GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורלי אבינועם: לגבי הנושא של התנהלות נשפי הסיום, כפי שצוין כאן, זה נמצא היום בידי ההורים ולא בידי הצוות החינוכי, אולם משרד החינוך בשיתוף ועד ההורים המרכזי הארצי הוציא מסמך הנחיה של התנהלות במהלך הנשפים ושם ההתייחסות לעישון ושתייה ובהרבה מאוד בתי ספר ברחבי הארץ כותבים מכתב להורים וההורים חותמים על המכתב הזה, שאסור לתלמידים להגיע לאותם נשפים כשהם מצוידים בשתייה או בעישון כלשהו, מכל הסוגים.
<אורלי אבינועם: כמובן שמבחינת אכיפה אין בידינו האמצעים כי זה בידי ההורים, אבל מדיניות המשרד ומדיניות משרד הבריאות והאגודה למלחמה בסרטן וכל השותפים שלנו בהחלט שותפים למסרים האלה.
<אורלי אבינועם: כמו שאתם יודעים, בחינוך כפי שבחינוך, אנחנו מנסים לעבוד על מיטביות, על אורח חיים בריא כפי שהתלמידים המקסימים האלה הציגו כאן.
<אורלי אבינועם: זה בעצם הרעיון, לגייס את העמיתים שנבחרים בכל בתי הספר בארץ, שהם מובילי דעה והמטרה שלהם היא להשפיע ולהעביר את המסר לחברים שלהם ובקרב המשפחות.
<אורלי אבינועם: אנחנו מאמינים שהחינוך הזה למיטביות יביא בסופו של דבר למודעות ולהפחתת העישון, הפחתת השתייה, אני אומרת את זה באותו משפט.
<אורלי אבינועם: לגבי ההתאמה לחברה הערבית.
<אורלי אבינועם: אותו מרכז למידה שהחברים החמודים סיפרו, 'מפזרים את מסך העשן', הוא תורגם השנה לשפה הערבית והותאם ועכשיו הוא מופץ ברחבי הארץ.
<אורלי אבינועם: זאת אומרת בהחלט יש לנו מודעות לשונות, אנחנו מתייחסים לעולים, אנחנו מתייחסים למגזרים השונים במדינה ואנחנו מנסים להתאים את התכניות שלנו בהתאם למגזרים.
שולי מועלם-רפאלי: אני רק אשאל שאלה קצרה ופשוטה.
שולי מועלם-רפאלי: זה בחירה של בתי ספר לקחת ערכה כזאת וללמד אותה או שזו הנחיה שמגיעה לכלל בתי הספר?
<אורלי אבינועם: שאלה מצוינת, זו בחירה מתוך מטרה שפרנסי החינוך שנמצאים בתוך מערכת בית הספר באמת מגויסים לתחום.
<אורלי אבינועם: בצד הבחירה גם קיימת הוראה במסגרת כישורי חיים שהיום אנחנו מדברים על אורח חיים בריא בכל מיני תחומים ביניהם גם כמובן מניעת העישון.
<אורלי אבינועם: מדובר על תכנית מקדם יסודי ועד י"ב, שזאת לא בחירה, זאת הנחיה של המשרד.
שולי מועלם-רפאלי: יש לנו עשר דקות ואומרת לי ענת שאנחנו נהיה חייבים לסיים בזמן כי אחר כך זה מצולם, אז אני מבקשת מנועה רוזנפלד, מהמרכז להעצמת האזרח, שגם אתם הצגתם פה דוח מעקב, להגיד בקצרה את הדברים.
<נועה רוזנפלד: אנחנו עמותה שעוסקת באפקטיביות של המגזר הציבורי ומתוך כך אנחנו מפעילים פרויקט של מעקב אחרי יישום של החלטות ממשלה.
<נועה רוזנפלד: אנחנו עוקבים היום אחרי 90 החלטות ממשלה באמצעות 60 תחקירנים ואחת ההחלטות שעקבנו אחריה היא החלטה שהתקבלה לפני חמש שנים, לאמץ את התכנית הלאומית לצמצום העישון ונזקיו.
<נועה רוזנפלד: באמת אחד הדברים אולי היחידים שיצאו מהתכנית זה החלק של משרד החינוך, אבל נמצאים אצלכם על השולחן הדוחות שלנו, שמונגשים גם באתר האינטרנט, והם מציגים תמונת מצב די עגומה לגבי היישום של החלטת הממשלה.
<נועה רוזנפלד: דיבר על זה פה נציג משרד הבריאות, היא הייתה למעשה אימוץ של ועדה ציבורית שישבה במשך שנים.
<נועה רוזנפלד: כלומר לפני שרצים לקדם מדיניות חדשה שווה לעצור רגע ולראות מה החלטנו ומה קרה עם זה, אם עשינו או לא עשינו.
<נועה רוזנפלד: אז למעשה אחד הדברים הכי משמעותיים שהיה צריך לקרות כפועל יוצא מהתכנית, שהייתה אמורה להיות מוקמת יחידה במשרד הבריאות לצמצום העישון ונזקיו שתעסוק באכיפה ובתכנון מדיניות ובבקרה, יחידה של 30 איש.
<נועה רוזנפלד: זו הייתה ההמלצה של הוועדה.
<נועה רוזנפלד: כמה אנשים עוסקים היום במשרד הבריאות בצמצום העישון ונזקיו?
<נועה רוזנפלד: שניים.
<נועה רוזנפלד: משרד הבריאות היה צריך לקדם חקיקה בנושא, אז אמנם יצאו תזכירי החוק אבל הם לא התגבשו לכדי חקיקה בפועל.
<נועה רוזנפלד: כלומר יש כאן פער מאוד גדול בין מה שהוחלט למה שיושם בפועל.
<נועה רוזנפלד: הדוח נמצא, כאמור, באתר ונמצא פה בפניכם ושווה ואשמח להתייחסות בנושא הזה.
שולי מועלם-רפאלי: ד"ר עבדאללה אבו מערוף, חבר הכנסת.
עבדאללה אבו מערוף: יום טוב לכולם, כבוד היושבת ראש.
עבדאללה אבו מערוף: הדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות הוא חשוב ביותר במלחמה בעישון.
עבדאללה אבו מערוף: המלחמה בעישון זה לא רק לוועדה אחת, לא רק במשרד החינוך, כולנו חייבים להילחם, החברה בכלל.
עבדאללה אבו מערוף: גם אנחנו כמחוקקים, מה אנחנו חייבים לעשות כדי לתת את הכלי לכל הארגונים שנלחמים בעישון?
עבדאללה אבו מערוף: להוות דוגמה, לא רק מסר חינוכי, במיוחד המסר החינוכי אבל היות שאנחנו עכשיו בוועדה, היו דיונים גם בוועדת החינוך, גם בוועדת המלחמה בסמים, גם בוועדת מעמד האישה, ואנחנו כאן, היות שאנחנו בוועדת הבריאות, אנחנו חייבים לראות מה אפשר לעשות כדי שנעזור וניתן את תרומתנו למלחמה בעישון.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו יודעים שיש רווח עצום, בסוגריים, של המדינה מסיגריות.
עבדאללה אבו מערוף: 6 מיליארד שקל, אפילו יותר, הכנסות מעישון.
שולי מועלם-רפאלי: כן, דיבר על זה חבר הכנסת דב חנין.
עבדאללה אבו מערוף: בסדר, בכל זאת גם אפשר לשמוע ועוד לשמוע.
עבדאללה אבו מערוף: לכן אנחנו חייבים שהכסף הזה יחזור לטובת האזרחים למלחמה בעישון.
עבדאללה אבו מערוף: חוקים, ענישה, אבל אני מתרכז במניעה ובחינוך.
עבדאללה אבו מערוף: מסרים חינוכיים, להשקיע במערכת החינוך, במערכת הבריאות, בגמילה, למנוע את העישון כמה שאפשר.
עבדאללה אבו מערוף: זו המטרה וזה חשוב ביותר, אני חושב שזה המעגל החשוב ביותר אם אנחנו רוצים להילחם בעישון בצורה הנכונה, איך למנוע ולא לאפשר לאזרח או לילד או לנער או לנערה שיתחילו לעשן.
עבדאללה אבו מערוף: זה מסר חשוב.
<אמנון אריאל: אני יושב ראש האיגוד הישראלי לרפואת ריאות.
<אמנון אריאל: שמעתי את כל הדברים, הם חשובים, הייתי רוצה להאיר זווית שונה וכואבת.
<אמנון אריאל: אני חושב שאי ההקצאה של תקציבים נאותים למניעת עישון היא אפליה ואני אסביר למה.
<אמנון אריאל: היא אפליה כי אנחנו פוגעים באוכלוסיות חלשות, אם זה העובר ברחם, אם זה הילדים שמתמכרים לעישון אחרי 100 סיגריות ועישון בשיטת תן לי בבית הספר.
<אמנון אריאל: אם העולם דחה תביעות ייצוגיות נגד מעשנים זה בראייה של המבוגר, המבוגר אחראי למעשיו, נזקי העישון ידועים, אבל אנחנו ממכרים את הילדים.
<אמנון אריאל: העישון ממכר את הילדים וזו פגיעה באוכלוסייה חלשה, זו פגיעה בחסרי ישע.
<אמנון אריאל: זה נכון לעובר, זה נכון לילד בבית הספר, זה נכון גם לתחלואה מעישון שהיא תחלואה של אנשים חלשים.
<אמנון אריאל: כשהעישון החל הוא היה נחלתם של עשירים, לא היית יכול להרשות לעצמך לעשן אם לא היית עשיר, העשירים היו בעודף משקל ועישנו.
<אמנון אריאל: היום זו נחלתם של אוכלוסיות חלשות, אם זה אוכלוסיות חלשות סוציו אקונומית, אם זה אוכלוסיות חלשות בפריפריה, זה אקט מפלה מובהק של משמעות בריאותית כבדה.
<אמנון אריאל: אנחנו לא יכולים להתנער.
<אמנון אריאל: היבט נוסף וחשוב הוא שחינוך למניעת עישון זה חינוך לכיבוד הזולת.
<אמנון אריאל: החברה שלנו לוקה בכיבוד הזולת, הצורה להתמודד עם גרימת נזקים לאחרים ולהבהיר חברתית שזה אסור היא אקט חינוכי ראשון במעלה לנו כחברה.
<אמנון אריאל: הדבר חשוב.
שולי מועלם-רפאלי: אחרונת הדוברים, בבקשה, גברתי.
<ארנונה אייל: אני מאוד שמחה וגאה להיות בוועדה הזאת.
<ארנונה אייל: שמי ד"ר ארנונה אייל, אני מנהלת המחלקה לרפואה תעסוקתית, רפואה של אנשים שעובדים במפעלים.
<ארנונה אייל: אני יוצאת להגנת אותם עובדים, כולנו דיברנו, הייתי בכל הוועדות היום ואני מאוד גאה ומאוד שמחה שהכנסת לקחה לנגד עיניה את בריאות האוכלוסייה בארץ.
<ארנונה אייל: זה חד משמעית מטרה של כולנו.
<ארנונה אייל: העובדים במפעלים נמצאים שם במהלך כל שעות עבודה, שעות מרובות, וחבר'ה, החוק לא מיושם שם.
<ארנונה אייל: מעשנים עליהם, חדרי העישון לוקים בחסר.
<ארנונה אייל: גם בבתי החולים ראיתי מעשנים.
<ארנונה אייל: לא נכון שמעשנים מעבר לגדר.
<ארנונה אייל: בבתי הספר מעשנים.
<ארנונה אייל: פניתי לבתי ספר כאזרחית, עיר מאוד מאוד על לבי, באר שבע, עם ראש עיר מדהים, ואנחנו לא מצליחים לזוז.
<ארנונה אייל: אנחנו נזוז, כי אני יוצאת לפנסיה וזאת הבעיה של כולם, כי אני אעשה הרבה יותר.
<ארנונה אייל: יש לי צמיד כאן, 'באר שבע עיר בריאה', עיר ללא עישון, התחלנו.
<ארנונה אייל: אני רוצה לראות את זה בבתי הספר, אני רוצה לראות את זה במקומות העבודה, אני רוצה לראות את זה בגנים הציבוריים.
<ארנונה אייל: חוקים יש, מי מיישם אותם?
<ארנונה אייל: האם הבדלים על הרצפה זה העיר שלי, זה הניקיון שלי?
<ארנונה אייל: האם מותר לנו להרוג אנשים, בין אם זה בני משפחה או אישה בהיריון שהורגת את העובר ברחם?
<ארנונה אייל: אני לא יודעת.
<ארנונה אייל: מבחינת בריאות, אני גם איש בריאות, אנחנו מטפלים בתחלואה.
<ארנונה אייל: ליצמן אמר שאם נוסיף לאדם עוד כמה ימים זאת בריאות.
<ארנונה אייל: זה לא בריאות.
שולי מועלם-רפאלי: גברתי, פה בבית הזה הוא השר ליצמן.
<ארנונה אייל: השר ליצמן, סליחה.
<ארנונה אייל: הוא אמר באחת הכתבות בסוף השבוע שבשבילו איכות חיים זה גם לתת ימים, לתת איזה ימים?
<ארנונה אייל: ימים לחולה סרטן שהוא הביא את זה על עצמו ואנחנו היינו שם ולא מנענו?
<ארנונה אייל: או אחרים שהוא הביא את זה עליהם?
<ארנונה אייל: אז חבר'ה, בואו נאסוף כולנו כוחות, בואו נפעל כולנו ביחד, בואו אולי נקים מרפאות שבהם אפשר לדבר עם אנשים בריאים.
<ארנונה אייל: תודה לכם.
שולי מועלם-רפאלי: אני מתנצלת בפני האנשים שלא יכלו לדבר, אני כבר תיכף חורגת מהזמן שהוקצה לנו.
שולי מועלם-רפאלי: אני מתנצלת על האיחור שהיה בתחילת הדיון.
שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת לסיים את הדיון באמירה הברורה לגמרי, כל שקל שלא יושקע במניעה יגרור תשלום של 10 שקלים בטיפול.
שולי מועלם-רפאלי: זה נכון ביתר שאת בעישון.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהמטרה של כולנו צריכה להיות מניעת עישון, מניעת כניסה למעגל מעשנים.
שולי מועלם-רפאלי: המניעה הזאת מתחילה במערכת החינוך.
שולי מועלם-רפאלי: במערכת החינוך, כפי שהוצגו פה בפרויקט המקסים שהציגו ילדי בתי הספר מהעיר אשדוד, שהמטרה שלו היא באמת מניעת כניסה של ילדים נוספים למעגל המעשנים.
שולי מועלם-רפאלי: המטרה שלנו היא גם להגן מפני חשיפה לעישון כפוי, בבתי הספר, במפעלים, במרחב הציבורי.
שולי מועלם-רפאלי: המטרה שלנו היא גם להגדיל ולהגביר את תכניות הסיוע לנגמלים מעישון, לדבר באמת על מה עוזר לאדם לא רק לקבל החלטה להפסיק, אלא בעיקר לקבל החלטה לא לחדש את העישון.
שולי מועלם-רפאלי: איך אנחנו מנגישים סדנאות ותרופות או אמצעים טיפוליים חלופיים שיסייעו לו בתהליך הגמילה.
שולי מועלם-רפאלי: עלה פה ביתר שאת נושא חדרי העישון.
שולי מועלם-רפאלי: גם זה, כמו דברים אחרים, נכנס בעצם אולי לעבודה שתעשה אותה יחידה שעליה הוחלט, היחידה במשרד הבריאות, שאמורה לטפל בצמצום העישון ונזקיו.
שולי מועלם-רפאלי: אני מבחינתי המילה צריכה להיות מיגור העישון וצמצום נזקיו, זאת השאיפה שלנו.
שולי מועלם-רפאלי: ביחידה הזאת נפעל גם לאכוף, גם ליצור בקרה ובעיקר בעיקר נפעל לחקיקה שתאפשר לאותו מיגור וצמצום להגיע.
שולי מועלם-רפאלי: הנושא האחרון שאני רוצה להעלות הוא אותו כסף ממיסוי שחוזר אל קופת אוצר המדינה.
שולי מועלם-רפאלי: אני מקבלת פה את עמדות החברים, זאת עמדה ברורה של כולנו, חלק מהכסף הזה, אחוז מסוים מכספי המיסוי האלה חייבים להגיע לאותן תכניות של מניעה, אכיפה, בקרה, בעיקר בעיקר אני מדברת על המרחב הציבורי.
שולי מועלם-רפאלי: מקובל על כולנו שיש לכל אדם אחריות על חייו האישיים וכל אחד חופשי לבחור את הבחירות של חייו.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שבנושא העישון מקובל על כולנו שכשאתה בוחר לעשן הנזק שאתה גורם הוא לא רק לעצמך אלא גם לסביבה, גם לסביבה הקרובה אליך ביותר, ילדיך, רעייתך, משפחתך הקרובה, וגם במעגלים הולכים ומתרחבים ולכן באיזון שבין הבחירה של כל אחד איך לחיות את חייו לבין הדאגה של כולנו איך לצמצם ולמנוע את הנזקים מעישון, כנסת ישראל והוועדה הזאת מקווים שנלך לכיוון של צמצום הנזק ומיגור העישון מתוך הבנה שהנזק, גם הכלכלי, גם החברתי , גם הבריאותי, עולה לאין ערוך על התועלת.
אלי אלאלוף: היום 6.6.2016, כ"ט באייר התשע"ו, השעה 10:32, ואנחנו אמורים לדון בהצעת חוק הרשות לגיל הרך, התשע"ו-2015, הצעה של חברי הכנסת מנואל טרכטנברג, אלי אלאלוף, אורלי לוי אבקסיס, יעקב מרגי, יפעת שאשא ביטון ודוד אמסלם.
אלי אלאלוף: תרשו לי כמה מילות פתיחה ומיד אעביר את רשות הדיבור לידידי, פרופ' טרכטנברג.
אלי אלאלוף: היום אנחנו מקיימים דיון ראשוני, להבין בינינו את הרצונות.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם שהנושא של הגיל הרך וההיערכות טופלו בשלוש ועדות שונות בעשור האחרון: ועדת דוברת, שלעצרי לא ירדה לטיפול בגיל הרך מלידה; ועדת טרכטנברג, שלמרות הניסיון שלי אתו, בכנות שלו אמר לי: זה לא יעבור.
אלי אלאלוף: אז לא טופל.
אלי אלאלוף: אבל בוועדת אלאלוף, שהייתי שליט כמעט בנושא הזה - כל מי שלא היה בדעה לא היה בוועדה - הוחלט שהגיל הרך, הדבר הכי חשוב לטפל זה מלידה.
אלי אלאלוף: זה קודם כול אקט להתמודדות עם המצב החינוכי של התפתחות הילד ולא לצורך תעסוקת האמא בלבד.
אלי אלאלוף: זה שינוי מהותי שהומלץ עליו.
אלי אלאלוף: לצערי, לאורך השנים המערכת כולה לא תפסה.
אלי אלאלוף: המערכת שהיתה במשרד הכלכלה לא תפסה את ההמלצות או הכיוון הנדרש להתפתחות הילד.
אלי אלאלוף: היום אנחנו דנים באופן כללי.
אלי אלאלוף: אנחנו לא נקבל היום שום החלטה ולא יהיו הצבעות, אבל יתאפשר חופש ביטוי לכל המעוניין בזה.
אלי אלאלוף: הרשו לי לפתוח עם פרופ' טרכטנברג.
מנואל טרכטנברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
מנואל טרכטנברג: בעיניי זה לא עוד הצעת חוק שעולה לוועדה, אלא יש כאן, אולי אולי, סנונית של בשורה.
מנואל טרכטנברג: עברנו קריאה טרומית, זה לא דבר של מה בכך.
מנואל טרכטנברג: זה מתאפשר מכיוון שלילדים בגיל הרך אין עדיין צבע פוליטי, ועובדה היא שהיוזמים של החוק הזה, כל אחד מהם ממפלגה אחרת והעניין הפוליטי לא משחק בכלל.
מנואל טרכטנברג: אני גם חייב לציין שזה מזל – אני לא יודע עד כמה אתם יכולים להעריך את זה – שיושב-ראש הוועדה הזאת הוא דווקא אלי אלאלוף, שבלעדי זאת אני מסופק מאוד אם היינו מגיעים לשלב הזה.
מנואל טרכטנברג: אז מגיעה ליושב-ראש הרבה מאוד קרדיט.
מנואל טרכטנברג: הערה כללית שניה - אנחנו מנסים לשנות מציאות בצורה מאוד משמעותית.
מנואל טרכטנברג: מה לעשות, כשמנסים לשנות גם בפן המוסדי, יש הרבה מאוד גורמים שמעורבים ועובדים קשה בתחום הזה.
מנואל טרכטנברג: זה נוגע להרבה אנשים בהרבה מוסדות וקשה מאוד להגיע לעמק השווה.
מנואל טרכטנברג: היינו בקשר מאוד הדוק עם כל הגורמים: עם משרד החינוך, משרד הבריאות, משרד הרווחה, משרד הכלכלה, עם הארגונים שמתפעלים את המעונות ועם האקדמיה.
מנואל טרכטנברג: גם אם היו דיונים וויכוחים נוקבים, מצאנו אצל כולם רצון טוב ממשי, וזה לא דבר שקורה כל יום או כל שבוע במדינת ישראל.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה ציון של הוקרה לכל המשרדים ולכל הגורמים שבאו במגע אתנו בנושא הזה.
מנואל טרכטנברג: אני מאוד מקווה שנמשיך ברוח של שיתוף פעולה, כי בלעדי זאת זה לא יקרה.
מנואל טרכטנברג: תנאי הכרחי כדי שהמהלך הזה יצלח זה שיתוף פעולה ורצון טוב של כל הגורמים.
מנואל טרכטנברג: אז אלה דברי הרקע.
אלי אלאלוף: תרשה לי לברך את כניסתם של שני החברים - חבר הכנסת יגאל גואטה וחבר הכנסת חיים ילין.
מנואל טרכטנברג: לגופו של עניין – לא אעבור על כל הרקע של הדבר הזה, הדברים ידועים לכל מי שיושב כאן.
מנואל טרכטנברג: רק אציין את הדבר הבא: מדינת ישראל התברכה בשיעור הילודה הגבוה ביותר ב-OECD, זה לא דבר של מה בכך.
מנואל טרכטנברג: זה של כל האוכלוסיות במדינת ישראל ולא של אוכלוסיות מסוימות.
מנואל טרכטנברג: פעם היו אומרים זה אלה או אלה – לא רוצה להגיד.
מנואל טרכטנברג: לא, יש דווקא תהליך של התכנסות של שיעורי ילודה מאוד מעניין.
מנואל טרכטנברג: זו ברכה אמיתית, כי החברה הישראלית מתחדשת, יש פה אנרגיות, יש פה עתיד.
מנואל טרכטנברג: יחד עם זאת, בשל העובדה הזאת, ברור לכולנו שהאחריות הרובצת עלינו, כחברה, לספק לאותם ילדים שנולדים חינוך מתאים, אופק התפתחותי וכו' היא אחריות הרבה יותר כבדה מאשר במדינות שיש מעט מאוד ילדים שנולדים.
מנואל טרכטנברג: הערה שניה זה הנטל הכלכלי שרובץ על ההורים שהיום מגדלים ילדים.
מנואל טרכטנברג: לא ארחיב, אבל גם זה צריך לעמוד מול עינינו.
מנואל טרכטנברג: המשמעות של זה היא שאם לא מטפלים נכון, מההיבט הזה, בגיל הרך אנחנו יוצרים במו ידינו את הפערים ומרחיבים אותם, שאחר כך יהיו אתנו לשנות דור.
מנואל טרכטנברג: כי מה לעשות, הורה שלא יכול לשלם עבור טיפול מתאים לילד שלו בגילאים הצעירים, אז מה שקורה או לא קורה עם הילד - הוא נושא אתו את זה לאורך כל הקריירה, אין שוויון הזדמנויות וכו'.
מנואל טרכטנברג: צריך להבין זאת.
מנואל טרכטנברג: זו לא נקודה טריוויאלית, זו נקודה שהיא הרבה יותר חריפה ב-2016 מאשר ב-1996, טווח של 20 שנה.
מנואל טרכטנברג: מכיוון שהרבה יותר נשים עובדות, ועובדות בקריירות ממשיות, דורשניות, לא פחות מהגבר, ומכיוון שהמשפחה המורחבת לא יכולה לספק את הסחורה, את התפקיד המסורתי שהמשפחה המורחבת היתה עושה.
מנואל טרכטנברג: לכן ההורים היום הם במצב הרבה יותר קשה אבסולוטית ממה שהיו לפני 20 ו-30 שנה ביכולת שלהם לספק לילד בגילאים הרכים את מה שדרוש לו.
מנואל טרכטנברג: לכן האחריות על המדינה היא כפולה ומכופלת, צריך להבין את הדבר הזה.
מנואל טרכטנברג: אין כמעט עוד תחום שאני יכול לחשוב עליו שהתהפכו היוצרות.
מנואל טרכטנברג: המצב האבסולוטי של המשפחות הוא רע, ולכן האחריות שמוטלת על המדינה היא הרבה יותר גדולה.
מנואל טרכטנברג: כיום האחריות הזאת, או שלא ממומשת או שהיא מפוצלת בין הרבה מאוד גורמים.
מנואל טרכטנברג: ציינתי ארבעה משרדים שיש להם איזושהי אחריות כלפי הנושא הזה, כל אחד בתחומו הוא.
מנואל טרכטנברג: אני לא בא בטענות לאף אחד, זו התפתחות היסטורית.
מנואל טרכטנברג: אין פה נימה של ביקורת.
מנואל טרכטנברג: אבל צריך להבין שההתפתחות ההיסטורית הזאת תביא לידי כך שהילד נופל בין הכיסאות, וגם ההורה.
מנואל טרכטנברג: הילד הופך למין אובייקט שמועבר מפה לשם, משם לפה, ההורה צריך לשנע אותו מפה לשם, כשכל פעם יש גורם אחד שמטפל בהיבט זה או אחר.
מנואל טרכטנברג: אין מדיניות כוללת, אין סדרי עדיפויות כוללים לגיל הרך.
מנואל טרכטנברג: לכן, מה שקורה מעת לעת, שההורים או גורמים חברתיים מתעוררים על סוגיה מסוימת, מפעילים לחץ נקודתי ואז, בלית ברירה, המדינה נותנת או לא נותנת מול הסוגיה הנקודתית, בלי שיש תיעדוף.
מנואל טרכטנברג: לכן, גם כשקורה משהו, זה קורה בצורה מאוד לא יעילה ואופטימלית.
מנואל טרכטנברג: לדוגמה, העניין של הסייעת השניה – נוהל מאבק, התקבלו תקציבים מסוימים, הלכו על זה.
מנואל טרכטנברג: אם מישהו היה אומר: אני נותן לך חצי מיליארד שקל לגיל הרך.
מנואל טרכטנברג: קח, אבל תעשה תיעדוף.
מנואל טרכטנברג: האם כל חצי המיליארד הזה היה הולך לסייעת שניה?
מנואל טרכטנברג: לא בטוח.
מנואל טרכטנברג: יכול להיות שחלק לטיפת חלב, יכול להיות למשהו אחר.
מנואל טרכטנברג: אבל כשאין יד מכוונת זה בזבוז.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד את זה גם מהפן האוצרי התקציבי, כי אני מאוד מאוד מודע למגבלות התקציביות.
מנואל טרכטנברג: אין דרך יותר טובה לבזבז תקציבים מאשר כשאין מדיניות מתעדפת לטווח ארוך.
מנואל טרכטנברג: זו דרך בטוחה לבזבז משאבים ציבוריים, כי תמיד תמיד תיתן למי שלוחץ יותר ולא איפה שצריך הכי הרבה.
מנואל טרכטנברג: אז אומרים: טוב, כל משרד עושה את התעדוף שלו.
מנואל טרכטנברג: רבותי, חיסונים תמיד יהיו אחרונים בתור לעומת MRI לקשישה שמחכה חצי שנה בתור.
מנואל טרכטנברג: אני לא בא בטענות למשרד הבריאות, ככה זה בחיים, וככה גם בנושאים אחרים.
מנואל טרכטנברג: לכן המהות, הלב של ההצעה, היא שמדינת ישראל מרימה את הכפפה ומקימה גוף כדי שאפשר יהיה לגבש מדיניות לגיל הרך במדינת ישראל.
מנואל טרכטנברג: מדיניות כוללת, על כל ההיבטים – ההתפתחותיים, הבריאותיים, החינוכיים, רווחה, אבחון וכו'.
מנואל טרכטנברג: בפעם הראשונה, זה מה שאנחנו אומרים.
מנואל טרכטנברג: הגיל הרך זה לא כשאתה חוגג יום הולדת שלוש או ארבע, זה מהלידה ואפילו לפני זה, כי העניין של ההורות הוא קריטי, והעניין של ההורות מתחיל לפני הלידה.
מנואל טרכטנברג: אבל אנחנו אומרים מלידה עד גיל שש.
מנואל טרכטנברג: בגיל שש מעבירים מקל למערכת החינוך הרגילה.
מנואל טרכטנברג: זו האחריות, על כל ההיבטים.
מנואל טרכטנברג: הגוף הזה, אנחנו חושבים שהוא צריך לדור, להיות ממוקם במשרד החינוך, כגוף שיש לו את היכולות המקצועיות, גם התיאום בין כל הגורמים וגם הסמכות התקציבית לתעדוף.
מנואל טרכטנברג: בלי זה, זה מועדון debate ולא משהו אחר.
מנואל טרכטנברג: הגוף הזה חייבים להיות מיוצגים שם כל הגורמים הרלוונטיים.
מנואל טרכטנברג: על זה יכול להיות ויכוח - ויש ויכוח, וזה בסדר שיש ויכוח - מה הוא ההרכב האופטימלי.
מנואל טרכטנברג: זה נושא לגיטימי לדיון, אנחנו נדון על הדברים האלה.
מנואל טרכטנברג: הראייה חייבת להיות מערכתית בשני מובנים: של התחומים – בריאות, חינוך, התפתחות וכו' - וגם הסתכלות ארוכת טווח.
מנואל טרכטנברג: אין אפשרות לקבוע מדיניות, אלא אם כן מסתכלים לפחות חמש שנים קדימה.
מנואל טרכטנברג: כל שנה עושים הערכה מחדש, אבל מהות העניין זו הסתכלות קדימה.
מנואל טרכטנברג: אנחנו מדברים על ילדים שמתפתחים לאורך זמן.
מנואל טרכטנברג: הראייה הזאת, שפעם הם נמצאים, אז מעבירים לשם ואז כאילו נולדים מחדש - הילדים אצלנו נולדים מחדש חמש פעמים לפחות במהלך החיים הצעירים שלהם.
מנואל טרכטנברג: זו מהות ההצעה.
מנואל טרכטנברג: עכשיו אגיד כמה דברים על העניין המוסדי, הטריטוריה וכו'.
מנואל טרכטנברג: כשמקימים גוף כזה, יש בעיות טריטוריאליות, ובצדק.
מנואל טרכטנברג: אני לא אומר את זה בציניות.
מנואל טרכטנברג: זה ברור, הרי אם יהיה גוף שיידע להגיד מה מועדף בתחום בריאות הילד ולמשרד הבריאות אין את הסמכות האבסולוטית, אז יש כאן סוגיה של ממשק.
מנואל טרכטנברג: יש ניסיון טוב בתחום הזה, וזה מה שקרה גם התוכנית הלאומית במשרד הרווחה, התוכנית "ילדים בסיכון".
מנואל טרכטנברג: אילולא הניסיון הזה, אני עצמי הייתי מאוד סקפטי.
מנואל טרכטנברג: אבל למדנו וראינו - כשיש רצון טוב ויש את הכלים הארגוניים, אפשר לעשות את הדבר הזה.
מנואל טרכטנברג: אני לא אומר שזה אותו דבר, אבל זה דומה.
מנואל טרכטנברג: הגוף הזה לא אמור להיות גוף ביצועי בשום פנים ואופן.
מנואל טרכטנברג: אנחנו לא רוצים עוד ביורוקרטיה ביצועית, אנחנו רוצים יכולת לתכנן, לגבש מדיניות, תהיה ועדת שרים לענייני הגיל הרך שתוכל לקבל החלטות.
מנואל טרכטנברג: גוף כזה לא מקבל החלטות ברמה של ממשלה, כמובן, אבל יכול לעשות את העבודה המתכללת הזאת.
מנואל טרכטנברג: כאמור, יש כמה נושאים במחלוקת, וזה בסדר גמור.
מנואל טרכטנברג: אני קורא להם הערות ולאו דווקא נושאים במחלוקת.
מנואל טרכטנברג: הטיוטה שעומדת בפניכם, מן הסתם לא תספק את כולם, ואני חייב להגיד שגם לא אותי.
מנואל טרכטנברג: יש לי הרבה הערות על מה שכתוב כאן.
מנואל טרכטנברג: אני מברך את היושב-ראש, שבשום שכל אמר שגם אם זה יקח עוד שבוע ועוד שבוע, נקיים ישיבה שבה אפשר להעלות את ההסתייגויות ואת ההערות, כך שנוכל אחר כך לעשות תכלול של הדברים, להכניס פנימה את מה שניתן, שלא מתנגש עם גופים אחרים, ומה שלא - לא.
מנואל טרכטנברג: זו המטרה של הישיבה הזאת.
אלי אלאלוף: בינתיים רק יושבת-ראש המועצה הלאומית לשלום הילד ביקשה את רשות הדיבור.
<ורד וינדמן: אני רוצה לברך את המציעים על העובדה שבפעם הראשונה יש כאן ביטוי להבנה שצריך לבנות את הפירמידה מהבסיס.
<ורד וינדמן: למרות שיש היום הרבה מאוד מחקרים, גם בארץ ובעיקר בעולם, על המשמעות וההשלכות החברתיות, הכלכליות והבריאותיות שיש להשקעה בגיל הרך, כולל השפעות הרות גורל על המוח של הילדים, זו הפעם הראשונה - - -
אלי אלאלוף: זה נשמע מפחיד.
<ורד וינדמן: חשוב לדעת.
<ורד וינדמן: זה אחד הנושאים שמדברים עליהם בעולם המערבי, על משמעות הנושא של הזנחת ילדים לעומת השקעה בילדים, איך זה משפיע על המוח, השפעות שלא תמיד ניתנות לשינוי אחר כך.
<ורד וינדמן: זו עוד הצדקה כבדת משקל להשקיע בגיל הרך.
<ורד וינדמן: לכן אני רוצה לברך את המציעים על כך שהם הביאו את הנושא לוועדה, ועדה שכבר הזכרתי שאני יודעת שהיא יודעת לעשות היסטוריה בקשר לילדים וזו לא סתם אמונה.
<ורד וינדמן: לצד הברכות אני רוצה להעיר נושא חשוב.
<ורד וינדמן: מבחינתנו, אחד הנושאים החשובים ביותר שצריכים לעמוד על סדר-היום הציבורי, החברתי, הלאומי זה נושא שיושב - או שוכב או כבר נעלם - על שולחן הכנסת מזה עשר שנים לפחות, וזה חוק הפיקוח על מסגרות לגיל הרך.
<ורד וינדמן: חשוב לי להעלות את זה כאן כי אני מניחה ומקווה שהמציעים לא התכוונו שהדבר יבוא זה במקום זה.
<ורד וינדמן: הנושא של רישוי, פיקוח וסטנדרטיזציה של מסגרות לגיל זה אחד הנושאים הכי חשובים שצריכים להיות בהקשר של הגיל הרך.
<ורד וינדמן: אגיד את מה שאנחנו תמיד אומרים בהקשר הזה: בשביל לפתוח קיוסק צריך רישוי וסטנדרטים; אבל כדי לפתוח מסגרת לגיל הרך, לצערנו, עד היום לא צריך.
<ורד וינדמן: אני בטוחה ומקווה שהוועדה לא התכוונה שהדברים יבואו זה במקום זה.
<ורד וינדמן: אני רוצה להזכיר שבכנסת הקודמת הגיע לוועדה מי שהיה שר הכלכלה או התמ"ת - - -
אלי אלאלוף: היום זה כלכלה ותעשייה.
<ורד וינדמן: הביא הבטחה, לפחות בעל פה, שהוקצו ממשרד האוצר מיליארד שקלים לנושא של הפיקוח והרישוי, וחשוב לי להזכיר את זה גם כאן.
<ורד וינדמן: זו אמנם היסטוריה, אבל גם להיסטוריה יש משמעות כשקובעים את העתיד.
חיים ילין: ממתי את מאמינה לדברים האלה?
<ורד וינדמן: אני מזכירה את זה כעובדה.
<ורד וינדמן: זאת אומרת, שאם רוצים, יש תקציב לעניין.
אלי אלאלוף: יש נציג אוצר פה?
אלי אלאלוף: אתה זוכר איזה מיליארד שקלים שנעלמו?
<ורד וינדמן: למרבה המזל יש פרוטוקולים.
יעקב פרי: היה - - -
יעקב פרי: נציג משרד המשפטים.
חיים ילין: דרך אגב, היו גם 17 מיליארד שקל לנגב גליל.
אלי אלאלוף: כן, נציג משרד המשפטים.
יעקב פרי: אין לי מה להוסיף, מעבר לזיכרון.
מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, הייתי מציע שנציגי המשרדים השונים יגידו את הערותיהם.
אלי אלאלוף: חיים ילין ברשות דיבור, אחר כך נעבור אליהם.
חיים ילין: קודם כול, אני רוצה לציין שאני חושב שהצעת החוק הזאת, למועצה לגיל הרך, היא אחד הדברים הכי חשובים שיש.
חיים ילין: ברמה האסטרטגית, אם זה יוקם – ואני מקווה שזה יוקם – זו תהיה פעם ראשונה או בין הפעמים הראשונות שמדינת ישראל מבינה שהיא צריכה להתחיל לתכלל ולהסתכל לטווח הארוך, מה שבדרך כלל לא קורה.
חיים ילין: לכן אני מאוד שמח על הצעת החוק.
חיים ילין: ההצלחה תהיה אם יהיה הכלים שיאפשרו למועצה הזאת להצליח, כי זו הצלחה של כולנו, במיוחד למשפחות הצעירות.
חיים ילין: כל עוד מי שהבטיח את המיליארד שקל, השר בנט, שהיה במשרד הכלכלה ולא רצה להעביר את מעונות היום למשרד החינוך, והיום הוא במשרד החינוך - - -
יעקב פרי: זה השר שמחון, אדוני.
חיים ילין: אז זה השר הקודם הקודם הקודם.
יעקב פרי: לכן זה דורש זיכרון.
חיים ילין: דרך אגב, אני יכול להבטיח הרבה, אבל אחרי זה אני הולך לשוק הפרטי וזה נרשם על הקרח.
חיים ילין: אבל כל עוד היה השר בנט במשרד הכלכלה, והיום במשרד החינוך, והוא לא מוכן לקחת את האחריות של מעונות היום בגיל הרך – במיוחד עכשיו, כשאין עדיין שר, זה העיתוי - אם לא נצליח לעשות את זה, אז בצער - - -
אלי אלאלוף: היות שרוב האנשים פה הם אנשי מקצוע, אז אני מציע שהדיון הלא מקצועי - - -
חיים ילין: אז אני מפחד שכל עוד יהיה פיצול בין משרד החינוך למשרד הכלכלה, המועצה הזאת לא תצליח לעשות את מה שהיא רוצה.
חיים ילין: מה היא רוצה לעשות?
חיים ילין: להסתכל על הילד מגיל לידה עד כיתה א', להסתכל על הגיל המשמעותי ביותר שיש.
חיים ילין: אמרתי פעם שזה לא שייך לשמאל או ימין; ברגע שהפוליטיקה נכנסת לחינוך - הפסדנו כולנו.
חיים ילין: אם היינו מנהלים יותר את החינוך, אני חושב שהיינו מצליחים הרבה יותר.
חיים ילין: קראתי את הנתונים וכמעט נפלתי – אנחנו עם ילד אחד מעל הממוצע ב-OECD.
חיים ילין: זאת אומרת, אם הממוצע ב-OECD הוא 2.2 ילדים, במדינת ישראל אנחנו ב-3.2 בילודה.
חיים ילין: זאת אומרת, ילד שלם, עם כל המשמעויות.
חיים ילין: במשרד החינוך אנחנו בונים גן מההתחלה עד הסוף בשנתיים, במשרד הכלכלה – מההתחלה ועד – 40 שנה היינו במדבר, אז זה פחות או יותר.
חיים ילין: 23% מהילדים נמצאים במוסדות שיש בהם פיקוח; 77% מהילדים אין להם פיקוח בכלל, במשפחתונים ושמרטפונים.
חיים ילין: לכן אני חושב שאם השינוי לא יבוא שם, המועצה תביא את המסר שלה, אבל לא יוכלו לבצע את זה.
חיים ילין: אני טוען שהדבר הכי חשוב שיש בחינוך, מעבר לערכים, זה המיצוי.