GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דיקלה חורש: אנחנו לא יודעים בגלל שזה באמת יהיה פתוח לכל מיני בעלי מקצועות ולא רק לרואי-חשבון.
<דיקלה חורש: אז יכול להיות מאוד שזה יהיה נגיש גם לחשב שכר, מפקח עבודה, והעלויות לא יהיו כאלה גבוהות.
<יזהר קנה: אין ספק שהמתכונת כפי שהיא מוצעת תהווה חסם לאנשים להיכנס למקצוע, חד וחלק.
אלי אלאלוף: 750 שקל להיכנס למקצוע?
<יזהר קנה: הקורס.
<יזהר קנה: הקורס יעלה - - -
מירב בן ארי: הקורס.
אלי אלאלוף: אבל הקורס זה כמו כולם.
<יזהר קנה: הקורס יעלה אלפי שקלים.
מירב בן ארי: כמה עולה הקורס?
מירב בן ארי: אתה אומר - את ההנחה שלך שמענו, כמה יעלה הקורס?
<יפה סולימני: זה שוק חופשי.
<דיקלה חורש: תהיה לזה דרישה, יהיה לזה ביקוש, אז - - -
שולי מועלם-רפאלי: מי יקבע את העלות?
שולי מועלם-רפאלי: מי יקבע?
שולי מועלם-רפאלי: אתם או המוסדות?
<דיקלה חורש: המוסדות קובעים.
<דיקלה חורש: אנחנו לא קובעים מחיר מקסימלי או מינימלי.
מירב בן ארי: בגלל שתהיה תחרות בין הרבה מוסדות אז הם יקבעו?
<דיקלה חורש: בדיוק.
<דיקלה חורש: ואנחנו רוצים להאמין שככל שאנחנו באמת פותחים את זה לציבורים נרחבים של בעלי מקצועות אז בהתאם תהיה תחרות.
אלי אלאלוף: אתם פותחים את זה למסגרות שונות.
<ירון גינדי: בדרך כלל התמחור של זה זה בערך 100 שקל לשעה.
<ירון גינדי: קורס שלנו של 96 שעות יעלה ליועץ המס 9,600 שקל.
<ירון גינדי: אצל רואה-החשבון יהיה יותר זול.
אלי אלאלוף: 94 כפול 100?
<ירון גינדי: כן, 9,600 או 9,400.
שולי מועלם-רפאלי: 9,400.
<ירון גינדי: זה תלוי גם במספר המשתתפים.
<ירון גינדי: אבל ממה שאנחנו יודעים, אנחנו הרי עושים קורסים ואנחנו עושים השתלמויות - אחת לחודשיים אנחנו עושים ל- 1,000 איש השתלמות, עולה לנו 100 שקל לבן-אדם.
<יזהר קנה: כבודו, אני רוצה שזה יהיה ברור, זה ייצור מצב שהגופים הגדולים ייקחו בן-אדם אחד או שניים שילכו, שיעשו את הקורס, שיעשו את הבחינות, שיקבלו את הרישיון, יהיו לך במשרד 100 איש ושניים חותמים.
<יזהר קנה: הגופים הקטנים לא יכולים.
<יזהר קנה: זה ידחק בצורה ברורה החוצה את המשרדים הקטנים ואת מה שנקרא - - -
אלי אלאלוף: אם יש לך פתרון אני מסכים למה שאתה אומר.
אלי אלאלוף: אבל יש פתרון לזה?
<יזהר קנה: הפתרון הוא שמי שיש לו רישיון שנקבע בדין כרואה-חשבון או עורך-דין או יועץ מס לא יצטרך לעשות את זה.
<יזהר קנה: כמו שהיום יש כל מיני דברים חדשים שאני רשאי לעשות על-פי דין ואני לא צריך לעשות בחינות, אותו דבר כאן.
<דיקלה חורש: אבל איך זה מגן על הקטנים?
אלי אלאלוף: איך זה פותר את הבעיה של הקטנים?
מירב בן ארי: איך זה פותר?
<יזהר קנה: יש לו רישיון רואה-חשבון.
שולי מועלם-רפאלי: כבר רואה-חשבון?
<יזהר קנה: אותו רואה-חשבון מדימונה או מבאר-שבע או מקריית-שמונה שיש לו רישיון רואה-חשבון היום בבוקר הוא יכול להיות בודק שכר מוסמך.
<יזהר קנה: מחר הוא צריך ללכת, אותו אחד מקריית-שמונה יצטרך לנסוע לחיפה, לעשות את הקורס, יעלה לו זמן וכסף מפה עד להודעה חדשה, הוא לא יעשה את זה.
<יזהר קנה: מי יעשה את זה?
<יזהר קנה: המשרד בחיפה של 100 איש ייסע לקריית-שמונה ויעשה את העבודה.
<יזהר קנה: אתה דוחק החוצה את אותם בודדים בצורה ברורה, גם רואי-חשבון, גם עורכי-הדין, גם יועצי המס.
<יזהר קנה: לדעתי, דרך אגב, אנחנו נראה בהמשך בהתאם להצעה שלי, תוך שנה-שנה וחצי שיש שוק מאוד מאוד מצומצם של בקושי כמה מאות אנשים שיש להם את התעודה.
<יזהר קנה: לא יהיו יותר מאשר כמה מאות.
<יזהר קנה: השוק הזה שהיום פתוח לאלפים יהיה למאות, המחירים יעלו, וזה ידחק החוצה את הגופים הקטנים.
<דיקלה חורש: פתוח רק לאלפים שהם רואי-חשבון ויועצי מס כרגע.
<דיקלה חורש: אנחנו כן רוצים לדאוג למפקח העבודה מדימונה וכן לדאוג לחשב השכר מכרמיאל - - -
<יזהר קנה: אנחנו נראה בעוד שנה כמה יהיו שהם לא רואי-חשבון, נראה.
<יזהר קנה: לא יהיו.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה.
מיכל בירן: הערה טכנית קטנה בשביל להקדים תרופה למכה.
מיכל בירן: כן הייתי שמחה אם הנתונים יאספו על כל הדברים שדיברנו כאן מההתחלה כדי שהוועדה תתכנס עוד שנה, ולא יגידו לנו אז: אף אחד לא בדק את זה, לא יודעים, זה עובד, לא עובד.
מיכל בירן: בואו, אני מבקשת שנקדים תרופה למכה, שיאספו נתונים מההתחלה, שנוכל לעשות את עבודתנו הפרלמנטרית נאמנה ולפקח על זה.
אלי אלאלוף: אז נקיים דיון בעוד שנה.
אלי אלאלוף: באחריות משרד הכלכלה לאסוף את כל הנתונים האלה.
<יפה סולימני: איזה נתונים לאסוף?
מיכל בירן: כמה ניגשו?
מיכל בירן: כמה נפסלו?
מיכל בירן: כמה בדקתם?
מיכל בירן: זה עובד? לא עובד?
מיכל בירן: איזה תלונות יש של הארגונים?
מיכל בירן: איזה תלונות יש של האנשים?
מיכל בירן: שנדע איפה אנחנו עומדים.
<יזהר קנה: אני מציע לפני כניסתו של החוק - - -
אלי אלאלוף: רגע, חבר.
אלי אלאלוף: העלית נושא מרכזי, תן לנו להתלבט, לא רק אתה.
אלי אלאלוף: כן, חברת הכנסת שולי מועלם.
שולי מועלם-רפאלי: אני, שתמיד מאוד מאוד שמחה שמשאירים דברים באמת לתחרות בשוק חופשי, חושבת שגם נושא עלות הקורסים חייבת להגיע לפה עוד שנה כמו מיכל.
שולי מועלם-רפאלי: גם בתחושה שלי יש פה חסם גדול.
שולי מועלם-רפאלי: כי אני מרגישה שהרצון להכניס עוד ועוד אנשים הוא כמובן רצון ברוך ולגיטימי, רק שבסופו של דבר אני עוד פעם אחזור על זה – אתם מתקנים דבר אחד ופוגעים באותו זמן באנשים אחרים שכבר היום יכולים לעשות את העבודה הזאת על סמך הרישיון שיש להם היום.
שולי מועלם-רפאלי: אבל הרכבת הזאת יצאה מהתחנה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חייבת להגיד שבכנסת הקודמת הגענו להבנות הרבה יותר רכות ממה שבסוף מובא פה בדיון בשולחן הזה.
שולי מועלם-רפאלי: אני מודה, לא הייתי, לא התחלתי את הכנסת הזאת מההתחלה, אז אני נכנסתי לזה רק באמצע, אבל אין ספק שיש פה שינוי בתקנות האלה שהבאתם.
שולי מועלם-רפאלי: ובעיני, עם כל החשיבות ללהשאיר את זה פתוח, בכל זאת אני רוצה להבין מהידע שלכם בקורסים אחרים - מה העלויות?
שולי מועלם-רפאלי: האם הן באמת העלויות בקורס הזה של ה-150 שעות יהיו 15,000 שקל?
שולי מועלם-רפאלי: כי אז אני רוצה לשים סימן שאלה - האם קורס שהעלות שלו 15,000 שקל או 15,000 שקל בקירוב יביא אנשים חדשים לתוך המקצוע הזה.
שולי מועלם-רפאלי: או שכמו שאומר פה רואה-החשבון, נמצא את עצמנו בסוף פוגעים באנשים שכבר היום יכולים לעשות את זה, ומשאירים את הדבר הזה רק בתוך החברות הגדולות שיכולות לשלם את המחירים האלה בחישוב שלהם, שבסדר, שניים אצלנו יקבלו את התעודה, כמו שהוא אמר, השאר יעשו את העבודה, אבל מי שיחתום בסוף אלו רק השניים שעליהם נוציא את ה-4,000 או 9,000 שקל במידה שאתה יועץ מס.
שולי מועלם-רפאלי: בכל זאת מהידע שלכם בקורסים מקבילים.
אלי אלאלוף: זאת דילמה שתמיד נחיה אתה - או להמשיך עם הקיים ולא לאפשר לחדשים להיכנס - - -
שולי מועלם-רפאלי: אז אני רוצה לשאול, האם בקורסים מקבילים לזה יש לכם סדרי גודל?
אלי אלאלוף: אין סבסוד לקורסים האלה.
<דיקלה חורש: לא, זה קורס פרטי.
שולי מועלם-רפאלי: לא סבסוד.
שולי מועלם-רפאלי: האם יש להם סדרי גודל?
<נעה בן שבת: הם יכלו לקבוע אגרה.
<נעה בן שבת: הם יכלו לעשות את זה כהכשרה שלהם, יש להם הסמכה בחוק לקבוע גם אגרות לעניין הכשרה.
שולי מועלם-רפאלי: אבל אז הם מצמצמים את זה.
<נעה בן שבת: אבל אז זה אומר שרק המשרד יעשה את ההכשרה.
שולי מועלם-רפאלי: אבל זה לא טוב, כי במשרד זה גרוע מאוד, זה לא יקרה.
אלי אלאלוף: זה גם לא יקרה וגם לא יהיה לו תקציב.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא יקרה, זה ברור.
<נעה בן שבת: תקנה "9.
<נעה בן שבת: עדכון אגרות – סכומי האגרות המפורטים בתקנה 8 יעודכנו ב-1 בינואר של כל שנה (להלן – יום העדכון) לפי שיעור השינוי של המדד החדש לעומת המדד היסודי, ויעוגלו לשקל החדש השלם הקרוב; לעניין זה – "מדד" – מדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה; "המדד החדש" – המדד שפורסם בחודש דצמבר שקדם ליום העדכון; "המדד היסודי" – המדד שפורסם בחודש דצמבר שקדם ליום העדכון הקודם, ולעניין יום העדכון הראשון – במדד שפורסם לאחרונה לפני תחילתן של תקנות אלה.
<נעה בן שבת: " שינוי יכול להיות למעלה ויכול להיות למטה.
<נעה בן שבת: סעיף 10, זה צריך להיות השגה, אמרו לנו, המונח צריך להיות "השגה על תוצאות בחינה נבחן שנכשל בבחינה עיונית רשאי להגיש השגה מנומקת בכתב על ציון הבחינה שקיבל" - - -
מירב בן ארי: הוא רשאי להגיש ערר מנומק.
<נעה בן שבת: אבל הם ביקשו – המשרד אמר שלא מתאים לכתוב ערר, אז צריך להגיש השגה מנומקת בכתב.
מירב בן ארי: אה, לתקן את זה? אוקיי.
<נעה בן שבת: "להגיש השגה מנומקת בכתב על ציון הבחינה שקיבל, בתוך 15 ימים מיום שקיבל את ההודעה בדבר ציון הבחינה.
<נעה בן שבת: (ב) המנהל או מי שהוא הסמיך לעניין זה ימסור לנבחן את החלטתו לעניין ההשגה בתוך 21 ימים מהיום האחרון להגשת ההשגה.
<נעה בן שבת: (ג) בודק ההשגה לא יהיה מי שבדק את הבחינה העיונית.
<נעה בן שבת: " וביקשו מאתנו להוריד את תקנת משנה (ד) שאומרת שההחלטה תהיה סופית.
מירב בן ארי: סופיות הדיון.
<נעה בן שבת: סעיף 11 מדבר על השגה חדשה שהבקשה לגביה עלתה בדיון הקודם, לגבי ההחלטות של ועדת קבלה.
<נעה בן שבת: ועדת קבלה צריכה להחליט מי עומד בדרישות לכניסה לקורס, ומוצע פה שתהיה השגה.
<נעה בן שבת: "השגה 11.
<נעה בן שבת: הרואה עצמו נפגע מההחלטה של ועדת קבלה רשאי להשיג עליה בכתב בפני המנהל, בתוך 30 ימים מיום שנמסרה לו ההחלטה.
מירב בן ארי: לא הבנתי את ועדת הקבלה.
<נעה בן שבת: ועדת קבלה הרי מחליטה - אתה בא עם אישורים, אתה חשב שכר ואתה מראה שעסקת בתחום המסוים הזה כך וכך חודשים, ועדת ההשגה אומרת: לא, אנחנו רואים שעסקת רק פחות חודשים.
מירב בן ארי: כי זה בא אחרי הבחינה אז חשבתי שזה קשור, אבל זה לא קשור לבחינה.
<נעה בן שבת: נכון, זה לא קשור לבחינה.
<נעה בן שבת: אז אין מועד ב'?
<נעה בן שבת: מועד ב'?
<נעה בן שבת: יש אפשרות לערר, אבל מועדי ב', אני מבינה שבמועד הבא של הבחינה אפשר יהיה לגשת מחדש.
מירב בן ארי: זה מחדש, כמו לשכת עורכי-הדין.
מירב בן ארי: פעם בכמה זמן?
<חני זוהר: תלוי במספר הבחינות באותה שנה.
<חני זוהר: יש מועדים קבועים שנקבעים בתחילת שנה.
<חני זוהר: על-פי הערכות ולפעמים מוסיפים.
<יפה סולימני: אם יהיו הרבה תלמידים אז - - -
<חני זוהר: בדיוק.
מירב בן ארי: לפי כמות התלמידים תחליטו את מספר מועדי הבחינה?
<יפה סולימני: אני מניחה שבשנים הראשונות יהיו הרבה יותר תלמידים.
<נעה בן שבת: אני מבינה שיש נכונות של משרדי המשפטים והכלכלה לפעול לתיקון צו בתי-המשפט לעניינים מינהליים ולהוסיף לאפשרות להגיש בעצם סוג של – זאת בעצם תהיה העתירה?
<איילת הוכמן: אני חושבת שזאת עתירה מינהלית.
<נעה בן שבת: עתירה מינהלית על החלטות אחרות של רשות.
<נעה בן שבת: "הוראת שעה 12.
<נעה בן שבת: עד תום תשעה חודשים מיום פרסומן של תקנות אלה, יראו ברואה-חשבון כמי שעומד בדרישות תקנות אלה לעניין סעיף 40(א)(1) ו-(3) לחוק.
<נעה בן שבת: " זאת אומרת, כבר נותנים לו איזושהי הנחה ורואה-חשבון יוכלו לעשות את הפעולות של בדיקות שכר כאילו שהם רואה-חשבון, זה מכוח הוראת השעה הזאת.
<נעה בן שבת: עד היום אמרנו, הם עשו למשך תקופה של 18 חודשים את הבדיקות התקופתיות.
<נעה בן שבת: עכשיו מופיעה פה "תוספת - (ההגדרה "היקף עבודה נדרש" שבתקנה 1)" – יש פה – טור א' וטור ב'.
<נעה בן שבת: טור א' זה היקף המשרה, מספר שעות עבודה ממוצעות לפחות, והטור השני - משך תקופת העבודה בחודשים מתוך חמש השנים שקדמו להגשת בקשה - ללמוד בתכנית ההכשרה – 42 שעות למי שעוסק בכך 18 חודשים לפחות, 36 שעות למי שעוסק בכך 24 חודשים, 29 שעות למי שעוסק בכך 30 חודשים, ו-24 שעות למי שעוסק בכך 36 חודשים.
<יזהר קנה: אנחנו מעריכים שהתשעה חודשים האלו לא יספיקו.
<יזהר קנה: בהמשך למה שחברת הכנסת מיכל בירן אמרה מקודם, אני חושב שהוועדה חייבת – מעבר לזה שהוועדה חייבת לקבל דיווח, להבנתי, אחת לשנה - כמה אנשים יש במקצוע, וכן הלאה וכן הלאה - - -
אלי אלאלוף: כמה זמן אתה רוצה היערכות, אדוני?
<יזהר קנה: אני לא רוצה היערכות.
<יזהר קנה: אני מפנה את תשומת לב הוועדה, אני חושב שעל מנת שלא ייווצר מצב בעוד תשעה חודשים שאין לא לכאן ולא לכאן, צריך להיות איזשהו מצב שהוועדה תוכל להתכנס לפני עוד תשעה חודשים ותוכל לראות האם התקנות האלה יכולות להיכנס בתוקף.
<יזהר קנה: ההערכה, דרך אגב, שלנו אומרת - - -
אלי אלאלוף: המנגנון הוא בדרך כלל אחר.
אלי אלאלוף: קובעים מועד, ואחר כך אם יש צורך נתקן.
אלי אלאלוף: אבל קובעים מועד.
אלי אלאלוף: ברשותך, זה הנהלים בוועדה.
<יזהר קנה: אבל השאלה היא איך הוועדה תדע.
<יזהר קנה: הוועדה עכשיו קובעת - - -
אלי אלאלוף: תקבל דיווח ממשרד הכלכלה.
<נעה בן שבת: הוועדה תקיים דיון.
<נעה בן שבת: היא יכולה לקיים דיון מעקב.
אלי אלאלוף: אנחנו נעשה דיון.
אלי אלאלוף: אם נקבע תשעה חודשים, אני מתחייב לקיים דיון בעוד שישה חודשים על מנת לבדוק את ההתקדמות, ובעוד שנה על מנת לבדוק שזה יושם.
אלי אלאלוף: אלו שני המועדים שאני ממליץ לקבוע.
אלי אלאלוף: זה יהיה בפרוטוקול כהתחייבות של הוועדה.
<יזהר קנה: אני רק רוצה להגיד בעניין הזה, להערכתנו, המערכת לא תוכל להיערך עד אז.
<יזהר קנה: להערכתנו, גם לאחר מכן המשמעות של התקנות האלה הם במקום המצב הקיים היום - - -
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד, לאור הניסיון שלי כשמלחיצים את המערכת, המערכת אוהבת את זה והיא מצליחה ליישם את זה.
אלי אלאלוף: אז אמרנו תשעה חודשים.
<יזהר קנה: נשב בעוד חצי שנה ונראה.
אלי אלאלוף: אני מתחייב לקיים דיון בעוד שישה חודשים כדי למדוד את ההיערכות אם הם מתקדמים, ובעוד שנה כדי לוודא שזה יושם.
<נעה בן שבת: והתקנות נכנסות לתוקף.
אלי אלאלוף: עוד הערה אחרונה, אדון גינדי, בגלל התנהגות טובה.
אלי אלאלוף: קצת חיוך, אנחנו מתקרבים לסוף.
<ירון גינדי: עלא כיפאק, אני חייב להגיד שבדיון הזה כאן ולאור מה שדיברנו על העלות של תוכנית ההכשרה ירד לי האסימון שבעצם בזה שהסכמנו לכל כך הרבה שעות פגעתי באמת ביועצי המס החלשים.
<ירון גינדי: כי ככל ששעות ההכשרה הן רבות יותר ככה הקורס יעלה פי שניים מקורס אחר, ובאמת פגעתי בחלשים.
אלי אלאלוף: אף אחד מאתנו לא רוצה לפגוע בחלשים.
<ירון גינדי: נשב עם משרד הכלכלה ונראה איך אנחנו יכולים לצמצם.
אלי אלאלוף: אוקיי, תשבו אחר כך.
<נעה בן שבת: בכל מקרה זה היקף מקסימלי.
<נעה בן שבת: העיקר שמצוין פה היקף מקסימלי.
אלי אלאלוף: כם, אני רוצה להביא להצבעה, ותרשו לי הערה כללית.
אלי אלאלוף: א', אני מודה לכם על כל שיתוף הפעולה, גם אם מדי פעם זה עלה לטונים, אבל אני רואה איזה רצינות אתם משקיעים כמגני המקצועות שלכם, וזה כבוד גדול לי לראות את זה בחברה הישראלית, וזה כבוד גדול למי שבא והשתתף בדיונים האלה.
אלי אלאלוף: זה לא חוק שעובר ונשכח.
אלי אלאלוף: אנחנו, כפי שאמרתי, נקיים דיון בעוד שישה חודשים, נקיים גם דיון בעוד שנה, נעשה את המעקב הנדרש לזה מפני שזה גם מקצוע חדש וזה גם אתגר חדש לכל החברות הקטנות, ובמיוחד הקטנים.
אלי אלאלוף: אז ברשותכם, אני רוצה להצביע.
אלי אלאלוף: התקנות אושרו והישיבה נעולה.
אלי אלאלוף: בוקר טוב, אנחנו עוברים לנושא הבא.
אלי אלאלוף: התאריך 13 ביוני 2016, ז' בסיון תשע"ו, השעה 10:46.
אלי אלאלוף: תקנות להגברת האכיפה של דיני העבודה.
אלי אלאלוף: בבקשה, זה גם נושא שמעניין את רוב הציבור.
אלי אלאלוף: אנחנו אמורים לקבוע פה את סכום העיצום הכספי.
<נעה בן שבת: אני רוצה להזכיר, היו לנו כמה ישיבות, באמת דובר על הנושא הזה של הפחתת העיצום הכספי.
<נעה בן שבת: יש היום תקנות שעוסקות בנושא של הפחתת העיצום הכספי.
אלי אלאלוף: כמה העיצום הכספי היום?
<נעה בן שבת: העיצומים הכספיים משתנים לפי האם זה יחיד או תאגיד, והם משתנים לפי ההוראה שהופרה.
<נעה בן שבת: מייד אדבר על הסכומים.
<נעה בן שבת: הסכומים קבועים בחוק.
<נעה בן שבת: עבירה היא 5,010 שקלים על ההוראות שמנויות בחלק א' לתוספת השנייה; ואם זה יחיד אז זה רק 2,500 שקלים חדשים, יחיד שלא במסגרת עסק שלו או פעילות ציבורית שלו; אם אלו העבירות היותר חמורות זה כבר 20,040 שקלים; ולגבי יחיד - 10,020 שקלים.
אלי אלאלוף: אנחנו מורידים מהסכומים האבסולוטיים באחוזים?
<נעה בן שבת: לא, אנחנו לא מורידים, אנחנו לא נוגעים בסכומים.
<נעה בן שבת: הפרת ההוראה החמורה זה עד 35,070 שקלים, ואם זה יחיד זה 17,530 שקלים, ואנחנו לא נוגעים בסכומים.
<נעה בן שבת: אנחנו שואלים מה קורה אם יש – אנחנו מגיעים למצב שבו מוטל עיצום כספי כשסופרים את מספר ההפרות וסופרים את מספר העובדים ומגיעים לסכומים הגדולים.
<נעה בן שבת: כיום יש כל מיני הוראות שמאפשרות הפחתה של סכום העיצום הכספי, למשל, אם ניתן אישור בודק שכר ואמר שהכול תקין, אז יש הפחתה, יש עוד הוראות, עוד מקרים של - - -
מיכל בירן: שאת זה הכנסנו ותיקנו בעקבות הדיון פה.
<נעה בן שבת: זה לא היה בעקבות הדיון.
<נעה בן שבת: אה, סליחה, זה של רואי-החשבון.
מיכל בירן: את זה שהתנאי להפחתה יהיה תיקון של זה.
<נעה בן שבת: אני מדברת על המצב הקיים כרגע.
<נעה בן שבת: המצב הקיים כרגע זה שיש תקנות, והתקנות קובעות תנאים להפחתה.
<נעה בן שבת: אבל כרגע מוצע להוסיף עוד תנאי להפחתה והוא תנאי שנוגע למחזור הכספי.
<נעה בן שבת: אם אחרי שבודקים את כול ההתקיימות של תנאי ההפחתה קדימה, קיימים היום כבר בתקנות, ובין אם הפחיתו או בין אם לא הפחיתו, עדיין סכום עיצום הכספי עולה על אחוז מסוים ממחזור העסקאות של העסק.
<נעה בן שבת: מורידים את העיצום הכספי באופן שהעיצום הכספי הזה לא ימוטט את העסק.
<רועי כהן: אז צריך לעשות הבחנה.
מיכל בירן: כל זה נשמע הגיוני.
מיכל בירן: הדבר שמדאיג אותי, שבגלל שלגדולים יש תקרה שקלית, האם בסופו של דבר את הקטנים - -
<רועי כהן: זה מה שיקרה, יפגעו הקטנים.
מיכל בירן: - - אפשר יהיה לקנוס בסכום יותר גבוה מאשר את הגדולים?
<נעה בן שבת: לא מוצעת פה תקרה שקלית.
מיכל בירן: באופן מידתי.
<נעה בן שבת: פה כרגע לא מוצעת תקרה שקלית.
אלי אלאלוף: אז, א', אני רוצה לבשר מראש שיהיו אחוזים שונים לגדולים ולקטנים.
מיכל בירן: אבל יש לגדולים תקרה שקלית?
<נעה בן שבת: אין.
מיכל בירן: אז בסוף כשיש תקרה שקלית אז זה יצא 0.0%.
<נעה בן שבת: תקרה שקלית מוצעת?
<נעה בן שבת: לי לא ידוע.
<נעה בן שבת: הנוסח שפה ללא תקרה שקלית.
<רועי כהן: אם יש תקרה שקלית אז המחזור לא רלוונטי לעסקים קטנים, כי גם ככה תהיה התקרה לפי הגובה, אז חייבים לפתור את הבעיה הזאת לפני.
מיכל בירן: זה עושה איזה היפוך.
<ורד שפילמן: כן.
אלי אלאלוף: תנו לנו איזו התייחסות.
אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לגשת באחוזים שונים בין הגדולים לקטנים, כי אנחנו לא רוצים שהקטנים יתמוטטו בהטלת עיצום כלשהו.
<ורד שפילמן: בהחלט, אדוני.
<ורד שפילמן: אני חייבת להגיד שבהקשר הזה של העילה של הפחתה בגין מחזור עסקאות, באמת מה שמנחה אותנו זה החשש שעסקים קטנים או בינוניים יתמוטטו, ואני יכולה להגיד שבמשרד המשפטים – כשמגיעים אלינו עם תקנות הפחתה בכל הרגולטורים השונים – אנחנו מייעצים להוסיף את העילה הזו ואנחנו מקפידים על זה וזה חשוב מאוד.
מיכל בירן: רק תגידי שמה שאני חוששת ממנו לא יקרה.
אלי אלאלוף: אז למה אין תקרה גם לקטנים?
אלי אלאלוף: למה לגדולים ולקטנים זה אותה תקרה?
מיכל בירן: בדיוק.
<ורד שפילמן: אדוני, בנוסח שהונח בפני הוועדה במקור התקרה בהחלט הייתה שונה, היה 15% - - -
מאיר כהן: 7.5%.
<ורד שפילמן: 7% לעסקים קטנים ובינוניים, ו-15% לגדולים.
<ורד שפילמן: אז התחילו פה דיונים שביקשו דווקא להשוות ולעשות גם לקטנים וגם לגדולים אותו אחוז, ואנחנו דווקא אלה שאמרנו שיש בזה איזשהו קושי כי המטרה של העילה הזו לסייע לקטנים.
<ורד שפילמן: לגדולים פחות רלוונטי.
אלי אלאלוף: אבל למה לא לקבוע תקרה גם לקטנים?
מיכל בירן: אחרת.
<ורד שפילמן: אז אנחנו הצענו תקרה אחרת במקור, שתהיה אולי 5% לקטנים ו-7% לגדולים.
<ורד שפילמן: היו פה איזשהם דיונים, לבסוף גם הנושא הגיע לפתחה של שרת המשפטים שהייתה מוכנה ל-5%% לכולם, גם לקטנים וגם לגדולים.
אלי אלאלוף: יש לי הצעה, בבקשה, ולא להמשיך בדיון, כי אני רואה שלא התכוננו מספיק.
אלי אלאלוף: אנחנו רוצים שקו התקרה גם לגדולים וגם לקטנים יהיה באחוזים שונים לגדולים ולקטנים.
<רועי כהן: יפה מאוד.
אלי אלאלוף: יש לנו הסכמה של האוצר ושל משרד הכלכלה, של המנכ"ל שהסכים להצעה של האוצר - אנחנו מדברים על הגדולים עד 4% ולקטנים 2.5%, אבל עם שתי תקרות כל אחת בנפרד.
אלי אלאלוף: כשתצליחו לקבוע את התקרות הנדרשות לשתי המסגרות - הגדולות והקטנות, אז נקיים דיון ונאשר את העסקה.
<ורד שפילמן: אם אדוני רוצה אני יכולה לצאת לרגע לבדוק בלשכה שלנו ולשוב.
אלי אלאלוף: אם אתם מסוגלים להביא נתון.
<ורד שפילמן: עדיף מאשר עוד פעם.
אלי אלאלוף: אם יודעים מראש שזה הסיכום, כדי שנפסיק לרוץ אחד אחרי השני.
<ורד שפילמן: אם אפשר הפסקה.
אלי אלאלוף: תיקחו לעצמכם חמש דקות.
<נעה בן שבת: זה אומר שאין תקרה שקלית, יש תקרה אחוזית.
<רועי כהן: כרגע יש.
<דיקלה חורש: אין.
<רועי כהן: כרגע יש תקרה שקלית.
אלי אלאלוף: הם יביאו, הם אמרו שיביאו.
<ורד שפילמן: אדוני, התקרה הייתה בהסכמות שהיו בין ההסתדרות לבין המעסיקים, אנחנו אמרנו שזה בעייתי.
אלי אלאלוף: הנה, הורדנו.
אלי אלאלוף: הורדנו לכולם, לקחנו בחשבון את הגדולים והקטנים.
אלי אלאלוף: אני מבקש, רק תיתנו לנו את התקרה השקלית.
<ורד שפילמן: סליחה, לא הבנתי רק את זה.
<קריאה: זה לא שקלי.
אלי אלאלוף: התקרה השקלית.
<ורד שפילמן: האחוזית.
<ברוך שניר: האחוזית.
אלי אלאלוף: האחוזית.
<ורד שפילמן: האחוזית, לא שקלית.
<ברוך שניר: האחוזית, לא השקלית.
אלי אלאלוף: שקלית ואחוזית.
<ורד שפילמן: אז לא הבנתי.
<יפה סולימני: אין שקלית.
אלי אלאלוף: עד איזה סכום?
<ורד שפילמן: זה לפי המחזור, זה אחוז מהמחזור של העסק.
אלי אלאלוף: 2.5% ואז גמרנו?
אלי אלאלוף: לא צריך שקלית?
<ורד שפילמן: לא צריך שקלית, זה אפילו לא טוב.
אלי אלאלוף: אני מקבל, זה גם טוב לי.
<ורד שפילמן: אני אבדוק ואחזור.
<נעה בן שבת: תצאו לכמה דקות.
<נעה בן שבת: עושים הפסקה.
אלי אלאלוף: תיקחו את זה כמה דקות.
אלי אלאלוף: תדעו, זה המשחק, ככה שלא נהפוך את עצמנו - - -
<רועי כהן: זה לא טוב, זה לא תקרה.
<רועי כהן: מה, 2.5% מ-2 מיליון שקל, אתה יודע כמה כסף זה לעסק קטן, מה זה?
<רועי כהן: איך יכול להיות דבר כזה?
<רועי כהן: זה הזוי.
<רועי כהן: מה, ישלם 25,000 שקל רק על איזו אכיפה כזאת או אחרת?
<נעה בן שבת: רגע, אבל צריך להבין, אנחנו כרגע לא דנים בשאלה האם העיצום הכספי – הוועדה לא מוסמכת כרגע לשנות את גובה העיצום הכספי שקבוע בחוק.
<נעה בן שבת: זה דבר שטעון תיקון חקיקה.
<נעה בן שבת: כרגע דנים אם הוטל כבר עיצום כספי - האם הוא יופחת רק בגלל עילה של מחזור, וכמובן בכפוף לנושא הזה של תיקון ההפרה.
<נעה בן שבת: אז האם במקרה כזה אפשר להפחית בהתחשב במחזור, זאת השאלה.
<נעה בן שבת: כרגע הוועדה לא מוסמכת לבוא ולהגיד: לא, לא ייקחו 30,000 שקל על העבירה הזאת, כי זה דבר שקבוע בחוק.
<רועי כהן: אבל אם היא יכולה לקבוע תקרה?
<רועי כהן: היא כן מוסמכת לקבוע תקרה.
אלי אלאלוף: רק באחוזים.
<רועי כהן: רק באחוזים?
<נעה בן שבת: על סך הכול.
<נעה בן שבת: היא לא משנה את הסכום שמיוחס לכל הפרה.
אלי אלאלוף: אוקיי, אם תצליחו, אני אשמח, אני פה.
אלי אלאלוף: אפשר דיון פתוח בלי פרוטוקול?
אלי אלאלוף: אפשר להפסיק את הפרוטוקול שנייה?
אלי אלאלוף: אז חזרנו לפרוטוקול.
<ורד שפילמן: אדוני, הבאנו את האמור, כמו שאמרתי קודם, האמור הובא בפני השרה שההסכמה שהייתה מלכתחילה של 15% ו-7% לקטנים ירדה ל-5%.
<ורד שפילמן: היום בבוקר השרה גם הסכימה ל-4% לכולם, מתחת לזה לא אפשרי, פוגע באינטרס של האכיפה.
<ורד שפילמן: פגיעה שלטעמנו היא פגיעה משמעותית.
<ורד שפילמן: ולכן, אנחנו עומדים על 4% לכולם.
טלי פלוסקוב: לכולם?
טלי פלוסקוב: ואי-אפשר לחזור עוד פעם לדיפרנציאלי?
<ורד שפילמן: אפשר לחזור, אפשר להעלות כמו שהצענו קודם לכן.
<ורד שפילמן: אנחנו עכשיו כבר במצב שירדנו.
מירב בן ארי: אז המינימום והמקסימום שלך זה 4%?
מירב בן ארי: לא דיפרנציאלי, אלא לכל עסק?
<ורד שפילמן: לכל עסק.
מירב בן ארי: ללא קשר לגודלו?
<ורד שפילמן: כבר כשמדובר על אחוזים זה מלכתחילה נותן מקום לגודל, כי זה 4% מהמחזור של אותו עסק.
טלי פלוסקוב: הכסף יהיה שונה.
מאיר כהן: אז תמשיכו להתווכח.
<ורד שפילמן: ודאי שלקטן ולגדול זה יהיה שונה.
מאיר כהן: נו, בבקשה, תמשיכו להתווכח.
<רועי כהן: אני לא מתווכח.
מאיר כהן: היה 2.5%, עכשיו 4%.
<רועי כהן: מה היה 2%?
<רועי כהן: לא היה 2.5% מעולם.
<רועי כהן: הרי 4% - הוא הציע 2.5%.
מירב בן ארי: מי הציע 2.5%?
מירב בן ארי: מתי היה פה 2.5%?
אלי אלאלוף: חבר'ה, אז אם ככה אני סוגר את הישיבה.
מאיר כהן: בלי להצביע.
אלי אלאלוף: בלי להצביע.
שולי מועלם-רפאלי: יום שני, י"א באדר ב' תשע"ו, 21 במרץ 2016.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו במסגרת הצעה לדיון מהיר של חברי הכנסת איציק שמולי, אילן גילאון, עבדאללה אבו מערוף, אורן חזן ואנוכי, כשהנושא שלו הוא קריסה כלכלית של משפחות עם ילדים חולי סרטן.
שולי מועלם-רפאלי: צהריים טובים לכולם, מוכרים יותר ומוכרים עוד יותר.
שולי מועלם-רפאלי: אני אבקש מחברי, חבר הכנסת איציק שמולי, שהוא יוזם הדיון, להציג, בבקשה.
איציק שמולי: אני בראש ובראשונה רוצה להודות גם לחברי הכנסת המצטרפים וגם במיוחד להורים, שמצאו לנכון גם לבקש מאיתנו ליזום את הדיון ולהעלות את העניין על שולחנה של הכנסת, וגם מצאו את הזמן ואת היכולת להגיע לכאן, כשיש להם ילד בבית החולים.
איציק שמולי: תראו, זאת סוגיה שהיא כאובה והיא טעונה.
איציק שמולי: אני זכיתי להיות בבית החולים שניידר יחד עם ההורים המדהימים רק לפני כמה ימים, וזה מסוג אותן סיטואציות, גברתי יושבת הראש, שאת מסתכלת על העניין ואת אומרת לעצמך, מה, זה באמת יכול להיות שהדבר הזה קורה עכשיו במדינת ישראל, המציאות הזאת?
איציק שמולי: עכשיו בוא נגיד על מה אנחנו מדברים.
איציק שמולי: אנחנו מדברים על זה שיש כ-400-450 ילדים בשנה, שמאובחנים כחולי סרטן והבקשה שלהם ממדינת ישראל היא מאד מאד פשוטה.
איציק שמולי: הבקשה שלהם היא יכולת להמשיך ולקיים את המשפחות שלהם גם בתקופה הקשה הזאת.
איציק שמולי: הרי לא צריך להיות גאון גדול כדי להבין שברגע שאתה מגלה שחס וחלילה גילו לילד שלך סרטן, כל הדברים, כל הדברים בחיים מתגלים כחשובים פחות והם זזים הצידה.
איציק שמולי: ועכשיו ההורה לא מש ממיטת הילד שלו יום ולילה, כדי לתמוך בו, כדי לעזור לו, כדי לעודד אותו, כדי לתת לו איזה שהוא פתח לתקווה שבזמן שבכיתה שלו הילדים ממשיכים, החברים שלו ממשיכים להיות עסוקים בלהיות ילדים או להיות נערים ולהתעסק בפייסבוק ולהיות בחוג כדורסל ואלוהים יודע מה, אז הוא עכשיו צריך במשך שנה-שנה וחצי להתמקד ולשמור על אופטימיות ולהחלים.
איציק שמולי: ומי שאמור לתת לו את המשענת הזאת זו המשפחה כמובן, זה ההורים.
איציק שמולי: אבל במדינת ישראל, אם אפשר לשים רגל להורים, אז למה לא לעשות את זה?
איציק שמולי: מדינת ישראל באה להורים של ילדים חולי סרטן ופשוט יורקת בפרצופם.
איציק שמולי: פעם אחת בתחום הביטוח.
איציק שמולי: שוב חברות הביטוח, גברתי יושבת הראש, שוב מבחני הסיעוד המשפילים.
איציק שמולי: מה אומרת חברת הביטוח לילדים – אתם מסוגלים לקחת כפית ולאכול בכוחות עצמכם.
איציק שמולי: אתם מסוגלים ללכת מהמיטה בבית החולים לשירותים לעשות פיפי.
איציק שמולי: אתם לא סיעודיים.
איציק שמולי: אתם יכולים לעמוד בזכות עצמכם.
איציק שמולי: תבינו מה אומרות חברות הביטוח לילדים.
איציק שמולי: אתם מסוגלים לתפקד כילדים חולי סרטן באופן עצמאי.
איציק שמולי: איפה נשמע כדבר הזה?
איציק שמולי: אני שומע שבאגף המפקח על שוק הביטוח מנפנפים לנו ברפורמה חדשה, מקימים שם רשות עצמאית, שבהודעה של משרד האוצר רשום שהיא תוכל לדאוג למבוטחים ולוודא שחברות הביטוח יעמדו בהתחייבויות שלהן מול הלקוחות.
איציק שמולי: כך כתוב בהודעת משרד האוצר.
איציק שמולי: ואני אומר לכם באגף הפיקוח על שוק הביטוח – בשביל לדאוג למבוטחים כמו קשישים סיעודיים, או ילדים חולי סרטן – לא צריך רשות, צריך מוטיבציה.
איציק שמולי: צריך רצון.
איציק שמולי: צריך פעם אחת להיות בצד של המבוטחים ולא בצד של חברות הביטוח.
איציק שמולי: וכשקורה דבר כזה – לקרוא את חברות הביטוח לסדר.
איציק שמולי: עכשיו מילא אם הטירוף הזה היה מתחולל רק בשוק הפרטי.
איציק שמולי: חברות ביטוח – נותנים להן להרוויח – הן מרוויחות.
איציק שמולי: אבל ביטוח לאומי?
איציק שמולי: יושבים פה הורים, גברתי יושבת הראש, שידברו.
איציק שמולי: איך המסלול של השחיקה הוא מאד מאד מובנה.
איציק שמולי: בהתחלה אתה מגלה את זה כהורה, אתה מתחיל לנצל, בזכות החוק שעבר פה בכנסת בשנת 2008, את העובדה שהחוק מתיר לך "לבזבז" ימי חופש עבור מחלת הילד.
איציק שמולי: אבל הדבר הזה בסופו של דבר נגמר.
איציק שמולי: אז בחודש הראשון אתה לא רואה את הפגיעה במשכורת.
איציק שמולי: בחודש השלישי נגיד, אתה כבר צריך להתחיל לוותר על ימי עבודה דה-פקטו.
איציק שמולי: ואז ממשכורת מלאה אתם מתחיל להצטמצם.