצאנו עכשיו עם שתילת נתונים, כדי להקל על אותם אלה שמגישים את התביעות, גם בטופס הרגיל וגם בטופס של הקטינים, שעל-ידי הקשת תעודת זהות בעצם כל הנתונים של הילד נשתלים בטופס התביעה, וככה זה חוסך המון זמן, בירוקרטיה.
מירב בן ארי: ואם כבר באתם וטרחתם ורצתם, רק חשוב לפרוטוקול, שתגידי לנו מי זכאי לקצבה הזאת של הילד נטוש עד היום.
מירב בן ארי: חשוב לפחות לפרוטוקול שיידעו על אילו ילדים אנחנו מדברים.
<שרית דמרי-דבוש: כפי שהסעיף היום בחוק הבטחת הכנסה, מדבר על שני מצבים – ילד יתום וילד נטוש.
<שרית דמרי-דבוש: הרעיון בילד נטוש הוא שאחד ההורים אינו נמצא בארץ, יכול להיות, או אחד ההורים שנפטר, והשני גם נטש אותו, או הם הגדירו את זה "לא נמצא באורח קבע".
<שירלי בן ארוש: גם חסרי-מסוגלות הורית, למשל, כאשר אחד ההורים, למשל, או אחד ההורים הוא חסר-מסוגלות הורית – אנחנו מסתמכים על דוחות מהרווחה, וגם פה אנחנו באים לקראת, ומחילים את הזכאות.
<ענת מימון: השאלה, אם אין גמלה נוספת כלשהי שילד יכול להיות זכאי לה, שיכול להיווצר בלבול מבחינת המינוח החדש שאנחנו מביאים, או מבחינת
<ענת מימון: כם הזכאות לגמלה מיוחדת, ברור שהיא רק לגבי ילד יתום, והילד הנטוש, אנחנו מחליפים את ההגדרה עכשיו, ולכן המונח הזה יהיה מתאים?
<שירלי בן ארוש: עשינו על זה חשיבה.
<שירלי בן ארוש: זה לא אמור לבלבל, להפך – זה רק אמור להועיל, כי ברווחה, למשל, זה נקרא גם חסר עוגן משפחתי, ושם הקריטריונים קצת שונים מאצלנו.
<שירלי בן ארוש: זה כן היה יכול ליצור בלבול.
<שירלי בן ארוש: ההפך – דווקא גמלה מיוחדת עבור ילד היא מאוד ממקדת את זה.
<ענת מימון: אעיר עוד הערה – עשינו גם את התיקון בחוק הביטוח הלאומי, שמפנה לחוק הבטחת הכנסה, ואז שני המקומות שזה מופיע בהם בחקיקה, אנחנו מתקנים אותם במסגרת ההצעה.
<ענת מימון: נקריא אותה.
<ענת מימון: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – ילד הזכאי לגמלה מיוחדת), התשע"ו–2016.
<ענת מימון: תיקון התוספת הראשונה.
<ענת מימון: בחוק הבטחת הכנסה, התשמ"א–1980, בתוספת הראשונה, בפרט 1, במקום "ילד נטוש" יבוא "ילד הזכאי לגמלה מיוחדת".
<ענת מימון: תיקון חוק הביטוח הלאומי.
<ענת מימון: בחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה-1995, בסעיף 74(ב)(1)(ד) במקום "ילד נטוש" יבוא "ילד הזכאי לגמלה מיוחדת".
<שרית דמרי-דבוש: אנחנו חייבים להדגיש, שבעקבות חוק האומנה, הרעיון הוא שיצומצמו מספר המקרים שיקבלו את הגמלה, כי בפועל הילדים הללו אמורים להיות משובצים במשפחות אומנה, והמשפחה תקבל ישירות את הגמלה, איך אתם מגדירים את זה במשרד הרווחה – ממשרד הרווחה למשפחת האומנה.
<שרית דמרי-דבוש: זה אמור להיות מספר היום מצומצם של מקרים של ילדים – או שטרם שובצו במשפחה, או ילדים שהם בפנימיות, שגם אנחנו משלמים, במקרה שהם יוצאים לחופשה מהפנימייה, אנחנו משלמים לתא המשפחתי שהם נמצאים בו את הגמלה הזאת.
מירב בן ארי: זה החבר'ה שפגשתי, אגב, שהם לא במשפחות אומנה.
<שרית דמרי-דבוש: אני מניחה שזה עיקר הילדים – שהם לא משובצים, והם יוצאים בדרך כלל לחופשות- - -
<שירלי בן ארוש: או קיץ יולי-אוגוסט, או חגים – אפריל בדרך כלל, שזה פסח, ואז אנחנו נכנסים לתמונה, ובחודשים האלה משלמים להם.
מירב בן ארי: כמה הגמלה שהוא מקבל?
<שירלי בן ארוש: 1,800 ומשהו.
<שירלי בן ארוש: אין לי פה הנתון המדויק.
<שירלי בן ארוש: אני יכולה לבדוק את זה.
<שירלי בן ארוש: זה לילד.
<שירלי בן ארוש: ואם יש יותר ילדים באותו תא משפחתי, זה עולה- - -
<שירלי בן ארוש: לא, לחודש.
<שירלי בן ארוש: זה גמלה חודשית.
מירב בן ארי: כ-1,800 שקל לחודש.
מירב בן ארי: נצביע.
מירב בן ארי: הצבעה בעד הצעת החוק – פה אחד הצעת החוק אושרה.
מירב בן ארי: הצעת החוק אושרה לקריאה ראשונה.
מירב בן ארי: זה יפורסם לקריאה ראשונה.
מירב בן ארי: רק אם אנחנו כבר פה, כולם.
מירב בן ארי: .. לא להטריח אותם.