GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מאיר ברודר: יש פה שורה ארוכה של מעטפת שהם מקבלים, שזה אובדן ימי עבודה של 40 יום, כאילו הם עשו ימי מילואים ושורה ארוכה של חגורת ביטחון, ביטוחים למיניהם - ביטוח רפואי, ביטוח בריאות.
<מאיר ברודר: מקבלים החזר לטיפול פסיכולוגי, מקבלים חופשת החלמה, מקבלים הוצאות נסיעה.
<מאיר ברודר: אני מוכרח לומר - - -
יגאל גואטה: מאיר, שלא נחשוב בטעות מהרשימה הארוכה שאתה אומר שאנחנו עושים להם טובה.
<מאיר ברודר: ואני גם אדגיש את זה.
<מאיר ברודר: יצא חבר הכנסת, אבל אני אדגיש את זה.
<מאיר ברודר: ההחזר הזה, ואני אומר, היינו פה בכנסת.
<מאיר ברודר: חוק השתלות איברים נדון בוועדת העבודה והרווחה מעל חמש שנים בעיקר על הנושא הזה.
<מאיר ברודר: וצריך לזכור ושיובהר לכולם, הכספים האלה הם לא כספים לעידוד ותמרוץ.
<מאיר ברודר: כי אם אנחנו נכנסים לעידוד ותמרוץ או אם אנחנו מוסיפים מעבר לזה, זה כבר עובר לשלב של עידוד ותמרוץ, שזה כבר סחר באיברים.
<מאיר ברודר: המטרה פה של ההחזרים האלה, שחס וחלילה גם לא יהיה להם הפסדים בגין כך, וזאת המטרה של התורמים.
<מאיר ברודר: ואני מוכרח לומר, הכנסת בדקה את זה בעבר, יש מזכר של הכנסת.
<מאיר ברודר: מדינת ישראל היא המדינה שנותנת הכי הרבה לתורמים ולקחנו את זה לקו הכי קיצוני, שזה כבר לא יהפוך להיות סחר באיברים.
<מאיר ברודר: תודה רבה.
יגאל גואטה: אני מודה למאיר ברודר.
יגאל גואטה: לפני שנשמע את ד"ר רותי רחמימוב אני רוצה לשמוע עוד שני תורמי כליה.
יגאל גואטה: מבחינתי הם באמת הגיבורים של הישיבה הזאת.
יגאל גואטה: אז ענת סין הרשקו, בבקשה.
<ענת סין הרשקו: כן, אז אני לפני חצי שנה תרמתי לבעלי, הוא יושב פה.
<ענת סין הרשקו: אנחנו דווקא עברנו תהליך מאד - - -
יגאל גואטה: איפה בעלך?
<ענת סין הרשקו: הנה, הוא פה.
יגאל גואטה: וואלה, הוא נראה טוב.
<ענת סין הרשקו: הוא קיבל כליה טובה.
<ענת סין הרשקו: עשינו את זה דרך מתנת חיים ואני חייבת לומר שעוד לפני שקיבלתי את ההחלטה, עוד לפני שההחלטה נסגרה, זאת אומרת אני הייתי מאד מוחלטת שאני הולכת לתרום.
<ענת סין הרשקו: הרב הבר אמר לי אל תעשי עוד שום דבר, חכי, קודם אני רוצה להיפגש אתכם.
<ענת סין הרשקו: זאת אומרת עוד לפני שבכלל אני שמתי את החותמת על הסוף של ההחלטה, הוא רצה להיפגש ולהסביר לנו בדיוק בדיוק על מה מדובר.
<ענת סין הרשקו: אנחנו גם נפגשנו עם זוג שגם הסיפור דומה לשלנו, שהיא תרמה לבעלה וזה בעצם נתן לנו, יותר לבעלי, את בעלי זה יותר הרגיע, כי אני הייתי מאד מוחלטת על הנושא, שבעצם זה דבר שאפשרי ודבר שגם לא יזיק.
<ענת סין הרשקו: אז בזה אני רוצה להגיד שכאילו לא זרקו אותנו ואנחנו נכנסנו ישר לזה, אלא באמת שקלנו.
<ענת סין הרשקו: דבר נוסף שאני רוצה להגיד וגם להתייחס למה שדיברו מקודם, שלא בכל בתי החולים יש מודעות לנושא של השתלת כליה.
<ענת סין הרשקו: זאת אומרת אנחנו היינו מאושפזים ובבית החולים שהיינו מאושפזים בו מאד לא עודדו אותנו להגיע להשתלה, למרות שבעלי שכב אז במצב - - -
יגאל גואטה: מאד לא עודדו?
<ענת סין הרשקו: לא עודדו.
יגאל גואטה: למעשה באו ואמרו לכם - - -
<ענת סין הרשקו: באנו ושאלנו על נושא של השתלה ואפילו לא ידענו עדיין שיש אפשרות.
<ענת סין הרשקו: אנחנו עוד חשבנו לקנות כליה, לא ידענו בכלל שזה אסור ולא ידענו בכלל מה האפשרויות.
<ענת סין הרשקו: אמרנו לנו אנחנו לא מתעסקים עם הדברים האלה.
יגאל גואטה: טוב, יכול להיות שהייתם פשוט באיזו שהיא מחלקה שאולי, אני לא יודע, משרד הבריאות יגיד לנו - - -
<ענת סין הרשקו: מחלקה נפרולוגית.
יגאל גואטה: אם האחיות או הרופאים שנמצאים שם, אם הם אמורים להיות הגוף שמעודד את זה.
<ענת סין הרשקו: עם מנהל הנפרולוגיה ישבנו ודיברנו ובאמת לא - - -
<אברהם ישעיהו הבר: ד"ר רחמימוב מסמנת לי.
<אברהם ישעיהו הבר: היא צודקת שצריך לשלוח את כולם לבילינסון, אבל היא גם יודעת שהם לא עומדים בעומס שלי ובגלל זה אני עובד עם עוד מקומות.
<ענת סין הרשקו: אחר כך כשעברנו לבית חולים אחר, שם הדבר הראשון שאמרו לנו זה לכו להשתלה ונתנו לנו באמת את הטלפונים של הרב הבר ושל מתאמת ההשתלות.
<ענת סין הרשקו: דבר נוסף שאני רוצה להגיד זה הנושא של מחלקות אשפוז.
<ענת סין הרשקו: לא בכל בתי החולים יש מחלקות אשפוז שהן ייעודיות למושתלים ואנחנו שכבנו בבית חולים כזה, ובעצם שנינו שכבנו במחלקות נפרדות, הצוות לא היה מודע לצרכים שלי כתורמת, הוא לא היה מודע לצרכים של בעלי כמושתל והילדים שלנו התרוצצו בין החדרים ובין ה - - -
יגאל גואטה: איזה בית חולים הייתם?
<ענת סין הרשקו: אנחנו היינו באיכילוב.
<ענת סין הרשקו: אחר כך כתבנו איזה שהוא סיכום של הדברים - - -
יגאל גואטה: מה את מבסוטית, רותי?
<רותי רחמימוב: שאצלנו מאשפזים באותו חדר - - -
<אורלי מיכה: דווקא באיכילוב אני הייתי עם אחותי באותו חדר.
<ענת סין הרשקו: אחר כך הבנו שקורה שינוי.
<ענת סין הרשקו: אחר כך הבנו שזה השתפר, אבל זה באמת היה לעלות את המודעות של הצוות מה זה אומר מושתל, מה זה אומר תורם ובמיוחד שזאת אשתו ואנחנו באמת צריכים.
<ענת סין הרשקו: אחד דואג לשני.
<ענת סין הרשקו: זאת אומרת לא התעסקנו עם ההחלמה שלנו, כל אחד התעסק עם ההחלמה של השני.
יגאל גואטה: דרך אגב מעניין, גם אותך חקרו ותחקרו?
<ענת סין הרשקו: כן, אבל אני הלכתי לזה מאד בשמחה.
יגאל גואטה: מה, אולי הבעל כפה עליך לתרום לו?
<ענת סין הרשקו: כן.
<ענת סין הרשקו: וגם אצל הפסיכיאטר היינו ובסדר.
<אברהם ישעיהו הבר: יש גם דברים כאלה.
<ענת סין הרשקו: אנחנו סיימנו את הבדיקות תוך 4 חודשים, הגענו להשלמה.
יואב בן צור: אם זה הפוך היה חשש.
יואב בן צור: ככה זה.
יגאל גואטה: טוב, תודה רבה.
יגאל גואטה: אני רוצה לשמוע עוד תורמת אחת.
<ענת סין הרשקו: אני רק רציתי להגיד עוד דבר, אם אפשר, לגבי המרכז הלאומי להשתלות.
<ענת סין הרשקו: קודם כל אני חייבת להגיד שהוא עובד בסך הכל ממש טוב ומתפקד מהר והדברים באמת - - -
יגאל גואטה: עד שסוף סוף משבחים אותך אתה מדבר?
<ענת סין הרשקו: לא, באמת, החוויה מול המרכז הלאומי להשתלות הייתה מאד חיובית.
<ענת סין הרשקו: יש שני דברים שרצינו להעלות, כי כזוג עברנו אותם.
<ענת סין הרשקו: אחד, אתה דיברת על פיצוי התורמים או משהו על 40 יום שהם מקבלים.
<ענת סין הרשקו: בעצם התהליך של ההחלמה בפועל הוא ארוך יותר.
<ענת סין הרשקו: אני למשל עובדת עבודה פיזית, אני פיזיותרפיסטית.
<ענת סין הרשקו: לקח לי כמעט חצי שנה להגיע לעבודה מלאה.
<ענת סין הרשקו: זאת אומרת ההחלמה, זה שאתם נותנים 40 יום, לא משקף מה באמת קורה.
<ענת סין הרשקו: עכשיו, אם אנחנו זוג או אם אנחנו שניים שבעצם מושבתים בבית, בפועל הפרנסה לא הגיעה למה שהייתה צריכה להגיע ויש פה איזו שהיא פגיעה.
<ענת סין הרשקו: זאת אומרת, אני חושבת שצריך לעשות איזה שהוא שינוי בחשיבה של איך מפצים ולמי מפצים.
<ענת סין הרשקו: זאת אומרת ללכת אפילו קצת ברמה היותר אישית, מה רמת הנזק שהייתה.
<ענת סין הרשקו: דבר נוסף, שזה גם טכני, הפיצוי שנותן המרכז הלאומי להשתלות מנוכה מביטוח לאומי ומס הכנסה.
<ענת סין הרשקו: זה בעצם ניכוי כפול, כי גם מנוכה לי מהשכר וגם מס בריאות, כי גם בתלוש השכר המקורי זה מנוכה ובעצם זה מנוכה שוב, כאילו בכפל.
<ענת סין הרשקו: אז אני חושבת שגם את זה צריך לשקול אולי לא להכביד ולנכות עוד, כאילו בכפל, אלא בסוף לעשות את הקיזוזים ואחר כך לרוץ ולעשות את התיאומים.
<ענת סין הרשקו: אז דיברנו על הניכוי של מס הבריאות וביטוח לאומי, שהוא בעצם בכפל וזה גורם לנו אחר כך לרוץ ולעשות אחר כך את התיאומים ולקבל את ההחזרים.
<ענת סין הרשקו: זה לדעתי קצת מיותר.
יגאל גואטה: עכשיו נשמע את ג'ודי סינגר, תורמת כליה.
<ג'ודי סינגר: כן, שלום.
<ג'ודי סינגר: אני תרמתי לפני שנתיים וחצי לאישה שאני לא הכרתי אז, דרך מתנת חיים.
<ג'ודי סינגר: דבר ראשון אני רוצה להגיד שלתרום כליה זאת חוויה מדהימה ואני סבורה ואני חושבת שרוב החברה שלנו, שיושבים פה סביב השולחן הזה, יגידו שמדובר בחוויה שהיא מוסיפה לחיים של התורם לא פחות ממה שהיא מוסיפה למושתל.
<ג'ודי סינגר: מדובר באירוע מכונן לחלוטין, וודאי כשאף אחד לא עושה את זה כדי לקבל את הפיצוי של משרד הבריאות, שאת זה הוא היה מקבל בכל מקרה אם הוא היה ממשיך לעבוד.
<ג'ודי סינגר: זה מבוסס על שכר.
<ג'ודי סינגר: אבל ישראל היא באמת לפי דעתי המדינה היחידה כמעט בעולם שמאפשרת את הפיצוי הזה וזה דבר מאד מאד חשוב ומאד מאד נאור, כי לא כל אחד יכול להרשות לעצמו חודש או מספר שבועות חופש בלי משכורת, וזה מנטרל את השיקולים הכלכליים של תורמי הכליה; וזה דבר מאד מאד חשוב ואני יודעת שבחוץ לארץ זה ממש לא קיים והדבר הזה הוא מכשול גדול ואנחנו צריכים באמת להודות למשרד הבריאות ולכנסת על חוק ההשתלות, זה דבר סופר חשוב.
<ג'ודי סינגר: אם אפשר לבוא קצת לקראת ברמה אישית ולהגמיש.
<ג'ודי סינגר: כפי שנאמר פה אנשים שעובדים עבודה פיזית זה באמת בקטגוריה אחרת.
<ג'ודי סינגר: אני חזרתי לעבודה אחרי שבועיים-שלושה, כי אני בסך הכל יושבת ליד שולחן ועובדת במחשב, אבל יש אנשים שזקוקים ליותר גמישות וראוי לאפשר להם את זה.
<ג'ודי סינגר: אני רוצה להגיד שני דברים שהם קשורים לעובדה, וד"ר רחמימוב אולי תגיב על זה.
<ג'ודי סינגר: הרבה מאד אנשים נפסלים מתרומת כליה בגלל סיבות בריאותיות.
<ג'ודי סינגר: אני חושבת שמגיע משהו כמו 30-40%, דיברנו פה.
<ג'ודי סינגר: זה הרבה אנשים.
<ג'ודי סינגר: לפעמים הדבר הזה קורה בשלב מתקדם יחסית, כשהבן אדם כבר מאד מאד בתוך הסיפור הזה.
<ג'ודי סינגר: קשה מאד להסביר כמה שעניין של תרומת כליה נכנס לאנשים לקישקס.
<ג'ודי סינגר: מי שמחליט שהוא תורם ואחר כך מתברר שהוא לא יכול בגלל סיבות בריאותיות מוצדקות, וטוב שעומדים על העניין הזה, אבל מי שרוצה לתרום ונפסל זו מכה קשה מאד, וצריך קצת להתחשב גם באנשים האלה.
<ג'ודי סינגר: זה נשמע, אני יודעת שלכל מי שלא תרם כליה זה נשמע הזוי, שבן אדם יכול באמת להיפגע מזה שהוא לא יכול לתרום, אבל זה אכן קורה.
<ג'ודי סינגר: האנשים האלה לפעמים כבר לקחו כמה ימי חופשה, עשו נסיעות לבתי חולים וכו', וגם להם ראוי להתחשב בנושא הפיצויים.
<ג'ודי סינגר: כבר לפעמים הם לקחו לא מעט חופש מהעבודה וראוי לחשוב אם ניתן קצת לבוא לקראת האנשים שנפסלים בשלב מתקדם ולפצות אותם על ההוצאות שהם הוציאו.
<ג'ודי סינגר: ועוד דבר שהוא נגזר מאותה עובדה שאנשים נפסלים.
<ג'ודי סינגר: בגלל כל מיני שיקולים של קופות החולים ושל תזרימים, הרי הביטוח של המושתל משלם על כל ההליך של התורם, על הבדיקות שלו ועל הניתוח וכו'.
<ג'ודי סינגר: ולכן יש צורך לחבר את המושתל ואת התורם - - -
יגאל גואטה: אני רוצה ברשותך לקדם בברכה את אחד המושתלים של עמותת מתנת חיים, אביאל סלמה, ברוך הבא.
יגאל גואטה: הוא הגיע מקריית שמונה.
יגאל גואטה: ברוך הבא.
יגאל גואטה: כן בבקשה, בקצרה, פשוט הזמן.
<ג'ודי סינגר: כן, אני אומרת שמה שקורה, כשבשלב מאד מוקדם מחברים את התורם והמושתל, מפני שכל הבדיקות צריכות להיות משולמות על ידי הקופה של המושתל, ולפעמים אם בן אדם נפסל בשלב מתקדם, אז המושתל המיועד מאד מאד נפגע, יש שם עוגמת נפש גדולה מאד.
<ג'ודי סינגר: ולכן אם היו עושים את כל הבדיקות לתורמים לפני שמחברים אותם למושתל, זה היה יכול לעזור לכולם.
<ג'ודי סינגר: ואם אפשר יהיה להתחשב בזה, זה תהליך שיותר מותאם לתורמים אלטרואיסטים, שקודם רואים שהתורם כשיר ורק אחר כך מחברים אותו למושתל.
<ג'ודי סינגר: אצלי זה כמעט קרה, שאני כמעט נפסלתי וזה היה הרבה מאד עוגמת נפש למושתל.
<ג'ודי סינגר: לכן אני חושבת שראוי לחשוב על התהליך הזה ואם אפשר לשפר אותו קצת.
יגאל גואטה: אוקיי, תודה רבה.
יגאל גואטה: אנחנו מודים לך מאד.
יגאל גואטה: אני רוצה בקצרה לשמוע את הנציג של הביטוח הלאומי, ראובן גולדשמיד.
<ראובן גולדשמיד: כן, שלום, בוקר טוב.
יגאל גואטה: ואחרי זה נסיים עם הדוקטור רות.
<ראובן גולדשמיד: בוקר טוב.
<ראובן גולדשמיד: אני נציג של הלשכה הרפואית, זאת אומרת שיהיו דברים שאני לא בטוח שאני יכול להתייחס אליהם.
<ראובן גולדשמיד: למשל הועלה פה הנושא של רמת הקצבה.
<ראובן גולדשמיד: זה תחום שאנחנו לא עוסקים בו, אנחנו בעצם אמורים לקבוע רמת נכות בהתאם למצב הבריאותי הן של המושתל והן של התורם.
<ראובן גולדשמיד: בדרך כלל אנחנו מקווים שהתורמים יחזרו למעגל החיים מהר ככל האפשר, גם לגבי המושתלים כמובן, אבל לגבי התורמים.
<ראובן גולדשמיד: מקרים שבהם יש סיבוכים כמובן בודקים אותם עניינית בהתאם למצבם הבריאותי ואז הם זכאים לכל הזכויות כפי שקבע המחוקק.
<ראובן גולדשמיד: לגמרי באופן מקרי, ויושבת פה ד"ר רחמימוב, היא הייתה שותפה ולפני כשבועיים התקיים דיון בכל ההיבטים של הזכאויות של המושתלים, אבל מאחר שאני מבין שזה לא נושא הדיון היום, נושא הדיון היום הוא התורמים, כך שאני לא רוצה להרחיב את הדיבור, אבל אנחנו העלינו איזו שהיא הצעה.
<ראובן גולדשמיד: התקיימה ישיבה של כל הגורמים שעוסקים בהשתלות איברים בכלל.
<ראובן גולדשמיד: אני מדבר על איברים גדולים, איברים סולידיים, והגענו לאיזה שהוא הסדר לגבי שינוי רמת הזכאויות.
<ראובן גולדשמיד: הנושא כמובן מחייב תהליכים של חקיקה ומעבר של כל האינסטנציות, אבל הנושא הזה עלה לדיון לפני כשבועיים והגענו להסדר שלדעתי משביע את רצון כל השותפים.
<ראובן גולדשמיד: צר לי שאני לא יכול להתייחס לנושאים של זכאויות מבחינה כספית, כיוון שזו לא החצר שלי.
יגאל גואטה: אוקיי, תודה.
יגאל גואטה: אני אבקש מרפאל שיליץ, אתה דיברת, אבל לא בתורך, עכשיו תדבר רשמית, בקצרה, לפני שאנחנו עושים סיכום.
<רפאל שיליץ: תודה, תודה, שלום.
<רפאל שיליץ: אנחנו מכירים בדרך כלל רשימת מועמדים להשתלת כליה.
<רפאל שיליץ: אני מכיר גם כן רשימת מועמדים לתת כליה וזו אשתי.
<רפאל שיליץ: אז חוץ מזה שאני תרמתי, גם היא מועמדת לתרום כליה.
<רפאל שיליץ: אני רוצה לגעת בכמה נקודות קטנות.
יואב בן צור: יישארו לכם בסוף שתי כליות בבית.
<רפאל שיליץ: כן, יהיו שתיים.
<רפאל שיליץ: נתחיל מן הכבד ונלך אל הקל.
<רפאל שיליץ: במהלך היומיים בדיקה שעשו לי בבית החולים בילינסון, אז שאלתי מה קורה עם החולה, עם הנתרם.
<רפאל שיליץ: לא ראיתי שהוא נמצא שם באותם יומיים.
<רפאל שיליץ: אמרו לי – אתכם אנחנו מפנקים.
<רפאל שיליץ: אנחנו, הבריאים, מקבלים פינוק.
<רפאל שיליץ: לוקחים אותנו תחת מטריה אחת בבית החולים, יומיים עושים את כלל כל הבדיקות הפיזיות.
<רפאל שיליץ: החולה, שהוא זומבי, שהוא פשוט מת מהלך, הוא צריך לרוץ בקהילה ממכון למכון.
<רפאל שיליץ: אני חושב שצריך שם קצת להתייחס לחולה ואולי כן להקל עליו, וכשמבצעים את הבדיקות, שגם כן הוא ייכלל תחת מטריה של מקום אחד.
יגאל גואטה: שגם המושתל יהיה VIP ולא רק התורם.
<רפאל שיליץ: אולי שהמושתל יהיה VIP והתורם יסכים לרוץ אפילו בקהילה, אם זה המקום של החילופין.
יגאל גואטה: לא, לא, ששניהם יהיו VIP.
<רפאל שיליץ: עכשיו דבר נוסף.
<רפאל שיליץ: בנקודה הזאת שמדברים בחוק פיצוי תורמים, יש איזו שהיא נקודה שהיא החזרת בגין אובדן השתכרות שמקבלים 40 ימי שכר כשאתה צריך להוכיח מה הייתה נקודת השכר שלך.
<רפאל שיליץ: יש בין התורמים עקרות בית שאין להן שכר והן חוזרות הביתה אחרי תרומת הכליה ויש להן ילדים ויש להן לעשות כביסות ובישולים ואין מי שיעזור להן בבית וגם אין להן תמיד את האפשרות הכספית לקחת עזרה.
<רפאל שיליץ: אני חושב שאולי היה ראוי לקחת במחשבה שייקחו את השכר הממוצע במשק, שהוא יהיה הנקודה הראשונה - - -
<מאיר ברודר: זה מה שקורה בפועל.
<מאיר ברודר: הם זכאים.
<רפאל שיליץ: הם מקבלים?
<מאיר ברודר: אנחנו בדיוק - - -
<ראובן גולדשמיד: אני אתייחס לזה.
יגאל גואטה: כן, נציג הביטוח הלאומי בקצרה, בשתי מילים.
<ראובן גולדשמיד: בכובע השני שלי אני מומחה ברפואה תעסוקתית ואחד הדברים שאנחנו בודקים, בלי קשר כמובן לסיבה הרפואית, בכל מקרה הדוגמא של הגברת הפיזיותרפיסטית, לחילופין מול הגברת שעוסקת בעבודה משרדית, הדברים נבדקים עניינית על ידי שירותי הרפואה התעסוקתית ברמת הקהילה ובהתאם למגבלות האנשים זכאים לזכויות כפי שנקבעו על ידי החוק.
<ראובן גולדשמיד: אז אתה - - -
יואב בן צור: גם אם הן עקרות בית.
<ראובן גולדשמיד: גם אם הן עקרות בית, כן.
<רפאל שיליץ: נקודה נוספת, שלל ההחזרים הנוספים שנותנים, למשל החזר בשווי 60 שקלים בחודש לתקופה של 60 חודשים על ביטוח רפואי ופרטי ושב"ן, שאני כביכול חמש שנים צריך כל שנה לרוץ לקופת חולים ולקבל את הדף שאני שילמתי את ה-60 שקלים האלה במהלך השנה כפול 12, ולשלוח את זה וזה הליך בירוקראטי.
<רפאל שיליץ: אני חושב שהוא מיותר.
<רפאל שיליץ: אני חושבת שאת הנקודות האלה שרוצים לפצות ומעמידים אותנו מול הבירוקרטיה של הניירת ולהתעסק עם זה ולשלוח את זה בדואר ועד שזה מגיע ומתקבל, אני חושב שאת הסכום הזה אם רוצים לחלק בחמש פעימות, לחמש שנים, פשוט לקחת את הסכום, לכלול אותו תחת מטריה אחת ולהגיד אוקיי, כל מי שתרם כליה מקבל את זה וזה לא משנה לי אם הוא בדיוק עשה את הביטוח אובדן כושר עבודה או שהוא לא עשה את הביטוח אובדן כושר עבודה.
<רפאל שיליץ: קח את זה ולך לשלום ותעשה חיים.
<רפאל שיליץ: דבר נוסף, נותנים חופשת מחלה, החזר בגין חופשה בבית מלון לתקופה של 7 ימים בסך של 542 שקלים ליום.
<רפאל שיליץ: אין בית מלון שאפשר להיום בו בסכום של 542 שקלים ליום בחצי פנסיון וללא בן הזוג.
<רפאל שיליץ: מינימום 800-900 שקלים זה בית מלון בסטנדרט נורמאלי בינוני עם חצי פנסיון.
<רפאל שיליץ: עכשיו מה?
<רפאל שיליץ: החישוב פה שאם אני לא לוקח שבעה ימים ואני אקח רק חמישה ימים, אני אומר יש פה 500 כפול 7 זה 3,500 שקלים, אני לא אקבל את ה-3,500 שקלים, אני אקבל 540 שקלים למול קבלה שעלה לי 1,000.
<רפאל שיליץ: ואני כתורם שאני מגיע ובסך הכל רוצה את ימי ההחלמה שלי, אומרים לי רק אם זה יהיה בתוך ה-90 יום ורק שזה יהיה 500 שקלים.
<רפאל שיליץ: שמישהו קצת יפתח את הראש, יסתכל קצת באינטרנט ויראה כמה עולה באמת בית מלוון חצי פנסיון, ושאם הוא רוצה לתת את זה, שייתן את זה עם כל הלב.
יגאל גואטה: אתם שומעים את הדברים.
יגאל גואטה: אני רוצה לבקש לסיכום, לפני שאנחנו מסכמים את הישיבה, לשמוע את המאסטרו, האישה שהכי מחוברת לשטח בנושא השתלות, ד"ר רותי רחמימוב, בבקשה.
<רותי רחמימוב: אני רוצה להגיד משהו.
<רותי רחמימוב: השתלת כליה משפרת את איכות החיים ואת אורך החיים יחסית למישהו שנשאר בדיאליזה וזה דבר נהדר.
<רותי רחמימוב: ובאמת עד שנת 2008 ואני רוצה להתייחס לזה, אנשים נסעו לחו"ל לקנות איברים וזה היה אמנם טוב מאד למקבלים, אבל זה היה כרוך בסחר באיברים וניצול של אנשים במדינות אחרות וזה היה לא נעים ואנחנו קיבלנו המון השמצות בינלאומיות וזה היה רע מאד מבחינת ישראל וגם לא נעים שאנחנו כמדינת ישראל מנצלים אנשים ממדינות אחרות.
<רותי רחמימוב: ואז בעקבות חוק ההשתלות וסגירת אפשרות ההשתלות בחו"ל, עלתה המצוקה ובאמת בעקבות כך יש עלייה משמעותית בתרומה מהחי, גם ממשפחה וכמובן הפעילות הענפה והמבורכת והמדהימה של הרב הבר והתורמים שלו, שאני רואה אותם והחשיפה שלי לאנשים המדהימים האלה, אתם לא יודעים איזה כייף לי לראות את האנשים האלה ואיזו עבודה מדהימה יש לי, שאני מעריכה את כל האנשים הכי טובים בעולם, באמת.
יגאל גואטה: בינתיים אני מבין שפחות או יותר אנחנו מעריכים את הארגונים האלה רק במילים.
יגאל גואטה: הם לא מקבלים שום תמיכה ושום דבר.
יואב בן צור: זה גם משהו.
יואב בן צור: בימינו זה גם משהו.
<אברהם ישעיהו הבר: לפחות זה.
יגאל גואטה: זה גם דבר שצריך לתת עליו את הדעת.
יואב בן צור: זה שלא מרביצים להם זה גם משהו.
<רותי רחמימוב: התורם עושה דבר נהדר, אבל צריך להבין שהוא לוקח על עצמו סיכון וסיכון לא קטן.
<רותי רחמימוב: הסיכון שלו הוא גם רפואי וגם נפשי.
<רותי רחמימוב: הסיכון מתחלק לקצר טווח וארוך טווח.
<רותי רחמימוב: מבחינת הקצר טווח – אפשר למות בניתוח, אחד ל-3,000 מסיבוכים סביב הניתוח שהם כמו כל ניתוח גדול, אבל בתרומת כליה יש גם סיבוכים ארוכי טווח.
<רותי רחמימוב: אם בעבר חשבנו שאין נזק מלהישאר עם כליה אחת, היום אנחנו יודעים שלמשל יש פי חמישה סיכוי להגיע לאי ספיקת כליות.
<רותי רחמימוב: נכון שהסיכוי הזה הוא קטן, הוא אחד ל-300, הוא אחד ל-500 - - -
יגאל גואטה: את באת עכשיו להפחיד לנו את התורמים?
<רותי רחמימוב: אבל אני רוצה להכניס דברים לפרופורציה.
יגאל גואטה: אנחנו רוצים לעודד את זה.
<רותי רחמימוב: ולכן אנחנו כצוות רפואי - - -
יגאל גואטה: הנה, היא כבר בלחץ, אשתו של המחכה לתרומת כליה.
<רותי רחמימוב: לא.
<רותי רחמימוב: חייבים לשמור ולסנן מתוך התורמים את אלה שהם מתחת לממוצע.
<רותי רחמימוב: כי הסטטיסטיקה מדברת על תורמים שתרמו בעבר, לפני הידע שאנחנו יודעים היום וההמלצות שיש היום.
<רותי רחמימוב: לכן התהליך הרפואי הוא מאד מאד ארוך כדי לקחת ולסנן את האנשים שבאמת יכולים לתת ובאמת בריאים בנפשם, ותפקידנו להפריד - - -
עבדאללה אבו מערוף: והסיכוי של הסיבוכים יהיה כמה שאפשר פחות.
<רותי רחמימוב: נכון.
<רותי רחמימוב: אנחנו צריכים להפריד את עצמנו מהמקבלים ולהגיד אני תפקידי לשמור על התורמים שהם גם נפלאים וגם יחיו עד 120 עם כליה אחת.
<רותי רחמימוב: לפעמים זה מעצבן את התורם ולפעמים כועסים שצריך לעשות עוד בדיקות ועוד בדיקות, אבל אנחנו תפקידנו להגן עליהם.
<רותי רחמימוב: אם אני לא שקטה מבדיקה, הוא צריך לעשות עוד פעם.
<רותי רחמימוב: אין מה לעשות.
<רותי רחמימוב: עדיף לעשות בדיקה נוספת מאשר לכעוס עלי עוד 15 שנה.
<רותי רחמימוב: זה מאד חשוב.
<רותי רחמימוב: וגם מבחינה נפשית.
<רותי רחמימוב: הם עוברים הערכה נפשית ארוכה וגם בוועדות הארציות, אבל באמת לא כולם, מה שאתם רואים.
<רותי רחמימוב: יש אנשים פריכים מבחינה נפשית, יש אנשים שחושבים שהתרומה תעשה להם איזה שהוא תיקון, יש - - -
יגאל גואטה: אהבתי את ההגדרה פריכים.
<רותי רחמימוב: כן, יש אנשים שהם לא מסוגלים לעמוד בניתוח, בכאבים, במה שאומרים להם אנשים.
<רותי רחמימוב: הוועדה תפקידה וגם אנחנו רואים, יש אנשים שלא יעמדו בזה למרות שהם טובי לב.
<רותי רחמימוב: ולכן זה אולי מרגיש וחלק מהאנשים מרגישים שבוחנים אותם ומסתכלים, אבל אין מה לעשות, אנחנו חייבים כמדינה לשמור ולהגן על האנשים הטובים האלה גם מבחינה רפואית וגם מבחינה נפשית.
<רותי רחמימוב: ולא תמיד, כשאתה הולך לוועדה ושואלים אותך שאלות, כמו שתלך לעובדת סוציאלית בבית ספר - - -
יגאל גואטה: בעצם הוא חושב שפוגעים בו, אבל באמת רוצים את טובתו.
<רותי רחמימוב: בדיוק מה שאני רוצה להגיד.
<רותי רחמימוב: עכשיו לגבי הצ'יפור לתורמים.
<רותי רחמימוב: הצ'יפור לתורמים, אנחנו בבילינסון למשל מתרימים או משתילים כ-70-80% מכל ההשתלות בישראל, הכמות הגבוהה ביותר.
<רותי רחמימוב: אנחנו הורדנו את יום האשפוז, יש לנו יומיים אשפוז.
<רותי רחמימוב: עברנו.
<רותי רחמימוב: רוב ההערכה הייתה סביב יומיים אשפוז, אז הורדנו את זה ליום אחד ב-VIP עם ארוחת בוקר פינוק, ארוחה חינם במקדונלדס כשר.
עבדאללה אבו מערוף: למה במקדונלדס?
עבדאללה אבו מערוף: דווקא במקדונלדס?
<רותי רחמימוב: אנחנו מאשפזים אותם בדרך כלל עם - - -
יגאל גואטה: לא מספיק שאת עושה כאן פרסומת לבילינסון, את מתחילה עם מקדונלדס.
יואב בן צור: אוי ואבוי אם שר הבריאות היה שומע אותך.
יואב בן צור: אוי ואבוי.
עבדאללה אבו מערוף: עדיף חומוס ביפו.
<רותי רחמימוב: אנחנו בעצם משתדלים לצ'פר ולעזור להם ולשפר להם את השירות ולזרז.
<רותי רחמימוב: לא תמיד זה מתאפשר.
<רותי רחמימוב: אני אומרת לו לבילינסון, הוא אומר טוב, אני גר בקריית שמונה, זה לא נוח לי, אז צריך לחכות אצלו.
<רותי רחמימוב: זאת אומרת לא תמיד, למרות שאנחנו עושים את כל המאמצים וחוסכים להם והם הולכים בלי טופס 17, לא תמיד זה קל להקל עליהם, אבל אנחנו עושים באמת כמערכת רפואית את המקסימום ואנחנו מאד מד מעריכים את התורמים ומשתדלים מאד להקל עליהם.
<רותי רחמימוב: מה עוד רציתי להגיד?
<רותי רחמימוב: רציתי להגיד שבעקבות תלונות שהגיעו אלינו, הוקמה ועדה בראשות ד"ר אייל כתבן, שעובדת והיא כותבת למשל הנחיות שיהיו באינטרנט בצורה מסודרת ומאד מטייבת את כל הדברים הקטנים האלה שדיברנו עליהם.
<רותי רחמימוב: זה עלה בוועדה ודברים באמת פועלים וראינו נציגי חולים, נציגי תורמים, נציגי קופות חולים והדברים הם באמת מתקדמים ונעשים ואני חושבת שנעשית המון עבודה לטובת המערכת והמערכת מאד מודעת לטובת התורמים והיא מאד רוצה לצ'פר אותם ומאד רוצה לעזור להם ואני חושבת שנעשית המון עבודה במרכז הלאומי להשתלות ובבתי החולים לטובת התורמים.
<רותי רחמימוב: אז תודה רבה שגם אתם באתם ודנתם וזה ממשיך את התהליך כולו של הטיפול בתורמים שאנחנו מאד אוהבים אותם.
יגאל גואטה: תודה רבה לד"ר רות רחמימוב.
יגאל גואטה: ממש בקצרה, לא שמענו עוד מושתל.
יגאל גואטה: הבחור אביאל סלמה הגיע אלינו מקריית שמונה.
יגאל גואטה: אני בגילוי נאות, שוב פעם, הוא כבן שהבת שלי השתדלה אצל הרב הבר עבור השתלת כליה בשבילו.
יגאל גואטה: נשמע אותו לפני סיכום, בבקשה.
<אביאל סלמה: קוראים לי אביאל סלמה, אני תושב קריית שמונה.
<אביאל סלמה: סובל מאי ספיקת כליות ממולד בעצם.
<אביאל סלמה: קיבלתי כליה בגיל 14 מאמא שלי, כיום היא ברוך השם חיה טוב.
<אביאל סלמה: הייתה דחייה לאחר 4.5 שנים.
<אביאל סלמה: אחר כך הייתי מטופל בדיאליזה 12 שנים.
<אביאל סלמה: מה שגרם לזה, נפל לי לחץ הדם לרמה של 52/21, מה שגרם לי לליקוי בראייה של 75%.
<אביאל סלמה: אני כרגע כבד ראיה.
<אביאל סלמה: הרב הבר, זכיתי לקבל בעזרתו כליה, אחרי כמו שחבר הכנסת ציין שזה בעזרת הבת שלו, שבאמת עשתה וטרחה כל כך הרבה.
<אביאל סלמה: אני כבר הרמתי ידיים, לא רציתי.
<אביאל סלמה: וברוך השם היום אני אדם בריא והולך וחוזר.
<אביאל סלמה: הולך לחדר כושר, מתאמן כמו שאני רוצה, אוכל כמו שאני רוצה, משתדל באופן בריא.
<אביאל סלמה: שותה כמה שאני רוצה.
<אביאל סלמה: כמו שד"ר רחמימוב ציינה, יש בעצם הגבלה של שתייה וכלכלה, זומבי, אבל עם זה משתדלים לחיות אין הרבה מה לעשות.
עבדאללה אבו מערוף: תרגיש טוב ועד 120.
<אביאל סלמה: תודה רבה.
<אביאל סלמה: אמן, לכולנו.
יגאל גואטה: אוקיי, לסיכום.
יגאל גואטה: אני לא יודע איך לעשות את זה, איך להודות לתורמי הכליה.
יגאל גואטה: כל מה שאני אגיד, באמת, זה אין ואפס לעומת מה שצריך להכיר להם תודה והערכה והצדעה וכל מילה אפשרית, אז באמת תודה רבה לכם.
יגאל גואטה: אני רוצה להודות לכל העמותות והארגונים שעושים באמת עבודת קודש.
יגאל גואטה: אמרתי בתחילת הישיבה, באמת כמעט, לא כמעט, כולם, כל מי שנמצא פה עושה עבודת קודש והצוותים הרפואיים שמתעסקים בפעילות הזאת.
יגאל גואטה: בסך הכל אני רוצה לומר לכם, אולי זה יישמע קצת לא טוב, אבל אין ספק שיש בעיות ויש בירוקרטיה, אבל אני רוצה להגיד לכם שאני יוצא מפה מאד שמח, כי לעומת שאר הישיבות שאנחנו מקיימים פה בכנסת, לעומת הטענות שאנחנו שומעים, אני חושב שבאמת בסך הכל הטענות פה הן לא רבות וגם משרד הבריאות עושה באמת את עבודתו נאמנה, עבודת קודש.
יגאל גואטה: אנחנו נצטרך באמת להתייחס לשני הדברים האלה, לוועדות הערכה, שקצת יהיה יתר רגישות.
יגאל גואטה: לא שחס ושלום היום זה לא קיים, אבל Over, קצת Over; ולקדם את התהליך בבתי החולים, שהתורם צריך לקבל יחס, מעטפת קצת שונה ובתוספת למה שאמר רפאל שיליץ, שגם המושתל יקבל מעטפת קצת יותר אוהדת וחמה.
יגאל גואטה: כי באמת, זה לא סימפטי להיות בכל התהליך הזה, לא לתורם ולא לנתרם, אפילו שג'ודי אמרה מקודם שהיא ממש מרגישה תחושה מדהימה עם זה שהיא תרמה.
יגאל גואטה: זה לא רק שהיא לא מבקשת טובה לעצמה, היא עוד אומרת אני נהנית מזה וזה באמת ראוי להערכה ולהערצה.
יגאל גואטה: אני רוצה להודות לחברי הכנסת הרב יואב בן צור שיזם את היום הזה ולד"ר עבדאללה אבו מערוף, ידידי, שנשארו פה מתחילת הדיון עד סופו, כי בדרך כלל אתם יודעים, בוועדות חברי הכנסת רצים מדיון לדיון.
יגאל גואטה: אז תודה רבה על זה.
יגאל גואטה: חברי הכנסת יעמדו לרשות
יגאל גואטה: כם בכל דבר ועניין שקשור לשינויי חקיקה בנושא הזה.
יגאל גואטה: ושוב פעם, תודה רבה לכולם ושנהיה בריאים.
יגאל גואטה: פתחנו בכל המציל נפש אחת מישראל כאילו קיים עולם מלא.
יגאל גואטה: אין ספק שזה דבר אדיר.
יגאל גואטה: תודה רבה לכולכם.
יגאל גואטה: יום טוב.
שולי מועלם-רפאלי: שלום רב, אני פותחת את הישיבה.
שולי מועלם-רפאלי: היום 14 ביוני, ח' בסיוון, יומיים אחרי שהיהודים שבינינו קיבלו שוב את התורה ומי שמוסלמי כאן נמצא בתוך חודש הרמדאן.
שולי מועלם-רפאלי: באמת מתוך מגמה של להיטיב, שזה אני חושבת משותף לכל בני האדם, לא משנה מאיזה מקום הם באו, אנחנו מקיימים בכנסת היום יום של מניעת עישון ודיבור על מניעת התמכרויות בכלל, סמים והימורים ומכונות מזל ועוד רעות חולות רבות שכולנו נאלצים להתמודד איתן ועם ההשלכות הבלתי פוסקות שיש להן על החיים שלנו, גם על החיים שלנו כיחידים, גם עלינו כחברה, כמדינה, על המשפחות שלנו, על בחירות שכל אחד ואחת מאיתנו עושים.