GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר כהן: למה צריך לדחות, הם מכינים משהו?
אלי אלאלוף: זה כלול בכל הקונטקסט.
אלי אלאלוף: אני מזמין שיחה אישית עם שני חברים בנושא הזה.
אלי אלאלוף: אז ברשותכם, נמשיך בדיון.
<נעה בן שבת: אנחנו הגענו עד סעיף 14 בעמוד 14, הצענו שנדלג על סעיף 15 שנוגע לתעודה על השלמת השירות, נוגע גם לשם השירות.
אלי אלאלוף: אנחנו שוקלים את הנושא של שם השירות, אבל בהתייעצות אישית שלי עם שר החקלאות ביקשתי לתת לזה עוד זמן.
<נעה בן שבת: בעמוד 19 יש הצעה לתוספת בעקבות הדברים שנאמרו בדיון הקודם.
<נעה בן שבת: יש הצעה להוסיף סעיף לנושא של קידום שילוב של צעירים בסיכון במסגרת השירות.
<נעה בן שבת: הנוסח המוצע אומר: "קידום שילוב צעירים בסיכון 16א.
<נעה בן שבת: הרשות והגופים המוכרים יפעלו, ככל האפשר, לקידום שילובם של צעירים בסיכון כמתנדבים במגוון התפקידים העומדים לבחירת המועמדים לשרת בשירות הלאומי ובשירות הקהילתי; לעניין סעיף זה, "צעירים בסיכון" – צעירים במצבי סיכון או סכנה כמשמעותם בתע"ס (תקנון עבודה סוציאלית).
מירב בן ארי: אבל צריך לבדוק אותם, כי בדרי רחוב לא היה שום קשר בין הגדרה של "דר רחוב" בתע"ס לדר רחוב צעיר, ועל זה ביקשנו עכשיו את השר לתקן את כל התקנות.
מירב בן ארי: אז רק צריך לוודא שהתקנות הם - - - לסיכון.
מאיר כהן: הולכים לדבר הקל.
מאיר כהן: "הרשות והגופים המוכרים יפעלו ככל האפשר".
מאיר כהן: איפה שכתוב: "ככל האפשר", הם לא יפעלו.
מאיר כהן: למה אתם הולכים להגדרות?
אלי אלאלוף: מה יקבע מה זה נוער בסיכון?
מאיר כהן: אין לי בעיה עם הגדרה של נוער בסיכון, אבל כאשר אומרים "יפעלו ככל האפשר", זאת אומרת שאומרים להם – אתם תחליטו אם כן לצרף, לא לצרף, השנה אתם תחליטו, לדעתי צריך להגדיר את זה מספרית באחוזים.
מאיר כהן: צריך להגיד באחוזים – אתם תצטרכו מתוך הפול הזה -10 או 20% או כל מה שתחליטו.
אלי אלאלוף: יש התייחסות, חברים?
<דוד פלבר: כבר כיום כל הגופים, העמותות והרשות במשרד החינוך ובגופים נוספים מפעילים בעלי צרכים מיוחדים וגם צעירים בסיכון.
<דוד פלבר: אצלנו במשרד החינוך זה רף של בערך 10% מכלל המתנדבים.
<דוד פלבר: זה נתון שצריך לכמת את זה, אבל לא תמיד קל להגיע להגדרה המדויקת, לא של האוכלוסייה ובוודאי לא של המקרים.
<דוד פלבר: יכול להיות שזה דבר שמתאים לתקנות ולא לחקיקה ראשית, לכתוב – 10%, ואז, אם יש לך רק 9.5% אתה עבריין.
<דוד פלבר: כי כשאתה קובע את התקנות ואז אתה רואה בדיוק מה נקרא ומה לא נקרא.
<דוד פלבר: למשל – הרשות קבעה רף מסוים.
<דוד פלבר: משרד החינוך קיבל על עצמו לאלה שהם בין הנורמה לבין הרף היחסית נמוך שהרשות קבעה, ואז מטפלים בעוד אוכלוסיית ביניים.
<דוד פלבר: ברגע שנכמת פה ממש באחוזים מדויקים אני חושש שאמנם זה נכון שככה זה באמת פלואידי, אבל אם אתה ממש כותב מספר זה גם נראה, לא בהכרח - - -
מירב בן ארי: למה אי אפשר להוריד את "ככל האפשר"?
אלי אלאלוף: כשתרצי את רשות הדיבור תבקשי.
אלי אלאלוף: תאפשרי כרגע לאנשים להמשיך.
אלי אלאלוף: תרשו לי גילוי נאות, כי אמר על ידי גופים אינטרסנטים, כולל פנייה לבג"ץ, שיש לי ניגוד אינטרסים עם אנשי רש"י.
אלי אלאלוף: אל"ף, עזבתי את קרן רש"י לפני כמעט 4 שנים.
אלי אלאלוף: כמנכ"ל קרן רש"י הייתי חבר בכל העמותות שקמו במסגרת קרן רש"י, ולא היה לי שום קשר להקמת הגוף המפעיל, המוכר, שבהמשך, אחרי עזיבתי קרן רש"י באמצעות מרכז "מעשה" הקימה.
אלי אלאלוף: חוות הדעת הזו הגיעה ליועץ המשפטי של הכנסת והוא נתן לי אישור להמשיך ולפעול בעניין.
מאיר כהן: היא היתה חוות דעת תגרנית ולא במקום.
מאיר כהן: את זה אני אומר.
אלי אלאלוף: תודה על התוספת שלך.
אלי אלאלוף: לכן מצאתי לנכון – אני לא מתבייש בעבר שלי, אני גאה - - -
מירב בן ארי: צריך להתגאות בו.
מירב בן ארי: למרות שלא נתת לי רשות דיבור, אני אתפרץ, כי 10 שנים היית המנהל שלי בקרן רש"י.
מירב בן ארי: עכשיו אני מרגישה שאני צריכה לקבל חוות דעת על נוער בסיכון.
מירב בן ארי: אבל 10 שנים, ולא סתם זכית בפרס ישראל.
מירב בן ארי: אז עם כל הכבוד לחוות דעת תגרניות יש לך רק להתגאות, ואני גאה שאתה פה, ואני יושבת לצדך.
מירב בן ארי: מצטערת שהתפרצתי באמצע רשות הדיבור.
<יוסף מלכה: אני מייצג את הפורום לקידום השירות הלאומי-אזרחי.
<יוסף מלכה: אנחנו סבורים שכפי שציין חבר הכנסת מאיר כהן בצורה מאוד מדויקת, החוק צריך להגדיר מכסה, לטעמנו זה צריך להיות: "לא יפחת מ-10%", כלומר, הרף התחתון הוא 10% וככל שהמספרים יעלו, מדינת ישראל רק תרוויח ולא תפסיד.
<יוסף מלכה: זו השקעה שה- - - הכלכלית בגינה היא יוצאת דופן, כך שהחברה רק תזכה ותיהנה מזה, כמובן שהצעירים גם הם.
<יוסף מלכה: לדעתי יש פה גן מבחינת statement, הגדרה, שזה מכסה שמופיע בחקיקה ראשית בכנסת.
<יוסף מלכה: יש פה אמירה ברורה, ציבורית, שקופה, החוק הוא נגיש יותר, ברור יותר, שקוף יותר, וכמו שאדוני יודע, התקנות – הציבור לא חשוף לזה.
<יוסף מלכה: נדמה לי שכאשר המדינה תגדיר לא פחות מ-10% יש פה אמירה ערכית חד משמעית, ולכן אני תומך, ולכן אנחנו תומכים תמיכה מלאה בהגדרה.
<ידעיה לוין: אני מ "בת עמי".
<ידעיה לוין: חשוב לי להגדיר שלעומת צעירים עם מוגבלות, שהמספר שלהם באמת עלה במהלך השנה האחרונה, צעירים וצעירות עם רקע של סיכון ומצוקה – המספר לא עלה, תקוע כבר כמה שנים על אותו מספר.
<ידעיה לוין: עלה - - - של רישום פלילי, אבל לא מעבר לזה.
<ידעיה לוין: זאת אומרת, שזה מחזק את הדברים של מאיר כהן שצריך הגדרה ברורה, מה עוד שנעשה מחקר של עלות-תועלת, על מה השירות הזה עושה ואיך הוא מוביל אותם בסופו של דבר למוביליות חברתית ולתעסוקה, בעקבות זה שהם עשו שירות לאומי.
<ידעיה לוין: בעיניי, אם זה לא יוגדר, זה יישאר על ה 300-100, שזה המספר היום.
<דרור גרנית: אני רוצה להתייחס לסוגיה הזו בכמה רבדים, כי יש פה לטעמי כמה קשיים בנוסח הזה של הסעיף.
אלי אלאלוף: אז תן נוסח אחר.
<דרור גרנית: אני רוצה קודם להציג את הקשיים שאני רואה.
<דרור גרנית: הראשון זה ההגדרה של "צעירים בסיכון".
<דרור גרנית: המושג הזה לא מאופיין בצורה מאוד ברורה בחקיקה.
<דרור גרנית: אני לא סגור על מה בדיוק אומר התע"ס בנושא הזה, לא הספקתי לבדוק את זה, אבל אני רוצה לציין שעד כמה שאני מבין יש איזשהו פער בין ההגדרות של התע"ס שהוא נורמה גם ברמת פחותה וגם מאוד ותיקה ויש איזשהו פער בין מה שכתוב שם ובין מה שנתפס על ידי הרשות היום כ "צעירים בסיכון".
<דרור גרנית: זה לעניין עצם ההגדרה.
אלי אלאלוף: אתם יכולים גם להתייחס לעומת התוכנית הלאומית לילדים בסיכון, תוכנית 360, ולראות איך ההגדרה?
אלי אלאלוף: יש תוכנית לאומית שמאגדת את כל המשרדים.
<יואב ארבל: אני מבקש שלגבי ההגדרה הזו אנחנו נבוא עם הגדרה, כי הרשות כבר היום הרי פועלת בנושא במלוא הכוח, ויש לה הגדרה משלה.
אלי אלאלוף: אז אני מבקש מכם לבדוק גם את ההגדרה של התוכנית הלאומית, של ה-360.
<דרור גרנית: נקודה שנייה שאני רוצה להתייחס אליה היא שבעיניי, לפחות, יש מקום למחשבה האם בכלל צריך להתייחס לקבוצה הזו בחקיקה הזו, ואני גם אסביר למה.
<דרור גרנית: להבדיל מבעלי מוגבלויות, שהם אנשים שמלכתחילה, הרבה פעמים הצבא לא רוצה לגייס אותם כי באמת הוא לא יכול למצוא להם מקום במסגרותיו הצבאיות, נוער בסיכון הם אנשים שאין להם מגבלה פיזית בסופו של דבר.
<דרור גרנית: זאת אומרת, זו אוכלוסייה שבאופן פיזי ומבחינת יכולותיה וכישוריה – יכולה לשרת בצבא, ובדרך כלל - - -
אלי אלאלוף: אבל לא מקבלים פה אנשים שיכולים ל - - - זה רק מבלבל.
<דרור גרנית: זו בדיוק הנקודה.
<דרור גרנית: אני רוצה להזכיר שהחוק הזה חי באיזה שהוא יחס לחוק שירות ביטחון.
<דרור גרנית: למעשה, היסטורית, הרבה פעמים השילוב של אוכלוסיות כאלה בתוך החברה הישראלית - - -
מאיר כהן: אתה יודע מה זה נכות רגשית או נכות נפשית?
מאיר כהן: אנשים שאין להם מגבלה פיזית, אבל ראשם כל כך מציק להם, שזה הרבה יותר, לעתים?
מאיר כהן: נפגשתי עם אנשים שהיו מעדיפים להיות מוגבלים פיזית מאשר לסבול מהבעיות שיש להם.
מאיר כהן: אתה יודע איך מרגישה נערה בגיל 17 שנאנסה ועובדת ברחוב ויש לה סיכוי שמישהו ייתן לה חיבוק ויביא אותה לשירות הלאומי, ויפתח לה צוהר לחיים חדשים?
מאיר כהן: אתה יודע מה קורה לילד כזה שיכול לשבת במד"א, כי שום קבוצה אחרת לא מקבלת אותו?
מאיר כהן: אתה יודע מה קורה לילדים שנפלטים מבתי הספר והסיכוי היחיד שלהם הוא לעבור דרך השירות הזה ולחזור לחברה?
מאיר כהן: אז אל תעשה שום הפרדה בין אנשים עם מוגבלות לאנשים בסיכון.
מאיר כהן: לעתים האנשים בסיכון נמצאים במוגבלות לא פחותה מזו מאשר בעלי מוגבלות.
<דרור גרנית: בכל הכבוד, אני רוצה להציע אפשרות ל - - - אחרת במובן הזה שהיסטורית יש דוגמאות שהצבא לאורך שנות קיומה של מדינת ישראל יצר ופיתח - - -
מאיר כהן: נערי רפול.
<דרור גרנית: אז אם אדוני אומר את זה, אז מזה בהכרח נגזרת המסקנה שלומר שהאפיק היחיד שיכול להיות להם זה דווקא השירות האזרחי שאין בלתו - - -
מאיר כהן: דע לך שמהכיוון שלי, ואני בודק את העניין, ובאמת, הצבא היום לצערי הגדול מעדיף לא לגייס את החברה' האלה.
מאיר כהן: אין היום את אותה רוח בצבא שהיתה כשהיו נערי רפול ואחרי זה - - -
מירב בן ארי: זה לא רוח.
מירב בן ארי: הם הורידו – גם את מקא"מ וגם את חג"מ.
מירב בן ארי: ישבנו בוועדת החוץ והביטחון וראינו שהכל ירד.
מאיר כהן: לא מגייסים.
מאיר כהן: אני נמצא היום בעיצומו של לחץ בלתי רגיל לגייס חברה' כאלה שהצבא אומר – תלכו הביתה, אין לי מה לעשות אתם.
<דרור גרנית: אם הצבא יפטור אותם, אני חושב שאל"ף, צריך לזכור שאנחנו - - -
<קריאה: זה תנאי, זה תנאי.
<דרור גרנית: רק רגע, ברשותכם.
<דרור גרנית: בגלל שזה תנאי אני מבקש להזכיר שהחוק הזה לא עומד stand alone, יש לו איזה יחס לעולם השירות הצבאי ואני חושב שלכל הפחות צריך to keep that in mind, לזכור את הדבר הזה ולזכור שזה לא אפיק יחיד.
<דרור גרנית: שזה אולי גם לא האפיק הראשי שצריך לעשות בו את השימוש.
<דרור גרנית: אז זו האמירה השנייה.
<דרור גרנית: האמירה השלישית שאני רוצה להגיד, וזאת נקודה אחרת שעלתה פה סביב לשולחן, השאלה של קביעת אחוזים.
<דרור גרנית: אנחנו כמדיניות מתנגדים לקביעת אחוזים בחקיקה ראשית, הן בקשר לאוכלוסייה הזו והן בקשר לאוכלוסיית בעלי המוגבלויות.
אלי אלאלוף: מה ההיגיון?
<דרור גרנית: ההיגיון נובע מזה שהשאלה של הרכב האוכלוסיות שמגיעות והיחס ביניהן – זה דבר מאוד דינמי.
<דרור גרנית: גם המדיניות הממשלתית בהקשר הזה היא דבר מאוד דינמי.
מאיר כהן: לא לגבי מוגבלים.
מאיר כהן: אתה טועה ומטעה.
מאיר כהן: יש בחוקים ובהחלטות ממשלה מספרים ואחוזים, כמה מוגבלים צריכים להיכנס לעבודה ובתוך כמה שנים.
מאיר כהן: אתה טועה במה שאתה אומר.
<דרור גרנית: אנחנו לא מכירים.
<דרור גרנית: אני, לפחות, לא מכיר.
<דרור גרנית: וגם בדקתי את זה.
<נעה בן שבת: צו הרחבה כללי במשק אומר - - -
<דרור גרנית: יש הבדל בין חקיקה ראשית של הכנסת שעוברת שלוש קריאות, ובין נורמות משפטיות מכל מדרג אחר.
<דרור גרנית: צו הרחבה אינו אלא החלטה מנהלית.
אלי אלאלוף: חבל על הנאום, לא מקובל.
אלי אלאלוף: לא יעבור פה בשולחן הזה.
אלי אלאלוף: אני מוכן לקבל עצות ממשרד המשפטים, כשמשרד המשפטים הופך למחוקק – עד כאן.
שלום ג'רבי: קודם כל, אני בעד.
שלום ג'רבי: כל מקום שיש נוער בסיכון, ואני מודיע אפילו שעדיף בתחילת הרצף.
שלום ג'רבי: אני חושב שהמדינה כמדינה עושה טעות גדולה מאוד שהרבה פעמים משקיעים בקצה הרצף במקום בתחילת הרצף, שבתחילת הרצף יש לך הזדמנות להחזיר אותם למוטב הרבה יותר מהר.
שלום ג'רבי: אז מה עושים?
שלום ג'רבי: לא מתייחסים אליהם בתחילת הרצף, מחכים שיגיעו לקצה הרצף, ובקצה הרצף משקיעים פי עשר, ואז לא מצליחים, ואז החברים שלנו או בני משפחותינו – אם מותר גם לומר, וצריך לומר, נזרקים החוצה ואנחנו צריכים לטפל בהם, אנחנו – בני המשפחה.
שלום ג'רבי: לכן אני חושב שיש אמירה מאוד חשובה לטפל גם בקצה הרצף, אבל צריך להתייחס בצורה משמעותית לחברה' שהם הנוער בסיכון – זה תחילת הרצף.
שלום ג'רבי: אני חושב שיש מקום להגדיל את העניין במספרים של תחילת הרצף, ואנחנו גם השנה התחלנו עם החברה' שיש להם ר"פ- רישום פלילי, שאף אחד לא רוצה להתעסק אתם, כולל לא המשפחות שלהם.
מאיר כהן: כמה יש לכם?
שלום ג'רבי: יש לנו 100.
שלום ג'רבי: זה ניסיוני עכשיו.
שלום ג'רבי: השנה לקחנו 100.
שלום ג'רבי: אתמול בערב הייתי במקום מסוים במטה בנימין, של חברה' מיישובים דתיים.
שלום ג'רבי: נתתי שיחה.
שלום ג'רבי: אני יושב שם עם עשרות חברה' שיש להם רישום פלילי, שהצבא לא רוצה אותם, המשפחה שלהם לא רוצה אותם, הסביבה מרחיקה אותם ויש להם אות קין, ואני אומר- בואו נרחיב את זה.
שלום ג'רבי: בואו ניתן את הצ'אנס.
שלום ג'רבי: זה הצ'אנס היחידי של אותו אחד שיש לו רישום פלילי כהוא מסיים את השירות הלאומי, יש לנו הבנה כמעט ודאית עם משרד המשפטים ועם נשיא המדינה, תהיה ועדה, נבטל להם את ההרשעות, הם יתחילו בנקודת זינוק שווה.
שלום ג'רבי: ואלה אותם חברה' שקשורים אולי לחלקנו אבל אני חושב שלרובנו, כי אין - - -
אלי אלאלוף: אתה יכול לתת צורה למדוד את מספר הצעירים - - -
שלום ג'רבי: אני אגיד לך את המספרים שיש היום, אבל אני אגיד עוד משפנט אחד.
שלום ג'רבי: לאף אחד אין ביטוח איך הבן שלך נולד ואיך הוא גדל.
שלום ג'רבי: לאף אחד אין ביטוח.
שלום ג'רבי: אם מישהו חושב שהוא יודע איך הבן שלו גודל, אז הוא לא יודע.
שלום ג'רבי: זה אצל המשפחות הכי טובות ואני מציע לכולם כאן ללכת ל "ריטורנו" לראות איזה ילדים נמצאים שם.
שלום ג'רבי: הילדים הכי טובים של האוכלוסייה.
שלום ג'רבי: לכן, אין לאף אחד ביטוח.
אלי אלאלוף: מה זה הכי טוב, מי שיש לו הכי הרבה כסף?
שלום ג'רבי: ממש לא.
שלום ג'רבי: אתה מכיר אותי.
שלום ג'רבי: הבית הכי טוב זה בית שהוא התחנך בו הכי טוב.
שלום ג'רבי: אני לא התחנכתי עם הרבה כסף, ברוך השם.
שלום ג'רבי: אבל האהבה והחום שקיבלתי, לא יסולאו בפז.
שלום ג'רבי: אני אתן את המספרים.
שלום ג'רבי: במשרד החינוך יש היום 350, מתוכם 120 זה סיכון ו-130 בעלי מוגבלויות.
שלום ג'רבי: ברשות יש לנו 1,310 תקנים של מוגבלות, 300- מנותק, 100- סיכון ו-100 ר"פ, שזה מהחדשים עכשיו שאנחנו עושים, ואני אומר כאן בצורה ברורה: צריך להגדיל את המספרים האלה בצורה משמעותית ולתת צ'אנס לכל אחד שרוצה.
שלום ג'רבי: אסור שיהיה מצב של ילד בסיכון שלא לוקחים אותו.
שלום ג'רבי: הרי צריכים להבין, אותו גוף שהוא משרת אצלו, הוא יעדיף ילדה טובה ואת הילדה הפחות טובה הוא לא ירצה.
שלום ג'רבי: התקנים שאנחנו נותנים זה המדינה, אנחנו משלמים עבורם.
שלום ג'רבי: אותה עמותה שלוקחת אותם לא משלמת שקל, בגלל זה אנחנו רוצים להגדיל.
שלום ג'רבי: אם העמותה לא משלמת היא תעדיף את הילדה היותר טובה.
שלום ג'רבי: למה?
שלום ג'רבי: ככה.
שלום ג'רבי: לכן אנחנו רוצים את התקנים האלה.
מירב בן ארי: יש לך רשימת המתנה, שאתה אומר- אין לי מקום?
<קריאות: התשובה היא: כן.
שלום ג'רבי: התשובה לזה היא מודעות.
שלום ג'רבי: אני לא אתחיל לפרסם ולהסתובב ולהגיד – בואו אלי, כשאין לי תקנים.
שלום ג'רבי: לכן, כמו שעשינו עם בעלי מוגבלויות – היו לנו רשימות המתנה, והגדלנו את זה.
שלום ג'רבי: זה בזכות האוצר.
שלום ג'רבי: אני אומר לכם את זה כאן ביושר.
שלום ג'רבי: צריך להגיד לפעמים דברים טובים.
שלום ג'רבי: מגיע לנו גם מילים טובות, לפעמים.
שלום ג'רבי: אני אומר – קיבלנו כאן תקנים ואני אומר שגם בנוער בסיכון.
שלום ג'רבי: בואו נגדיל כאן, בואו נגדיר, ואז נשווק את זה יותר.
אלי אלאלוף: אתה לא מגיע למספרים מדויקים?
אלי אלאלוף: אתה לא יכול לתת המלצה מדויקת עכשיו?
שלום ג'רבי: אני הולך עם יוסי מלכה – לא פחות מ-10%.
שלום ג'רבי: ועוד נקודה, זה דיון, וזאת, חברת הכנסת בן ארי יושבת עלי וכל פעם היא לוחצת עלי עם עוד בת כזאת ועוד - - -
אלי אלאלוף: מה זה 10% לעומת המספר הקיים היום?
שלום ג'רבי: היום יש לנו 16 אלף.
אלי אלאלוף: כמה מהם הם כבר - - -
שלום ג'רבי: היום כ-700.
מירב בן ארי: אבל הוא התחיל עם נקודה מאוד חשובה.
מירב בן ארי: אתה לא יכול לקחת נער או נערה בקצה הרצף , כמו שפגשנו פה, אדוני היושב ראש, ולא לדאוג לדיור, כי אחרי זה היא גרה בחוף הים.
<קריאה: צריך להגיד – 10% מתקנים ממשלתיים.
<אורי שיינין: אל"ף, אני חושב שקודם כל צריך לשמוע את הצבא כי הסוגיה פה של נוער בסיכון היא לא אקוויוולנטית לסוגיה של אנשים עם מוגבלות, לא בהיבט של כמה - - - של מאפייני החיים שלהם, אלא ביחס הספציפי אל מול השירות הצבאי, כי כולנו היינו בצבא.
<אורי שיינין: בשירות הצבאי שלי היה נוער בסיכון פר אקסלנס, נערי רפול, מה שנקרא, בחוות השומר.
<אורי שיינין: היה נוער בסיכון שפשוט הגיע בלי - - - והיה נוער בסיכון ר"פ, שלא עבר שום דבר וסיים את הצבא וזה היה – אני קורא לזה "המקווה", שטיהר אותו וניקה לו את הר"פ.
<אורי שיינין: הטיפול הצבאי של נוער בסיכון הוא לא הטיפול של אנשים במוגבלות.
<אורי שיינין: אפשר לבוא בביקורת, אולי אתם לא עושים מספיק, אולי אתם יכולים לעשות יותר, אבל לבוא ולומר שמה שהצבא עושה עם נוער בסיכון הוא לא עשייה רצינית, משמעותית וחיובית, אני חושב שיש בזה - - -
מאיר כהן: אמרנו שהצבא היום, בגלל המטלות הגדולות שלו, מצמצם את הפתיחות שלו לטפל בילדים כאלה.
מאיר כהן: מי שכן מצליח להיכנס לצבא, זה כור ההיתוך הטוב ביותר שיש בעולם, אבל לצערי הגדול הצבא, ואני אומר ל את זה מידיעה, לא מוכן היום - - -
<אורי שיינין: בדיוק בגלל זה אני חושש שאם נעשה מהלך של copy-paste בין אנשים עם מוגבלות לבין נוער בסיכון אנחנו ניתן הכשר לצבא הכשר להמשיך במגמה שחבר הכנסת מאיר כהן מדבר עליה, שלא מדעת.
<אורי שיינין: שלא מדעת יש כאן - - -
אלי אלאלוף: מה שאתה אומר זה כל כך רצוי, אבל אנחנו יודעים את העובדות.
אלי אלאלוף: אני השתתפתי בזכות מירב בדיונים על זה שהצבא מוריד את מספר הנקלטים שלו, של אותם נערים.
אלי אלאלוף: אז בוא נתייחס כרגע למה שיש אצלנו.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שרוב הילדים באים, בנים ובנות, אחרי שהצבא אמר את דבריו.
אלי אלאלוף: במקרה הזה, בוא נדבר עליהם ועל מספר הילדים שיהיו.
אלי אלאלוף: אני לא מעז להגיד את המילה "כמות" כי כל אחד פה חייב התייחסות מיוחדת.
אלי אלאלוף: בוא ננסה להתכנס לאחוזים, וגם אם נעשה את זה בהדרגה, זה לא מפריע לי.
<אורי שיינין: טיפה רק היסטוריה – בשנים האחרונות, מ-2010, היה גידול בשתי האוכלוסיות האלה, באוכלוסיית האנשים עם מוגבלות ובאוכלוסיית הנוער בסיכון.
<אורי שיינין: נתנו לנו פה קרדיטים, אני לא רוצה לקחת את הקרדיטים של מי אחראי לזה.
<אורי שיינין: היה מהלך ממשלתי רחב של הרבה שחקנים, הרבה חברי כנסת, הרשות - שתרמו לזה שבאו ונתנו בוסט רציני לאוכלוסיות האלה.
<אורי שיינין: המיקוד היותר משמעותי היה – בואו נשים את זה על השולחן - אנשים עם מוגבלות, בדיוק מתוך ההבנה שנוער בסיכון כן - - -
אלי אלאלוף: אתה שם היום את המוגבלים לעומת הנוער בסיכון - - -אז בוא נדבר אך ורק – בפתיחת דברי אמרתי: בואו נדבר היום רק על נוער בסיכון.
<אורי שיינין: נוער בסיכון - אי אפשר לנתק את זה, כי בסוף, הכל עומד אל מול מה שיש בצבא.
<אורי שיינין: זו התייחסות שונה לשתי האוכלוסיות, בדיוק בגלל זה אני אומר – זו התייחסות שונה כי כן בסוף יש מענה צבאי די טוב.
<אורי שיינין: אולי הוא לא מספיק, אולי הוא לא מלא.
<אורי שיינין: אנחנו יודעים שהוא לא מלא, כי אנחנו שמים שם 400 ו-500 תקנים.
אלי אלאלוף: תתייעץ עם החבר שלך, רפרנט לביטחון ותראה שזה לא בדיוק כך.
<אורי שיינין: אני אומר – זה לא מספיק מלא.
אלי אלאלוף: אתה דואג עכשיו שהשירות יתחרה עם הצבא?
שלום ג'רבי: הלוואי והצבא ייקח את כולם.
<אורי שיינין: אני אסביר את התמונה המלאה.
אלי אלאלוף: בזמן האחרון – ואני רואה את זה, כי זה מגיע לוועדה, וגם בורחים מהוועדה כשהוועדה מביעה את דעתה – הצבא הם לא בכיוון שאתה אמרת.
אלי אלאלוף: כנראה הם זקוקים ליותר טילים.
מירב בן ארי: אם לא הייתי רואה את הגרף יורד, גם בחג"מ וגם במקא"מ, ודיברנו על זה, לא הייתי מאמינה.
מירב בן ארי: יש בוועדת החוץ והביטחון ראש אכ"א ואמר- אנחנו מנסים לשים.
מירב בן ארי: אבל זה יורד.
מירב בן ארי: אני רק רוצה לשאול – מה אפשר לעשות כדי שבתקציב 2017 יוגדלו התקנים של נוער בסיכון?
<אורי שיינין: זו בדיוק השאלה שרציתי להתייחס אליה.
<אורי שיינין: ברגע שאנחנו קובעים פה – אנחנו, בהחלטת ממשלה מ-2014, ושוב ב-2015 – עיגנו, בעצם, את העניין של ההגדלה המסיבית של התקנים לאנשים עם מוגבלות, גם הגדלה מסוימת של תקנים לנוער בסיכון, אבל הגדלה באמת מסיבית של אנשים עם מוגבלות.
<אורי שיינין: זה הגיע במסגרת החלטת ממשלה שהקצתה לזה בסוף תקציב ייעודי.
<אורי שיינין: זאת אומרת, היתה איזושהי יעילות, אבל בסוף בסוף היגיעה תוספת של 15 מיליון שקלים לטובת הנושא הזה.
<אורי שיינין: מחר בבוקר, עם כל הרצון הטוב, אני לא יודע אם אנחנו יודעים לבוא ולעשות את ה-10% האלה רק מהסטות.
<אורי שיינין: זאת אומרת, שאין פה מחלוקת סביב השולחן על זה שאנחנו רוצים שלנוער בסיכון, שהצבא לא מוכן לקלוט אותו שיהיה לו בית פתוח ובית אמיתי בשירות הלאומי.
<אורי שיינין: אני לא חושב שמישהו פה חושב אחרת.
<אורי שיינין: אבל השאלה, בסוף, אם אנחנו עושים את הדבר הזה בלי שיש לנו מאיפה להביא את הכסף הזה, בלי שאנחנו מקבלים החלטה אמיתית, שאנחנו יודעים גם לעמוד מאחוריה, שהגופים המפעילים יודעים לעמוד מאחוריה, שהגופים המוכרים יודעים לעמוד מאחוריה - אז זה הופך לסיפור.
אלי אלאלוף: הערה נכונה, ונתייחס אליה.
<אורי שיינין: לכן אני אגיד, אדוני היושב ראש.
<אורי שיינין: אני חושב שהדרך הנכונה, הנוסח שמונח עכשיו לפני הוועדה הוא דווקא נוסח שבעיני אומר את האמירה: אנחנו צריכים לפעול כדי לקדם ולשלב את הנושא של נוער בסיכון, ואני חושב שגם הממשלה רואה את זה.
אלי אלאלוף: - - - האזהרה הנכונה של חברי, מאיר כהן - להמליץ זה לא אומר שזה מתבצע.
<אפרת שפרוט: כיום אני מקרן הזדמנות אבל אני רוצה להגיד שעד לפני 3 חודשים ניהלתי את עמותת "על"ם" הרבה שנים והחבר'ה האלה שאתם מדברים- הירידה במקא"מ, פשוט פגשתי אותם ברחובות.
<אפרת שפרוט: הם נדפקים כמה פעמים.
<אפרת שפרוט: גם נולדו לתוך מציאות מאוד קשה, וגם לא מקבלים את ההזדמנות, ואני מדברת רק על אלה שהצבא פוטר.
<אפרת שפרוט: זה ברור שאין תחרות בין השירות האזרחי, ואנחנו נייצר תחרות.
<אפרת שפרוט: אחרי שהצבא החליט שהוא לא מגייס אותם אז אין להם גם שום הזדמנות אחרת לקבל את הזכויות של חייל משוחרר, את הקפיצה הזו של כור ההיתוך שכולנו קיבלנו בתוך הצבא.
<אפרת שפרוט: כלומר, גם המזל שלהם לא שפר עליהם בילדות, והם היו במסגרות חוץ ביתיות, והם בלי עורף משפחתי, ואין לנו תקני דיור, וגם לא ניתן להם הזדמנות לעשות שירות אזרחי עכשיו.
<אפרת שפרוט: בוא נדבר על מספרים.
<אפרת שפרוט: היום זה כבר 700.
<אפרת שפרוט: 10% בנתונים הכוללים זה להעלות ל 1,600-1,500.
<אפרת שפרוט: זאת אומרת, זה לא שמדובר פה על להוסיף אלפי אנשים.
<אפרת שפרוט: זה בסך הכל להצטרף גם למגמה שנאמרה כאן על ידי חברי הכנסת וגם על ידי מנכ"ל הרשות, זה מספרים לא אסטרונומיים, שיכולים לתת הזדמנות מדהימה.
<אפרת שפרוט: זה גם ברמה האישית, של כל צעיר וצעירה, אבל גם ברמה החברתית.
<אפרת שפרוט: אחרי זה אנחנו פוגשים אותם וגם בגיל 22 הם ממשיכים להיות ברחובות.
<אפרת שפרוט: זה פשוט חבל.
מירב בן ארי: או שאנחנו משלמים עליהם מיליונים, בכלא.
מאיר כהן: ראשי עמותות, אתם כמו - -
<אפרת שפרוט: היום אני כבר לא.
מאיר כהן: - - אתם כמו ממשלת ישראל, כמו השרים.
מאיר כהן: כל יום מחליפים תיק.
מירב בן ארי: 15 שנה היא היתה בעל"ם, וגם זה – היו צריכים להוציא אותה בכוח.
<צבי במברגר: אני חושב שאם קובעים אחוזים – ככל שייקבעו אחוזים, אני חושב שצריך לסייג את זה מ-10% מתקנים ממשלתיים.
<צבי במברגר: אל"ף, אני לא יודע עד כמה אפשר לכפות על גופים מפעילים, מה שנקרא "פרטיים", וזה גם יסייג קצת את החששות התקציביות שהעלה אורי כי זה יקבע איזושהי מסגרת מוגבלת, מה שהמדינה הקציבה, בעצם, כתקציב, לסך התקנים של השירות הלאומי.
<נעה בן שבת: בכל מקרה, לפי מה שמוצע כאן זה: "הרשות והגופים המוכרים יפעלו..." - - -
<צבי במברגר: מה הכוונה – שגופים מוכרים יתנו אחוזים.
<צבי במברגר: מאיפה הם יתנו?
<צבי במברגר: אותו הדבר אני גם לא יודע אם אפשר לחייב את קופת חולים או ארגונים פרטיים שזכאים להפעיל בנות שירות לאומי לממן את זה.
<צבי במברגר: אבל מהתקנים הממשלתיים אל"ף, נקבע סד, מספר שהממשלה ממילא החליטה בתקציב המדינה, ובית, גם יודעים מי הכתובות שחייבים לממש
אלי אלאלוף: אני רוצה לסכם את הנקודה, ברשותכם.
אלי אלאלוף: יש מקום לנציג צה"ל לבטא עמדה?
<אורן נחמיה: אני הייתי עד לפני שנתיים הייתי ראש ענף מקא"מ בצה"ל.
<אורן נחמיה: אני רוצה להעיר לחברי מהאוצר שצה"ל הזדכה על המשימה, לצערי הרב.
<אורן נחמיה: אנחנו רואים את זה גם במספרים ההולכים ויורדים בצורה משמעותית.
מאיר כהן: אתה יכול לעזור לנו – מה הן ראשי התיבות של מקא"מ?
<אורן נחמיה: מרכז קידום אוכלוסיות מיוחדות.
<אורן נחמיה: החיילים נקראים "חיילי איתן" על שם רפול.
<אורן נחמיה: בהחלט המספרים הולכים ויורדים עד למצב שהיום כמעט ולא מגייסים בנים.
<אורן נחמיה: בנות – לוקחים היום פלח מאוד קטן.
<אורן נחמיה: אין פיתוח, אין ליווי של החיילים, זאת אומרת- גם אלה שמגויסים היום לא מלווים במהלך השירות, לא עושים אתם שום תהליך משמעותי.
<אורן נחמיה: לכן השירות הלאומי היום הוא הפלטפורמה הכי מתאימה, לצערי.
<אורן נחמיה: עדיף היה צבא.
<אורן נחמיה: אם אפשר היה להחזיר את המקא"מ לצבא זו העדיפות הראשונה - זו מסגרת טובה, נכונה, מסגרת שיודעת לחבק את החיילים האלה, והאוכלוסייה שסביבה עוטפת את החיילים האלה, אבל היום, הפלטפורמה היחידה, לצערי הרב, היא השירות הלאומי.
<אורן נחמיה: לכן, צריך להגדיל ולחזק את העניין הזה, כי זה בסופו של דבר קרש ההצלה של החיילים האלה.
אלי אלאלוף: אני יכול לקבל הסכמה או התייחסות של נציג צה"ל.
<אמיר ווקנין: אני ראש מדובר שילוב חרדים בצבא, נמצא בענף כוח אדם שמתעסק בעצם בכל נושא כוח האדם הסדיר בצה"ל.
אלי אלאלוף: חרדים - - -
<אמיר ווקנין: שליש, לפחות, מהאוכלוסייה.
<אמיר ווקנין: אנחנו מדברים היום על כ-600 חיילי מקא"מ שמתגייסים בשנה, כ-1,100 חיילות חג"מ שמתגייסות בשנה, ובסך הכל כ-4,000 חיילים מאוכלוסיות מיוחדות שמשרתים בצה"ל.
<אמיר ווקנין: נכון שענף מקא"מ התפרק, אבל עדיין יש את כמות החיילים, ויותר מזה – אנחנו היום מצפים ליותר מחיילי מקא"מ.
<אמיר ווקנין: זאת אומרת, אם פעם חיילי המקא"מ ניתנו ליחידות מעל לתקינה, היום, כשמפקד מקבל חייל מקא"מ ליחידה שלו - - -
מאיר כהן: סליחה שאני מתפרץ – אתה מתעלם מנתון, זה שהם מתגייסים, עדיין לא מחזיק אותם שלוש שנים.
מאיר כהן: אז אולי ברשותך, תן לנו את הנתון הדרמטי כמה מהם מחזיקים שלוש שנים?
מאיר כהן: כי הנתון הוא דרמטי.
<אמיר ווקנין: אני מוכן לתת, או בישיבה הבאה או שאצא ואקבל תוך כדי הישיבה את הנתונים היותר מקיפים.
<אמיר ווקנין: אלה הנתונים שקיבלתי עכשיו.
<אמיר ווקנין: זאת אומרת, אנחנו עדיין מדברים ככה או ככה על 4,000 שנכנסים בשער הכניסה של הצבא.
<אמיר ווקנין: דיברנו פה על 700, אולי להגדיל ל-1,500 אבל אני חושב שהצבא בינתיים נותן ונותן מספיק - - -
מאיר כהן: אני יכול להבטיח לך שאם הם נכנסים למסגרות האלה הם נשארים עד הסוף, המסגרת מלווה אותם עד הסוף.
מאיר כהן: לצבא יש כ-70% מהאוכלוסייה הזו שלא משלימה את שירותה בצבא.
מאיר כהן: כ-70%.
מאיר כהן: זה דרמטי.
מאיר כהן: אם תבקר בכלא 4 כל האוכלוסייה הזו נמצאת שם, לצערי הגדול, ואחרי תקופה אחת או שנייה בכלא הם פשוט הולכים הביתה.
מאיר כהן: אז נכון שהצבא עדיין פותח את שעריו, אבל לצבא יש איזו עייפות, הצבא לא חושב היום, לצערי הגדול, שזו אחת ממטרות העל שלו, ולכן כן פותחים את השערים אבל אין שום שיח מעצים עם החיילים האלה, והם נפלטים החוצה.
מירב בן ארי: אדוני, זה לא שיח, זה מעבר לשיח.
מירב בן ארי: ראש אכ"א ישב בוועדה.
מירב בן ארי: אני אגיד לך מה הוא אמר: הוא קיצץ את התקנים של אותן קצינות מקא"מ שהיו אמורות לקחת את הבחור הצעיר ולעבוד אתו.
מירב בן ארי: איך אפשר לשים בחור שכל החיים שלו – אני לא יודעת מאיזה בית הוא מגיע – ולשים אותו בלי מישהו שיש לו הכשרה לזה?
מירב בן ארי: היו קצינות מקא"מ ובא ראש אכ"א ואמר שהם החליטו לצמצם, כמו את המורות החיילות וכמו כל הדברים של – צה"ל הוא צבא העם, אז בטח שהוא לא יחזיק מעמד.
מירב בן ארי: בטח שיוצאי אתיופיה לא יחזיקו יותר משנה, כי אין מי שיחזיק אותם ויודע את הצרכים של האוכלוסייה.
מירב בן ארי: לכן, למה אנחנו מדברים כאן כל הזמן בשירות הלאומי על הכשרה?
מירב בן ארי: אם אתה מביא חברה' לשירות לאומי בלי אנשים שיודעים לטפל בהם, אתה מבזבז את הזמן ואת הכסף של המדינה והצבא.
<אמיר ווקנין: אני רוצה לחזור לעוד הערה חשובה אחת שהיתה פה בין הדברים.
<אמיר ווקנין: קודם כל יש את בכורת השירות הצבאי, גם למול החברה החרדים וגם לנוער בסיכון.
<אמיר ווקנין: בפועל חסר כוח אדם היום בצה"ל.