GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוסי הרשקוביץ: כשיוצא מפרט אחיד, כשייצאו התקנות, הן תהיינה אחידות לכל הארץ.
<יוסי הרשקוביץ: זאת אומרת שופרסל או בית עסק אחר בחיפה יקבל אותם תנאים, ויעבוד לפי אותן תקנות כמו בעל עסק באילת או בבאר-שבע.
<יוסי הרשקוביץ: זאת אומרת תהיה אחידות.
<יוסי הרשקוביץ: זאת גם הייתה המטרה – וזאת ההקבלה לחוק רישוי העסקים –שתהיה אחידות בכל הארץ.
<יוסי הרשקוביץ: זאת אומרת אם אני בעל עסק במקום מסוים אני אקבל אותם תנאים לאותו סוג עסק ולאותו פיקוח כמו בחיפה.
<יוסי הרשקוביץ: לא תהיינה כפילויות ולא תהיינה מספר דרישות שונות לגבי אותו סוג של עסק.
<יוסי הרשקוביץ: לגבי ההארכה – אני עבדתי למעלה מעשרים שנה ברשות מקומית בנושא של רישוי עסקים, תברואה, איכות סביבה, ומפרטים אחידים, על-פי הרפורמה שחלק נוגעים גם לנושא משרד הבריאות ולחוק המזון, לא נכתבו בזמן שהוקצב על-ידי החוק כשהחוק נדחה שוב ושוב.
<יוסי הרשקוביץ: בהיותך בזמנו ראש עיר אתה מודע לחוק רישוי עסקים.
<יוסי הרשקוביץ: הגענו למצב שלפי החוק משרדי הממשלה השונים יצטרכו להגיש מדי שלושה חודשים כמה מפרטים.
<יוסי הרשקוביץ: כי זה הולך ונמשך כמו מסטיק, ובשטח אף אחד מבעלי העסקים לא רק שלא נהנה מרפורמה שאמורה לקדם ולהוריד את מה שצריך, אלא רק הולך וממשיך.
מאיר כהן: מה אנחנו מצפים?
<נעה בן שבת: אני רוצה לשאול שאלה.
<נעה בן שבת: אתה מדבר על שינוי מהמצב שקדם לחקיקת החוק?
<נעה בן שבת: אין כרגע שינוי מהמצב שקדם לחקיקת החוק כל עוד אין תקנות.
<יוסי הרשקוביץ: אין שינוי, אבל בשטח ניתנות הנחיות, וכל מפקח של משרד הבריאות עושה כי אין לו ספר התורה שאמור להיות לו.
<נעה בן שבת: אז כשיהיו תקנות או הסדר או רישיון למטבח מוסדי, אם ידרשו את הדרישה הזאת, אז הכול יהיה מסודר וקבוע.
<נעה בן שבת: בשביל זה צריך תקנות.
<יוסי הרשקוביץ: צריך את התקנות.
<יוסי הרשקוביץ: מה שאני אומר זה שבתקופת המעבר הזאת שכל לשכות משרד הבריאות יונחו לעבוד לפי אחידות ולא בלי אחידות.
<נעה בן שבת: אני מבינה שהבקשה שלך היא יותר ממשרד הבריאות כי הוועדה לא יכולה להנחות את משרד הבריאות בצורה כזאת או אחרת.
<יוסי הרשקוביץ: הוועדה תיתן או לא תיתן את הארכה.
<נעה בן שבת: אני מעוניינת לשאול עוד כמה שאלות.
מאיר כהן: בבקשה, רצוי.
<נעה בן שבת: אני רוצה לדעת אם ינון יוני יודע אם הכשרת המפקחים כבר התחילה.
<נעה בן שבת: כבר נערכים מבחינת כוח האדם?
<נעה בן שבת: הוא אמר שהמאפיינים כבר הוגדרו, אבל השאלה אם גם הכשרת המפקחים.
<ינון יוני: את מדברת באופן כללי?
<ינון יוני: לא רק על המפקחים הווטרינריים.
<ינון יוני: השלב הראשון – אפיון הגדרות התפקיד שכבר נעשה, וגיוס ראשוני כבר צריך להתחיל.
<ינון יוני: זאת אומרת התהליך כבר החל כדי לגייס כוח אדם, את המפקחים הגנריים.
<נעה בן שבת: האם אתה גם יודע על התקנות שנוגעות לארגוני חלוקת מזון?
<נעה בן שבת: ראיתי שזה כבר הוזכר במכתבו של השר.
<נעה בן שבת: האם זה כבר בטיפול או זה רק משהו שצריך להיערך אליו.
<ינון יוני: על השלב הראשון אני מתאר לעצמי שאלי דיבר, אבל נלקח פה גם עניין של סדרי עדיפויות.
<ינון יוני: נושא של רפורמת הקורנפלקס בתקנות לייבוא הן הראשונות בקנה.
<ינון יוני: נעשָה סוג של סדרי עדיפויות לדעת מה קודם למה.
<נעה בן שבת: דבר אחרון: התקנות שנוגעות לבשר מעובד גם נכנסות עכשיו לפעולה?
<ינון יוני: ודאי.
<ינון יוני: התקנות האלה תהיינה במקביל, כלומר בצוותים אחרים.
<ינון יוני: כפי שאמרתי, בעניין הפיקוח הווטרינרי, יש לנו כמה מטלות וסדרי עדיפויות.
<ינון יוני: דרך אגב, בנושא של בשר מעובד גם ללא תקנה הסעיף שקשור לבשר מעובד או מופשר אמור להיכנס לתוקף עם כניסת החוק.
<ינון יוני: אין פה צורך לחכות לתקנות כדי ליישם אותו.
<נעה בן שבת: אבל תקנות הסימון הן לכאורה חובה, והן כן דורשות אישור ועדה.
<ינון יוני: יש תקנות שטיוטה שלהן כבר קיימת.
<ינון יוני: כבר התחלנו עבודה על התקנות האלה במקביל.
<ינון יוני: ההערכה היא שבלי תלות ליתר התקנות הן תקודמנה במקביל.
<ינון יוני: ההערכה שבטווח של חצי שנה הן תסתיימנה.
<נעה בן שבת: כלומר הן יובאו לוועדה.
מאיר כהן: תוך חצי שנה.
מאיר כהן: החלטת הוועדה היא לאפשר הארכה עד ארבעה חודשים.
מאיר כהן: בעד ההצעה – פה-אחד
מאיר כהן: הצעת ההחלטה התקבלה.
טלי פלוסקוב: אני מתכבדת לפתוח את הישיבה של ועדת המשנה לעניין מעמד הקשיש.
טלי פלוסקוב: בדיונים האלה אנחנו מדברים בכל הנושאים הקשורים לאנשים מבוגרים במדינה שלנו.
טלי פלוסקוב: הנושא שנדבר עליו היום מאוד חשוב לאנשים מבוגרים כי בעצם אנחנו מדברים על אלה שנמצאים מתחת לקו העוני.
טלי פלוסקוב: זה לא סוד שהמדינה שלנו השקיעה לא מעט כספים ומשאבים כדי ללמוד את הנושא הזה.
טלי פלוסקוב: ועדת אלי אלאלוף, ידידי היקר, עבדה לא מעט בנושא העוני בכלל ובנושא הקשישים בפרט.
טלי פלוסקוב: יש המלצות של ועדת אלאלוף, ואנחנו יודעים מה אנחנו צריכים לעשות.
טלי פלוסקוב: אני לא יכולה להגיד שאנחנו נמצאים היום במצב שהיינו ב-2014 כי כמה השקעות לא מבוטלות בתקציב המדינה כן הושקעו בנושא הזה.
טלי פלוסקוב: אנחנו כבר יודעים על תקציב 2016 שהמדינה השקיעה שש מאות מיליון שקל כדי להעלות קצבה דווקא לאנשים שנמצאים מתחת לקו העוני, אלה שמקבלים השלמת הכנסה.
טלי פלוסקוב: נמצאים פה גם נציגי האוצר.
טלי פלוסקוב: אני מאוד מעריכה שהגעתם לכאן.
טלי פלוסקוב: לא תמיד אתם באים, ואני שמחה שהיום אתם נמצאים פה.
טלי פלוסקוב: אני יודעת גם על הצעדים הבאים המתוכננים בנושא של הגדלת קצבאות לקשישים שמקבלים השלמת הכנסה בסכום של לפחות שלוש מאות מיליון שקל שהמדינה מתכננת להשקיע גם בתקציב 2017.
טלי פלוסקוב: אני גם מכירה את האמירה של שר האוצר שמשנת 2017 לא יהיה במדינת ישראל קשיש שחי מתחת לקו העוני.
<סמירה סניור: אם נחיה עד אז.
טלי פלוסקוב: אני שוב חוזרת ואומרת, בוודאי שאנחנו רוצים שהכול יהיה אתמול, אבל יחד עם זאת אנחנו עובדים יום ולילה.
טלי פלוסקוב: טוב שיש לנו אנשים עם אוזן קשבת שמכירים את הנושא ובאו לפתור אותו.
טלי פלוסקוב: זה לא סוד שהדיון היום בוועדה בא אחרי ביקורי בארגון "פתחון לב" שנמצאים כאן.
טלי פלוסקוב: ראיתי מה הם עושים, ראיתי איך הם עובדים, ראיתי את האנשים שצורכים את הדבר הגדול שהם עושים.
טלי פלוסקוב: לכן אמרתי שאני רוצה להבין מה במדינה שלנו לא עובד נכון, ומה צריך לשפר במדינה שלנו.
טלי פלוסקוב: יש כאן רעיון, עבדנו יחד על הצעת חוק מסוימת שנדבר עליה היום, והיא כבר היום בדיונים בוועדות שונות בכנסת.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לצאת היום אחרי הדיון עם האמירה שאני הולכת לקדם את החוק הזה כי זה הפתרון שאני רואה נכון להיום שהוא הכי נכון.
טלי פלוסקוב: לכן נשמע את כל הנתונים.
טלי פלוסקוב: אני אשמח, כמובן, לדעת מה עמדתם של המשרדים שנמצאים אתנו, ונראה איך נתקדם בנושא.
טלי פלוסקוב: ברור לי רק דבר אחד: כולנו רוצים שלקשישים במדינת ישראל יהיה יותר.
טלי פלוסקוב: על זה כולנו מסכימים.
טלי פלוסקוב: אני מקווה מאוד שאחרי הדיון הזה ואחרי הצגת הנתונים על-ידי הארגונים נהיה קצת יותר חכמים.
טלי פלוסקוב: אני, כמובן, אביע קצת יותר מאוחר את עמדתי, איפה אני רואה בעיה יותר אקוטית, ואז נצא להמלצות הוועדה ונראה איך נתקדם.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לתת זכות דיבור ליושב-ראש ארגון "פתחון לב" ניסים ציון.
טלי פלוסקוב: הבנתי שגם הכינו לנו מצגת.
טלי פלוסקוב: אנחנו נשמע איך אתם רואים את הדברים, מה אתם עושים ועם מה אתם מתמודדים, ומי האנשים שזקוקים לשירות שאתם נותנים, ואיך אתם רואים שהמדינה צריכה להתערב.
טלי פלוסקוב: איפה אתם רואים את המדינה כדי שתהיה לכם פחות עבודה במתכונת שהיום אתם עושים אותה.
<ניסים ציוני: תודה רבה ושלום לכולם.
<ניסים ציוני: לפני כן אני גם אזכיר שנמצאים פה חברים שלי מ"פתחון לב": אלי כהן, יפה דראל, נטעלי גרייבר.
<ניסים ציוני: אנחנו שמחים להיות כאן.
<ניסים ציוני: בפתח דברי אני רוצה להודות לך באופן אישי.
<ניסים ציוני: זאת הייתה הפעם הראשונה שחבר כנסת שהגיע אלינו ושמע על חוק המאבק בעוני מיד אימץ את זה אליו.
<ניסים ציוני: את ראית גם את הפעילות, וזה נגע ללבך, ואמרת וגם קיימת.
<ניסים ציוני: אני יכול להגיד שלפני הבחירות עשינו אוהל הסברה בכיכר רבין, והזמנו את מנהיגי המפלגות להגיע ולחתום שם על התחייבות שיקדמו את חוק "פתחון לב" למאבק בעוני או החוק למאבק בעוני.
<ניסים ציוני: לא זז הרבה שם.
<ניסים ציוני: הגיעו וחתמו, אבל לא זז הרבה.
טלי פלוסקוב: אבל כן תמכו.
<ניסים ציוני: תמכו בהחלט.
<ניסים ציוני: מה שכן יש לנו היום כאן
<ניסים ציוני: חברת הכנסת טלי פלוסקוב שלקחה את העניין לידיים בצורה רצינית, וזה על בסיס שמונה עשרה שנה שארגון "פתחון לב" נמצא בפעילות.
<ניסים ציוני: זאת פעם ראשונה שאני רואה פרלמנטרית שמגיעה, רואה, מזהה, וזה נוגע ללב, והיא רוצה לצאת למסע הארוך הזה שבסופו תהיה חקיקה.
<ניסים ציוני: למה חוק?
<ניסים ציוני: כשהקמנו את ארגון "פתחון לב" היו שמונה מאות אלף איש מתחת לקו העוני, לפני שמונה עשרה שנה.
<ניסים ציוני: היום יש מיליון שבע מאות איש.
<ניסים ציוני: זאת אומרת העבודה של ארגוני הסיוע, ככל שהיא תהיה טובה, היא לא מביאה את הפתרון.
<ניסים ציוני: חוץ מזה במשך השנים ממשלות הקימו ועדות: ועדת בכר, ועדת טרכטנברג, ועדת איצקוביץ' ולאחרונה ועדת אלאלוף.
<ניסים ציוני: אבל אף אחד לא עושה כלום עם המסקנות של הוועדות, וחבל.
<ניסים ציוני: יושבים שם אנשים מקצוע ממדרגה ראשונה שמגישים המלצות מדהימות.
<ניסים ציוני: לכן חוק שמחייב את הממשלה להקים רשות לאומית שתפעיל תכנית רב-שנתית, רב-מערכתית לצמצום העוני בישראל, שתקצה תקציבים מראש בתקציב המדינה השנתי, שתעבוד לפי לוחות זמנים, לפי יעדים מדידים – כך נוכל להתחיל לראות ירידה בממדי העוני בכלל.
<ניסים ציוני: אנחנו כאן גם בעניינם של הקשישים, וחשוב לדעת ש"פתחון לב", מהניסיון שלנו של שמונה עשרה שנה, מחלקים את העניים בישראל לשתי קטגוריות מרכזיות: קטגוריה אחת – עניים שאפשר לתת להם תעסוקה והכשרות מקצועיות ולחלץ אותם ממעגל העוני ולשפר להם את החיים; הקטגוריה השנייה זה אנשים שאי אפשר להוציא אותם ממעגל העוני – אנשים מבוגרים, אנשים נכים.
<ניסים ציוני: להם המדינה חייבת לדאוג לחיים בכבוד.
<ניסים ציוני: אנחנו לא רוצים שיהיה עני אחד קשיש בישראל.
<ניסים ציוני: לא רוצים שיהיה קשיש אחד שיישב לבד.
<ניסים ציוני: לא הפחתה ולא ממדים ולא אחוזים ולא אחד.
<ניסים ציוני: וזה אפשרי.
<ניסים ציוני: אז זאת הסיבה לחוק, כי ועדות לא מביאות את הפתרון.
<ניסים ציוני: ההבדל בין הקטגוריה של קשישים שצריך לתת להם לחיות בכבוד וכאלה שאפשר לעזור להם לצאת ממעגל העוני.
<ניסים ציוני: חקיקה כזאת יכולה להיות המשך להובלה של חברת הכנסת טלי פלוסקוב לקרוא לאחד את כל הבית סביב המשימה הזאת.
<ניסים ציוני: יכולים להיות חילוקי דעות פוליטיים, חילוקי דעות מדיניים, כלכליים ועוד דברים.
<ניסים ציוני: אבל יש נושא אחד שאין בו מחלוקות, והוא נוגע לכולנו בלב: אנחנו רוצים לחמול על החלשים, לעזור לאימהות הרעבות, לילדים הרעבים ולקשישים.
<ניסים ציוני: לא נפרוט כאן על מנגנוני הרגש כי כולם יודעים מה קורה במדינה, אבל זאת הזדמנות לאחד את כל הבית.
<ניסים ציוני: אני קורא מכאן לכל השרים ולכל חברי הכנסת להצטרף אלייך, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, לעזור לך לקדם את החקיקה הזאת, להקים רשות לאומית למאבק בעוני, לקחת את תכנית אלאלוף כבסיס שאפשר להתחיל לנוע אתו קדימה.
<ניסים ציוני: ובעזרת ה' יתברך אנחנו נתחיל לראות ירידה בממדי העוני.
<ניסים ציוני: אז אני מפנה קריאה לכל השרים ולכל חברי הכנסת, במיוחד לשר הרווחה חיים כץ שידוע כמי שיודע להזיז עניינים; לשר האוצר משה כחלון שידוע גם במקצועיות שלו וגם בלב שלו שהוא פתוח לעזור לחלשים; לראש הממשלה שייתן שם את הדחיפה מלמעלה; וגם לנשיא המדינה – להצטרף ליוזמה שלך, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, להניע את עניין החקיקה וביצוע של תכנית.
<ניסים ציוני: כאמור, על בסיס תכנית אלאלוף בהחלט אפשר להתקדם.
<ניסים ציוני: ברשותכם, אני מעוניין להציג מצגת קצרה.
טלי פלוסקוב: היא קשורה לקשישים, נכון?
טלי פלוסקוב: אני רוצה שנתמקד בקשישים בוועדה הזאת.
<ניסים ציוני: היא קשורה לקשישים.
<ניסים ציוני: מה שאמרתי עד עכשיו היה כללי.
<ניסים ציוני: בשקף הראשון אנחנו רואים שהגדרת הקשישים המקובלת מתייחסת לגילאי 65 ומעלה.
<ניסים ציוני: מעניין מה תגידו אם אני אגיד לכם שאני בן 67.
<סמירה סניור: אני בשנה יותר זקנה ממך.
<ניסים ציוני: אני מצדיע לך.
<ניסים ציוני: עד מאה ועשרים.
<ניסים ציוני: קשישים מוגדרים בגילאי 65 ומעלה, ומהווים כמעט 11% מהאוכלוסייה שלנו.
<ניסים ציוני: לפי התחזיות של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הצפי הוא שאוכלוסיית הזקנים תגדל ב-84% עד שנת 2035.
<ניסים ציוני: זה מחזק את העבודה שלך, טלי, שחייבים לטפל במגזר הזה.
<ניסים ציוני: הרציונל שהזכרתי קודם:
<ניסים ציוני: אנחנו מבדילים בין שתי קטגוריות מרכזיות של עניים בישראל: כאלה שאפשר להוציא אותם מהעוני וכאלה שאי אפשר להוציא אותם.
<ניסים ציוני: לכן חובת המדינה לדאוג להם לקיום בכבוד.
<ניסים ציוני: מתוך הדוח של הביטוח הלאומי לשנת 2014.
<ניסים ציוני: ביולי 2014 הוגש דוח ועדת אלאלוף למלחמה בעוני שראש הממשלה הורה על הקמתה דרך שר הרווחה דאז מאיר כהן.
<ניסים ציוני: אגב, גם מאיר כהן וגם אלי אלאלוף הם אנשים מדהימים.
<ניסים ציוני: ועדת אלאלוף אמרה – תנו לנו 7.8 מיליארד שקל לשנה כדי שבעוד עשר שנים נצמצם את ממדי העוני במדינת ישראל ב-50% לפי אמות המדידה של OECD.
<ניסים ציוני: זה לא פותר, אבל זה נחמד.
<ניסים ציוני: אבל גם את זה לא אפשרו להניע.
טלי פלוסקוב: אנחנו נקבל תכף גם נתונים מהאוצר.
טלי פלוסקוב: אני רוצה לדעת כמה מיליארדים הושקעו לטובת דוח העוני.
טלי פלוסקוב: בטח יש לכם נתונים כאלה.
<ניסים ציוני: הרציונל של החוק הוא שצריך תכנית לאומית רב-שנתית ורב-מערכתית.
<ניסים ציוני: צריך רשות לאומית.
<ניסים ציוני: היא יכולה לסנכרן את הפעילות של משרדי הממשלה הרלוונטיים: משרד האוצר, הרווחה, העבודה, הבריאות, השיכון והחינוך.
<ניסים ציוני: אפשר לשבת על התקציבים, לראות שיש עבודה יעילה, ולהניע תכנית מסודרת לפי לוח זמנים ולפי יעדים – הכול כדי שאזרחי ישראל יוכלו לחיות בכבוד.
<ניסים ציוני: כמה נקודות מתוך המלצות ועדת אלאלוף:
<ניסים ציוני: תחום הבריאות – יש שם הרבה עבודה לעשות.
<ניסים ציוני: לעזור להם להשתתף בתרופות ובשירותים הציבוריים; בדיור – לתת להם הקלות כדי שיוכלו לגור ולחיות בכבוד ולא לשלם שכירות שגומרת להם את קצבת ההכנסה הקטנה; כלכלה – למטה כתוב: "שינוי במבנה קרנות הפנסיה.
<ניסים ציוני: זה משהו מבורך, אבל זה תהליך עמוק שאני מאחל מאוד שהוא יצליח.
<ניסים ציוני: מכיוון שאנחנו יושבים היום בוועדה שעניינה הקשישים אז אין ספק שחוק למאבק בעוני ותכנית כזאת, יהיו לה השלכות חיוביות ישירות על אוכלוסיית הקשישים.
<ניסים ציוני: חברים, זאת אוכלוסייה שאנחנו צריכים הכי הרבה לפתוח את הלב ומהר כדי לעזור להם.
<ניסים ציוני: אני כבר לא מדבר על ניצולי השואה, אלא על הקשישים בכלל.
יגאל גואטה: כמה מתוך כל נושא העוני הם קשישים?
<ניסים ציוני: ברגע שהחוק הזה יחוקק ותנוע תכנית לאומית למאבק בעוני אנחנו נוכל לראות שינוי היסטורי במדינת ישראל.
<ניסים ציוני: חברים, מדובר פה על שינוי היסטורי.
<ניסים ציוני: זה לא עוד חוק.
<ניסים ציוני: יש הרבה חוקים טובים.
<ניסים ציוני: כאן יש חוק שאומר, אנחנו הולכים לשנות את ההיסטוריה במדינת ישראל מכוח החוק, ובכוח של מדינת ישראל, באנרגיות של מדינת ישראל.
טלי פלוסקוב: סליחה שאני עוצרת אותך.
טלי פלוסקוב: אתה מדבר פה עם הרבה אמוציות, ואין אחד בחדר שלא מסכים אתך.
טלי פלוסקוב: תנסה להיכנס, בבקשה, לעומק – מה קורה בחוק שכתבנו יחד?
טלי פלוסקוב: למה אתה מאמין שזה ישנה את המצב?
<ניסים ציוני: קודם כול החוק מעביר אחריות לממשלה.
<ניסים ציוני: הממשלה צריכה לקחת אחריות על הטיפול, ולא עמותות ולא אזרחים שתורמים כסף, התנדבות ומזון.
<ניסים ציוני: הקמת רשות לאומית זה אומר שיהיה מקום אחד שבו יישבו אנשי מקצוע שיעסקו במאבק בעוני.
<ניסים ציוני: יהיו להם תקציבים מוגדרים בתקציב המדינה השנתי כל שנה.
<ניסים ציוני: לא צריך להיבהל, לא צריך את הכסף לעשר שנים.
<ניסים ציוני: יש להם תכנית מסודרת עם לוחות זמנים לביצוע ועם יעדים מדידים שאפשר לראות איך הם מתקדמים.
<ניסים ציוני: אני אזכיר שבחוק יש ועדה מייעצת של אנשי מקצוע שיושבים ליד החברים ברשות הלאומית - -
טלי פלוסקוב: בין-משרדית.
<ניסים ציוני: בדיוק.
<ניסים ציוני: זה אפשרי להניע בצורה הזאת את העסק, במיוחד כשיש מסקנות ועדת אלאלוף.
<ניסים ציוני: אגב, הוא אמור היה להיות כאן?
טלי פלוסקוב: הוא היה אמור להיות, אבל לצערי, הוא לא יכול היה.
טלי פלוסקוב: אבל אנחנו נעביר לו את הדברים של הדיון.
טלי פלוסקוב: תאמין לי, הוא יקבל עדכון.
טלי פלוסקוב: הוא יודע שאנחנו דנים כאן.
טלי פלוסקוב: הוא מאוד רצה להיות חלק מהדיון כאן, אבל אנחנו, כמובן, נעביר לו.
<ניסים ציוני: אז אם אני אנסה לחבר כאן לפני שאני אתקדם עם המצגת – זה מצב העוני.
<ניסים ציוני: העוני הולך וגובר.
<ניסים ציוני: רק העברת אחריות לממשלה ורק חוק שיחייב את הממשלה לטפל בעוני ורק רשות לאומית שפועלת לטובת העניים, ומפעילה תכנית לאומית רב-שנתית ורב-מערכתית.
<ניסים ציוני: מחכות לנו גם מסקנות ועדת אלאלוף.
<ניסים ציוני: זאת אומרת לא צריך עכשיו לכנס עוד ועדה ולהתחיל לעשות חקירות.
<ניסים ציוני: הייתי שם, והם עשו עבודה מדהימה.
<ניסים ציוני: הרשות גם לא תלויה בחילופי ממשל – זה רשום בחוק.
<ניסים ציוני: זאת אומרת גם אם מתחלף שלטון וראש ממשלה ממשיכים לעבוד לטובת העניים.
<ניסים ציוני: היא מסנכרנת בין משרדי הממשלה הרלוונטיים, מיישמת את המסקנות, קובעת יעדים מדידים ומציבה לוחות זמנים לביצוע.
טלי פלוסקוב: הצטרף אלינו גם חבר הכנסת דב חנין.
טלי פלוסקוב: גם יגאל גואטה יצא להצביע בוועדה, וגם הוא הצטרף אלינו.
<ניסים ציוני: אני רוצה להגיד עוד משפט אחד לסיום.
<ניסים ציוני: אנחנו סיימנו עם המצגת.
<ניסים ציוני: אני חוזר ומשבח אותך, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, ואני יודע למה אני חוזר ומשבח אותך: לקחת את העניין, הרמת אותו קדימה.
<ניסים ציוני: אני חוזר על הקריאה שלי לשרים ולחברי הכנסת להצטרף אלייך, לתמוך ולעזור.
<ניסים ציוני: קורא לשרים להצטרף אלי, לתמוך ולעזור.
<ניסים ציוני: חשוב לנו פחות למי ילך הקרדיט; חשוב שהדבר הזה יקרה.
<ניסים ציוני: אני מדגיש שארגון "פתחון לב" צבר ידע ומומחיות במשך השנים, ואנחנו יודעים שהפתרון היחידי לעוני זה להניע את החקיקה הזאת: רשות ותכנית לאומית למאבק בעוני.
<ניסים ציוני: אני מאחל לכולנו בהצלחה.
<ניסים ציוני: כולנו נשמח על השינוי ההיסטורי הזה במדינת ישראל.
<ניסים ציוני: תודה רבה.
טלי פלוסקוב: אין ספק שאתם עושים עבודה נפלאה.
טלי פלוסקוב: אני מלאת הערכה.
טלי פלוסקוב: ראיתי מה אתם עושים ועד כמה זה חשוב לאנשים.
טלי פלוסקוב: בוודאי, אנחנו מצדנו מחפשים את הדרכים איך אפשר להביא למצב שאדם לא יצטרך לבוא ולקחת את החבילה או לא יצטרך להגיע להסתפר דווקא אצלכם אלא אצל ספר שהוא רוצה לבחור.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להתייחס לשתי סוגיות.
טלי פלוסקוב: כמובן, אנחנו מדברים על הקשישים שמקבלים מהמדינה השלמת הכנסה.
טלי פלוסקוב: הם נחשבים "נזקקים" בשפה של חברי הכנסת ומשרדי ממשלה.
טלי פלוסקוב: היום זוג מקבל כארבעת אלפים שמונה מאות-ארבעת אלפים תשע מאות – תלוי בגיל; ואדם בודד מקבל אלפיים שבע מאות עד אלפיים תשע מאות – תלוי בגיל; אם הסכום הזה היה מספיק להם לחיות בכבוד, ואם היינו מגיעים למצב שהסכום הזה מספיק להם כדי שתהיה להם קורת, כדי שיהיה להם מה לאכול וכדי שיהיה להם כסף לתרופות, אנחנו היינו במצב סביר.
טלי פלוסקוב: אבל זה לא קורה, נכון להיום, במיוחד בין אנשים שאין להם קורת גג.
טלי פלוסקוב: אנשים שהמדינה לא ידעה, לא הספיקה, לא עשתה מספיק – נקרא לזה איך שאתם רוצים – לספק להם דיור ציבורי.
טלי פלוסקוב: כך שמתוך הסכום שיש להם אותה אישה עם אלפיים שמונה מאות שקל שצריכה להוסיף עוד אלף שקל על הסכום הזה כדי לשכור דירה, אז מה נשאר לה כדי לחיות?
טלי פלוסקוב: המדינה היום גם עוזרת.
טלי פלוסקוב: יש סיוע לשכר דירה – אני יודעת – אבל עלות שכר הדירה היום היא גבוהה הרבה יותר מהסכום שהמדינה נותנת.
טלי פלוסקוב: אז איפה אנחנו נמצאים?
טלי פלוסקוב: האם אנחנו לא רואים את זה?
טלי פלוסקוב: אלה אנשים שאין להם כסף לתרופות, ואלה אנשים שבוחרים האם להפעיל מזגן לחימום או ללכת לקנות תרופות.
<סמירה סניור: לא מזגן ולא חימום.
טלי פלוסקוב: גברת, אני אתן לך כדי שתספרי איך את חיה.
טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים להיכנס למקרים הפרטיים לעומק ולהבין איפה הבעיה.
טלי פלוסקוב: יש אנשים שאומרים, אנשים מקבלים כמעט חמשת אלפים שקל לחודש, אז אפשר להסתדר.
טלי פלוסקוב: נכון, אם הם לא צריכים להוציא מהכסף הזה לשכר דירה זה יספיק להם למחיה, אבל לא לדברים שהם מוציאים מהתקציב שלהם וזה לא מתוכנן.
טלי פלוסקוב: וזה לא צריך להיות.
טלי פלוסקוב: בעיני, מהכסף שהמדינה נותנת אנחנו צריכים לגבות סכום של 10%-8% למגורים.
טלי פלוסקוב: שאר הסכום צריך להיות למחיה.
טלי פלוסקוב: איך אנחנו עושים את זה?
טלי פלוסקוב: אולי נמשיך לדון גם בזה.
טלי פלוסקוב: אני אשמח מאוד לשמוע אותך, גברתי.
טלי פלוסקוב: באת לכאן כדי לספר לנו איך את חיה, לאן הולך הכסף, ולמה את מגיעה למצב שאת צריכה עזרה.
טלי פלוסקוב: מה שמך?
<סמירה סניור: שמי סניור סמירה.
<סמירה סניור: אני לא מקבלת הבטחת הכנסה, אלא רק פנסיה וביטוח לאומי מהרווחה.
טלי פלוסקוב: את מתכוונת שאת מקבלת קצבת זקנה?
<סמירה סניור: כן.
<סמירה סניור: קצבת זקנה.
טלי פלוסקוב: ופנסיה שצברת אותה בשנים שעברת.
<סמירה סניור: אלפיים שמונה מאות שקל.
טלי פלוסקוב: בסך הכול אלפיים ושמונה מאות שקל?
טלי פלוסקוב: כמה שנים עבדת בישראל?
<סמירה סניור: מהיום שאני מכירה את עצמי על הרגליים.
טלי פלוסקוב: כל השנים עבדת.
טלי פלוסקוב: וזה אומר שאם היום קצבת זקנה היא אלף חמש מאות שלושים שקל, זה אומר שהפנסיה שלך היא אלף שלוש מאות שקל.
<סמירה סניור: גם זה אולי לא היה.
טלי פלוסקוב: בכל השנים שעבדת.
טלי פלוסקוב: זה רק אומר עד כמה נושא הפנסיה במדינה שלנו הוא בעיה.
טלי פלוסקוב: אני מקווה מאוד שזה ישתנה, אבל עד 2008 זה היה בכלל משהו נורא.
<פיני קבלו: זה הולך להיות אצל הצעירים עוד יותר גרוע.
טלי פלוסקוב: בכלל לא צברו פנסיה במקומות שלא דאגו לעובדים.
<סמירה סניור: ילדים ונכדים, אין להם קורת גג.
<סמירה סניור: משלמים שכר דירה - -
טלי פלוסקוב: איפה את גרה, גברתי?
<סמירה סניור: אני גרה בחדר אצל בן אדם.
<סמירה סניור: אני משלמת מסים – חשמל ומים.
טלי פלוסקוב: יחידת דיור?
<סמירה סניור: לא.
<סמירה סניור: בית פרטי אצל בן אדם שעשה לי טובה.
טלי פלוסקוב: את לא משלמת לו שכירות?
<סמירה סניור: אני משלמת את המסים – חשמל, מים, שכירות – הכול יחד.
טלי פלוסקוב: שימו לב לנקודה.
טלי פלוסקוב: בן אדם שלא עבד יום אחד במדינת ישראל מקבל מהמדינה קצבת זקנה והשלמת הכנסה, ומגיע לסכום של אלפיים שמונה מאות שקל של הגברת.
טלי פלוסקוב: נכון, נציג האוצר?
<רותם פאר: השלמת הכנסה כיום זה אלפיים תשע מאות שמונים שקל.
טלי פלוסקוב: אז תראו איפה האבסורד, רבותי.
טלי פלוסקוב: בן אדם שלא עבד יום אחד מקבל השלמת הכנסה, פטור מארנונה, ומקבל הנחות בתרופות ובחשמל.
טלי פלוסקוב: בן אדם שעבד במדינה שלנו מגיע לאותו סכום אבל אין שם סעיף השלמת הכנסה.
טלי פלוסקוב: הגברת משלמת ארנונה ולא מקבלת.
טלי פלוסקוב: איזה אבסורד זה?
טלי פלוסקוב: זאת הצעת חוק שהגשתי לפני חודשיים, והיא כבר מוכנה לעלות לוועדת השרים.
טלי פלוסקוב: אבל כשמדדו כמה כסף זה עולה עצרו לי אותה.
טלי פלוסקוב: אני עדיין לא מוותרת ומקווה מאוד להעביר אותה.
טלי פלוסקוב: ההצעה היא שאנשים שעבדו במדינת ישראל גם אם ההכנסה שלהם עולה בסך הכול בחמש מאות שקל על ההכנסה של אלה שלא עבדו בכלל, הוא עדיין צריך לקבל את אותן ההטבות כי הוא נתן למדינה כל שנות חייו כמו שהגברת הזאת עשתה.
טלי פלוסקוב: איך המדינה לא תיתן לו את מה שהיא נותנת לאלה שלא עבדו יום אחד?
טלי פלוסקוב: גברתי, סליחה, את יכולה להמשיך.
טלי פלוסקוב: אלה דברים שאני חיה איתם.
<סמירה סניור: התחלתי לעבוד כספרית במספרה.
<סמירה סניור: עזרתי שם בחפיפה, בניקיון, בסידור וקצת מניקור.
<סמירה סניור: אחר כך עזבתי את זה כי לא הייתה לי מזה פרנסה; לא הייתי מקבלת משכורת, אלא חיה רק מהטיפים.
<סמירה סניור: טיפים אנשים לא היו נותנים אז כל החודש את עובדת קשה, ולא מקבלת כלום.
<סמירה סניור: אחר כך עבדתי חמש עשרה שנה ב"משען" בטיפול בקשישים סיעודיים בתור מטפלת מוסמכת עם תעודה.
טלי פלוסקוב: מהמקום הזה צברת פנסיה?
<סמירה סניור: פנסיה מינימלית.
<סמירה סניור: עברתי שם תאונה בגב אז הם פיטרו אותי.
<סמירה סניור: סחבתי קשיש שישב על כיסא גלגלים כדי להכניס אותו לאמבטיה ולרחוץ אותו.
<סמירה סניור: החלקתי אתו יחד עם כיסא הגלגלים.
טלי פלוסקוב: והיום את חיה לבד?
טלי פלוסקוב: אני מנסה להבין.
טלי פלוסקוב: באמת לא היו לך חיים קלים.
<סמירה סניור: נכון.
טלי פלוסקוב: אבל אני רוצה לחזור להיום.
טלי פלוסקוב: היום את מקבלת בסך הכול אלפיים שמונה מאות שקל.
טלי פלוסקוב: האם את מקבלת סיוע מהמדינה לשכר דירה?
טלי פלוסקוב: בכלל לא?
טלי פלוסקוב: ואין לך הכנסות אחרות?
טלי פלוסקוב: לא הייתה לך דירה שלך?
<סמירה סניור: הלוואי שתהיה.
טלי פלוסקוב: זה אומר שמתוך אלפיים שמונה מאות שקל שאת חיה מהם את צריכה לשלם שכר דירה.
טלי פלוסקוב: אז מה נשאר לך לחיות ממנו?
טלי פלוסקוב: איפה את גרה?
<סמירה סניור: אני גרה בחולון.
טלי פלוסקוב: רק שכר הדירה בחולון זה כבר - -
<סמירה סניור: מעל אלפיים שקל.
טלי פלוסקוב: אז אני באמת לא מבינה.
<סמירה סניור: ואיפה התרופות?
<סמירה סניור: אלף שקל כל חודש.
טלי פלוסקוב: וגם אין לך הנחה לתרופות?
טלי פלוסקוב: כמו שאנחנו מבינים זה מקרה מאוד קשה.
<ניסים ציוני: זה מדייק את מה שאת מדברת, וזה רק נותן עוד יותר כוח לוועדה שאת עומדת בראשותה להמשיך לעבוד כדי לסייע לאוכלוסייה הזאת.
<ניסים ציוני: אני רוצה להגיד משפט אחד נוסף להגיד, שבעולם מדינות הוכיחו שהן הצליחו להתמודד עם העוני.
<ניסים ציוני: זאת אומרת אם אנחנו רוצים אחריות של הממשלה, חוק ותכנית לאומית – בארצות אחרות עשו את זה.
<ניסים ציוני: עשו את זה בסין, עשו את זה בברזיל, עשו את זה בבריטניה, באינדונזיה.
<ניסים ציוני: עשו תכנית והורידו את ממדי העוני.
<ניסים ציוני: סקרים שעשינו מראים בבירור שעם ישראל רוצה שהממשלה תיקח אחריות ורוצה שיהיה חוק ותכנית לאומית.
<ניסים ציוני: אני רוצה להדגיש שהיוזמה שאת מובילה כאן של החוק היא מצוינת כי יש הרבה עבודה בכנסת של אנשים טובים שעובדים על קטגוריה בתוך העוני – על שיכון או על ביטחון תזונתי.
<ניסים ציוני: יש ועדות שלמות על זה ופורומים שלמים, ומבלבלים את הראש לעצמם ולכולם.
<ניסים ציוני: החוק בא ואומר שעוני זה לא רק חוסר ביטחון תזונתי, אלא גם דיור, גם עזרה בתרופות לקשישים, גם רווחה לקשישים.
<ניסים ציוני: החוק הוא טיפול הוליסטי בבעיה של העוני.
דב חנין: תודה, גברתי יושבת-ראש הוועדה על קיום הדיון הזה והערכה על היוזמה של הצעת החוק שאת מקדמת.
דב חנין: למען האמת שתי הצעות חוק: הצעת החוק הרוחבית יחד עם ארגון "פתחון לב" – יישר כוח על העבודה ועל היוזמה שלכם.
דב חנין: גם אני ואני בטוח שעוד הרבה חברי כנסת ישמחו להצטרף ולהיות חלק מזה - -
<ניסים ציוני: גם היית בין אלה שבאו לבקר אותנו באוהל ההסברה בבחירות.
<ניסים ציוני: כל הכבוד.
דב חנין: יישר כוח על היוזמה הזאת.
דב חנין: גם גברתי, על היוזמה שלך.
דב חנין: אני מאוד מקווה שנצליח לשכנע את ועדת שרים לענייני חקיקה.
דב חנין: אגב, זה כסף, אבל זה לא המון כסף, לפי החישוב שלי.
דב חנין: אבל זה מייצר שינוי מאוד גדול.
טלי פלוסקוב: אמרו לי שזה כמאה מיליון שקל.
טלי פלוסקוב: הבעיה הכי גדולה בקידום החוק הזה היא במרכז השלטון המקומי כי ראשי הרשויות לא מוכנים לוותר על ההכנסות שלהם, כי האנשים האלה בעצם יקבלו פטור מארנונה.
טלי פלוסקוב: וזה מקטין להם הכנסות.
טלי פלוסקוב: כשדיברנו עם משרד האוצר חשבתי גם על המנגנון שיכול לפצות את הרשויות כדי שלא יעצרו לי את הצעת החוק הזאת.
טלי פלוסקוב: סליחה שעצרתי אותך.
דב חנין: אני רוצה להגיד משפט ברמה הכללית על נושא של עוני וקשישים.
דב חנין: קראתי בתשומת לב, אם כי אני חייב להגיד שלא הצלחתי להבין עד הסוף מה כתוב בהסכם הקואליציוני החדש בנושא התוספת של הפנסיות לקשישים.
טלי פלוסקוב: אני אסביר לך.
דב חנין: אני קראתי את זה בתשומת לב ושאלתי גם את המנסחים, ומסתבר שהמנסחים ניסחו את זה בצורה כזאת שגם הם לא יודעים בדיוק למה הכוונה.
דב חנין: באופן כללי אני רוצה להגיד שאני מברך על כל תוספת של כסף לטובת קשישים ופנסיות לקשישים.
דב חנין: אבל הבעיה המערכתית שאנחנו ניצבים בפניה צריכה טיפול הרבה יותר רחב.
דב חנין: בעיית הבעיות היא שקצבאות הזקנה במדינת ישראל נמוכות מדי בצורה מזעזעת.