GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נעה בן שבת: בסוף הוא מאשר את פרטי ההצהרה לרבות התחייבות כפי שמילאתי בטופס זה.
<נעה בן שבת: זה גם היה בטופס הכללי.
<נעה בן שבת: אם אפשר, אם תוכלו להסביר מדוע נוספו פסקאות (3), (4) ו-(6).
אלי אלאלוף: השפות, מי קבע אותן?
<אלי גורדון: תקן ישראלי 1145.
אלי אלאלוף: אבל אל"ף, יש שפה רשמית במדינה שזה גם ערבית.
אלי אלאלוף: זה אחת.
אלי אלאלוף: שתיים, ליבואנים שהם רוצים גם לשווק יש היום שוק דובר רוסית, של מיליון אזרחים, למה לוותר על השפה הזו?
אלי אלאלוף: אני חושב שחייבים להוסיף את שתי השפות האלה.
<שרון גוטמן: המטרה פה הייתה שבעצם יבואן, כשהוא מייבא מזון מחוץ לארץ, הוא לא יקבל איזה שהיא קופסה שחורה שלא כתוב עליה כלום.
אלי אלאלוף: לא, אני לא אמרתי, אני חושב שזה נכון, אבל היום יש - - -
אלי אלאלוף: אצלנו יש יותר דוברי רוסית מאשר צרפתית.
טלי פלוסקוב: מרוסיה הרבה סחורה מגיעה.
<רוית ארבל: יש לזה התייחסות בחוק.
<רז הילמן: למה להגביל לו בשפות?
<רז הילמן: גם ככה חייבים לפני השיווק לסמן את ה - - -
אלי אלאלוף: דנו בזה בחוק המזון.
<רז הילמן: לא, זה לא קיים בחוק - - -
<אלי גורדון: כמה נקודות, אדוני היושב ראש.
<אלי גורדון: אחת, אנחנו כן רוצים שמזון שהוא ארוז יגיע מסומן.
<אלי גורדון: זה קודם כל.
<אלי גורדון: בחלק מהמקרים אנחנו אפשרנו שיהיה תרגום נוטריוני במידת הצורך.
<אלי גורדון: דנו על זה ארוכות פה בחדר הזה.
<אלי גורדון: יחד עם זה מה שידוע לנו, ואני מקבל, דרך אגב, את ההתאמה למציאות של מדינת ישראל ואפשר להוסיף את השפה הרוסית והערבית.
<רז הילמן: יש עוד הרבה שפות.
<אלי גורדון: אבל השפות האלה בתקן ישראלי 1145 מאפשרות יבוא של מזון שהוא מזון ארוז אמנם, אבל הוא חומר גלם לתעשייה, מכיוון שההיגיון נלקח מעולם התוכן של סחר בינלאומי בתחום.
<אלי גורדון: בשפות האלה - - -
<אלי גורדון: השורה התחתונה, כמו שאמרת, לנו אין בעיה להוסיף עוד שתי שפות שתהיינה.
אלי אלאלוף: כי זה אופציה.
<אלי גורדון: זה אופציה וזה לפחות.
טלי פלוסקוב: זה אחד מ-.
<אלי גורדון: צריך לשים לב ש - - -
<נעה בן שבת: אבל במילא הסימון, כשהוא משוחרר, הוא חייב להיות מסומן בעברית, נכון?
<אלי גורדון: לא, כשהוא משוחרר הוא לא חייב להיות מסומן בעברית.
<אלי גורדון: כשהוא משווק הוא חייב להיות מסומן בעברית.
<שרון גוטמן: כאן מדברים על השלב שהוא באונייה.
<אלי גורדון: מה שחשוב לנו, שלא תגענה למדינת ישראל - - -
אלי אלאלוף: אם אין התנגדות הייתי מבקש להוסיף את שתי השפות, ערבית ורוסית.
<רוית ארבל: ההוראות האלה יהיו אחר כך בתקנות?
<רז הילמן: זה התוספת.
<נעה בן שבת: זו התוספת הראשונה אבל רק לתקנות הביניים.
<נעה בן שבת: כרגע אנחנו מדברים רק על התקנות בהוראת השעה.
<רוית ארבל: לא, אני שואלת איפה זה ימצא את ביטויו אחר כך כשהחוק ייכנס לתוקף, שזה מה - - -
<אלי גורדון: זאת הכוונה שלנו, אבל אחד היתרונות של התקנות האלה כרגע, תקנות הוראת שעה, זה כדי להתחיל ללמוד מכוונות, האם הן תורמות יותר, תורמות פחות, מקשות, עוזרות.
<אלי גורדון: לכן כרגע, נכון לרגע זה יש לנו כוונה להעתיק את הסעיף גם לתקנות יבוא מזון רגיל הקבועות, שאוטוטו תקבלו אותן להערות.
<אלי גורדון: אבל אחר כך נראה, המציאות תלמד אותנו.
<רז הילמן: אני חושש מאוד מהסיטואציה שיש לנו רשימה סגורה.
<רז הילמן: זה לא טוב, אני מציע שלפחות אם רוצים לעשות את הרשימה הזאת אז שתהיה לזה חלופה, שאם זו שפה שהיא לא אחת מהשפות האלה, שאפשר לקבל אישור ממשרד הבריאות שהסימון אחרי זה בשפות הנדרשות יהיה במחסן היבואן.
<רז הילמן: כי יכול להיות שסחורה תגיע מתאילנד בלי אף אחת מהשפות האלה וממילא מותר את הסימון בעברית לעשות במחסן היבואן.
<רז הילמן: אז מה, בגלל זה אי אפשר יהיה להכניס את זה לארץ?
<רז הילמן: זה לא הגיוני.
<אלי גורדון: אני רוצה להזכיר לכולנו, סחר בין מדינות מתבצע ומחייב העברת מזון מנקודה לנקודה בסימון שהוא אחת השפות הבינלאומיות.
<אלי גורדון: רוב הסחורה שמגיעה, ממה שידוע לי לפחות, מגיעה בעיקר באנגלית, ישנם מקרים שסחורה מגיעה בסימון שהוא לא באנגלית, או בכמה שפות בו בזמן.
<אלי גורדון: אבל אנגלית תמיד קיימת.
<רז הילמן: אני מציע שיהיה סעיף שמטפל במקרים חריגים שאתה אולי לא מודע להם היום ואולי נגלה שיש אותם אחרי שייכנס לתוקף.
<רז הילמן: אז שתהיה לכם סמכות ל - - -
אלי אלאלוף: לאחת השפות אני מודע, זה אמהרית.
אלי אלאלוף: שהעולים שלנו מייבאים מאתיופיה.
אלי אלאלוף: אני חושב שצריך לאפשר את זה.
<נעה בן שבת: כיוון שיש לנו הוראות של שמירת מסמכים, כולל התרגום הנוטריוני, אז אפשר להכניס התייחסות לדבר הזה פה בהתחייבות.
<נעה בן שבת: אם מדובר בשפה אחרת אז מתקיימות הוראות אותה תקנה שמדברת על התרגום?
<רות שימברג: הסעיף הזה הוכנס בעצם כי קיימת בעייתיות.
<רות שימברג: כשמשלוח מגיע, משלוח לתעשייה מגיע לתחנת הסגר ולא ניתן לזהות אותו, לא מופיע שם היצרן, שם המוצר, שאפשר לקרוא אותו.
<רות שימברג: נגיד מגיע משלוח ביפנית ואנחנו לא יכולים לזהות מה נמצא בפנים, האם זה תואם למסמכים, האם זה לא תואם למסמכים, נגיד תבלין מסוים, ובעצם זה בא להעברה, שפות מסוימות שאיכשהו אפשר לקרוא אותן ולזהות את המוצרים.
<רות שימברג: מוצר שמגיע לתעשייה, לא ניתן לקחת אותו לתרגום נוטריוני, 1,000 קילו, או 500 קילו, 200 קילו, או להביא נוטריון לשטח הבדיקות.
<רות שימברג: זו הסיבה שהסעיף הזה מופיע פה.
<שרון גוטמן: מדובר רק על ארבעה פרטי סימון, לא כל סימון המזון, אלא רק שם היצרן, שם הספק, שם המזון וסימן שמזהה את האצווה, שזה בדרך כלל איזה שהוא קוד.
<אמיר רשף: זה בעיקר מזון לתעשייה?
<רות שימברג: זה בעיקר מתייחס למזון לתעשייה.
אלי אלאלוף: אני רוצה לסכם את הנקודה הזו.
אלי אלאלוף: חוץ מהתוספת של שתי השפות שביקשתי אני חושב שהשאר - - -
<נעה בן שבת: שהיא תישאר רשימה סגורה בשלב הזה?
<אלי גורדון: מקסימום בתקנות קבע כבר נגיע עם - - -
אלי אלאלוף: נדע אם לתרגם את שפתם.
אלי אלאלוף: נכון שיש יותר סינים, אבל לא בארץ.
<נעה בן שבת: מחסן התואם את המזון לפי אישור משרד הבריאות.
<נעה בן שבת: יש אישורים הניתנים למחסנים.
<אלי גורדון: מחסן למעשה מיועד לתת תחנת ביניים בין המקטע של היבוא למקטע של השיווק.
<אלי גורדון: זה המקום שבו אותו מזון מאוחסן לאורך תקופה ארוכה עד למחצית פלוס של חיי מדף, לכן חשוב שהמחסן יעמוד בכל תנאי התברואה ותנאי הסניטציה המינימליים.
<אלי גורדון: בהתאם לכך בשלב של תעודת רישום יבואן ניתן אישור לאחסן מזון כזה או אחר בהתאם למהותו באותו מחסן.
אלי אלאלוף: והמחסן הוא בבעלות של היבואן?
<אלי גורדון: הוא יכול להיות או בבעלות או יצרנו את הגמישות לאורך כל החוק שישנה אפשרות להתקשר עם מוכרי שירותי אחסון.
<נעה בן שבת: תקנה 6 זו הצהרה שהיא הצהרה כללית כי היא נובעת ממצב שאנחנו עדיין לא בתוך החוק, נכון?
<שרון גוטמן: אני מציעה אולי לתקן אותה קצת.
<שרון גוטמן: 'אני מתחייב לפעול בהתאם לנהלים המתפרסמים באתר האינטרנט וכן לדרישות שירות המזון ובכלל זה דרישות התלויות בנוהל החזרה יזומה'.
<שרון גוטמן: מאחר שדרישה היא לאו דווקא מתפרסמת, לפעמים היא מוכוונת לעברן כמו ריקול.
אלי אלאלוף: ראיתי אתכם יוצאים לעשות בירורים.
<אלי גורדון: אני יצאתי.
<אלי גורדון: בקשה שלנו, אדוני היושב ראש.
<אלי גורדון: אחת, אנחנו מבקשים לחזור לאופציה שבה לא תהיה חתימה וחותמת אלא אישור.
<נעה בן שבת: כן, החתימה וחותמת זה עניין טכני.
<אלי גורדון: ומבחינת אנשי המחשוב, יום ראשון כולו יוקדש לכל השינויים יהיו אשר יהיו.
<אלי גורדון: נשתדל להתכנס לסוף יום עבודה, שניים שלושה, להעביר את הנוסח של ההצהרה, סופי, שמתאים למציאות בפועל.
<שרון גוטמן: זאת אומרת 4 ביולי, יום שני, זה היום?
<אלי גורדון: מבחינתנו אנחנו יכולים.
אלי אלאלוף: מה אומר משרד המשפטים, שי?
<נעה בן שבת: אבל משרד המשפטים צריך עוד להיערך לפרסום.
<שי סומך: מתי המסמך יעבור אלינו?
<אלי גורדון: ביום ראשון, סוף היום.
<שי סומך: התקנות?
<אלי גורדון: לא התקנות, אני מדבר על המגבלה האמיתית שזה עדכון מסכים של המערכת הממוחשבת.
<שרון גוטמן: יש אפשרות טכנית להעביר את התוספת היום ואת המסכים רק ואז ואנחנו כבר נוכל לפחות להיערך עם משרד המשפטים ביום ראשון כשבאמת זה יתחיל - - - אפשר להפריד, את התיקון בדף הם יכולים לעשות יותר מהר, התיקון במערכת הממוחשבת הוא זה שייקח יותר זמן.
<אלי גורדון: בואי נשקף, מה שאת מציעה כרגע, שתהיה גרפיקה מצד אחד ועד אז יהיה פיתוח?
אלי אלאלוף: שי, מה אתה אומר?
אלי אלאלוף: ברגע שאתה מקבל את המסמך, כמה זמן זה לוקח לך?
<שי סומך: אם המסמך תקין ולא כל המסמכים שמגיעים הם תקינים.
אלי אלאלוף: לא, אנחנו רק תקינים.
<שי סומך: לא, מבחינת התבניות, יש תבניות ש - - - במיוחד בטבלאות ותוספות, לפעמים יש עם זה בעיות.
<שי סומך: אם זה תקין הם יעשו כל מאמץ, אם הם יקבלו את זה עד 12 הם יכולים לפרסם את זה יום למחרת.
<שי סומך: הם יעשו כל מאמץ לפרסם את זה ביום למחרת.
<שי סומך: אם זה לא תקין, אני מניח שזה לפחות - - -
אלי אלאלוף: אני לוקח סיכונים, אנחנו נעשה את זה פרסום או ב-5 ביולי או כל מה שמתאפשר מוקדם יותר.
<שי סומך: 5 ביולי, אני מאמין שזה ריאלי.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אנחנו נצביע על התקנה.
<שי סומך: זה תלוי גם בהעברת החומר למשרד המשפטים.
<שי סומך: בכל מקרה, צריך להבהיר, התקנות לא יוכלו להיכנס לתוקף לפני הפרסום.
<נעה בן שבת: אז אתה רוצה שיהיה כתוב יום הפרסום ואז זו תהיה התחייבות של משרד הבריאות לעמוד ב - - -
אלי אלאלוף: לא, 5 בחודש או יום הפרסום.
<נעה בן שבת: לא, אבל זה לפי המאוחר.
<שי סומך: כן, לפי המאוחר.
אלי אלאלוף: אוקיי, בסדר?
אלי אלאלוף: לפי זה מותר לנו להצביע על התקנות?
<נעה בן שבת: בוודאי, אבל אני רק תוהה אם זה כך, אם זה לפי המאוחר, אז אם יש טעם ב-5 ביולי.
<נעה בן שבת: ככה יכול להיות שאנחנו כבר פרסמנו קודם?
אלי אלאלוף: אם פרסמנו אז יותר טוב, המוקדם ביותר.
<שי סומך: המוקדם זה לא - - -
אלי אלאלוף: המוקדם ביותר, ה-5 או המוקדם ביותר.
<נעה בן שבת: לא, שי אומר שאי אפשר, בגלל ההשלכות הפליליות של התקנות האלה.
<נעה בן שבת: אם אנחנו נעשה פרסום רטרואקטיבי אז אנחנו בעצם נחיל הוראה פלילית, תהיה השלכה פלילית לפעולה שהיא בניגוד.
<נעה בן שבת: אבל אם המערכת שלכם לא יכולה לשרת את אישור קבלת הצהרה, אז מה החששות?
<אלי גורדון: עדכון חם, מה שנקרא, מהשטח.
<אלי גורדון: אנשי המחשוב, אם אנחנו מעבירים תוך שעה אליהם את הנוסח כבר סופי ישתדלו לעשות את הכול בכדי שעוד היום לסיים, ואם לא, ביום ראשון ממש מוקדם בבוקר, זה אומר שאפשר יהיה להתקדם.
<שי סומך: נעשה אולי 4 ביולי, או יום הפרסום לפי המאוחר.
<שי סומך: זה המדפיס הממשלתי.
<שי סומך: הם אמרו שאם הכול תקין הם יכולים מהיום למחר, אבל אני לא יודע אם הקובץ תקין, אני ממש לא מבין בתבניות שלהם.
<שי סומך: לפני יום הפרסום, כל עוד זה לא מפורסם מה שתעשו לא יקרה כלום, זה חייב להיות מפורסם כדי שזה ייכנס לתוקף.
<שי סומך: תרשמו מה שאתם רוצים, כל עוד זה לא יום פרסום - - -
<נעה בן שבת: אני רוצה להציע שלא נגיד 5 ביולי ותצטרכו להתאים את זה, גם אם זה ידרוש אחרי זה הכנה של פרטי הטופס, שיהיה מסומן פרט והכוכבית שלו.
<נעה בן שבת: הרי בסך הכול המלל, אותו מלל שקראנו הוא המלל שצריך להופיע בתקנות, כל הגרפיקה והתפאורה לא מעניינת.
<נעה בן שבת: אז אני חושבת שזה יכול להיות - - -
<שי סומך: אני מאמין שעד ה-5 ביולי, אם הם יעמדו בלוחות הזמנים האלה זה באמת יהיה בסדר.
<אלי גורדון: אנחנו צריכים להעביר - - -
אלי אלאלוף: אני משאיר את ה-5 ביולי, ברשותכם, ובלי המוקדם או המאוחר ביותר.
אלי אלאלוף: אבל אנחנו היום מאשרים את התקנות והפרוצדורה הטכנית דורשת היערכות עד ה-5, אנחנו שמחים.
אלי אלאלוף: מי בעד התקנות כפי שהוצגו?
אלי אלאלוף: אין נמנעים.
אלי אלאלוף: אני שמח לראות אתכם חוזרים לפגישה הבאה בגיל 40 של רז.
אלי אלאלוף: זה לא משתנה.
אלי אלאלוף: זה לא קשור לשום פרסום, נכון?
<רז הילמן: לא קשור.
אלי אלאלוף: אז אנחנו נגיע לזה.
אלי אלאלוף: יש לי בקשה, יש לי הרגשה שבאמת אתם יחסים התקדמתם, אנחנו רצינו לקיים דיון מסודר, אני רוצה לנצל יותר נוכחות, שתהיה יותר נוכחות, כדי שתיתנו לנו דיווח על זה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, נעשה את זה, חוזרים מהפגרה בנובמבר.
<אלי גורדון: כרגע הכנתי ראשי פרקים של הדיווח, רק בשביל הפרוטוקול, להשלים את מה שעדכנתי.
<נעה בן שבת: והדיווח נעשה בהנחה שב-30 בספטמבר צריך כבר להתחיל להפעיל את כל המערכות וצריך להביא את כל המערכות של התקנות ולהתקין אותן, כל מה שנדרש.
<נעה בן שבת: לפני אותו מועד.
<שרון גוטמן: יש לנו רק דיווח אחד קטן, יש לנו אישור של ועדת אגרות לתיקון של התוספת העשירית לקראת ה-30.9 ואנחנו נבקש דיון בוועדה.
אלי אלאלוף: מתי תהיו מוכנים?
<שרון גוטמן: אנחנו כבר מוכנים, פשוט בגלל כל הוראת השעה והלחץ, התכוונו לעשות את זה עכשיו.
<שרון גוטמן: יש לנו כבר את כל האישורים הדרושים.
אלי אלאלוף: אתם רוצים עכשיו?
<נעה בן שבת: לא, הם לא הביאו את זה.
אלי אלאלוף: אז מתי תהיו מוכנים לעשות את זה?
<שרון גוטמן: אפשר מבחינתנו תוך עשרה ימים.
אלי אלאלוף: אז יש לי הצעה, באמת כולנו בלחץ במערכת, הדבר הגדול יוצא, בואו נקבע דיון, כולל את זה, ודיווח בעוד עשרה ימים.
<אלי גורדון: מקובל, בסדר גמור.
<אלי גורדון: תודה רבה.
אלי אלאלוף: בבקשה, הערה.
<אבשלום דולב: אני הגעתי לישיבה של הוועדה בעיקר בגלל הסעיף השני, כי אנחנו כבר מפעילים את החוק, הראשונים שמפעילים את החוק, ארבעה חודשים.
<אבשלום דולב: יש לנו קשיים שהיינו רוצים להציג אותם בפני הוועדה, שלדעתנו חלקם גם קשורים בתיקוני חקיקה דחופים והעניין במערכת שלנו מאוד מקשה על תפקוד המערכת.
אלי אלאלוף: אנחנו אמרנו שתוך עשרה ימים.
<אבשלום דולב: היות שזה לנו מאוד לוחץ אודה לכבודו שיהיה מוקדם ככל שניתן.
אלי אלאלוף: בסדר, תוך עשרה ימים.
אלי אלאלוף: אנחנו נקיים את זה לא בשבוע הקרוב, אלא שבוע לאחר מכן.
<אבי שפירא: גם אנחנו הגענו בגלל החלק השני של העניין וגם אנחנו החל מה-1.3 - - -
אלי אלאלוף: חברים, פשוט לא הייתי רוצה לשמוע לבד מה שתגידו.
<אבי שפירא: לא, ברור, מה-1.3 אנחנו בעצם מבצעים את הנחיות החוק, מצד אחד הרבה מאוד דברים נעשים כדי לקדם את העניין ויש קשיים שאנחנו - - -
אלי אלאלוף: כמה זמן נדרש לדיון?
אלי אלאלוף: שעה וחצי?
אלי אלאלוף: זה יהיה בסדר?
<אלי גורדון: אם יורשה לי, לפי הדיווחים אתה מבין שאנחנו נצמדים ללוחות זמנים שהוגדרו בחוק ופיילוט למפעל שיש לו פטור מפיקוח וטרינרי אכן מיושם.
<אלי גורדון: זה כבר למעשה לא פיילוט ועמלנו לא מעט כולנו בשיתוף פעולה של כל הארגונים וגופים כדי להגיע לשם והקשיים שאבשלום מדבר עליהם, אנחנו דנים עליהם ברמה שבועית בוועדת הטמעה ויישום שרצה.
<אלי גורדון: אז נכון ש - - -
אלי אלאלוף: אם תמצאו לנכון גם, ברשותך, אלי, לכתוב את הדברים שאתם אומרים אז הם יהפכו לתשובות ביום - - -
<אלי גורדון: אנחנו מכירים את הבעיות, אנחנו מכירים כל בעיה ובעיה ואפילו מנסים לתת פתרון.
אלי אלאלוף: אנחנו מתחייבים שבעוד עשרה ימים.
אלי אלאלוף: הישיבה נעולה, תודה שוב לכולם.
אלי אלאלוף: לכבוד חברי, חבר הכנסת יצחק וקנין, אני אתחיל להגיד, קודם כל, חודש טוב.
אלי אלאלוף: היום א' באייר התשע"ו, ה-9 למאי 2016, והשעה 12:34, ואני מתנצל על האיחור שנבע מזה שהיה דיון מאוד מורכב בנושא עסקים קטנים והתקנות המלוות אותם:
אלי אלאלוף: דמי הארגון ודמי חבר.
אלי אלאלוף: אנחנו אמורים, אחרי שהיו מספר דיונים, לדון בנושא של העובדים הזרים וזכויותיהם בענפים השונים.
אלי אלאלוף: אז אני רוצה להגיד לכם שכיהודי מאמין אני גם מאמין שהגר הגר בתוכנו – הוא צריך זכויות.
אלי אלאלוף: וגם הזר שגר איתנו, גם צריך זכויות.
אלי אלאלוף: ואנחנו נעשה הכול כדי לשמור על כבודם, על זכויותיהם.
אלי אלאלוף: וגם - - - במערכת שאליה באו, בצורה נאותה ובלי לרצות לפגוע בהם; לנצל את חולשתם הזמנית, שהם כל כך רחוק מהמולדת שלהם, מהמשפחות שלהם וכולי.
אלי אלאלוף: הדיון היום – אנחנו יודעים שבשני נושאים אנחנו יכולים להגיע לסיכום ולהצבעה, וזה העובדים הזרים בענף הבנייה ובסיעוד.
אלי אלאלוף: ובנושא החקלאות אני מודיע מראש: אנחנו כנראה לא נגיע לסיכום היום.
<שמחה בניטה: לסיעוד אתה מתכוון שאנחנו נקבל כסף לתת להם יותר?
אלי אלאלוף: אני לא פתחתי את הדיון.
אלי אלאלוף: אני רק אומר מה יהיה התהליך היום.
אלי אלאלוף: את יודעת את עמדתי.
אלי אלאלוף: אבל בואי, תכבדי.
אלי אלאלוף: אני רק פותח את הדיון, ברשותך.
אלי אלאלוף: אני מבקש: תכבדו את הפתיח שלי ואל תפריעו באמצע.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה בנושא החקלאות, אני רוצה שיהיה ברור: יותר מדי אינטרסים נכנסו למשחק הזה, שלא קשורים לנושא הספציפי שאנחנו אמורים לדון בו.
אלי אלאלוף: ויש כאלה שמצאו לנכון להשתמש בזה כדי לקדם מהלכים פוליטיים.
אלי אלאלוף: אינטרסנטיים מאוד.
אלי אלאלוף: אני הגעתי לפוליטיקה רק בשביל נושא אחד: לטפל באוכלוסיות החלשות.
אלי אלאלוף: להביא לאוכלוסיות החלשות כמה שיותר עזרה כדי שיוכלו להתמודד עם החיים.
אלי אלאלוף: ויש כאלה שמצאו לנכון להשתמש בזה כדי לתקוף את מפלגתי ואת השרים שלה וחברי הכנסת שלה.
אלי אלאלוף: אז אני לא פוליטיקאי, אבל אני גם חייב להגן על האינטרסים שלנו.
אלי אלאלוף: ובזה אני מאוד-מאוד קפדן היום.
אלי אלאלוף: אז מי שמתכנן לעשות לנו הפגנות או תרגילים, כאלה ואחרים, כדי להשפיע על ההחלטות שלנו – אני מודיע: לא תצליחו.
אלי אלאלוף: לא יקבלו היום רשות הדיבור רק נציגים ראסמיים של החקלאות.
אלי אלאלוף: למה שאני, בדרך כלל, פתוח גם לדיבורים של גופים אחרים.
אלי אלאלוף: בדרך כלל, כדי לשמוע דעות שונות.
אלי אלאלוף: היות וההתנהגות ההתחלתית הייתה בכללי משחק לא מוכרים, אז אני חייב להזהיר שהפעם אני אקפיד על כך.
אלי אלאלוף: לכן, אני מבקש עכשיו מנציגי משרד הכלכלה והתעשייה להציג את הנושא – תקנות לעובדים זרים (פיקדון לעובדים זרים), התשע"ה-2015.
<הילה רענן: עורכת הדין הילה רענן, מהלשכה המשפטית של משרד הכלכלה והתעשייה.
<הילה רענן: התקנות מותקנות מכוח סעיף 1יא לחוק עובדים זרים, שנותן סמכות לשר הכלכלה והתעשייה, בהסכמת שר - - - באישור של שר האוצר וועדת העבודה, הרווחה והבריאות כמובן, להתקין את התקנות שמסדירות את החובה של מעסיקי עובדים זרים בענפים השונים, להפקיד כספים לטובת העובדים הזרים המועסקים אצלם.
<הילה רענן: התקנות אמורות להסדיר את נושא סכומי הפיקדון, שיהיה חובה להפקיד; את הגוף שאליו יופקדו הכספים; תנאי הזכאות של העובדים הזרים לקבל את כספי הפיקדון; האפשרות לנכות מכספי הפיקדון סכומים מסוימים, כאשר העובדים הזרים יוצאים מישראל לאחר תום תקופת רישיון הישיבה שלהם; דרכי התשלום של כספי הפיקדון; והזכאות לכספי הפיקדון והתשלום במקרה שחלילה העובד נפטר לפני שהוא קיבל אותם.
<הילה רענן: זה, בגדול, מה שהתקנות מנסות להסדיר.
<הילה רענן: הטיוטה שאנחנו הגשנו לדיון בוועדה כוללת שלושה ענפים: את ענף הסיעוד, ענף הבניין וענף החקלאות.
<הילה רענן: אני מבינה שאנחנו נדון היום רק בשניים.
אלי אלאלוף: אפשר בפתיח לדבר על הכול.
אלי אלאלוף: אני מציע שנעשה, ברשותכם, נאריך את הישיבה לעומת מועד הסיום שתכננו – אם מותר – בחצי שעה.
אלי אלאלוף: היות והתחלנו באיחור של חצי שעה.
אלי אלאלוף: ואנחנו נתקדם בשלושת הענפים, אבל בשניים נקבל החלטה.
אלי אלאלוף: נשתדל לקבל החלטה.
אלי אלאלוף: והשלישי שאמרת – לא תהיה החלטה בנושא החקלאות, מראש.
אלי אלאלוף: מפני שגם אנחנו לא השתכנענו שהפתרונות המוצעים הם טובים.
אלי אלאלוף: אז, ברשותכם, ביקשו את רשות הדיבור בדיון הכללי – חבר הכנסת עמר בר לב.
עמר בר-לב: תודה רבה, אדוני.
עמר בר-לב: אני פשוט מתנצל.
עמר בר-לב: אני ב-13:00 צריך לצאת לבאר שבע.
עמר בר-לב: ידעתי שבאר שבע זו נקודה רגישה אצל היושב ראש.
עמר בר-לב: אז ידעתי שהוא ייתן לי לדבר בהתחלה.
עמר בר-לב: ראשית, אני מסכים לפתיח שלך, שלצערנו יותר מדי נושאים לאומיים שאמור להיות סביבם קונצנזוס, הופכים להיות ויכוח וויכוח פוליטי.
עמר בר-לב: אנחנו רואים את זה בימים האחרונים בכל מה שקשור בצה"ל, בהקשרים כאלו או אחרים, וגם בהקשרים שאתה מדבר עליהם.
עמר בר-לב: פוליטיקאים אנחנו.
עמר בר-לב: משתמשים בדברים שצריך להיות להם – לגבי קונצנזוס, בוודאי – תמיכה ועידוד וסיוע לשכבות החלשות, כפי שאמרת.
עמר בר-לב: אני חושב שזה לא עניין של שמאל וימין.
עמר בר-לב: זה עניין של כל אזרחי מדינת ישראל.
עמר בר-לב: בוודאי החקלאות שאנחנו מדברים, זה עניין של כל אזרחי מדינת ישראל, ולא קשור למפלגה כזאת או אחרת.
עמר בר-לב: אז לנו, הפוליטיקאים – אני בהחלט מצטרף להערה שלך – בואו, את המאבקים הפוליטיים שלנו לא נעשה, לא על הגב של צה"ל ולא על הגב של החקלאים ולא על הגב של נצרכים כאלה ואחרים.
עמר בר-לב: לגבי עצם העניין, מה שהטריד אותי בדברי נציגת משרד הכלכלה והתעשייה – יכול להיות שאני פספסתי משהו – זה שאת דיברת רק על החלק של מה החקלאים צריכים להפקיד אצל רשויות המדינה עבור העובדים הזרים.
עמר בר-לב: שאני בהחלט מסכים שצריך להפקיד, והעובדים הזרים הם גם חלשים וצריך לדאוג להם.
עמר בר-לב: אבל הנושא היותר מרכזי, בוודאי לא הפחות מרכזי, זה כל העניין של העלויות של העובדים הזרים.
עמר בר-לב: דרך אגב, זה לא רק בנושא החקלאות.
עמר בר-לב: זה גם בנושא סיעוד, בנושא נכים וכן הלאה, ואיך המדינה מתייחסת לזה.
עמר בר-לב: ובעצם, יותר נכון איך המדינה לא מתייחסת לזה.
עמר בר-לב: אז יש כאן את חברי, חבר הכנסת יצחק וקנין, שבקי בהיסטוריה של הנושא הזה הרבה יותר ממני.
עמר בר-לב: אני רק שלוש וחצי שנים כאן, ואני בטוח שהוא ייתן לנו נבואות והסכמים שלא מומשו מהעבר.
עמר בר-לב: אבל המצב שהיום המדינה מכירה רק בחלק מההוצאות של העובדים הזרים, גם בחקלאות וגם בסיעוד וכן הלאה – דבר בלתי מתקבל על הדעת.
עמר בר-לב: בלתי מתקבל על הדעת במדינה, שיחסית למדינות אחרות בעולם יש לה כלכלה חזקה, אבל חלק גדול מאזרחי מדינת ישראל לא מרגישים את זה ביומיום, ומרגישים להיפך.
עמר בר-לב: ולכן, זאת הזדמנות, אדוני היושב ראש, בוועדה שלך – כן, גם להעביר מסר חברתי, כלכלי, כולל.
עמר בר-לב: גם להעביר מסר לרשות המבצעת.
עמר בר-לב: וגם באמת לעשות את המקסימום שאנחנו יכולים לעשות בשביל לצמצם את הפערים האלה, ובפרט בנושא הזה שבו אנחנו עוסקים היום.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת יצחק וקנין, בבקשה.
יצחק וקנין: אדוני היושב ראש, אני חושב שאם יש איזו ברכה בחקלאות במדינת ישראל, זה שיש לנו את העובדים הזרים, התאילנדים.
יצחק וקנין: אני חושב שזה ערך מוסף גדול מאוד.
יצחק וקנין: מי שמכיר את הענפים – כמה ניסיונות ניסו לקחת עובדים אחרים לטובת החקלאות, וזה לא הצליח להשתלב בצורה טובה.
יצחק וקנין: אני אומר: הדבר הזה מביא ברכה בחקלאות, ועל זה לא צריך להכביר מילים.
יצחק וקנין: אני חושב שכל החקלאים מבינים את זה ויודעים את הדברים.
יצחק וקנין: ולכן אנחנו גם חושבים שכל מה שמגיע להם מבחינת התנאים שלהם – צריך לדאוג לזה.
יצחק וקנין: אני חושב שזה דבר שהוא הולך במקביל ולא שצד אחד מנצל את הצד השני עד תום.
יצחק וקנין: ובמשך כל השנים אני חושב שאם יש ענף מוסדר ושהדברים הולכים כפי שצריך - - - – אני בסוף גם אתייחס לקו לעובד.
יצחק וקנין: למה שחילקתם פה.
יצחק וקנין: גם לזה אני אתייחס – אני חושב שזה דבר מבורך.
יצחק וקנין: ולכן אנחנו נתמוך ונעזור בנושא של מה שמביא לפה משרד הכלכלה והתעשייה בנושא התנאים של העובדים.
יצחק וקנין: אנחנו חושבים שזה צריך להיות.
יצחק וקנין: ושלא נחזור אחורה לאותן שנים.
יצחק וקנין: כי מי שמכיר את זה טוב – העובדים היו צריכים לעזוב, ואחרי כן לתבוע את המעביד שלהם בחוץ לארץ על פיצויים ועל כל מיני דברים אחרים שמגיעים להם.
יצחק וקנין: אני חושב שהדבר הזה צריך להיות מוסדר, על פי חוק.
יצחק וקנין: כמו שכל עובד ישראלי מגיע לו.
יצחק וקנין: אבל, רבותיי, אני אומר לכם: דיונים שאני קיימתי במשך כל השנים: עם משרד האוצר, עם כל הארגונים, עם משרד החקלאות ופיתוח הכפר, עם משרד הכלכלה והתעשייה – לשבת ולגבש את ההכרה בהוצאות.
יצחק וקנין: הכרה בהוצאות שאנחנו מוציאים עבור אותם עובדים.
יצחק וקנין: ולצערי הרב, כל פעם מסמסו את זה.
יצחק וקנין: הגענו לנקודה ומסמסו את זה.
יצחק וקנין: הגענו לעוד הסכמה ועוד פעם.
יצחק וקנין: אנחנו עדיין נמצאים למטה-למטה.
יצחק וקנין: כאשר כבר ב-2010, 2011, 2012 – בדיונים דיברנו מעל 680 שקל הכרה, כשההוצאות הברורות הן מעל 1,000 שקל.
יצחק וקנין: שכל חקלאי מוציא עבור המגורים, עבור כל ההוצאות הנלוות, שאני צריך לשלם עבור העובד.
יצחק וקנין: לצערי הרב, אני רוצה שתבינו: היום, מכירים לנו בהוצאות בכ-300 שקלים בערך.
יצחק וקנין: 300 שקלים.
יצחק וקנין: מחזירים אותנו אחורה.
יצחק וקנין: מגיעים איתנו לאיזושהי הסכמה.
יצחק וקנין: אני שמעתי שפה הגיעו לאיזושהי הסכמה של 500 ומשהו שקלים.
יצחק וקנין: רבותיי, זה מנותק מהמציאות.
יצחק וקנין: זה מחזיר אותנו אחורה.
יצחק וקנין: הרי כבר יכולתי לסגור את זה – אני אומר לכם באחריות – ב-2012, ב-680 שקל.
יצחק וקנין: ולא סגרנו את זה כי לא הגענו להסכמה.
יצחק וקנין: הבאנו את התחשיבים, הבאנו את הכול.
יצחק וקנין: גם היום, לדעתי, כל מה שאתם בונים או כל התחשיב שבניתם, בניתם אותו על שנת 2012 בכלל ולא על העלויות האמיתיות.
יצחק וקנין: לכן, רבותיי, אם אתם רוצים להביא את זה ככה – רק שאנחנו נסגור צד אחד ולא נסגור גם את הצד השני בהוצאות; רבותיי, יש פה הוצאות כבדות: באחזקה של המגורים, במגורים, בארנונה, בחשמל, במים.
<שמחה בניטה: באוכל.
יצחק וקנין: גם באוכל שאנחנו נותנים לאותם עובדים.
יצחק וקנין: בואו לא נעצום את העיניים ונגיד: בואו, באותה הזדמנות אנחנו נעביר את הכול ככה, ובזה נגמור.
יצחק וקנין: ודבר אחרון.
יצחק וקנין: אני לא רוצה להאריך.
יצחק וקנין: מי שמביא לנו את התמונות האלו, רבותיי, זה הדבר הקל ביותר.
יצחק וקנין: עובד זר מקבל תנאים – ביום שהוא נכנס, הוא מקבל את התנאים הטובים ביותר.
יצחק וקנין: רבותיי, אי אפשר שאנחנו נעמוד כל הזמן ונצטרך - - -
<קריאה: - - - תמונות.
יצחק וקנין: התמונות האלו זה ודאי.
יצחק וקנין: מי שהביא את הדבר הזה, זה חוכמה גדולה.
יצחק וקנין: כי אם העובד לא שומר על המגורים והוא מוכן לחיות בהזנחה.
יצחק וקנין: לצערי הרב, גם כשעומדים עליהם וגם - - -.
יצחק וקנין: רבותיי, אלה ברובם גברים.
יצחק וקנין: מעל 80%, 85%, הם גברים.
יצחק וקנין: הם לא כל כך דואגים לניקיונות.
יצחק וקנין: אני מכיר את זה מקרוב.
יצחק וקנין: רבותיי, אני לא אומר שזה לא צריך להיות מטופל, אבל זה הדבר הקל ביותר לבוא ולהראות את המגורים כך.
יצחק וקנין: בזמן שהוא קיבל קרוואן מסודר או מבנה מסודר, צבוע וזה.
יצחק וקנין: כי אתם בודקים אותנו.
יצחק וקנין: אתם באים לתוך המבנים, בודקים אותנו וקונסים אותנו בקנסות אם אנחנו לא עומדים בתנאים.
יצחק וקנין: ולכן מה שאני אומר: רבותיי, אי אפשר להראות רק את התמונה מההיבט הזה.
יצחק וקנין: צריך להראות את כל התמונה – איך העובד קיבל את זה וכמה עלויות אנחנו משלמים עבור כל ההוצאות בגין העובדים.
יצחק וקנין: ואתם מכירים 300 שקל.
יצחק וקנין: תנסו לחשוב אם זה אמיתי בכלל.
יצחק וקנין: רבותיי, זה אמיתי?
יצחק וקנין: הרי אתם יודעים שמכונת כביסה לעובד.
יצחק וקנין: אני אומר לכם: בקרוואנים אצלנו, כל שנה וחצי צריך להחליף את מכונת הכביסה.
יצחק וקנין: כל שנה וחצי צריך להחליף אותה.
יצחק וקנין: אולי אתם חיים באיזו פלנטה אחרת, אבל אני י את זה.
<שמחה בניטה: מה איתנו?
<שמחה בניטה: עם הנכים.
<אבנר עורקבי: מה עם הסיעודיים?
<שמחה בניטה: הסיעודיים.
יצחק וקנין: אני יושב פה - - -.
יצחק וקנין: אני לא עוזב אתכם.
אילן גילאון: אני אהיה מאוד קצר, משום שאת הדיון הזה אנחנו מקיימים פעם אחרי פעם, פעם אחרי פעם.
אילן גילאון: ואני בעצם רוצה לחרות אחרי שני חבריי – גם חבר הכנסת יצחק וקנין וגם חבר הכנסת עמר בר לב.
אילן גילאון: תראו, המדיניות הזאת של לפתור עוול אחד בעשיית עוול שני לא יכולה להימשך.
אילן גילאון: הרי מה?
אילן גילאון: יש כאן את החקלאים.
אילן גילאון: מישהו לא מבין שמדינה לא יכולה להתקיים בלי חקלאות.
אילן גילאון: יש אנשים שהם סיעודיים.
אילן גילאון: הרי לא מבינים שהם לא יכולים לשלם ממקור שאין להם אותו.
אילן גילאון: ויש את העובדים הסיעודיים, שהם האחרונים בשרשרת המזון.
אילן גילאון: אנחנו רוצים שהם ישלמו את ההוצאות האלה?
אילן גילאון: כלומר, המדינה, מה היא – מתווכת?
אילן גילאון: הממשלה היא מתווכת בין גורם לגורם, כדי ליצור עוול במקום אחד ולפתור בעיה במקום אחר?
אילן גילאון: ולכן המסקנה היא, בסופו של דבר, המערכת הרגולטורית.
אילן גילאון: וזה אמרו גם חבר הכנסת יצחק וקנין וגם חבר הכנסת עמר בר לב, ואני איתם במאה אחוז – שהיא צריכה פה להתערב בעניין הזה.
אילן גילאון: וזה בכל התחומים אותו הדבר.
אילן גילאון: אנחנו מאוד רוצים לקבל תוצרת זולה, אבל אנחנו לא רוצים להסתכן בזה שלא תהיה לנו עבודה, מצד שני, או לאחרים.
אילן גילאון: וכאן היא הבעיה.