GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נעה בן שבת: יש הוראה שנלווית להוראה הזאת שמבהירה לגבי סעיף התחולה.
<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ג) בעמוד האחרון אנחנו אומרים: "הוראות סעיף 22 לחוק העיקרי כנוסחו בחוק זה תחול על הסכמי שכר טרחה שנכרתו מיום התחילה ואילך".
<נעה בן שבת: זאת אומרת, אנחנו לא באים בחשבון לגבי הסכמים קודמים, הוראות קודמות, אלא רק הסכמי שכר טרחה שנכרתים מכאן ואילך.
<אדם ידיד: יש כאן טעות טכנית.
<אדם ידיד: בהתחלה, בסעיף 7, הוראות סעיפים (2) עד (5), זה צריך להיות (3).
<נעה בן שבת: הסעיפים זזו.
<נעה בן שבת: גם סעיף 1 הוא סעיף שחל.
<נעה בן שבת: אם כן, זה צריך להיות סעיף 1 ו-3 עד 5, יחולו והוראות סעיף כנוסחה בסעיף 2 לחוק זה.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על הוראת סעיף 22ג לחוק העיקרי כנוסחה בסעיף 2 לחוק זה, תחול על הסכמי שכר טרחה שנכרתו מיום התחילה ואילך.
<נעה בן שבת: ההוראות שחלות על הסכם שכר טרחה שנכרת לפני יום פרסומו, זה 1 ו-3 עד 5, כמובן בהחרגות שקבועות אחר כך, אלא אם כן ניתן פסק דין כפי שביקשתם או ששולם שכר טרחה לפני יום התחילה.
<נעה בן שבת: יש גם את הקריאה של אותו סכום לגבי הסכמים שנכרתו לפני יום התחילה.
<אדם ידיד: יש עוד דבר טכני.
<אדם ידיד: בעמוד 2 יש הגדרת המדד הבסיסי ורוצים להחליף את זה בדצמבר 2016.
<אדם ידיד: אני מניח שהכוונה היא ל-2015.
<שי סומך: יש עוד תיקון טכני.
<שי סומך: סעיף 22א(ב)(1) צריך לחול גם על הסכמים קודמים.
<שי סומך: ההגדרה לגבי החלטה מינהלית כי משתמשים בה גם בסעיפים שחלים על הסכמים קודמים.
<נעה בן שבת: זה התיקון שאומר שבמקום בסעיפים קטנים (ג) ו(ג)?
<שי סומך: בסעיף זה, החלטה מינהלית, יבוא בחוק זה החלטה מינהלית.
<נעה בן שבת: זה עניין יותר טכני ניסוחי.
<נעה בן שבת: אנחנו משתמשים במונח החלטה מינהלית.
<נעה בן שבת: ההוראה דיברה על בסעיף זה וההוראה הזאת מדברת על הסעיפים הנוספים וזה עניין יותר טכני ניסוחי.
אלי אלאלוף: מתקנים בהתאם.
<שרה טראב: הערה.
<שרה טראב: שמעתי את דבריו של אדוני לגבי העניין הפלילי.
<שרה טראב: אני רוצה לומר לאדוני שתי הערות קטנות, ברשות אדוני.
<שרה טראב: אני הבנתי כבר שזו החלטה מוגמרת וסגורה.
<שרה טראב: אני באופן אישי, מרגע שהחוק הזה יתפרסם, לא אתעסק יותר בטיפול באף אדם בגלל - - -
אלי אלאלוף: דבר אחד למדתי בחיים והוא לא להיבהל מאיומים.
<שרה טראב: אני אומרת בכנות ואני אומרת כלפי, אני אישית.
<שרה טראב: אני לא רוצה אדוני שמעל ראשי תרחף עננה פלילית בחוק שמותר לגבות בו בין 120 שקלים ל-7,000 שקלים.
<שרה טראב: זה מנעד שכר הטרחה.
<שרה טראב: להטיל על עורך דין קנס, אפילו הוא יכול להיות עבריין שלא במתכוון.
<שרה טראב: אני אתן לאדוני דוגמה.
<שרה טראב: צריך להחתים על הסכמה לפני כל שלב.
<שרה טראב: נניח שהיה לי לקוח שנתן לי ייפוי כוח להגיש לו תביעה לרשות והתביעה נדחתה ואני רוצה להגיש ערר.
<שרה טראב: הלקוח הזה למרבה השמחה נסע לחוץ לארץ או למרבה הצער מאושפז בבית חולים ואני לא אוכל לקבל את ההסכמה שלו מראש.
<שרה טראב: אני יודעת שאם אני לא אגיש ערר בזמן, מבחינתי הוא עלול להפסיד זכויות.
<שרה טראב: אני מגישה את הערר למרות שאין לי הסכמה חתומה, כמו שהחוק דורש ממני.
<שרה טראב: אחר כך אני לא אהיה זכאית לשכר טרחה כי זאת לשון החוק.
<שרה טראב: אם נניח גביתי את שכר הטרחה, כמו שהחוק אומר, אני עלולה להיות עבריינית ולהיות צפויה לענישה פלילית.
אלי אלאלוף: בכל מהלך שתעשי שלא קשור לניצולי השואה, את חייבת ליישם את החוקים האלה.
<שרה טראב: אני תמיד פועלת כך.
<שרה טראב: אני משתדלת לפעול לפי החוק.
<שרה טראב: דבר נוסף אדוני.
<שרה טראב: אני חוששת מאוד שהעניין הפלילי עלול לשמש לאנשים שלא רוצים לשלם כלי ניגוח כי אם אתה תדרוש מאדם שכר טרחה, כשמגיע לך, הוא יגיד לך שאם אתה רוצה ממנו שכר טרחה, הוא מגיש תלונה במשטרה.
<שרה טראב: נניח שאין בסיס לתלונה הזאת, אבל נפתח תיק במשטרה כנגד עורך הדין, אחר כך עורך הדין צריך להיות מוזמן לחקירה, ובסוף, אחרי חצי שנה, אחרי שנה, אחרי שנתיים, יקבעו שלא היה שום דבר בתלונה הזאת.
<שרה טראב: בינתיים עורך הדין יגיד לאותו אדם שהוא לא רוצה ממנו כסף ושיעזוב אותו.
<שרה טראב: אגב, אני למשל לא לוקחת כסף מאף תיק החלטה מינהלית מרוקאי שיש לי.
<שרה טראב: אני לא רוצה לייצג אותם ולא רוצה כסף מהם.
<שרה טראב: מוותרת.
<שרה טראב: יש שישים-שבעים תיקים כאלה, תודה רבה, שלום, לא רוצה לטפל בכם.
<שרה טראב: אבל אני אומרת שהעננה הזאת היא עננה לא טובה.
<שרה טראב: ההצעה שהציעה עורכת הדין מזל נייגו פיטוסי מהלשכה היא הרבה יותר ריאלית ופרקטית.
<שרה טראב: אני מבינה את הדברים שאדוני אמר אבל היה חשוב לי שהדברים ייאמרו לפרוטוקול.
אלי אלאלוף: לא קיבלתי החלטה לבד.
אלי אלאלוף: אני רק סיפרתי מהיכן קיבלתי את ההבהרות.
<שרה טראב: מדובר בעורכי דין בשוליים, באמת בשוליים.
<שרה טראב: רוב עורכי הדין שמתעסקים בניצולי שואה הם אנשים ישרים.
אלי אלאלוף: יש לי עורך דין אחד בבית ואני יודע את זה.
<שרה טראב: שוב אני חושבת למטפאורה של השדה שאנחנו שורפים אותו בשביל כמה עשבים שוטים.
<שרה טראב: חבל.
<שרה טראב: אבל בסדר, אני מבינה את אדוני לחלוטין, מבינה שאדוני לא יכול לגמרי להחליט לבד, בסדר.
אלי אלאלוף: יש כאן שיקול דעת מבוסס.
אלי אלאלוף: אני לוקח אחריות מלאה באופן אישי.
<שרה טראב: היה חשוב לי לומר את הדברים לפרוטוקול כי באופן אישי אנחנו כבר לא נטפל בזה.
<שרה טראב: זה חבל כי אנחנו כן יכולים לעזור לאנשים שהאוצר לא משלם להם.
<שרה טראב: מי שצריך אותנו, אלה האנשים שהאוצר לא משלם להם ויש עדיין אנשים שצריכים להיאבק באוצר.
<שרה טראב: אנשים כאלה, הם ייכנסו אלינו למשרד, אני אומר להם שעם כל הצער שבדבר, לא נוכל לטפל בכם.
<רפאל בן שושן: לסעיף 22, לגבי שכר הטרחה של 120 השקלים.
<רפאל בן שושן: אני רוצה להביא את הניסיון שלי בנושא הזה.
<רפאל בן שושן: אחרי שיצאה החלטה מינהלית של משרד האוצר, עשיתי סקר.
<רפאל בן שושן: רוב האנשים לא שמעו על זה ובוודאי שניסיתי לעזור להם.
<רפאל בן שושן: ניסיתי קודם לעזור למניין שלי בבית הכנסת וכולם אנשים בני 75 עד 85, שלא שמעו.
<רפאל בן שושן: אמרתי להם שלא שמעתם, בסדר, הוצאתי את המסמכים מהאינטרנט – היה לי קל כי זה קשור למקצועי – והבאתי אותם לבית הכנסת.
<רפאל בן שושן: ישבתי שם אתם וניסיתי למלא את הטפסים.
<רפאל בן שושן: האמינו לי, זה לא היה קל.
<רפאל בן שושן: היה צריך להביא תעודת זהות, השם, הכתובת, אך כותבים את זה והבן אדם היה צריך לחתום.
<רפאל בן שושן: זה בכלל לא היה קל.
אלי אלאלוף: צריך לציין שהסכום הבסיסי היה צריך להיות שישים שקלים אבל הכפלנו אותו ל-120 שקלים.
<רפאל בן שושן: אחר כך היה צריך לכתוב את הטיעונים ואז היו לי כאלה שקיבלו מהגרמנים כי הם נולדו ב-1943 וכאן היה מדובר ב-1942.
אלי אלאלוף: אנחנו חברים רק כמעט 55 שנים.
אלי אלאלוף: יש לי הערכה גדולה לחבר שלי.
אלי אלאלוף: זה הסכום וזהו.
אלי אלאלוף: אמרנו שלא נתווכח על הסכומים.
<רפאל בן שושן: תרשה לי להוסיף משפט אחרון.
אלי אלאלוף: לך יש זכויות יתר.
אלי אלאלוף: הוא היה מדריך שלי.
<רפאל בן שושן: ה-120 שקלים האלה כוללים גם את האפשרות ללכת לאתר את האנשים.
<רפאל בן שושן: ה-120 השקלים האלה לא יאפשרו את איתור האנשים, בטוח שלא.
<רפאל בן שושן: כלומר, לא יהיו לנו דרך עורכי דין אנשים חדשים שיבואו.
<רפאל בן שושן: הייתי רוצה לבקש מהיושב ראש, חברי היקר והמכובד, לשאול כמה אנשים ביקשו את מילוי הטפסים דרך הסיוע המשפטי של משרד המשפטים.
אלי אלאלוף: קיבלנו הודעה גם היום מלשכת עורכי הדין שאין להם שום מגבלה לעזור.
<רפאל בן שושן: לא אמרתי שיש מגבלה.
<רפאל בן שושן: אני שואל כמה פנו.
<רפאל בן שושן: להערכתי הרבה אנשים לא יפנו והרבה אנשים לא ימלאו את הטפסים.
אלי אלאלוף: אני אפנה לסיוע המשפטי בפנייה אישית שלי כיושב ראש הוועדה ואני אבקש לעזור כמה שיותר.
אלי אלאלוף: אני בטוח שגם ברשות יעזרו ולא רק ברשות אלא יש הרבה גופים שיתנדבו לעזור.
אלי אלאלוף: לצערנו זה יהיה רק חד פעמי.
אלי אלאלוף: אנשים שפעם אחת אתה עוזר להם, פתרת להם את הבעיה לעתיד והעתיד שלהם, לצערנו אנחנו יודעים כמה הוא ארוך.
<גליה מאיר אריכא: אני רק אציין שבאמת יש לנו את כל המאגרים ואנחנו פונים בפנייה אישית לכולם.
<גליה מאיר אריכא: אנחנו שולחים מתנדבים כך שבאמת כל הדלתות פתוחות.
אלי אלאלוף: גברת טראב, באמת תודה לך.
אלי אלאלוף: אני פונה למצפון של כל אחד מאתנו, כאזרח, אבל אתם כעורכי דין עם הידע והיכולת, אני יודע שיש כאלה שהרבה מאוד עובדים דרך הלשכה ובאופן אישי.
אלי אלאלוף: אני פונה ומבקש שתמשיכו לעזור עם תשלום, למרות העננה כפי שקראת לה שהיא בכל תחומי החיים שלנו.
אלי אלאלוף: גם בנהיגה, כשאתה עולה בבוקר לרכב ונוסע, יש עננה ויש אפשרות פלילית.
<שרה טראב: אם אתה נוהג כחוק, לא.
<נעה בן שבת: אדוני, אני רוצה לחזור לנושא הפלילי.
<נעה בן שבת: דובר על העננה ואולי בכל זאת לחזור לסעיף הפלילי כדי לצמצם.
<נעה בן שבת: אמרתי שהצענו נוסח מצומצם ואחר כך, בעקבות הדיון על פרקטיקות בעייתיות שנוגעות מסביב, אפשר ללכת לדברים אחרים בנושא שלא בהתאם להוראות סעיף 22א.
<נעה בן שבת: אולי נבהיר, כדי שזה יהיה ברור לגמרי, שנוסח פסקה (ג) תהיה: מי שגבה שכר טרחה העולה על שכר הטרחה שמותר לו לקבל בהתאם להוראות סעיף 22א, דינו וכן הלאה.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, כן לצמצם וכן לדבר על גביית שכר הטרחה העולה על הסכומים שמותר לקבל.
<שרה טראב: זה מה שיש בתיקון.
<גליה מאיר אריכא: היא הרחיבה.
<קריאה: היא רצתה להחמיר עוד יותר ועכשיו היא לא מחמירה.
<גליה מאיר אריכא: צריך להסביר שזה הבדל מהותי.
<גליה מאיר אריכא: כאן זה מתייחס לעצם הגבייה והנוסח הקודם דיבר על כל ההתנהלות, על כל ההוראות הכלליות האחרות.
<נעה בן שבת: לפי סעיף 22א.
<נעה בן שבת: סעיף 22א בכל זאת מתייחס לעבירות כספיות.
<גליה מאיר אריכא: אנחנו לא נתנגד לצמצום הזה אבל שבאמת תצא קריאה מיושב ראש הוועדה לכל הגורמים שעוסקים בדבר שיחדלו מהפרקטיקות האלה, שיסבירו לניצולים, שלא ישלחו עמוד אחד, שיחתימו אותם על מה שצריך, שלא ישלחו טפסים חתומים.
<גליה מאיר אריכא: נסכים לזה בכפוף לקריאה הזאת.
אלי אלאלוף: אני בעד הקריאה.
<שרה טראב: אדוני, גם אנחנו מצטרפים לקריאה לעורכי הדין שנוהגים שלא כדין, אבל הם באמת בשוליים.
<שרה טראב: שוב, ההצגה כאן היא כאילו כל עורכי הדין הם כאלה.
<שרה טראב: זה בדיוק הפוך.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה שיתפרש כך.
אלי אלאלוף: באמת זה לא כך.
<שרה טראב: אם אדוני קורא עיתון, הוא לא קורא בעיתון על מעשים טובים שנעשו במשך היום אלא תמיד רואים את הדברים הרעים, את זה שגנב, את זה שלקח.
<שרה טראב: יש 99 טובים ואחד גרוע אבל רק עליו קוראים.
<שרה טראב: אני אומרת שיש באמת בודדים ובואו נקרא לבודדים כולנו, כל הנוכחים בחדר הזה, שיתנהגו כמו שצריך אבל אל תכפישו את כל עורכי הדין.
<שרה טראב: אנא.
<מרים גרייבר: אני רוצה לומר שלצערי הרב אני עדיין יוצאת במועקה גדולה כי אני לא רואה איך הניצולים ייעזרו בזה ואיך ירוויחו מזה.
<מרים גרייבר: אני באמת לא רואה את זה.
אלי אלאלוף: אני מצטער שאת מרגישה כך.
אלי אלאלוף: אני מציע שאולי תצטרפי אלינו למעקב.
אלי אלאלוף: אל תשכחו שקיבלתם דבר שאני מזדהה באופן מוחלט, אבל הכלי של פורום פרלמנטרי, של עמותה פרלמנטרית למעקב, אני אשמח שתהיו שותפים עם הוועדה למעקב הזה.
אלי אלאלוף: אני רוצה לאמץ את ההצעה של גברת טראב.
אלי אלאלוף: אנחנו לא קראנו לכל עורכי הדין חס וחלילה כעורכי דין שלא עמדו בקריטריונים.
אלי אלאלוף: אנחנו עומדים על כך שבאמת מי שטיפל וכאלה שבתיאום או לא בתיאום, שהעזנו לקרוא להם מאכערים, אנחנו חושבים שאנשים פגעו וכל פגיעה היא לא באדם אחד.
אלי אלאלוף: תבינו, כאשר זה נעשה, זאת פגיעה באוכלוסייה מסוימת וגם הערכים שלנו כיהודים וכאזרחים נפגעו כאשר אנחנו לא מסוגלים לשמור על האנשים החלשים ביותר.
אלי אלאלוף: זאת הייתה ההערה שלנו.
אלי אלאלוף: אמרתי דברים שמחמיאים ללשכת עורכי הדין, לנשיא שלה, לכם ולכל מי שבא, אבל אני חייב לציין שהחוק בדרך כלל הוא תמיד עבור המיעוט שמלכלך את הרוב.
<אדם ידיד: יש לי בקשה אחת.
<אדם ידיד: אני מבקש אם יכולה לצאת קריאה מטעם הוועדה למשרד האוצר שכמו שהם שלחו ליהודי לוב הודעה עם מכתב לגבי הנושא של תיקון 20, הזכות להשבה, כך הם יוציאו מכתב – ויש להם את הרשימות – לכל יוצאי מרוקו ועיראק, מכתב שמיידע אותם לגבי ההחלטה המינהלית.
<גליה מאיר אריכא: יצא מכתב.
<אדם ידיד: אנחנו בבעיה.
<אדם ידיד: יש בסך הכול עוד שבועיים להגיש את הטפסים הללו כדי לקבל גם על 2015.
<אדם ידיד: לכן אני מבקש שתצא קריאה בנושא הזה, שלאנשים יהיו הזכויות.
<נעה בן שבת: המועד הוא עד סוף מרץ.
<גליה מאיר אריכא: אנחנו הארכנו את המועד עד סוף מרץ.
<גליה מאיר אריכא: המכתב יצא לפני הרבה זמן.
<קריאה: אנחנו לא יודעים על מכתב כזה.
<קריאה: לא יצא מכתב כזה.
<גליה מאיר אריכא: אם יש כאן בקשה של יושב ראש הוועדה להאריך את המועד, אנחנו נשקול את זה ברצינות ובחיוב.
<שרה טראב: תוציאו מכתבים ותנו להם עוד חודשיים-שלושה, עד סוף יוני.
אלי אלאלוף: אני לוקח על עצמי את האתגר לשבת עם סגן שר האוצר ולהוציא מכתב משותף בהסכמתו.
אלי אלאלוף: אני כמובן לא יכול לחייב אותו.
אלי אלאלוף: אני אוציא פנייה כולל להאריך את התקופה למועד שייראה לנו סביר.
אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לכם, במיוחד על השלב האחרון.
אלי אלאלוף: אני שוב אומר שלא חיפשנו לפגוע במקצוע עריכת הדין ולא באמינות שלהם ובמוסריות שלהם.
<קריאה: אבל הצלחתם.
אלי אלאלוף: אנחנו נעשה מעקב בעניין הזה.
אלי אלאלוף: אני מגיע להבעה.
אלי אלאלוף: מי בעד אישור הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 22), התשע"ו-2016?
מאיר כהן: בוקר טוב לכולם, חברים, חברת הכנסת תמר זנדברג, בוקר טוב גברתי.
מאיר כהן: אנחנו מתחילים את ישיבת הוועדה.
מאיר כהן: הנושא, הצעת חוק עבודת נשים, )
מאיר כהן: תיקון – חופשת אבהות), התשע"ו-2015, פ-2235 של חברת הכנסת תמר זנדברג וחברי כנסת נוספים.
מאיר כהן: הישיבה תארך עד השעה 10:00, לכן אני מראש אומר ידברו מי שצריך לדבר, בקיצור.
מאיר כהן: חברת הכנסת זנדברג, ברשותך, תציגי את ההצעה שלך.
תמר זנדברג: כן, תודה רבה.
מאיר כהן: את האני מאמין.
תמר זנדברג: בסדר, תודה רבה אדוני יושב הראש, תודה.
תמר זנדברג: האני מאמין הוא נורא נורא פשוט.
תמר זנדברג: היום לידת ילד נחשבת, גם בשיח החברי, אבל גם על ידי החוק הישראלי, כעניינה של האישה ושל התינוק או התינוקת בלבד, ואנחנו בהצעת החוק הזו עושים צעד מאד מאד משמעותי, אפילו מהפכני הייתי אומרת, למרות הקשיים שתיכף נגיע אליהם בפרטים, אבל הרציונל הוא שלידת תינוק או תינוקת או עניינה של משפחה, ומשפחה כוללת את שני ההורים.
תמר זנדברג: ולכן ההצעה באה להעניק זכות, זכאות ללקיחת חופשה – שעוד מעט ניכנס בסעיפים להרכב שלה – חופשת אבהות לבן הזוג של היולדת, על מנת שהם יוכלו את הימים הראשונים להתחיל יחד, ממקום שהוא יותר משותף ויותר שוויוני כמשפחה.
תמר זנדברג: זה הרציונל.
תמר זנדברג: אני חושבת שאין עליו שום מחלוקת.
תמר זנדברג: מדינת ישראל הכירה כמה פעמים, כולל בדו"חות של משרד הכלכלה, במקום החסר של ישראל בנושא הזה יחסית למדינות ה-OECD ולמדינות העולם באופן כללי, וגם יחסית לצורך ולמקום המשפחתי המתקדם והשוויוני שאנחנו נמצאים בו כבר בשנת 2016.
תמר זנדברג: ולכן זה הרציונל.
תמר זנדברג: הצעת החוק, על מנת שלא להכביד, לא על המדינה, לא על תקציב המדינה, לא על המעסיקים ובאמת מתוך איזון וראיית הצרכים המערכתיים הכוללים, הלכה על חישוב מאד מאד מאד מאד מינימאלי.
תמר זנדברג: בעצם הגענו יחסית לנוסח הטרומי הזה, ירדנו מ-8 ימים ל-6 ימים, שששת הימים האלה מתחלקים – שלושה ימים על חשבון חופשה שנתית של העובד, על חשבונו, שלושה ימים נוספים על חשבון ימי מחלה שזקופים לו כבר.
תמר זנדברג: כלומר, אין כאן תוספת למכסת הימים; כאשר שלושת הימים האלה, שהם ימי מחלה, הם כוללים יום אחד ביום הלידה, שזה קיים כבר היום בחוק כזכות, ויומיים נוספים אחרי שלושת הימים.
תמר זנדברג: כלומר היום אנחנו נמצאים, אני רק אתן לכם את הטיים-ליין, יום הלידה הוא יום מחלה, כמו היום, לאחר מכן שלושה ימי חופשה על חשבון החופשה השנתית של העובד, ואז עוד שני ימי מחלה ממכסת ימי המחלה הצבורים, הזקופים לזכותו של העובד.
תמר זנדברג: זאת ההצעה.
תמר זנדברג: זה הרעיון שלה.
מאיר כהן: בסדר, תודה רבה גברתי.
מאיר כהן: אנחנו נעבור לסעיפי החוק ואז אנחנו נפתח את זה לדיון.
מאיר כהן: גברתי היועצת המשפטית, בבקשה, תקריאי את החוק, את השינוי.
<ענת מימון: טוב, אני מקריאה את הנוסח שמונח בפניכם, לא את הנוסח הכחול של הצעת החוק הטרומית, שזה הנוסח השני:
<ענת מימון: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חופשת אבהות), התשע"ו-2016 תיקון סעיף 7 בחוק עבודת נשים, התשי"ד-1954, בסעיף 7, אחרי סעיף קטן (ג2) יבוא: "(ג3) עובד רשאי להיעדר מעבודתו – עד שלושה ימים, לצורך ליווי בת הזוג לטיפולים או בדיקות הקשורים להריונה; דין היעדרות לפי פסקה זו כדין היעדרות מפאת מחלה.
<ענת מימון: עד חמישה ימים מיום הלידה של בת זוגו; דין היעדרות זו – לעניין שלושה ימי ההיעדרות הראשונים – דין ההיעדרות כדין חופשה שנתית, ואם אין עומדים לזכותו של העובד ימי חופשה – דין ההיעדרות באותם ימים כדין חופשה ללא תשלום; לעניין שני ימי ההיעדרות הנותרים – דין ההיעדרות כדין היעדרות מפאת מחלה; לעניין עובד הזכאי לדמי מחלה, לפי חוק דמי מחלה התשל"ו-1976 ייראו את היום הראשון להיעדרו לפי פסקה זו כיום השני למחלתו ואת היום השני להיעדרו לפי פסקה זו כיום השלישי למחלתו לפי סעיף 2 לחוק האמור".
<ענת מימון: אני רק אקשר את הסעיפים למה שנאמר על ידי חברת הכנסת המציעה.
<ענת מימון: למעשה חוק דמי מחלה היעדרות עקב הריון ולידה של בת זוג, יחד עם התקנות שהותקנו מכוחו של החוק, כולל כבר היום את יום הלידה כיום שאפשר לקחת על חשבון ימי המחלה, ולכן זה משהו שכרגע לא התייחסנו אליו במסגרת ההצעה, כי זה נתון ממילא לפי המצב החוקי הקיים.
<ענת מימון: מה שיש פה זה שלושה ימים על חשבון ימי המחלה לצורך היעדרות לליווי במהלך ההיריון לבדיקות, ולאחר הלידה יש את שלושת ימי החופשה על חשבון החופשה השנתית הצבורה, ויומיים על חשבון ימי המחלה, כשהיומיים האלה למעשה נספרים ברצף עם יום הלידה, שהוא גם יום מחלה, כך שלמעשה המעסיק אמור לשאת ביום מחלה אחד.
<ענת מימון: כי היום הראשון הוא על חשבון העובד, והיומיים - - -
מאיר כהן: שלושה ימים על חשבון המחלה.
<ענת מימון: כן, כשהם מפוצלים.
<ענת מימון: היום הראשון זה יום הלידה, שלושה ימים חופשה באמצע ואז יש יומיים של מחלה, אבל רואים אותם ברצף, כך שהיום הראשון הוא על חשבון העובד, ושני הימים האחרים זה 50% ו-50% על חשבון העובד והמעסיק, כך שלחובת המעסיק זה בעצם יום אחד של יום מחלה.
מאיר כהן: ולאחר הלידה שלושה ימי חופשה על חשבון חופשה שנתית צבורה.
<ענת מימון: מה שאמרתי, שבעצם זה היום האחד שהוא על חשבון מחלה.
תמר זנדברג: עכשיו רק הבהרה, סעיף 2, רגע, שתי הבהרות.
תמר זנדברג: קודם כל, בהתאם לסיכום עם הממשלה, גם הימים שהם במהלך ההיריון, בסעיף 1 וגם הימים שלאחר הלידה, בסעיף 2, כל אותם שישה ימים הם חלק מאותם שישה ימים.
תמר זנדברג: כלומר, אם הוא לקח יום או יומיים במהלך ההיריון, הם יורדים לו מהשישה ימים שאחרי.
תמר זנדברג: זה אותם ימים, אין פה ימים נוספים.
תמר זנדברג: זה לא מייצר ימים נוספים בכלל.
תמר זנדברג: הבהרה שנייה, השאלה, זה שכתוב בסעיף 2 עד חמישה ימים מיום הלידה, הכוונה היא, או האם, או איך אנחנו יודעים שמדובר על חמישה ימים מיום אחרי יום הלידה?
<ענת מימון: נגדיר את יום הלידה כמו שהוא מוגדר בחוק דמי מחלה - - -
תמר זנדברג: אוקיי, פשוט שיהיה ברור, שזה לא יסתור את החוק הקודם.
תמר זנדברג: כי מיום הלידה, לא ברור כאן האם זה כולל את יום הלידה או לא, ופה זה כאילו לא כולל את יום הלידה, כי ליום הלידה כבר דואגים בחוק אחר.
מאיר כהן: הצטרפו אלינו חברת הכנסת טלי פלוסקוב, חברת הכנסת מיכל בירן, בוקר טוב לכן.
מאיר כהן: בואו, אנחנו נעבור לדיון.
מאיר כהן: אני שוב חוזר, הדיון צריך להיות מסודר, כי אנחנו רוצים עוד היום, עד השעה 10:00 להצביע ולסיים את הצעת החוק.
מאיר כהן: משרד הכלכלה, נעמי, בבקשה.
<נעמי היימין רייש: טוב, אנחנו היינו בתהליך של תיאום לגבי הצעת החוק הזאת.
<נעמי היימין רייש: יש לנו עוד כמה סוגיות פתוחות שלא סגרנו אותן.
<נעמי היימין רייש: אנחנו נצטרך לטפל בהן בהמשך.
מאיר כהן: תחזרי בבקשה על שמך לפרוטוקול.
<נעמי היימין רייש: נעמי היימין רייש, הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה.
<נעמי היימין רייש: אנחנו ביצענו תיאום, התחלנו תהליך של תיאום מול המציעים.
<נעמי היימין רייש: יש לנו עוד כמה סוגיות.
מאיר כהן: אני מבקש שתסבירי לפרוטוקול מה הבעיה.
<נעמי היימין רייש: אוקיי.
<נעמי היימין רייש: השאלה היא מה אנחנו עושים, מאיזה מכסה מגיעים ימי המחלה שנלקחים, חלק משישה ימי החופשה לליווי בת זוג.
<נעמי היימין רייש: האם מדובר בימים שמגיעים ממכסת שבעת הימים שיש אותם מכוח חוק דמי מחלה – היעדרות עקב הריון לידה של בת זוג, שאנחנו מרחיבים את המימוש שלהם גם לנסיבות האלה של הלידה, של ליווי אחרי לידה.
<נעמי היימין רייש: זו נקודה שהיא פתוחה.
תמר זנדברג: רגע, רק להבהיר.
תמר זנדברג: גם הימים האלה שאת מדברת עליהם, הם ימים שהם ימים שניתנו בחוק.
תמר זנדברג: בתקנות הם צומצמו מאד, תחולתם מאד צומצמה רק למצב של בדיקות מסכנות חיים, אבל גם הם, בשני הנוסחים – גם המרחיב וגם המצומצם בתקנות – הם מאותה מכסת ימי מחלה.
תמר זנדברג: כלומר, לא ההצעה הזאת ולא החוק שאת מדברת עליו, מוסיף ימי מחלה.
<נעמי היימין רייש: נכון.
תמר זנדברג: הכל מאותו בנק.
<נעמי היימין רייש: נכון, אבל צריך להבין שימי מחלה, עצם המימוש שלהם, היכולת לממש אותם, היא זאת שמוסיפה את העלות למעסיק.
תמר זנדברג: נכון, אבל החוק הזה - - -
<נעמי היימין רייש: כי ברגע שבן אדם לא חולה, הוא לא יכול לממש אותם למשהו אחר ולכן אין עלות.
טלי פלוסקוב: ולכן הם נשרפים ונשים לא משתמשות - - -
מאיר כהן: לא, הם לא נשרפים.
טלי פלוסקוב: אלא כשבן אדם מתפטר אז משלמים לו - - -
<נעמי היימין רייש: אבל זה הייעוד של הימים האלה, לימי מחלה, לא למשהו אחר.
תמר זנדברג: אין בעיה, נכון, אבל הצעת החוק הזאת, שאנחנו דנים בה כרגע - - -
<קריאה: ש - - -
תמר זנדברג: אלף הוא לא יכול להשתמש בהם פעמיים.
תמר זנדברג: ב', הצעת החוק הזאת, למעשה מה שהיא עושה, זה מייצרת זכאות לשני ימי מחלה נוספים.
תמר זנדברג: כי יום מחלה אחד כבר יש, לאחר מכן שלושה ימי חופשה והיא מוסיפה עוד זכאות לשני ימי מחלה, כאשר בפועל רק אחד הוא בתשלום, כי השניים הנוספים הם - - -
מאיר כהן: חברת הכנסת זנדברג, אנחנו ניתן לה ל - - -
תמר זנדברג: כן, רק - --
מאיר כהן: להשלים את דבריה לפרוטוקול ונמשיך הלאה.
<נעמי היימין רייש: כן, יש לנו בסעיף 1 לנוסח החדש שהוועדה הציעה, גם עוד שלושה ימים שהם לצורך ליווי בת זוג לטיפולים ובדיקות הקשורים להריונה, שזה גם מרחיב שוב את הימים הקיימים לצורך בדיקות רגילות גם - - -
תמר זנדברג: אבל זו אותה הרחבה.
תמר זנדברג: זה במקום סעיף 2.
תמר זנדברג: זה תחליפי.
תמר זנדברג: זה או או ,זה לא ימים נוספים.
<נעמי היימין רייש: בסדר, אני מבינה, אבל זה מוסיף עוד אפשרויות למימוש.
טלי פלוסקוב: ניצול, בדיוק.
תמר זנדברג: לא, אבל זאת אותה אפשרות שקיימת בסעיף 2.
תמר זנדברג: אין פה אפשרות חדשה.
מיכל בירן: היא אומרת, הם בונים על זה שאנשים לא מנצלים את זה, ואם את נותנת עוד אופציות, אז זה יעלה כסף.
תמר זנדברג: אני מבינה, אני אומרת - - -
מאיר כהן: שינצלו את זה יותר אנשים.
טלי פלוסקוב: ממש ככה, אבל זה משהו שמגיע לאנשים.
מאיר כהן: נעמי - - -
<נעמי היימין רייש: כרגע הוא לא מגיע לאנשים.
תמר זנדברג: הוא מגיע.
תמר זנדברג: אבל לפי החוק הזה הוא מגיע.
טלי פלוסקוב: אף אחד לא ממש את זה, אבל מגיע לו על פי החוק.
טלי פלוסקוב: פשוט, מה שתמר בעצם עשתה, היא שינתה.
טלי פלוסקוב: משם – יכול להיות שהוא לא היה מנצל, לכאן – כי יש מטרה למימוש הימים האלה.
טלי פלוסקוב: זה מה שאני מבינה.
טלי פלוסקוב: אז בואו קודם כל תבינו אחת את השנייה.
מאיר כהן: חבריה, בואו נסכם כך.
מאיר כהן: משרד הכלכלה, נעמי, הרי כבר ישבתם ודנתם.
מאיר כהן: בדקה ה-90, לכם מסתבר שמישהו שינה את כוונותיו, כמו שנאמר לי וזה לא היה הסיכום.
מאיר כהן: אנחנו דבקים לסיכום של הצעת החוק כפי שהונחה.
מאיר כהן: אנחנו נביא אותה לקריאה - - -
מיכל בירן: כפי שעברה בוועדת שרים.
תמר זנדברג: היא סוכמה - - -
מאיר כהן: יש שינויים מוועדת שרים.
תמר זנדברג: יש שינויים מוועדת שרים לרעה.
<נעמי היימין רייש: לכן פתחתי ואמרתי שאנחנו נמשיך בעבודות התיאום, וביקשתי לפרש ולהבהיר איפה המחלוקות ופרטתי איפה המחלוקות, ואני - - -
מיכל בירן: זה קצת מפליא אותי שתיאום זה שחיקה.
טלי פלוסקוב: לא, אבל לא נראה לי שזה מחלוקות.
טלי פלוסקוב: זה פשוט אי הבנות.
<נעמי היימין רייש: מחלוקות הן תמיד - - -
מאיר כהן: נעמי, תודה רבה גברתי.
מאיר כהן: אדוני, כן.
<אורי שיינין: אורי שיינין, אגף תקציבים.
<אורי שיינין: אני לא אחזור בהרחבה על מה שנעמי העלתה כאן, אני רק רוצה לעשות טיפה סדר.
<אורי שיינין: יש הסכמות עקרוניות לגבי סוגיה אחת, שהיא סוגית מאיפה מגיעה מכסת ימי המחלה הזאת.
<אורי שיינין: וההסכמות הן שמכסת ימי המחלה בעצם לוקחים את חוק דמי המחלה של היעדרות עקב היריון ולידה של בת זוג, ובעצם במקום שהם יהיו רק לבדיקות מהותיות, אפשר יהיה לקחת אותם גם לאחר הלידה.
<אורי שיינין: זאת אומרת יש לנו סד של ימי מחלה, שאם עד היום אפשר לקחת אותו לפני הלידה, במהלך הלידה ו-24 שעות אחרי, אפשר לקחת אותו גם אחרי.
<אורי שיינין: הדבר הזה להבנתי הוא מסוכם והוא מוסדר, הוא רק לא מופיע כרגע בנוסח שמופיע בפנינו.
<אורי שיינין: זו סוגיה אחת.
תמר זנדברג: אבל זה אותם ימים, זה לא ימים אחרים.
<אורי שיינין: זה להבנתי מוסכם.
<אורי שיינין: יכול להיות שהוא מוסכם ואנחנו נשנה את - - -
<ענת מימון: אבל לא הבנתי למה הנוסח לא משקף את זה.
<ענת מימון: זה הכל ממכסת ימי המחלה הצבורה של העובד.
<ענת מימון: למה זה - - -
<אורי שיינין: ברור, אבל השאלה היא האם יש פה כרגע לפי הנוסח, מעבר לשבע, יש בעצם זכאות פה לעוד שלושה ולעוד שניים.
<אורי שיינין: זה כרגע איך שהנוסח מנוסח.
<אורי שיינין: וזה לא מגלם את ה - - -
תמר זנדברג: אבל השבע - - -
<אורי שיינין: עוד שנייה.
<ענת מימון: שהוא לא יוכל לקחת גם את השבעה האלה - - -
<אורי שיינין: מעבר לזה יש כאן סוגיה נוספת, שהיא סוגית אופי הבדיקות.
<אורי שיינין: כיום הבדיקות שמזכות, נקרא לזה בדיקות, ניצמד לנוסח החוק, הוכחת ההיריון והלידה שבגלל נחיצות היעדרותו של העובד לצורך ההיריון והלידה.
<אורי שיינין: זאת אומרת שזה משהו שהחוק בא ואומר צריך להראות שבאמת הבעל נצרך וזה לא, נקרא לזה סתם בדיקה שהבעל הולך ומלווה את אשתו.
<אורי שיינין: והצעת החוק הזאת באה ואומרת שבעצם השלושה ימים האלה, ככל שהלכת לבדיקה, אתה יכול לקחת יום מחלה, בסדר?
<אורי שיינין: ולגבי הסוגיה הזאת זאת סוגיה שגם להבנתי מתואמת שהדיון העקרוני בה יהיה לקראת קריאה שנייה ושלישית.
<אורי שיינין: זה לא צריך לעכב.
מאיר כהן: מה, תרשמו רשימה של בדיקות ורק לזה נותנים חופש, ואם סתם היא מרגישה חולשה איומה וזכותו ללוות אותה?
<אורי שיינין: אני לא יודע, אני בא ואומר - - -
מאיר כהן: מה, זה צריך להיות רק בדיקות מי שפיר?
<אורי שיינין: בדיוק, בגלל שהנושא הוא מורכב, אני חושב שלהגיע להסכמות מכאן מעכשיו לעכשיו, יהיה לנו קשה, אבל כן לבוא ולשמור - - -
מאיר כהן: אוקיי, תודה אדוני.
<אורי שיינין: אבל כן את הנושא הראשון חשוב שהוא יעוגן בנוסח, כי להבנתי הוא מסוכם, ואם הוא לא מוסכם – בואו נפתח את זה, אבל להבנתי הוא מוסכם גם עם משרד הכלכלה ועם המציעה, וגם איתנו ועם המציעה והוא היה לכל אורך הדרך פשוט, והוא לא מופיע - - -
מאיר כהן: אני אשמח את תשובתה של המציעה, תמר.
תמר זנדברג: אוקיי, תראו, המחלוקת היא כזו – הנוסח שאתה הקראת כרגע הוא בעצם נוסח החוק, שאם הוא עומד, אז אין בינינו מחלוקת.
תמר זנדברג: אם הנוסח הזה הוא נכון, אז זה באמת אותם שבעה ימים, שגם אותם שבעה ימים הם כאילו בלון קטן בתוך הבלון הגדול של ימי המחלה, אבל הם הימים שאפשר לנצל אותם כמו שאמרת במהלך היריון, יום הלידה וחמישה ימים לאחר יום הלידה.
תמר זנדברג: אין לנו מחלוקת.
תמר זנדברג: בתקנות, תחולת הימים האלה – אותם שבעה ימים – צומצמה מאד ויוחדה לבדיקות מסכנות חיים לאם או לילוד.
תמר זנדברג: ואז יש לנו אוכלוסייה מאד מאד מצומצמת.
תמר זנדברג: כלל האוכלוסייה לא נהנית מהחוק הזה היום.
תמר זנדברג: בניגוד ללשון החוק אגב, היא צומצמה בתקנות, זה לא משהו שעבר בכנסת, ואז נוצרה לנו אוכלוסייה, דווקא הקטנה ביותר והאוכלוסייה הכי בסיכון, שעכשיו במצב החדש, שהוא כביכול מייצר, היא זו שתפגע, בעוד שזה לא לפי לשון החוק, זה לפי תקנות וזה חוק.
תמר זנדברג: זה חקיקה ראשית.