GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חני זוהר: צריכים לוודא שהוא אכן עובד לפי תוכנית ההכשרה ולפי כל מה שנדרש להביא בתוכנית ההכשרה, ועל-פי כך מאשרים בתי-ספר.
ישראל אייכלר: זה ברור בחוק?
אלי אלאלוף: אבל הייתה פה שאלה שיש בה קצת תחכום, אבל יש גם עניין - זה על מה תהיה הבחינה?
אלי אלאלוף: רק על החומר שהם ילמדו או על החומר שנדרש כדי למלא את התפקיד הזה?
אלי אלאלוף: זאת שאלה.
<דיקלה חורש: הבחינה תהיה על כל החומר, בדיוק מתוך ההבנה של אדוני שכולם בסופו של דבר נכנסים לתחום עיסוק חדש וכולם צריכים לצאת עם אותה רמת ידע.
<דיקלה חורש: אנחנו צריכים לוודא שבאמת לכולם יש את אותה רמת ידע.
<נעה בן שבת: אני רוצה לשאול לגבי המוסדות.
אלי אלאלוף: קיבלתם תשובה?
<יזהר קנה: קיבלנו.
<יזהר קנה: אנחנו לא אוהבים אותה.
אלי אלאלוף: היא לא תמיד - - -
<יזהר קנה: רק כדי שנבין, נגיד באקדמיה אם אתה רואה-חשבון ואתה בא ללמוד עריכת-דין ויש לך פטור מקורסים מסוימים, יש לך פטור מהקורס, יש לך פטור מהבחינה, אתה לא עושה עוד פעם את הבחינה, יש לך פשוט פטור.
<יזהר קנה: זה בלתי הגיוני שעם כל הכבוד, אני לא חושב שלמשרד הכלכלה יש את היכולת וההכשרה לבחון אותי בביקורת, בשביל זה יש את משרד המשפטים.
<נעה בן שבת: אם אתה הולך להיות עורך-דין אז אתה פטור מחלק מבחינות לשכה?
מירב בן ארי: לא בחינות לשכה.
מירב בן ארי: הוא דיבר יפה.
מירב בן ארי: זה לא בחינות מלשכת עורכי-הדין.
<יזהר קנה: אתן לך תשובה למען הסדר הטוב אם שאלת שאלה.
אלי אלאלוף: למה אתה נותן תשובות ולא לשכת עורכי-הדין?
<יזהר קנה: שאלתם שאלה, אני אתן תשובה.
אלי אלאלוף: אדוני שאל את לשכת עורכי-הדין.
מירב בן ארי: הוא התכוון לקורסים באקדמיה.
<יזהר קנה: כבודו, אני אתן תשובה.
<נעה בן שבת: רגע, אגיד לך מדוע - - -
<יזהר קנה: רבותי, שאלתם שאלה, אני אתן תשובה.
מירב בן ארי: רגע, תן לה לסיים לדבר.
<נעה בן שבת: רק תיתן לי להסביר מדוע אני שואלת אותך על בחינות הלשכה, כי הבחינה שמדובר עליה פה בסעיף 5 שעוד לא קראנו אותו אמורה להיות בחינת כניסה למקצוע, לעיסוק הנוסף הזה, החדש, נכון?
<נעה בן שבת: אז היא שווה לבחינת לשכת עורכי-הדין, היא לא קשורה.
<נעה בן שבת: אם אתה לא לומד קורס אתה גם לא ניגש לבחינה בקורס.
<יזהר קנה: על מנת להיות רואה-חשבון אתה צריך לעבור מקבץ של בחינות.
<יזהר קנה: אם אתה עורך-דין שלמד עריכת-דין ורוצה עכשיו להיות רואה-חשבון ולעבור את הבחינות אתה מקבל פטור.
<יזהר קנה: אתה פשוט ניגש למועצה, למשרד המשפטים, מראה מה למדת בסילבוס ומקבל פטור.
<נעה בן שבת: וההפך?
<נעה בן שבת: רואה-חשבון שרוצה לגשת לבחינת לשכת עורכי-הדין כמו בדוגמה שנתת?
<יזהר קנה: בשונה מחברי ג'ק אינני מחזיק ברישיון עריכת-דין אז אני לא יודע להגיד לך.
<יזהר קנה: אבל אני יודע להגיד לך שבאוניברסיטה זה חלק מתהליך ההכשרה כי זה הרי מקצוע שהוא סטטוטורי.
<יזהר קנה: כאשר למדת ראיית-חשבון, כאשר אתה הולך ללמוד עריכת-דין, בעריכת-הדין יש קורסים שאתה מקבל מהם פטור.
<יזהר קנה: כלומר, על מנת לקבל את התואר שלך בעריכת-דין אתם מקבל פטור מאותם קורסים.
<נעה בן שבת: על הקורסים כבר דיברנו.
<נעה בן שבת: אני רק רוצה לשאול לגבי - - -
<יזהר קנה: לי נשמע - - -
אלי אלאלוף: שמת לב, אדוני, שלקחת כבר את השליטה על הדיבור, על ניהול הישיבה?
אלי אלאלוף: אז תירגע.
אלי אלאלוף: זה כבר מתחיל להיות בלתי נסבל.
אלי אלאלוף: לא מפני שלא מגיבים זה סימן שאין לנו מה להגיד.
אלי אלאלוף: נאמר על-ידי המשרד בצורה חד-משמעית, אתם נכנסים למקצוע, תכנסו עם בחינה על כל הנושאים שיהיו במקצוע החדש.
אלי אלאלוף: את חלקם למדתם לפני שנה, את חלקם אתם יודעים מלידה, את חלקם למדתם עכשיו בהסכמה שלכם, או 40 או 48 שעות, תקבלו בחינה כוללת על המקצוע.
אלי אלאלוף: זה ברור, זה נגמר.
אלי אלאלוף: תפסיקו עכשיו להוציא מה שלא נראה.
אלי אלאלוף: מה זה, אתה עברת בחינה לפני שנה באוניברסיטה, אתה חוזר אליה כדי להשלים את התואר, לא.
אלי אלאלוף: מה אתה משווה?
אלי אלאלוף: פה אתה נכנס למקצוע חדש, ביקשו מכם, נתנו להם בהבנה בשכנוע שלכם, אתם שכנעתם גם אותי שלא צריכים ללמוד את כל המקצוע, זה שונה אצלך מאשר אצל רואה-החשבון לעומת יועצי המס, זה שונה אצל הכלכלנים לעומת האחרים.
אלי אלאלוף: נתנו לכם את כל האפשרויות, הסבירו לכם, הקטינו את הסילבוס שאתם חייבים ללמוד, אבל להיכנס למקצוע תיכנסו עם כל הידע הנדרש.
אלי אלאלוף: אחרת תגיד, אני נכנסתי, אבל לא ידעתי את התחום הזה.
<יזהר קנה: ברשותך, אני אגיב בקצרה, אני - - -
אלי אלאלוף: אני חושב שאתם מנסים כל הזמן - -
<יזהר קנה: אנחנו פה - - -
אלי אלאלוף: - - ואני סבלני ואני מקשיב, ויכולתי לסגור את זה, ואתם רואים, יושבים קואליציה ואופוזיציה ויצביעו איך שבא להם, לא לפי הקואליציה, ואכפת לי מזה שהחוק ייפול לא ייפול, אני חושב שזה חוק טוב, חוק חשוב שהתמזמז במערכות הביורוקרטיות של הפרלמנט שלנו.
אלי אלאלוף: בואו תאפשרו להגיע, אני מוכן גם להעיר שנחזור ונשלים דברים.
אלי אלאלוף: אבל אי-אפשר כל הזמן – אתם תופסים אותנו א', מתקנים א', ואתם מביאים - - -
<יזהר קנה: כבודו, זה בדיוק מה שאנחנו חושבים, בכנסת הקודמת הגיעו להסכמה עד הסוף, פה פתחו את הכול - - -
אלי אלאלוף: לא שאלתי אותך שתענה לי באמצע הדברים שלי.
אלי אלאלוף: תכבדו קצת גם את היושב-ראש, כשהיושב-ראש מדבר אף אחד לא יפריע לו.
אלי אלאלוף: מי שרוצה להפריע לו ימצא את עצמו בחוץ, ואת זה אני לא אוהב.
אלי אלאלוף: אנחנו מנהלים משא-ומתן אתכם, דיונים לפני הישיבה, אחרי הישיבה, בין הישיבות, חבר'ה, קצת תכבדו את המערכת הזאת, תנו לה להתקדם.
אלי אלאלוף: זה ברור, היום אתם תעשו בחינה להיכנס למקצוע כולל כל הידע הנדרש כדי למלא את התפקיד, ברור.
אלי אלאלוף: לא נחזור בזה.
אלי אלאלוף: בבקשה, בוא נמשיך.
<נעה בן שבת: רק רציתי לוודא לגבי מוסד לימודים מוכר.
<נעה בן שבת: אתם לא מדברים על אקדמיה דווקא או איזשהו מוסד.
<חני זוהר: לא.
<חני זוהר: כל בית-ספר.
<דיקלה חורש: כל מוסד שיעמוד בתוכנית.
<נעה בן שבת: גם מוסד שמבצע היום תוכנית של חשבי שכר יוכל להיכנס, זה לשאלתו של חבר הכנסת אייכלר.
אלי אלאלוף: השאירו את זה פתוח, זה נפלא.
אלי אלאלוף: זאת לא בלעדיות לאף אחד.
ישראל אייכלר: רגע, אני פשוט רוצה שהוא יהיה פתוח לכולם.
<חני זוהר: כל בית-ספר יכול להגיש מועמדות.
<נעה בן שבת: "בחינות לצורך הכרה כבודק שכר מוסמך 5.
<נעה בן שבת: (א) המנהל, בהתייעצות עם ועדת המקצוע יערוך בחינה עיונית ובחינה מעשית, בתחומים הקבועים בתקנה 3(א), למי שסיים בהצלחה את תכנית ההכשרה במוסד לימודים מוכר.
יוליה מלינובסקי: מה זה הצלחה?
מירב בן ארי: עבר את המבחן.
מירב בן ארי: צריך לרשום "עבר".
מירב בן ארי: כן, יש מבחן, עבר בהצלחה.
יוליה מלינובסקי: בלשכת עורכי-דין הצלחה זה 65, בלשכת רואי-חשבון הצלחה זה משהו אחר.
שולי מועלם-רפאלי: זה 70.
אלי אלאלוף: לא, בקורס הזה.
יוליה מלינובסקי: מה זה הצלחה בקורס הזה?
אלי אלאלוף: מה זה הצלחה בבודק שכר?
אלי אלאלוף: מה הציון?
<דיקלה חורש: יש ציון עובר שנקבע לכל הקורסים.
<חני זוהר: הוא 55.
<חני זוהר: יש מקרים מסוימים שמבקשים יותר.
<חני זוהר: בדרך כלל ציון עובר אצלנו הוא 55.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, יש תשובה.
אלי אלאלוף: לפי מה שקורה בהכשרה מקצועית.
<נעה בן שבת: "(ב) הבחינה תערך אחת לשנה לפחות; המנהל יפרסם את מועד הבחינה באתר האינטרנט של המשרד, 45 ימים לפחות לפני המועד האמור.
<נעה בן שבת: (ג) המנהל, בהתייעצות עם ועדת המקצוע" - - -
אלי אלאלוף: שלום, מיכל בירן, לא ראיתי אותך.
מיכל בירן: בוקר טוב.
<נעה בן שבת: זה סעיף שנוסף לאור בקשה, הבנתי שזאת הייתה בקשה של רואי-החשבון: "(ג) המנהל, בהתייעצות עם ועדת המקצוע, רשאי לאשר למוסד לימודים מוכר שביצע את תכנית ההכשרה ברמה נאותה במשך שנתיים לפחות, לערוך בחינה עיונית ובחינה מעשית שעליהן יורה המנהל כאמור בתקנת משנה (א)".
<נעה בן שבת: אם אפשר לבקש ממשרד הכלכלה להסביר את הסעיף הזה.
<נעה בן שבת: כי אני מבינה שביקשנו את הסעיף הזה לאור הבקשה של לשכת רואי-החשבון בשביל לאפשר גם למוסד לימודים מוכר – אם זה מוסדות של הלשכה למשל או מוסדות אחרים שעושים כבר את ההכשרה – לערוך גם את הבחינה העיונית והמעשית.
<נעה בן שבת: אבל היא תיעשה לפי מתכונת שאתם תורו עליה.
אלי אלאלוף: רק את הבחינה או גם את הקורסים?
<נעה בן שבת: גם את הקורסים וגם את הבחינה.
<נעה בן שבת: מוסד שיכול לבצע את הקורסים ויש לו הכרה בתוקף יוכל לבצע את זה.
אלי אלאלוף: בסדר, בבקשה.
<דיקלה חורש: בדיוק כמו שנועה הסבירה, מי שיוכיח שהוא מעביר את הקורסים בצורה נאותה ושמבחינת הפיקוח לא הייתה בעיה להמשיך את ההכרה שלו, אז הוא יוכל לעשות מתכונות של בחינות בהתאם למה שקובע המנהל לגבי כלל הבחינות.
<חני זוהר: פנימית תוקף חיצוני.
<דיקלה חורש: פנימית בתוקף חיצוני.
אלי אלאלוף: היא אומרת שכל אחד מהגופים שיש להם מערכת הכשרה יכולים לקחת על עצמם את ההכשרה ואת הבחינה.
אלי אלאלוף: סומכים עליהם.
<חני זוהר: אנחנו מתייחסים לזה כאל פנימית בתוקף חיצוני.
<חני זוהר: כאילו הם נבחנו חיצוני.
ישראל אייכלר: זה מקובל בכל מקום.
יוליה מלינובסקי: אני מתנגדת, סליחה.
יוליה מלינובסקי: אני מתנגדת לסעיף הזה, זה לא הגיוני.
אלי אלאלוף: כן, למה?
יוליה מלינובסקי: כי למשל יש מכללה שמלמדת עריכת-דין, אז מה?
יוליה מלינובסקי: הם יעשו בחינה לעורכי-דין?
יוליה מלינובסקי: מי שעושה את זה זה הלשכה.
יוליה מלינובסקי: זה מקצוע חשוב ביותר, נכון?
יוליה מלינובסקי: כולנו מסכימים על זה.
יוליה מלינובסקי: אז לדעתי יש מוסד שלומדים בו ויש משרד שעושה את המבחנים.
יוליה מלינובסקי: זה צריך להיות מנותק אחד מהשני.
יוליה מלינובסקי: מצטערת, אני חושבת שזה לא הגיוני.
אלי אלאלוף: מה זה מנותק אחד מהשני?
אלי אלאלוף: הבחינה באה מהמשרד, החומר בא מהמשרד.
יוליה מלינובסקי: זה לא הגיוני.
שולי מועלם-רפאלי: לפי זה לא.
שולי מועלם-רפאלי: היא אומרת שהמקום יוכל לעשות את הבחינה.
ישראל אייכלר: לבצע.
ישראל אייכלר: אבל זה מבחן של המשרד.
ישראל אייכלר: לא חושבים על משהו אחר.
אלי אלאלוף: אם לשכת עורכי-הדין עושה קורסים והיא מוסד מוכר כדי לעשות גם את הקורס הזה, למה שהיא לא תעשה?
אלי אלאלוף: זה לא אומר שרק עורכי-הדין יבואו, ושם יבואו רק רואי-החשבון.
יוליה מלינובסקי: אני אנסה להסביר את זה.
אלי אלאלוף: אני רוצה להסביר לך, גברת, פה זה מאפשר גם למוסדות הקיימים של הלשכות השונות לתת את הקורס הזה בבחינה שמוכתבת על-ידי משרד הכלכלה.
אלי אלאלוף: אני לא מבין מה הבעיה.
יוליה מלינובסקי: למה משרד הכלכלה בעצמו בצורה מרוכזת לא יעשה את הבחינות, ולא על-ידי אותם מוסדות?
ישראל אייכלר: רוצה לחכות חמש שנים לבחינה?
אלי אלאלוף: יש לי עצות בצד.
אלי אלאלוף: את יודעת שהיום לא עושים במשרד הכלכלה מועד ב' לטכנאים והנדסאים?
אלי אלאלוף: את יודעת את זה?
אלי אלאלוף: ואת יודעת כמה ילדים סובלים מאי הביצוע הזה ודוחים אותם לעוד שנה?
אלי אלאלוף: אז אני לא רוצה.
אלי אלאלוף: אני רוצה שהחבר'ה יעשו – אני בטוח שאצל לשכת עורכי-הדין ורואי-החשבון יש יכולות שאין לנו כבר בממשלה.
יוליה מלינובסקי: הבעיה מובנת.
ישראל אייכלר: אני רוצה להבין, סליחה, חשבי שכר - מי נותן להם את התעודה?
ישראל אייכלר: איפה הם עושים את הבחינה?
ישראל אייכלר: בבית-ספר, נכון?
<יזהר קנה: בעיקר לשכת רואי-חשבון היום דה-פקטו.
<דיקלה חורש: גם לשכת רואי-החשבון וגם האגף להכשרה מקצועית, גם וגם.
ישראל אייכלר: גם, נכון?
ישראל אייכלר: אז זה אותו דבר.
<דיקלה חורש: כן, אותה תעודה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה טוב.
אלי אלאלוף: כמה שיותר פתוח זה יותר טוב.
אלי אלאלוף: יש להם יכולות.
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, אדון גינדי.
<ירון גינדי: אדוני, חשוב מאוד שברגע שהתלמיד סיים את אותן שעות לימודים, בסמוך לכך הוא ייבחן ולא במועד אחר.
<ירון גינדי: ולכן, כתוב כאן גם שנתיים אחרי.
<ירון גינדי: זה אומר שמחר סתם לדוגמה מכללה שמלמדת ייעוץ מס ועושים אצלה את בחינות ייעוץ מס והכול, היא עוד לא רשומה אצלה, או כל מכללה אחרת גם אם היא לא מלמדת ייעוץ מס.
<ירון גינדי: זה אחרי שנתיים, אדוני.
<ירון גינדי: למה לחכות שנתיים?
אלי אלאלוף: פה בהצעה של החוק רשום כתוב בצורה: או לפחות פעם בשנה אם לא יותר.
אלי אלאלוף: זאת אומרת שאפשר לקבוע יותר מועדים.
אלי אלאלוף: ברגע שתהיה שליטה על כל הקורסים יעשו – אני בעד מה שאתה אומר, אדון גינדי, תעשו – תשימו לב שאנשים לא צריכים ללמוד, לשכוח, ואחר כך יש בחינה.
<נעה בן שבת: השנתיים שאתה מדבר עליהם, מדובר על כך שאתם הוכחתם שאתם מוסד מוכר, שהם יכולים לתת בכם אמון אחרי שנתיים שאתם מבצעים את הקורסים האלה.
<ירון גינדי: אבל למה אני אומר שזה לא טוב?
<ירון גינדי: תחשבו שאני למדתי, גברתי, במוסד מסוים - - -
<נעה בן שבת: אבל זה לא אומר שהאדם לא יוכל לעשות את הבחינה, אדם יעשה את הבחינה כי עושים לפחות פעם בשנה את הבחינה.
<ירון גינדי: אבל יכול להיות שסיימתי ללמוד וזה אומר שרק בעוד – כי הבחינה האחרונה הייתה לפני חודשיים – אז רק בעוד עשרה חודשים אני אבחן.
<ירון גינדי: למה צריך את השנתיים האלה?
<נעה בן שבת: שנתיים זה סיפור אחר.
<ירון גינדי: הכרת במוסד שלי?
שולי מועלם-רפאלי: בסעיף הקודם כתוב שהבחינה לפחות פעם בשנה, אז המקסימום אתה תהיה מרוחק מהבחינה בתוך אותה שנה.
<ירון גינדי: עשרה חודשים אני יכול להיות גם מרוחק.
<ירון גינדי: אז מה שאני שואל זה ככה - אדוני, ברגע שמשרד הכלכלה הכיר במוסד מסוים כמוסד שרשאי ללמד את הלימודים, באותה עת שיכיר בו כרשאי גם לבחון.
<ירון גינדי: שאני לא הלכתי לאותו מוסד, למדתי ונבחנתי אחרי עשרה חודשים.
<נעה בן שבת: אבל אתה יכול להיבחן, לא שאומרים לך שאתה לא יכול להיבחן.
<נעה בן שבת: אומרים לך שאתה יכול להיבחן במקום אחר.
<ירון גינדי: אבל אני לא יכול להיבחן באותו מוסד, אני לא יודע מתי את תעשי את הבחינה, אדוני.
אלי אלאלוף: למה לא באותו מוסד?
מיכל בירן: מה הבעיה?
מיכל בירן: מה?
מיכל בירן: אדם הולך לעשות פסיכומטרי, מודיעים לו איפה הוא הולך להיבחן, מה זה משנה איפה החדר?
<ירון גינדי: לא, זה לא משנה, גברתי.
<ירון גינדי: תנסו רגע להבין מה שאני אומר.
ישראל אייכלר: בעצם הסעיף אומר מה שאתה אומר.
<ירון גינדי: לא, אבל יש להם את השנתיים.
אלי אלאלוף: חבר'ה, לדעתי פה זה בזהירות גם לטובת המוסד וגם המועמדים.
אלי אלאלוף: אני לא רואה בזה דבר מהותי.
מיכל בירן: עד שנתיים.
מיכל בירן: שיראו שהוא בסדר.
<ירון גינדי: אם משרד הכלכלה אישר את המוסד כמוסד שמוסמך ללמד, אנא, משרד הכלכלה באותה עת יאשר את אותו מוסד גם כמוסד שמוסמך להעביר את הבחינה.
<דיקלה חורש: משרד הכלכלה גם יכול לבטל את - - - בגלל הפיקוח.
<ירון גינדי: אין בעיה, את צודקת, תבטלו את זה בידיים שלכם.
<דיקלה חורש: אז אנחנו רוצים דרישה מינימלית.
מיכל בירן: תקשיב, גם אין שום אפליה באמת, אני מצטערת, חבל על הדיון הזה.
מיכל בירן: מה אתה טוען?
מיכל בירן: שבן-אדם שלמד באיזה מוסד יצטרך להיבחן במקום אחר?
שולי מועלם-רפאלי: אותי דווקא מטריד מה שאתה רוצה, כי אני מוטרדת מזה שבאותו מוסד גם יעשו את הבחינה.
שולי מועלם-רפאלי: זה טיפה מטריד אותי, אז אני מעדיפה שתהיה ההשגחה של משרד הכלכלה, לראות שבמשך תקופה או לפחות שני קורסים עוברים שם בצורה נאותה, עם הפיקוח הנאות, ורק אז אפשר להיבחן שם.
שולי מועלם-רפאלי: ושלא תהיה איזו סיטואציה בעייתית של - טוב, יאללה, אתם התלמידים, אני רוצה להעביר אתכם – סליחה, מכל המוסדות המוכרים, בסדר?
שולי מועלם-רפאלי: אני לא חושבת שזה קורה, אבל אני גם לא רוצה שזה יקרה.
שולי מועלם-רפאלי: אז אם כבר אנחנו הולכים לכיוון הזה, ששוב, יש לי על זה ביקורת, אבל אם כבר הולכים על הכיוון הזה, אז עדיף שיהיה איזשהו זמן של פיקוח ולא ישר עם האפשרות ללמד.
שולי מועלם-רפאלי: גם ניתן את האפשרות לעשות את הבחינה, מה שיכול להביא אותנו לנקודה בעייתית גם ביחס לפיקוח שיידרש.
שולי מועלם-רפאלי: כי מה יקרה?
שולי מועלם-רפאלי: נניח יעבירו את הקורס, מייד תהיה בחינה, ומישהו יבין במשרד הכלכלה שזה לא היה שם טוב, אז מה עכשיו תעשה עם אלה שנבחנים?
שולי מועלם-רפאלי: אבל אם יש שנתיים לפחות אפשר להשגיח – ככה אני רואה את זה.
<ירון גינדי: אני מסכים עם כבודך, רק בתנאי אחד.
שולי מועלם-רפאלי: לא, אני לא כבודי.
<ירון גינדי: אז רק שיעשו את זה פחות מלפחות בפעם בשנה, שיעשו את זה לפחות כל שישה חודשים.
אלי אלאלוף: לפחות כתוב.
<ירון גינדי: אני יודע.
מיכל בירן: האמת היא שזה שאתה מתעקש על זה ממש מטריד אותי על עצם זה שהבחינות יהיו במוסדות.
<ירון גינדי: שהבחינות לא יהיו במוסדות, גברתי.
מיכל בירן: למה זה חשוב לו?
<ירון גינדי: שלא יהיו הבחינות במוסדות.
<ירון גינדי: לי חשוב רק דבר אחד – בן-אדם הלך ללמוד, שלא ייבחן אחרי עשרה חודשים.
<ירון גינדי: אם זה לא חשוב לך, זה גם לא חשוב לי, חברת הכנסת.
אלי אלאלוף: אז אותו מוסד שהוא הגון והוא מצוין, תגיד לו: אני בינתיים מכין אותך לקורס והבחינה שם.
<ירון גינדי: אז שיעשו אחת לחצי שנה.
אלי אלאלוף: הוא צריך לפתוח את הקורס שלו בהתאם למועד של הבחינה שפורסמה לפחות שנתיים מראש על-ידי המשרד.
מיכל בירן: חוץ מזה זה מינימום, זה לא מקסימום.
מיכל בירן: זה מינימום, ואם תהיה דרישה בטח בהתחלה זה יהיה יותר תכוף.
אלי אלאלוף: תודה על התגבור, מיכל.
טלי פלוסקוב: הדרישה יותר, לפחות שנה.
שולי מועלם-רפאלי: ירצו עוד תלמידים, אז יעשו את זה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית האם נחה דעתך לגבי מוסד לימודים מוכר שזה יהיה פתוח לכל אחד?
<נעה בן שבת: לא ראיתי שום הגבלה ואפילו תנאי ההכרה מאוד ריאליים.
ישראל אייכלר: כל מי שיכול ללמד חישוב שכר?
<יפה סולימני: פתוח לכולם.
<יפה סולימני: מי שיעמוד בתנאים יכול להיות בודק שכר.
מירב בן ארי: מוסד לימודים מוכר.
<נעה בן שבת: לא רק חשבות שכר, כמובן, אבל גם חשבות שכר.
ישראל אייכלר: אני רק לוקח את זה כדוגמה.
אלי אלאלוף: יוריד לך את המחירים של הקורסים.
אלי אלאלוף: תחרות זה הכי טוב.
שולי מועלם-רפאלי: זה יהיה בכל הארץ אם כל אחד - - -
<נעה בן שבת: "תעודת מקצוע 6.
<נעה בן שבת: המנהל ייתן תעודת מקצוע בודק שכר מוסמך, המעידה על עמידה בתנאי סעיף 40(א)(3), למי שעמד בדרישות תכנית ההכשרה ובבחינות לפי תקנות אלה.
<נעה בן שבת: " אנחנו מדברים על אותה תעודת מקצוע שהיא אחת מהדרישות לצורך קבלת תעודת הכרה כבודק שכר מוסמך.
<נעה בן שבת: אם אפשר לעבור הלאה, אדוני, להשתלמות.
<נעה בן שבת: "השתלמות 7.
<נעה בן שבת: מי שקיבל תעודת הכרה לפי סעיף 40 לחוק" – עכשיו אנחנו מדברים על תעודת ההכרה הכוללת, שתעודת המקצוע היא רק חלק מהתנאים אליה – "יעבור מזמן לזמן" – אנחנו מציעים להוסיף פה - "כתנאי לתוקפה של ההכרה".
מירב בן ארי: רגע, מחקת את המזמן לזמן, לא?
<נעה בן שבת: מזמן לזמן זה כבר הוסף.
מירב בן ארי: אה, לפני כן.
<נעה בן שבת: יש פה הערה שאני מציעה להוסיף, אני רוצה לשאול אם זה מקובל.
<נעה בן שבת: האם ההשתלמויות יהיו כתנאי לתוקפה של ההכרה, אבל אולי אני אמשיך לקרוא את הסעיף.
<נעה בן שבת: "השתלמות במוסד לימודים מוכר בנושאים הקשורים לתחומי עבודתו של בודק השכר המוסמך ונחוצים לשמירה על כשירותו המקצועית; המנהל, בהתייעצות עם ועדת המקצוע, יורה על נושאי ההשתלמויות ועל מועדיהן, ובלבד שהשתלמויות כאמור יערכו לכל הפחות בכל פעם שבה יש שינוי מהותי בנושאים הקשורים לתחומי עבודתו ולכשירותו של בודק השכר המוסמך, לרבות שינויים בדין או שינויים במבנה מערכות השכר;".
ישראל אייכלר: אני מציע במקום "לכל הפחות", "לכל היותר".
ישראל אייכלר: זאת אומרת, כשיש משהו חדש צריך לקחת אותו להשתלמויות.
ישראל אייכלר: למה צריך להעסיק אנשים בהשתלמויות?
ישראל אייכלר: הם צריכים לעבוד ולהביא פרנסה, לא ללכת להשתלמויות.
אלי אלאלוף: שמעתם את ההצעה של חבר הכנסת אייכלר?
ישראל אייכלר: לכל היותר, מתי שיש שינוי.
ישראל אייכלר: מתי שיש שינוי בחוקים.
מירב בן ארי: מתי שיש שינויים אפילו.
<קריאה: הכוונה כשיש שינוי מהותי.
מירב בן ארי: אי-אפשר כל פעם לטרטר אותם.
מירב בן ארי: גם ככה כל היום עוד רגולציות ועוד רגולציה, זה השתלמויות.
מירב בן ארי: אפילו לשכת עורכי-הדין או לשכת רואי-החשבון – כמה כבר חידושים יש בחוקים משפטיים, אתה לומד בשנה א' חוקים מתקופת המנדט.
<ירון גינדי: אדוני, את זה אני ממש לא מצליח להבין.
ישראל אייכלר: אם היא יכולה להוציא את המילה "לכל הפחות", אז זה בסדר.
מירב בן ארי: לא צריך את זה בכלל.
<ירון גינדי: את זה אני ממש לא מצליח להבין.
<ירון גינדי: יש 216 או 217 תיקונים לפקודת מס הכנסה.
<ירון גינדי: הכנסת הזאת מחוקקת תיקונים בפקודת מס הכנסה 20 פעם בשנה.
<ירון גינדי: יותר מ-20 פעם בשנה.
<ירון גינדי: רק בחוק ההסדרים יש איזה עשרה-15 תיקונים.
<נעה בן שבת: שינוי מהותי.
<ירון גינדי: אז רגע, מהותיים, סופר מהותיים.
<ירון גינדי: שינו פה את שיטת המס, האם הביאו את רואי-החשבון, את יועצי המס ואת עורכי-הדין שמתמחים במסים להשתלמות?
<ירון גינדי: האם חובה לעשות השתלמות במקצוע יועץ המס?
<ירון גינדי: בעורכי-הדין?
<ירון גינדי: ברואי-החשבון?
<ירון גינדי: אצל רופאים לא.
<ירון גינדי: אצל מהנדסים לא.
<ירון גינדי: מה?
<ירון גינדי: אני לא מבין.
<יזהר קנה: הנושא של חובת השתלמות מקצועית זה נושא שנבחן לא אחת ולא פעמיים במקצועות השונים.
<יזהר קנה: נראה לי מוזר שאם במקצוע ראיית-החשבון החליט מי שהחליט במשרד המשפטים נכון לעכשיו לא לחייב השתלמות מקצועית, וזה מקצוע חשוב, אלו אנשים שחותמים על מאזנים, ועל 1,001 דברים, ושם אין חובת השתלמות מקצועית.
<יזהר קנה: ואם במקצוע עריכת-הדין אין חובת השתלמות מקצועית, לבוא ולקחת את המקצוע החדש הזה ולקבוע בו חובת השתלמות מקצועית זה נראה לי מאוד מאוד מוזר.
אלי אלאלוף: בבקשה, משרד הכלכלה.
<דיקלה חורש: אנחנו דווקא מתוך הישיבות המקצועיות שהיו גם עם יועצי המס וגם עם רואי-החשבון נאמר לנו שבתוך המקצועות האלה באמת בשל חשיבות של המקצוע עושים השתלמויות מעת לעת ומעדכנים בשינויים מהותיים.
אלי אלאלוף: רק ביוזמת המעסיקים.
<דיקלה חורש: אנחנו חושבים שמי שלא עסק במקצוע של בודק שכר תקופה ארוכה חשוב שיהיו השתלמויות, חשוב שהוא יהיה מעודכן, בדיוק בגלל העניין הזה שמדובר בתפקיד כל כך חשוב.
<יזהר קנה: אנחנו מסכימים, אבל לא בדין.
<דיקלה חורש: ולבקש שזה יהיה רק כשיש שינוי מהותי.
<דיקלה חורש: אני חושבת שזה מדגיש את זה שזה לא סתם שינויים סתמיים שקורים, אלא דברים שהם קרדינליים.
<קריאה: מי מחליט מה זה מהותי?
ישראל אייכלר: אבל למה זה תנאי לתעודה?
<יזהר קנה: אבל זה תנאי לרישיון.
<יפה סולימני: זה לא תנאי לתעודה.
<יפה סולימני: תנאי לחידוש, להמשך.
אלי אלאלוף: בבקשה, חברת הכנסת מועלם.
ישראל אייכלר: כתנאי לתוקפה של ההכרה.
שולי מועלם-רפאלי: לדעתי את זה צריך להוריד.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא יכול להיות תנאי.
<דיקלה חורש: זה לא בנוסח.
שולי מועלם-רפאלי: גם היום במקצועות אחרים, שוב, כל אחד מדבר מעצמו, גם היום כשיש שינויים ואנחנו מחויבים להשתלמות אף אחד לא מוציא אותנו מהעבודה בטיפול נמרץ ילדים אם מוכנסת מכונת הנשמה חדשה.
שולי מועלם-רפאלי: יש לנו חובה, אבל אנחנו לא מפסיקות לעבוד שם גם כשמוכנסות מכונות חדשות.
<דיקלה חורש: בנוסח שלנו לא כתבנו שזה תנאי.
אלי אלאלוף: אז נמחק.
<נעה בן שבת: אז את התוספת נוריד.
<נעה בן שבת: והשאלה אם "לכל הפחות" או "לכל היותר" או לא להגיד בכלל.
ישראל אייכלר: לא להגיד בכלל.
שולי מועלם-רפאלי: כן, לא להגיד בכלל.
<נעה בן שבת: בכל פעם שיש.
שולי מועלם-רפאלי: משהו יותר - - -
מירב בן ארי: שישלחו להם מייל על מה העדכונים.
אלי אלאלוף: אפשר לשמוע את הנוסח הסופי?
<נעה בן שבת: "מי שקיבל תעודת הכרה לפי סעיף 40 לחוק יעבור מזמן לזמן השתלמות במוסד לימודים מוכר בנושאים הקשורים לתחומי עבודתו של בודק השכר המוסמך ונחוצים לשמירה על כשירותו המקצועית; המנהל, בהתייעצות עם ועדת המקצוע, יורה על נושאי ההשתלמויות ועל מועדיהן, ובלבד שהשתלמויות כאמור יערכו בכל פעם שבה יש שינוי מהותי בנושאים הקשורים לתחומי עבודתו ולכשירותו של בודק השכר המוסמך, לרבות שינויים בדין או שינויים במבנה מערכות השכר;".
<ירון גינדי: מה זה אומר?
<נעה בן שבת: כשיהיה שינוי מהותי, באמת משהו לא - - -
<ירון גינדי: זה אומר שזה חובה?
<ירון גינדי: זה לא חובה?
<ירון גינדי: אם אני לא עובר את זה פוסלים לי את הרישיון?
<נעה בן שבת: צריך לעבור.
ישראל אייכלר: לא פוסלים.
שולי מועלם-רפאלי: הרישיון שלך לא מותנה, כך אמרה ממשרד הכלכלה.
<יזהר קנה: אז אין מקום לסעיף, זאת המלצה.
שולי מועלם-רפאלי: יש המלצה שאנשים ישמרו על המקצועיות שלהם.
<נעה בן שבת: זה מצופה.
<יזהר קנה: אין לי ויכוח, אני מסכים אתך.
<יזהר קנה: וכמו שנאמר מקודם, אנחנו עושים עשרות, שלא לומר מאות שעות השתלמות בשנה, אבל ברגע שזה נקבע פה בחקיקה בדרך הזאת, אז זה לא לכאן ולא לכאן.
מיכל בירן: למה זה לא לכאן?
מיכל בירן: במה זה פוגע?
מיכל בירן: זה מעביר את רוח המחוקק לזה שאנחנו רוצים שימשיכו.
מירב בן ארי: אחלה, שישלחו להם במייל.
<יזהר קנה: ואז מה יקרה עם מי שלא עשה?
מירב בן ארי: למה צריך לעשות השתלמות?
מירב בן ארי: שישלחו במייל את העדכונים.
מירב בן ארי: למה צריך השתלמויות, ועוד פעם להוציא כסף ועוד פעם כנסים?
<יזהר קנה: יש אגרה, שישלחו במייל.
מירב בן ארי: יש דברים חשובים, שיעדכנו.
שולי מועלם-רפאלי: תנו לאנשים לעבוד, שישמרו על זכויות העובדים.
מירב בן ארי: תנו להם לעבוד.
מיכל בירן: בסדר, אבל, מירב, אנחנו לא אומרים להם מתי, אנחנו לא אומרים איזה.
מירב בן ארי: עזבי אותך, מיכל, גם בלשכת עורכי-הדין כל שני וחמישי.
מירב בן ארי: יש אינטרנט, יש אתרים.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני אנסה לסכם.
אלי אלאלוף: אנחנו בעד השתלמויות.
אלי אלאלוף: אני בעד השתלמויות.
אלי אלאלוף: א', זה לא חובה, ו-ב', זה לא דורש – למצוא באתרים שלכם שאנשים ילכו לשינויים המהותיים וילמדו אותם.
מירב בן ארי: זהו, בדיוק.
אלי אלאלוף: זה לא צריך להיות לא בחובה ולא בהרבה כסף.
<נעה בן שבת: אז זה לכאורה גם לא צריך להיות במוסד לימודים מוכר?
<נעה בן שבת: זה יכול להיות - - -
אלי אלאלוף: יכול להיכנס לאתר וללמוד את זה לבד.
שולי מועלם-רפאלי: אחריות אישית שלנו.
אלי אלאלוף: בבקשה, שיכנס לאתר.
<יזהר קנה: דרך אגב, מאוד מקובל באמת למידה דרך האינטרנט.
אלי אלאלוף: אני רק רואה שעוד מעט יהיה ארגון למקצוע החדש.
אלי אלאלוף: איפה ההסתדרות?
<קריאה: אין בו כסף.
מירב בן ארי: ועד עובדים.
ישראל אייכלר: וידאגו שאף אחד לא יכול להיכנס - - -
מירב בן ארי: נפתרה הסוגיה של האגרות.
אלי אלאלוף: בודקי שכר, עוד מעט יהיה להם ארגון.
<נעה בן שבת: נושא של "אגרות 8.
<נעה בן שבת: בעד בחינה עיונית, ישולם לאוצר המדינה" מוצע להוסיף פה – "לאוצר המדינה", "אגרה בסך 251 שקלים חדשים.
<נעה בן שבת: (ב) בעד בחינה מעשית, תשולם לאוצר המדינה אגרה בסך 313 שקלים חדשים.
<נעה בן שבת: (ג) בעד בקשה לקבלת תעודת הכרה לפי סעיף 41 לחוק, תשולם לאוצר המדינה אגרה בסך 157 שקלים חדשים".
אלי אלאלוף: איך קבענו את פירוט האגרות?
אלי אלאלוף: עלות האגרות?
אלי אלאלוף: איך זה נקבע?
אלי אלאלוף: 157 שקלים, אומר הרואה-חשבון שלי, למה לא 210?
מירב בן ארי: אנחנו בטח לא קבענו את זה.
מירב בן ארי: מאיפה ה-157?
אלי אלאלוף: איך יודעים לספור?
<דיקלה חורש: נעשה תחשיב של העלויות שכרוכות בביצוע של הבחינות האלה, וזה עבר אישור של ועדת אגרות יחד עם האוצר, זה לא משהו שקבענו סתם.
אלי אלאלוף: וזה חד-פעמי.
מירב בן ארי: 157 שקל על תעודה?
מירב בן ארי: תשלחי להם במייל, תדפיס ותתלה במשרד.
מירב בן ארי: למה צריך לשלם כסף?
מירב בן ארי: אנחנו ב-2016, זה דף, זה דף נייר.
<קריאה: זאת תעשייה.
<דיקלה חורש: זה דף שכדי לספק אותו צריך לעשות בדיקות שבאמת הוא עמד בכל הדרישות.
מירב בן ארי: אחלה, תשימי חותמת, תסרקי ותשלחי להם.
שולי מועלם-רפאלי: 721 שקלים זה הסכום הכולל שיצא לכל אחד.
מירב בן ארי: עזבי את הבחינות, בסדר.
<יזהר קנה: אם הוא עבר בבחינה הראשונה.
<ירון גינדי: זה 721 שקלים - - -
<יזהר קנה: והקורס יעלה אלפי שקלים.
אלי אלאלוף: כמה עולה בחינה בלשכת עורכי-הדין?
מירב בן ארי: זה כבר הרבה.
<יפה סולימני: זה חד-פעמי לכל אחד.
מירב בן ארי: איזה חד-פעמי?
מירב בן ארי: אם עבר.
<יפה סולימני: אם לא עבר, אז הוא לא יכול להיות בודק שכר.
אלי אלאלוף: אני אשאל עוד שאלה, עורכי-דין ורואי-חשבון, כמה זה?
<יזהר קנה: נדמה לי שהבחינה עולה אותו דבר.
<יזהר קנה: אבל אין פה התייחסות - - -
אלי אלאלוף: רק שתבינו, פה זה חד-פעמי.
<יזהר קנה: אם הוא עבר.
שולי מועלם-רפאלי: אבל לגבי הקורס - העלויות של הקורסים.
שולי מועלם-רפאלי: אין פה עלויות של הקורסים.
<נעה בן שבת: נכון, לא כתובות פה העלויות של ההכשרה.
<נעה בן שבת: ויש הסמכה לקבוע אגרות בעד ההכשרה.
טלי פלוסקוב: זה מה שרצינו לדעת.
אלי אלאלוף: לשכת עורכי-הדין, אתם יודעים מראש?
מירב בן ארי: בטח, מה זה, הקורס אלפי שקלים.
<יזהר קנה: הקורס יעלה הרבה אלפי שקלים, זה ברור.