GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יואב בן ארצי: כשאנחנו רואים במצב כזה אנחנו מנסים מיד להפעיל את החוק, לא תמיד זה הולך.
<יואב בן ארצי: ברוב המקרים זה הולך כי, שוב אני אומר, יש לנו פסיכיאטר מחוזי עם ראש פתוח, הוא די מקל עלינו והעבודה איתו היא שוטפת ועושה טוב לאנשים ולעיר.
<יואב בן ארצי: לצערי, ההחזקה שלהם בבתי חולים מאוד מאוד מוגבלת.
<יואב בן ארצי: השחרור לקהילה נעשה בעצם בלי שאנחנו מעורבים ואז אנחנו חוזרים לאותו סיפור של דלת מסתובבת, בית חולים, קהילה, שוב שימוש בסמים, שוב בית חולים ושוב קהילה.
<יואב בן ארצי: אין רצף טיפולי לבעלי תחלואה כפולה ואפילו משולשת – זאת נקודה שגם כן חייבים לתת עליה את הדעת.
מירב בן ארי: אם נגיד נמצא ברחוב, הוא הגיע אליכם ליחידה והחלטתם לשלוח אותו לטיפול בהתמכרות, אז אתה יכול לשלוח אותו, דיברנו על קריית שלמה או איך שזה נקרא, ולעשות שם תהליך במקום הזה?
<יואב בן ארצי: אני רוצה להסביר.
עבדאללה אבו מערוף: למה אין אחרי השחרור?
<יואב בן ארצי: בואו נחלק את זה לשלושה חלקים שונים.
<יואב בן ארצי: יש לנו מכורים שזה העניין שלהם, ההתמכרות – כאן זה הרבה יותר פשוט.
<יואב בן ארצי: עיריית תל אביב הקצתה 100 אלף שקל לגמילות מידיות.
<יואב בן ארצי: אני מוצא מטופל, אני עושה לו את הבדיקות הרפואיות.
<יואב בן ארצי: זה חלק קשה כי נורא קשה לגרד, סליחה על הביטוי, מהרחוב את המצבים המאוד מורכבים, להסיע במונית ואפילו למרכז למלחמה בשחפת לעשות את הצילום חזה.
<יואב בן ארצי: זה משהו שהוא מאוד מורכב.
<יואב בן ארצי: הרעיון הוא, שאנחנו נוכל להפנות ישירות לתהליך של גמילה מידית.
<יואב בן ארצי: לפעמים באמצעות הפיקוח הארצי ומכסות חירום אנחנו מצליחים לעשות.
<יואב בן ארצי: אם זה לא חירום אז אנחנו מגששים טיפה בתהליך הזה.
<יואב בן ארצי: לגבי מקרים מורכבים שצריכים טיפול אינטנסיבי והמשכי בקריית שלמה, אנחנו מקבלים אישור מהמפקחת הארצית או המחוזית.
<יואב בן ארצי: בדרך כלל אנחנו עושים את זה בצורה מאוד מהירה ומקבלים את האישור באופן מידי, זה משהו שעובר חלק.
<יואב בן ארצי: זה לא כל המקרים, זה מקרה קצה, אבל הם ראויים כמובן להפניה מידית.
<יואב בן ארצי: אנחנו מקבלים את הסיוע ממשרד הרווחה.
<יואב בן ארצי: לגבי המורכבים יותר של בריאות הנפש, שם אנחנו זקוקים כמובן להפעלת חוק ואנחנו מפעילים אותו.
<יואב בן ארצי: לגבי רצף טיפולי של מאושפזים בבתי חולים לבריאות הנפש יש לקונה משמעותית.
<יואב בן ארצי: שיתוף הפעולה מאוד מאוד מרוכב.
<יואב בן ארצי: מטופלים מאוד קשים בדרך כלל מעדיפים שיברחו להם.
<יואב בן ארצי: היה לי מקרה של בחור צעיר בן 24 – סמי מסיבות, מצאנו אותו בבית נטוש.
<יואב בן ארצי: עד שהספגנו אותו לקחנו לנו זמן, היה בבית חולים.
<יואב בן ארצי: כעבור כחודש וחצי באו לבקר, הוא יצא עד השער וחזר כביכול חזרה לבניין, וברח מבית החולים.
<יואב בן ארצי: הודענו על הבריחה הזאת, יותר מזה, הודענו שהוא משתמש בסמים.
<יואב בן ארצי: אף אחד לא בא לאתר אותו.
<יואב בן ארצי: שילבנו אותו בחזרה ואז הוא שוב בבית חולים.
<יואב בן ארצי: לפני כשבועיים וחצי הוא שוב ברח מבית החולים, שוב התרענו, שוב הודענו, תפסו אותו וזהו.
<יואב בן ארצי: זה הסיפור השיקומי של הבחור הזה.
<יואב בן ארצי: זה עצוב מאוד, כולה בן 24.
<יואב בן ארצי: אנחנו כמובן מבצעים מיצוי זכויות מול המוסד לביטוח לאומי - -
עבדאללה אבו מערוף: סליחה שאני קוטע אותך.
עבדאללה אבו מערוף: יש לך נתונים שאתם לוקחים אותם למשפחה, קרובים, יש?
<יואב בן ארצי: משפחה, קרובים - - -
עבדאללה אבו מערוף: אחים, ככה בכלל - - -
מירב בן ארי: לבחור בן ה-24 אין לו משפחה?
<יואב בן ארצי: המקרה הזה הוא מקרה מאוד עצוב וקשה.
עבדאללה אבו מערוף: אני מדבר בכלל.
<יואב בן ארצי: אם אתם רוצים אני ארחיב על המקרה הזה.
<יואב בן ארצי: זה סיפור מאוד מאוד עצוב מצד אחד ומצד שני איזה גב שהוא לא צפוי.
<יואב בן ארצי: זה בחור שהתייתם מהוריו.
<יואב בן ארצי: הוריו חיו טורקיה-ישראל on line, בשלב מסוים נפרדו, הילדים הוצאו לפנימייה, אחותו הגדולה והוא.
<יואב בן ארצי: הם למדו בפנימייה שנקראת הדסים.
<יואב בן ארצי: הדסים זה בית ספר שאני למדתי בו, או.
<יואב בן ארצי: יום אחד אני מקבל טלפון מאישה בשם חנה אשכנזי.
<יואב בן ארצי: חנה אשכנזי, כמו שהיא אומרת לי את השם, אני אומר לה: 'את היית מורה למתמטיקה?
<יואב בן ארצי: ' בלי להתבלבל, היא אומרת לי: 'נכון'.
<יואב בן ארצי: אמרתי לה: 'אז היית גם מנהלת הפנימייה'.
<יואב בן ארצי: הכול התחיל בזה שהיא ניסתה לסייע לו, פנתה אלי כי היה ברחוב ואז נוצר הקשר עם הבחור הזה.
<יואב בן ארצי: הבחור הזה איים על אחותו בכל פעם שהיה מקבל, היא קיבלה עבורו את הקצבה, בכל פעם שהגיע הביטוח הלאומי הוא היה מגיע אליה הביתה, הרס לה מערכות יחסים.
<יואב בן ארצי: איתרנו אותו, אחרי שהפעלנו חוק הוא הגיע לבית חולים ושם התחיל התהליך הטיפולי.
<יואב בן ארצי: כמו שאמרתי, on and off נכנס ויוצא.
<יואב בן ארצי: חנה אשכנזי, הדמות המופלאה הזאת, בתוך התמונה עם מכתבים למשרד הבריאות למה משחררים אותו, או למה לא בודקים אחרי שהוא יצא, למה המשטרה לא עוקבת ותופסת אותו.
<יואב בן ארצי: הסיפור הזה מורכב ועצוב, אין גב משפחתי!.
<יואב בן ארצי: קיי, חנה אשכנזי זו המשפחה.
<יואב בן ארצי: האחות לגמרי מיואשת ואנחנו בתוך התהליך הזה.
<יואב בן ארצי: לגבי דרי רחוב, הסיפור של המשפחה הוא כמעט ולא רלוונטי לגמרי.
<יואב בן ארצי: טיפול פסיכו-סוציאלי ארוך טווח במישור הפרטני- אני אכנס לזה טיפה יותר מאוחר.
<יואב בן ארצי: טיפול תקופתי – מתקיימות שלוש קבוצות במקביל.
<יואב בן ארצי: שילוב במקומות תעסוקה – יש לנו רק 8.6% שמצליחים לעבוד בעבודה מסודרת.
<יואב בן ארצי: כמו שאמרתי קודם, זה מאוד קשור למאפייני האוכלוסייה.
<יואב בן ארצי: 45% עובדים בעבודה מזדמנת, חלקם תוך התמכרות פעילה.
<יואב בן ארצי: זאת אומרת, הם שותים, הם משתמשים בסמים, עושים עבודות מזדמנות כולל איסוף כל מיני בקבוקים וכאלה, זה סוג של עבודה, בעצם זה מקור ההכנסה שלהם.
<יואב בן ארצי: כמובן אנחנו יוזמים ומשוועים לפרויקטים להעצמה והעשרה.
<יואב בן ארצי: הקמנו קבוצת כדורגל, זה נקודת אור שהייתה כבר באמסטרדם.
<יואב בן ארצי: ב-27 אנחנו מקימים מחזור שני של קבוצת כדורגל.
<יואב בן ארצי: השנה הזאת שילבנו אותם בתכנית שנקראת 'אוניברסיטה בע"מ".
<יואב בן ארצי: אלה שהם גובהי יכולת ישתלבו בתכנית ובינתיים התחילו, והאמת, הם מאוד נהנים.
<יואב בן ארצי: זה השקף שבעיניי הוא הדבר המשמעותי לדיון פה.
<יואב בן ארצי: פערים, סוגיות שדורשות חשיבה ביקורתית בעיניי.
<יואב בן ארצי: יש גם המלצות ואני אומר אותם בהמשך.
<יואב בן ארצי: כמו שאמרתי, היקף הסיוע 170 אלף, באמת עם כל הכבוד למשרד הבינוי והשיכון, אינו מסייע לרבים מדרי הרחוב נוכח המצב הכלכלי התמורות והתמרה המתמדת במחירי הנדל"ן וגם למאפיינים המורכבים.
<יואב בן ארצי: משך הסיוע מוגבל ל-4 שנים ואינו עולה בקנה אחד עם צורכי ומאפייני האוכלוסייה.
<יואב בן ארצי: לצערנו, אין החלמה ספונטנית והם הופכים להיות יותר ויותר בעייתיים.
<יואב בן ארצי: כאן אני אומר למשרד כשמריה יושבת כיסא לידי, אני אומר את זה לא פעם ולא פעמיים ואני מניח שגם יש תשובות, אבל אני אמשיך ואומר.
<יואב בן ארצי: תראו, עבודה עם דרי רחוב זו עבודה שצריך להשקיע בה על הרצף, מהשלב של איתור ברחוב שהוא מאוד לא פשוט.
<יואב בן ארצי: אם אתה מאתר זה לא אומר שהוא מגיע ליחידה.
<יואב בן ארצי: צריכות להיות הרבה מאוד פעולות של חיזור.
<יואב בן ארצי: אני רוצה לומר לכם שאני בשטח לא מעט ולפעמים יוצא לי להיות ממש בשיחות בזירה עצמה כשהמטופל נמצא, אני רואה כמה השיחות האלה משמעותיות עבור המטופלים.
<יואב בן ארצי: אני בכלל מאמין גדול שקשר נבנה בזירה שהמטופל נמצא.
<יואב בן ארצי: הזירה שהוא נמצא זו הזירה שהוא מזוהה איתה, מגבש את הזהות שלו שם, מרגיש שם הכי בטוח.
<יואב בן ארצי: ברגע ששם אתה יוצר את השיחות הראשוניות תהליך ההירתמות לטיפול, בעיניי, עולה באחוזים גבוהים.
<יואב בן ארצי: אבל, כשיש לנו 100 מטופלים לעובד אני לא יכול לדרוש מהם להיות בשטח כמו שהייתי רוצה שהם יהיו.
<יואב בן ארצי: שלא נדבר על מצבי סיכון וסכנה כשיש לנו בערך 80 מטופלים שנמצאים במצבי סיכון.
<יואב בן ארצי: אנחנו מנסים לעשות עבודה מעקב, ניטור אחרי מצבים כדי לראות האם אפשר להפעיל חוק או לא, האם אפשר לשלב אותם בבתי חולים או לא, האם הם צריכים התייחסות ייחודית.
<יואב בן ארצי: אני רוצה לדלג לשלב הסופי כביכול בטיפול בשילוב בדירות.
<יואב בן ארצי: לשלב בדירות בסיוע מוגדל לשכור דירה זה השלב הטכני, השלב המשמעותי זה להיות איתם בתוך הדירה.
<יואב בן ארצי: זה אומר שאתה מתייחס אליהם בשיחות פרטניות של פעם בשבוע לפחות, עושה ביקורי בית, מלמד אותם, מקנה להם יכולות לניהול בית, לניהול כלכלי, לניהול צריכת שירות בקהילה, ניהול צריכת שעות פנאי, להתמודד עם ההיבט הפנימי.
<יואב בן ארצי: אנשים נכנסים לבתים האלה לבד עם עצמם, פתאום אין זירה, אין שטח, אין אטרקציות, אין רחוב, אין גורמים חיצוניים.
<יואב בן ארצי: מה שנשאר זה האדם עם עצמו, זה הראות הפנימית.
<יואב בן ארצי: רבותיי, שכל אחד יהיה עם עצמו לרגע עם איזו חוויה שהיא קשה, 24 שעות מאוד מאוד קשה, זה מחזיר אותם לרחוב.
<יואב בן ארצי: זאת אומרת, התשומות שאנחנו צריכים להשקיע כאן, בשלב הראשון של איתור וחיזור והשלב המשכי של שילוב בדירות הן תשומות מקצועיות משמעותיות.
<יואב בן ארצי: לסבר את האוזן, התקינה בהתמכרויות מראה שזו אוכלוסיית קצה, אבל לא כמו דרי רחוב, פי 30 מטופלים לעובד.
<יואב בן ארצי: 30 מקרים לעובד, זו התקינה, ככה עובדים.
<יואב בן ארצי: אני גם בבית הזה נמצא.
<יואב בן ארצי: 100, נגיד שאני מגזים, 85 מטופלים לעובד בדרי רחוב זה לתסכל אותו באופן קבוע, מתסכל את המטופל באופן קבוע, זה להשקיע הרבה מאוד אנרגיה ב-on and off' on and off אם נעשה לזה איזה חישוב כלכלי, האמינו לי, שה-1 ל-30 ייתן תוצאות הרבה יותר משמעותיות בהיבט הטיפולי ויחסוך בהיבט הכלכלי מול כל הדשדוש שאנחנו מדשדשים איתו עם 100 מטופלים לעובד.
מירב בן ארי: איך זה 100מטופלים?
<יואב בן ארצי: יש לנו 5.5 משרות, 554 תיקים.
<מריה פודגייצקי: יש איזו בעיה, אני אתייחס.
<יואב בן ארצי: קיי, מריה תתייחס.
<יואב בן ארצי: בסדר גמור, אנחנו נדבר אחד עם השני.
<יואב בן ארצי: הדבר האחרון שאני רוצה לציין, אני חושב שדי אמרתי אותי, פרקטיקה עם דרי רחוב והמשאבים המוקצים להתמודדות עם התופעה, רואים מבחינה מחודשת נוכח המאפיינים המיוחדים של האוכלוסייה: התמכרויות, מחלות פיסיות, הקצאה של משרד השיכון - - -
מירב בן ארי: כל הנושא שמדברים עכשיו של תחלואה כפולה, נראה לי שהוא נכנס - - -
<יואב בן ארצי: כן, אבל זה משהו שהוא רק בהתחלה, הוא די בחיתולים, נכון שנעשים, מה שקורה היום הרבה יותר טוב ממה שהיה לפני חמש ועדיין לא משביע רצון, אבל אני מדבר על הפרקטיקה הכוללת.
<יואב בן ארצי: אני מדבר על התמודדות עם התופעה של דרות רחוב.
<יואב בן ארצי: מה שהיה לפני 15 שנה, 10 שנה, רבותיי, לא רלוונטי להיום.
<יואב בן ארצי: חייבים לחשוב אחרת!
<יואב בן ארצי: המשמעות היא שולחן עבודה משותף, אופרטיבי עם משרד השיכון - - -
עבדאללה אבו מערוף: בשביל זה מתכנסים.
מירב בן ארי: שולחן העבודה המשותף שלך כולל את משרד השיכון, משרד - - -
<יואב בן ארצי: ברור, מי שמעורבים בתוך הסיפור הזה, ואת הרשות המקומית.
<יואב בן ארצי: אני לא מדיר אחריות מעצמנו, גם הרשות המקומית.
<יואב בן ארצי: אין ספק שהרשות המקומית - - -
<שמוליק שיינטוך: והביטוח הלאומי - - -
<יואב בן ארצי: הביטוח הלאומי, יפה, גם כן.
<יואב בן ארצי: חייבים לעטוף את האוכלוסייה הזאת.
<יואב בן ארצי: תשמעו, בחזון שלי, בואו נאמר בחלום הרטוב, אני רוצה לראות בעיר תל אביב-יפו, שרון חולדאי יקיים דיור מוגן, אין לי הגדרה אחרת.
<יואב בן ארצי: אנשים חייבים להיתמך באופן קבוע לאורך כל החיים שלהם.
<יואב בן ארצי: ברגע שאנחנו נהיה בדיור מוגן מהסוג של דיור שמוליק אומר, א' תוכל לקבץ אותם במקום אחד.
<יואב בן ארצי: ב', הם יהיו משולבים יחד איתנו, יחד עם אנשים נוספים.
<יואב בן ארצי: נוכל לעשות עבודה שיקומית הרבה יותר מבוקרת, עם פינצטה הרבה יותר לכלל הצרכים הייחודים של כל מטופל ומטופל.
<יואב בן ארצי: אין לי ספק, שוב, בעלויות כלכליות אולי ההוצאה ראשונית קצת יותר גובהה, בהמשך בשוטף זה גם כלכלית יהיה הרבה יותר נכון לרשות או למשרד ולרשות ביחד, וכמובן כלפי האוכלוסייה עצמה.
<יואב בן ארצי: אני אוסיף ואומר, אני גר בעיר, אני חיי בעיר לא בבזל, בפלורנטין, אני יותר קרוב לאוכלוסייה שאני עובד איתה מאשר למקומות שנבנים עבורה - - -
מירב בן ארי: עכשיו הייתה כתבה ב"דה מרקר" על תל אביב ,אומרים שפלורנטין עוברת את מרכז תל אביב.
<יואב בן ארצי: לא, אני לא מתלונן, אני אוהב את המקום, רק טיפה מלוכלך, אבל אני אוהב את המקום.
<יואב בן ארצי: המקום הזה הוא באמת איזה מארג, תמהיל מאוד מעניין.
<יואב בן ארצי: אני גם רואה את המטופלים שלנו שנמצאים, לפעמים אני עושים עיקוף כשאני חוזר כדי שלא יראו ליד הכניסה כשאני נכנס.
<יואב בן ארצי: אני רק רוצה לומר שאנחנו עושים עבודה מאומצת כדי לאתר את האנשים האלה ולהביא אותם לכדי טיפול, לא כולם מעוניינים.
<יואב בן ארצי: זמן, רצון או חלון ההזדמנות שאני פותח לדר רחוב לא תמיד עומד בקנה אחד עם מה אנחנו מציעים לו.
<יואב בן ארצי: לפעמים הסנכרון בין התזמונים לוקח הרבה מאוד זמן.
<יואב בן ארצי: נכון להיום אני יכול לציין שיש לנו 85 מטופלים.
<יואב בן ארצי: כשאני רואה אותם אני, מילה שהיא לא לפרוטוקול, אני חוטף חלאסטרה כי כל כך הרבה משאבים אנחנו משקיעים בהם ומה אנחנו לא עושים איתם רק כדי ש- -- ויש הרבה תלונות.
<יואב בן ארצי: יש לנו 1,270 פניות וזה אומר ש-50% מלינים ו-50% חומלים.
<יואב בן ארצי: עם שני הצדדים אתה חייב לעשות איזה מהלך טיפולי.
<יואב בן ארצי: לא פעם אני מוצא את עצמי מסביר לאוכלוסייה שחיה ברחוב שאנחנו עושים כל מאמץ לשלב אותם.
<יואב בן ארצי: זה לא מעניין אותם, הוא אומר 'אני חי בעיר הזאת, אני רוצה ליהנות מאיכות חיים, יש מרחב ציבורי ואני רוצה ליהנות מהמרחב הציבורי' והוא צודק.
<יואב בן ארצי: דר רחוב אומר 'זכותי ליהנות מהמרחב הציבורי' והוא צודק במידה מסוימת.
<יואב בן ארצי: לכן אני אומר משעבר לכל התפקיד שלנו, שהוא לא נאמר והוא כתוב בהוראת התע"ס זה לשמור על האיזון הזה, שהוא מאוד שביר, של דו הקיום של תושב העיר עם דר הרחוב בעיר.
<גיל פנחסי: סליחה, גיל מהמשמר החברתי.
<גיל פנחסי: רק רציתי לדעת אם יש אנשים שהם מתחת לאפוטרופסות בעניין הטיפול הנפשי כי זה אומר משהו על ההתנהלות של החברות או מי שעושה את האפוטרופסות הזאת.
<יואב בן ארצי: עם אותו אחד עוד לא הגענו למצב של אפוטרופסות.
<גיל פנחסי: אבל 45% שהם חולי - - -
<יואב בן ארצי: חלקם כן וחלקם גם הקשרים עם האפוטרופסות הם לא אחידים כמובן, זה תלוי האפוטרופוס עצמו, יש לנו בהחלט.
<מריה פודגייצקי: אני אתייחס.
<מריה פודגייצקי: מריה פודגייצקי, מפקחת ארצית, טיפול בדרי רחוב משרד הרווחה השירות לפרט ולמשפחה.
<מריה פודגייצקי: ראשית, אני רוצה לומר תודה גדולה ליואב ולצוות שלו.
<מריה פודגייצקי: יש יחידה מופלאה בתל אביב שעושה את הבלתי אפשרי לאורך שנים.
<מריה פודגייצקי: אנשים מנוסים, וותיקים.
<מריה פודגייצקי: מאוד קשה לי גם שיואב מציג להגיד משהו שהוא לא מסתדר, כי כל מה שהוא יגיד יישמע כי זה השטח ואנחנו לומדים הרבה מזה.
<מריה פודגייצקי: אני רוצה להגיד משהו, ראשית לגבי התקינה.
<מריה פודגייצקי: אנחנו עובדים בשקיפות ויש מודל מאוד מאוד מדויק.
<מריה פודגייצקי: זה לא 1 ל-100.
<מריה פודגייצקי: אני אחסוך מכם, כי ביום שלישי שזה מחר, יש פגישה עם הרשות המקומית, עם מנהלת האגף ועם מנהלת השירות והמפקחת כי יש אי הבנה - - -
מירב בן ארי: בגלל העניין של התקינה הזאת?
<מריה פודגייצקי: בעיקר התקינה בין היתר.
<מריה פודגייצקי: יש באמת מחסור- - -
מירב בן ארי: כמה משרות יש לך?
<יואב בן ארצי: יש לנו 5.5 משרות בלבד על 550 - - -
<מריה פודגייצקי: כן, אבל המשרד מעביר כסף על יותר משרות ולכן אנחנו נעשה את ההבהרה הזאת.
<מריה פודגייצקי: יש מפקחת מחוזית חדשה.
מירב בן ארי: יש כאילו כסף, אבל אין עובדים.
<מריה פודגייצקי: אני נזהרת להגיד - - -
<יואב בן ארצי: זה לא לפה, זה ממש לא לפה.
מירב בן ארי: זה עניין אותי, דווקא עניין.
מירב בן ארי: כמה לך היו בירושלים כשהיית מנהלת היחידה?
<תמר סיבוני: לנו יש עכשיו 210 מטופלים.
מירב בן ארי: כמה עובדים?
<תמר סיבוני: אנחנו מפעילים את "השלטר" שזה שונה מתל אביב.
<תמר סיבוני: יש 3 עובדים סוציאליים ב-2 תקנים.
<תמר סיבוני: לצורך העניין, 2 עובדים סוציאליים וחצי רכזת- - -
מירב בן ארי: ביחידה לדרי רחוב בירושלים כמה עובדים?
<תמר סיבוני: 2.5 על 210 מטופלים.
<תמר סיבוני: יש מדריכים שמתחזקים את "השלטר".
<מריה פודגייצקי: אני לא אכנס לזה כי אנחנו נעשה קודם הבהרות ואולי לוועדה הבאה נבוא עם הבנות יותר כי יש פה פערים.
מירב בן ארי: תבואי עם זה לוועדה כי מטריד אותי איך יכול להיות שעם כל כך הרבה דרי רוחב כל כך מעט כוח אדם.
<יואב בן ארצי: באמת אנחנו אומרים מחר להיפגש.
<מריה פודגייצקי: אני רוצה שקודם כל יפגשו ויראו על מדובר.
<מריה פודגייצקי: דרך אגב, אפשר להביא לוועדה את המודל התעריפים.
<מריה פודגייצקי: הכול בשקיפות ואין בעיה.
<מריה פודגייצקי: מה שאני כן רוצה להגיד, יש פה משהו שצריך להבהיר אותו מבחינה תפיסתית מקצועית.
<מריה פודגייצקי: אני נפגשתי עם העובדים המופלאים של עיריית תל אביב ועם הוותיקים שביניהם.
<מריה פודגייצקי: שאלתי אותם איך יכול להיות שיש לי במערכת הממוחשבת דר רחוב 8 שנים שמטופל ביחידה לדרי רחוב.
<מריה פודגייצקי: רוב הזמן הוא ברחוב ומה בעצם עשינו 8 שנים?
<מריה פודגייצקי: התשובה הייתה 'לוקח זמן ליצור קשר'.
<מריה פודגייצקי: אני חייבת להגיד לכם שאני עושה איזה בדק וחשבון נפש שלנו, אני אומרת שאולי אנחנו עושים משהו לא נכון, כי אם אנחנו 8 שנים בקשר עם המטופל והוא עדיין ברחוב, אולי צריך לבחון מצד אחד מה הכיוון הטיפולי ושנית מה יש לנו להציע.
<מריה פודגייצקי: אני אומרת שפה צריכה להיות השאלה.
<מריה פודגייצקי: החלק של ההתמקצעות וחיפוש דרכים חדשות לדרי רחוב זה מה שמעסיק אותי הכי הרבה.
<מריה פודגייצקי: אני יודעת שמה שמראים במשרד השיכון לא מספיק.
<מריה פודגייצקי: אני יודעת שיש לנו בעיה עם הבטחת הכנסה, לא רק לדרי רחוב אלא באופן כללי, הכסף באמת לא מספיק.
<מריה פודגייצקי: אני יודעת שיש בעיה של דיור בכלל באוכלוסייה ולא רק לדרי רחוב.
<מריה פודגייצקי: אני גם יודעת שהאוכלוסייה שאנחנו מטפלים בה זאת אוכלוסייה שצריכה מענים ארוכי טווח.
<מריה פודגייצקי: לכן, האתגר הגדול איך בכל החוסר הזה עושים איזה איגום משאבים ומתקדמים, מה לעשות, אנחנו צריכים להיות גם ריאליים.
<מריה פודגייצקי: אנחנו יושבים פה עם השותפים שלנו ושוברים את הראש איך אנחנו בכל זאת עושים את זה בתנאים שנוצרו.
<מריה פודגייצקי: אין ספק שיש צורך במשאבים ארוכי טווח.
<מריה פודגייצקי: אנחנו מטפלים באותם אנשים שנה אחר שנה, זה פשוט לא יאומן.
<מריה פודגייצקי: באמת הטובים שבטובים, אנשי מקצוע אחד-אחד שמשקיעים בהם מזמנם, מכישוריהם ומכל מה שרק אפשר.
<מריה פודגייצקי: באמת עושים את הבלתי אפשרי, אבל האנשים האלה חוזרים לרחוב כי אי אפשר לשרוד עם מה שאנחנו מעניקים להם.
<מריה פודגייצקי: בסוף התהליך, שם אנחנו צריכים קודם כל להיות, כי הגלגל הזה צריך מתישהו להפסיק להסתובב.
<מריה פודגייצקי: זו נקודה- - -
<יואב בן ארצי: מריה, תרשי רק להגיד משהו - - -
<מריה פודגייצקי: אבל יואב רק כדי שאחזיק את החוט ברשותך.
<מריה פודגייצקי: הדבר הנוסף, אני חייבת להשמיע אותו פה.
<מריה פודגייצקי: דיברנו פה אפרופו מטרופולין לא מטרופולין.
<מריה פודגייצקי: אנחנו רצים היום עם איזה פרויקט שככה מאגם משאבים של כולם.
<מריה פודגייצקי: אני רוצה לומר לכם שדווקא הערים הקטנות ביותר, יותר בקלות מרימות כפפה, יותר בפשטות מוכנות לקלוט גם אוכלוסייה שהיא לא מהרשות שלהם והם דברים שקצת יותר קל.
<מריה פודגייצקי: לא נדבר על זה שהשכירות יותר זולה בערים שהן לא מרכזיות ויותר קל להרים פרויקטים כאלה.
<מריה פודגייצקי: גם את הפן הזה אני רוצה להשמיע פה, כי השותפים שרצו איתנו עם הרעיון בהתחלה, רק בשבוע שעבר נפתחה מסגרת חדשה בחדרה לדרי רחוב, טיפול ארוך טווח ללא שעון שעומד לו מעל הראש שהוא צריך לצאת, תנאים, מקסימום.
<מריה פודגייצקי: הם מוכנים לקלוט גם אנשים שהם לא מחדרה.
<מריה פודגייצקי: זה לא מכרז ולא כלום, הרמנו את זה, הרמנו.
<מריה פודגייצקי: מי שהרים את זה הם המפעילים, אבל הסיפור הזה קרה בפחות שלושה חודשים.
<מריה פודגייצקי: כנ"ל היה באשדוד.
<מריה פודגייצקי: אני אומרת, לפעמים אנחנו לוקחים איתנו דווקא את השותפים שהם כאילו לא היו על המפה כשחקנים מרכזיים ועושים איתם דברים מאוד מאוד יפים.
<מריה פודגייצקי: חשוב לי להשמיע את זה פה.
<יואב בן ארצי: אני רק רוצה להגיד פה שני דברים.
<יואב בן ארצי: אחת, לגבי האוכלוסייה של ה-8 שנים.
<יואב בן ארצי: השבוע, ביום שני שעבר בדיוק, אשפזתי בכפייה לצערי אישה בת 79, 21 שנה ברחוב, כמעט מאז שהקמנו את היחידה.
<יואב בן ארצי: פעמיים היא הייתה בהוראת בדיקה כפויה ושחררו אותה כעבור כמה שעות, כי היא הייתה בסדר גמור.
<יואב בן ארצי: בעלת אוריינטציה, הכול היה טוב.
<יואב בן ארצי: אישה שהתעקשה להיות ברחוב.
<יואב בן ארצי: בשלב מסוים אני כבר שיניתי פאזה ואמרתי: 'רבותיי, יש כאן דגם של דרות רחוב'.
<יואב בן ארצי: הדברים מאורגנים, החפצים מאורגנים, הכול מסודר יותר טוב מארון הבגדים שלי, הכול מתוקתק, היא סירבה לצאת מהרוחב.
<יואב בן ארצי: ביום שני האחרון היא התחילה לצרוח, אמרתי איזה יופי, אודי שי.
<יואב בן ארצי: היא אושפזה בבית החולים, התקשרו אלי מבית החולים ואמרו 'עשיתם מצווה גדולה, האישה הזאת כמעט ולא רואה'.
<יואב בן ארצי: קיי, אני לא מדבר על ההיבט הנפשי, על ההיבט הפיסי.
<יואב בן ארצי: למה אני אומר את זה, ניסיונות האחד אחרי השני, כבר אמרנו אולי משנה מקום משנה מזל, משנה עובד משנה מזל, עובדים חדשים חנכו אותה.
<יואב בן ארצי: אמרנו אולי ייוצר קשר, כל דרך שניסינו.
<יואב בן ארצי: אגב, היא לא היחידה, יש לנו הרבה כאלה ששנים ברחוב, התמכרות פעילה – אין לי איך להתמודד עם זה חוץ מלהיות שם לידה ובכל פעם דרך אשפוז כזה או אחר להביא אותם לידי טיפול.
<יואב בן ארצי: מריה, יש 85 כאלה היום ברחוב, אני אומר את זה בצורה הכי שקופה - - -
<מריה פודגייצקי: זה לקחת אחריות גם אחרת.
<מריה פודגייצקי: כשאני אומרת 'אחריות אחרת', זה כולנו צריכים לעשות חשיבה- - -
<יואב בן ארצי: ברור, אבל אני אומר ש אולי יהיו גם מצבים שנהייה חסרי אונים מול הבחירה הזאת.
<יואב בן ארצי: קשה לי להגיד - - -
מירב בן ארי: יהיו מצבים - - -
<יואב בן ארצי: ובעיר הזאת, עוד נתון שלא אמרתי, יותר מ-50% הם בכלל לא תל אביבים, אפרופו תעודת זהות.
<יואב בן ארצי: אני בכלל לא מדבר על זה.
<יואב בן ארצי: one's הגיע אלי, אוכל, נושם ומתקיים פה וחי פה, אני נותן לו שירות.
<יואב בן ארצי: זו בכלל לא שאלה ב-99.9% של המקרים.
<יואב בן ארצי: לגבי הנושא של הערים הקטנות – אני מקווה שאני לא פוגע מריה, אבל אני אומר את זה.
<יואב בן ארצי: אני חושב שיש משהו שאם אני מדמה אותו לגינה, בערים הקטנות זה סוג של ערוגות שנורא קל לטפח אותן.
<יואב בן ארצי: אנחנו, סליחה על הביטוי, ג'ונגל, שדה לא חרוש.
<יואב בן ארצי: עיר גדולה במובן של דרי רחוב היא שדה לא חרוש.
<יואב בן ארצי: בואו נעשה את העבודה של: חריש הקרקע ולהעמיד את המתקנים הראויים ואת כוח האדם והמשאבים עבור האוכלוסייה הזאת.
<יואב בן ארצי: אי אפשר להשאיר את המצב כמו שהוא.
<רות מנע: רות מנע, מנהלת תחום טיפול בפרט ובחריגים.
<רות מנע: אני רוצה להגיד משהו.
<רות מנע: נכון, הסיוע שלנו בשכר דירה הוא לא מספיק.
<רות מנע: אנחנו ערים לעובדה שזה לא מספק, אבל הכול מתחיל ונגמר בתקציבי, גם לנשים מוכות וגם ליחידים נכים וגם לחד-הוריות, הסל הוא מצומצם ואנחנו נאצלים לחלק אותו בין כולם.
<רות מנע: בגלל שאנחנו ערים לעניין הזה, הייתה לנו יוזמה כשקיבלנו קצת כסף לאחרונה, אחת הקבוצות שהעלנו לדיון על השולחן ואמרנו שזו קבוצה שלא מספיק לה, זו הקבוצה של דרי רחוב.
<רות מנע: לכן, ה-1,170 שיורד במשך ה- 4 שנים.
<רות מנע: אנחנו השארנו את זה באותה רמת סיוע לכל ה-4 שנים - - -
<יואב בן ארצי: שזה מבורך.
<רות מנע: כן, זה באמת לא היה פשוט לבחור בין כל הקבוצות האוכלוסייה הנזקקות את דרי רחוב ולתת להם.
<רות מנע: חשבנו שזה חשוב, נכון וצריך.
<רות מנע: אנחנו מצטרפים גם לכל מיני יוזמות שמגיעות אלינו.
<רות מנע: כשמריה פנתה ואמרה שיש יוזמה לשיקום ארוך טווח 'בואו נעשה איגום משאבים' אנחנו הצטרפנו ואנחנו מברכים על היוזמה.
<רות מנע: כל בית שנפתח אנחנו מצרפים לנוהל החדש הזה.
<רות מנע: אני גם רוצה להגיד שאחת ההמלצות שלנו לוועדת אללוף, שהוקמה למלחמה בעוני, הייתה להגדיל את הסיוע בשכר דירה לכל קבוצת האוכלוסייה הנזקקות לרבות דרי רחוב.
<רות מנע: לצערי, בשלב מוקדם ההמלצות האלה הוקפאו בגלל תקציב, אבל כל אימת שיש לנו הזדמנות ותקציבים נכנסים אנחנו חושבים על האוכלוסייה.
<רות מנע: אני מצטרפת לדעה שזה לא מספיק, אנחנו ערים לכך ובכל מקום שאפשר אנחנו עושים.
<יואב בן ארצי: את גם שותפה לדעה - - -
מירב בן ארי: אני מצטערת, אני חייבת לסיים בעוד כמה דקות וחשוב לי לשמוע כאן את כולם.
מירב בן ארי: בבקשה דוקטור, תציג את עצמך לפרוטוקול.
<שמוליק שיינטוך: שמוליק שיינטוך מבית הספר לעבודה סוציאלית במכללה האקדמית ספיר.
<שמוליק שיינטוך: אני מאוד שמח לשמוע את מה שאת אומרת רות על העניין שאתם משאירים את הכסף באותה רמה, אבל כמו שנאמר כאן, וכתוב פה על הלוח, 1,170 שקל זה באמת לא מספיק - - -
<רות מנע: מסכימה.
<שמוליק שיינטוך: כשרואים את המספרים ש- - -
מירב בן ארי: זה משהו שאנחנו מסכימים, זה משהו שאנחנו הבטחנו בתקציב 2017.
מירב בן ארי: זה דבר שכולנו פה שותפים, גם ציפי, גם יואב - - -
<שמוליק שיינטוך: זה קשור למשהו שיואב הזכיר על דיור בתחילה.
<שמוליק שיינטוך: בעצם גם כשיואב הזכיר את זה ומריה הציגה באולם הזה לפני כמה חודשים, באופן שזה איזשהו מענה שיכול להסתדר, גם הכסף שמגיע ממשרד הבינוי והשיכון וגם לתת מענה לעניין של התקנים.
<שמוליק שיינטוך: מתחילה התקינה היא לא 1 ל-30, היא 1 בין 6 ל-10.
<שמוליק שיינטוך: זאת אומרת, עובד אחד על 6 עד 10 אנשים בצוות רב מקצועי.
<שמוליק שיינטוך: אם מחפשים איזו תכנית שהיום ברמה הבינלאומית נותנת מענה לאוכלוסייה של חסרי בית, אז דיור חינם נותן מענה.
<שמוליק שיינטוך: לא מזמן היה באירופה פיילוט, אנחנו פה בוועדה שעוסקת גם בצעירים באופן רציף, פיילוט שהראה שגם עם צעירים התכנית הזאת עובדת, אבל צריך לעשות התאמות מקומיות, התאמות לצעירים.
<שמוליק שיינטוך: אבל, בסופו של דבר גם לחסרי בית צעירים וגם לחסרי בית מבוגרים תכנית דיור חינם עובדת.
<שמוליק שיינטוך: אם מחפשים תכנית ללכת אליה, כל מה שאתה מראה כאן, דיור חינם נותן מתחילה מענה.
מירב בן ארי: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף בבקשה.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך שאני מאוד מעריכה שאתה יושב איתי פה מתחילת הדיון.
עבדאללה אבו מערוף: אני יושב איתך קודם כל בגלל שאני מעריך אותך וחשוב יותר, בגלל שהעניין חשוב מאוד מבחינה חברתית, זה חשוב מאוד.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא חבר באופן קבוע, אבל בכל הדיונים האלה שהם חשובים מאוד ושהם אבני יסוד בחברה שלנו חייב להיות לנו חלק בהם.
עבדאללה אבו מערוף: הדיון לא רק טוב, הוא ממש טוב.
עבדאללה אבו מערוף: יש לנו את ההבחנה, סטטיסטיקה, אבל את הטיפול הנכון חסר לנו ועם העבודה המצוינת שהשקעתם מריה ויואב, זה מובן, זו עבודה מקצועית לחלוטין.
עבדאללה אבו מערוף: העניין הוא שאנחנו, מקבלי ההחלטות, לא מספיק שיש לנו את ההבחנה צריך לדפוק תמיד תמיד.
עבדאללה אבו מערוף: הנה, משרד השיכון פה מעורב וצריך את הדברים האלה להמשיך ולא להסתפק במה שיש.
עבדאללה אבו מערוף: להשלים מה שחסר לו, חסרות לו משרות אז בבקשה.
עבדאללה אבו מערוף: לא מספיק דוח ועדת העוני ושל ועדת אלאלוף שהוא נשאר, כמה זמן מדברים ודווקא העוני עוד יותר.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא אכנס להיבטים אחרים בעניין של חלק מהאזרחים.
עבדאללה אבו מערוף: אפילו אין להם מודעות על הדברים שמושקעים בחברה שלנו הישראלית, בתל אביב-יפו, בחיפה, אולי בגלל שההרכב של האוכלוסייה מבחינה מנטלית חברתית הוא קצת אחר.
עבדאללה אבו מערוף: תפיסת העולם שאצלנו שהתופעה הזאת היא ישנה, אבל לא רואים אותה בגלל כל מיני סיבות, אבל והמנטליות היא יותר ולכן הם נושמים, או גולשים והם הולכים לחיפה.
עבדאללה אבו מערוף: אני הייתי רוצה שמהוועדה הזאת יהיו גם מסקנות.
עבדאללה אבו מערוף: אצלנו גם בתמרה וגם במקומות אחרים כמו שפרעם, שגם שם המועצות תיקחנה את התפקיד שלהן, אולי הם מודעות, אבל כמו שאומרים אולי הם שמים את הראש בחול כי זה קל.