GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חזי הינדבי: היה יכול להיגמר אחרת, זה היה יכול להיגמר ברצח, בעיתונים, במשהו כזה ואז כולנו פה היינו מדברים אחרת.
<חזי הינדבי: אנחנו מדריכים שאנחנו מחזיקים אותם, אנחנו מאכילים, אנחנו אוהבים את העבודה שלנו, אנחנו מגויסים לנערים ואנחנו עושים עבודה.
<חזי הינדבי: אבל, בשכר של 31 שקל מי שאין לו עוד דרייב פנימי מאוד מאוד עמוק לא יכול להחזיק בעבודה הזאת.
<חזי הינדבי: דה-פקטו, עזבו אצלנו במעון בשנתיים האחרונות בסביבות ה-20 מדריכים.
<חזי הינדבי: המדריך הכי וותיק באחת הקבוצות - - -
אלי אלאלוף: מתוך כמה?
<חזי הינדבי: מתוך 25 מדריכים שנמצאים במעון.
<חזי הינדבי: היום אצלנו באחת הקבוצות, זה נוער קצה.
<חזי הינדבי: חבר'ה, זה נוער עברייני שבא מהכלא, אנחנו מתמודדים עם דברים לא פשוטים.
<חזי הינדבי: המדריך הכי וותיק נמצא 4 חודשים, 4 חודשים במעון.
<חזי הינדבי: מדריך שנמצא 4 חודשים במעון לא יודע לעשות יותר מדי עבודה.
<חזי הינדבי: אנחנו לא עושים עבודה עם הנערים.
<חזי הינדבי: תסכלו על לוחות האירועים, תסכלו מה קורה בזמן האחרון, תראו כמה אנחנו מצליחים להחזיק נערים, כמה אנחנו מצליחים להחזיק מדריכים שיישארו.
<חזי הינדבי: אנחנו לא מצליחים להחזיק ולעשות את עבודתנו.
<חזי הינדבי: אני לא בא בטענות אליהם, זה מה שיש, זה מה שמשחקים, זה מה שהכול.
<חזי הינדבי: זה המצב, זה הנוער שבמדינה ואיתו אנחנו עובדים .
<חזי הינדבי: אתם רואים אותנו, אנחנו רוצים לעבוד, אנחנו פה, אבל בשכר של 31 שקל, לא משנה לי כמה אחוזים זה יהיה.
<חזי הינדבי: אני סטודנט ואני מחזיק שכר דירה ומחזיק את עצמי ומחזיק ומחזיק ואני גם מחזיק את המינוס.
<חזי הינדבי: ב-31 שקל לכאן או לכאן, שיהיה אחוז לפה ואחוז לשם, לא משנה לי האחוזים.
<חזי הינדבי: עם 31 שקל, כך אנחנו לא יכולים להחזיק.
<חזי הינדבי: כך אנחנו הגענו למצב שאנחנו, אפשר לשאול את שי, שכמעט סגרנו את קבוצת המגן.
<חזי הינדבי: יש שני מגנים במדינת ישראל, אחד - - -
אלי אלאלוף: סליחה, אין איזה תעריף מיוחד במקומות שיש רמת סיכון גבוהה יותר?
<שי שער: כל המדריכים, אני חייב להגיד כמה דברים.
<שי שער: ברשותך אדוני, אני אתייחס לדברים שמרטין אמר קודם.
אלי אלאלוף: למה אתם לא עונים לי, עד כדי כך אני לא משכנע?
אלי אלאלוף: אני שואל את משרד הרווחה, האם יש - - -
<טלי יוגב: אין, זה תעריף - - - <קריאה:> אבל התעריף לוקח בחשבון ולכן התעריף הוא יחסי - - -
אלי אלאלוף: אני יודע, אני מכיר את הזה.
אלי אלאלוף: המצב בוודאי לך ידוע יותר ממני, אני במרכאות תייר, אבל אני יודע את המצב הקשה שם.
אלי אלאלוף: אתם יודעים טוב ממני שהוא קצת יותר קשה מכל - - -
<טלי יוגב: אני רוצה להגיד משהו, לפני שלוש שנים עשינו תיקונים מאוד מאוד משמעותיים בתעריף שדיבר על תוספת כוח אדם בקבוצות.
<טלי יוגב: מדובר על זה שמדריכים לא עובדים יותר לבד במשמרות ושבקבוצות הנעולות צריכים לעבוד שלושה אנשי צוות.
<טלי יוגב: זה חלק מהביטוי ל- - -
<חנן פריצקי: התוספת שהייתה לפני שלוש הייתה לא רק על שכר עובדים.
<חנן פריצקי: הייתה שם באמת רביזיה מוחלטת בכל המודלים.
<חנן פריצקי: הייתה תוספת של למעלה מה-35% לכל רשות חסות הנוער.
<חנן פריצקי: דווקא בגלל שדרוג מודלים, זה היה בדיוק לתת מענה.
אילן גילאון: אני חושב שהדיון מצטיין, אני מודה שכל הדיבורים כאן לא הועילו להבנתי שום דבר.
אילן גילאון: כאילו, כאילו לא הייתה השיחה הזאת.
אילן גילאון: לא הבנתי כלום.
אילן גילאון: אתה יודע כבר הכול.
אילן גילאון: אני לא הבנתי כלום.
אילן גילאון: להפך.
אלי אלאלוף: אני הבנתי, אני הבנתי הרבה דברים נוספים.
אילן גילאון: רבותיי, איפה המחלוקת, בסדר אבל הוא לא מגדיר אותה.
אלי אלאלוף: על התוספת האפשרית, כדאי לדעת.
יגאל גואטה: ברשות היושב ראש, אני חושב שבאמת שבדיון מאוד רציני, הרי פה זה מעבר למספרים, כאן מדובר על דיני נפשות.
יגאל גואטה: אם אנחנו שומעים שחניך אחרי תקופה שטיפלו בו, מה שהוא מנסה לעשות בסופו של יום, הוא מנסה לדקור את המדריכים שלו, אז בוודאי שמשהו לקוי פה.
יגאל גואטה: אני מבין שהדיון כרגע הוא לא על ההתנהלות, אבל צריך לתת את הדעת גם על זה.
יגאל גואטה: אם כן מדברים על מספרים אחרי שהברכיים רועדות ממה שמתעסקים פה, דיני נפשות, למה אתם לא מביאים נייר עמדה שיהיה מונח פה לפנינו, של כמה מדריך קיבל עד עכשיו וכמה הוא יקבל בעתיד ומה ההפרש באחוזים ומה ההפרש בשקלים – זה כל כך פשוט.
יגאל גואטה: מה הם דורשים, מה אתם נותנים – למה זה צריך להיות מספרים בעל פה שנזרקים באוויר?
יגאל גואטה: סליחה שאני אומר, והזמן של כולם נגזל פה ולא מגיעים לשום דבר.
יגאל גואטה: אני חושב שזה דבר בסיסי, תביאו נייר מודפס, מה הם קיבלו, מה הם אמורים לקבל, על מה יש חילוקי דעות.
יגאל גואטה: למה צריך פה לנחש כל הזמן?
יגאל גואטה: מעבר לזה, מה שאמר פה הבחור הם דברים חמורים ביותר.
יגאל גואטה: אדוני היושב ראש, דבר אחד ברור, לפי מה שהוא אומר, אני לא יודע, אני רק לומד את הנושא הזה ואני לא מנסה להצטייר כמישהו שמבין, אבל זה ברור שמדריך הכי וותיק הוא ארבעה חודשים אז משהו לקוי פה.
יגאל גואטה: אני לא יודע אם זה רק השכר, כנראה שהעבודה שם היא גם מקשה מאוד, אבל ברור שמשהו פה לקוי מאוד.
אלי אלאלוף: בהתאם לבקשה של חבר הכנסת יגאל גואטה, נוכל לקבל מסמך מכם, ישנו המסמך?
<שי שער: אפשרי.
<שי שער: אפשר יהיה להעביר מסמך לוועדה עם ההצעה שלנו.
<שי שער: בהחלט.
יגאל גואטה: בבקשה, שיהיה באמת מפורט.
אילן גילאון: ושתגידו איפה אתם תקועים.
אילן גילאון: למה אתם לא מדברים כאן, תגידו איפה אתם תקועים.
<אלברט סופר: אנחנו תקועים במקום שבו הפערים עדיין, לצערי, הם באמת גדולים.
<אלברט סופר: ברשותך, שאלתם עד מתי וכמה זמן צריך כדי להגיע להסכמות.
<אלברט סופר: אני אומר שזה באמת לא שאלה של זמן.
<אלברט סופר: מבחינתנו זה יכול להיות אתמול או מחר או מחרתיים.
<אלברט סופר: מה שקורה בפועל, בשבוע הקרוב, זה סדרה של השבתות שהולכות להיות בעמותת אותות והעיצומים בעמותת עינב נמשכים.
<אלברט סופר: זה אומר, יש יותר מ-500 עובדים שלא מרוצים מהצעות האלה.
<אלברט סופר: כשאנחנו מביאים להם את ההצעות, כי לא אנחנו מחליטים, בסופו של דבר זה עורך דין בשטח שמביא להם את ההצעות.
<אלברט סופר: אומרים שאלו הצעות מזלזלות, לא מספקות ולכן המאבק יימשך עד שנמצא את המקום הנכון שלנו בתוך העבודה שלנו עם שכר מכבד ומתגמל כראוי.
אלי אלאלוף: אתם יודעים חברי הכנסת, לפחות החדשים, אחד הדברים שלא מתקיים זה, כשיש סכסוכי עבודה בין עובד למעסיק שאינם המדינה המשרד לא מתערב, רק שתבינו את זה.
אלי אלאלוף: כרגע זה כאילו סכסוך בין העובדים לעמותות.
אלי אלאלוף: גם הפתרונות התקציביים שנמצאו אינם דרך המשרד.
אלי אלאלוף: רק שתבינו, אנחנו נמצאים בסיטואציה שאנחנו חיפשנו פתרון מאוד ספציפי לשתי העמותות האלה, הייתי אומר שזה לא פתרון ממלכתי.
אלי אלאלוף: עשינו את זה כדי לעזור להם מפני שאנחנו באמת מסכימים עם ההערות הקשות שלהם שהמצב קשה, השכר אינו מספיק, לא מספיק מעודכן בזמן, ההתמודדויות שלהם מעסיקות אותם כל הזמן.
אלי אלאלוף: אם שמעת ברמז, חלק מהם נאלצים לעשות עבודה נוספת כדי להתפרנס.
אלי אלאלוף: לכל הדברים האלה ביקשנו למצוא את הדרך בין העמותות, זו תוספת לא קטנה של 6.5 מיליון שקל, אני חייב להגיד שהשגתם הרבה במהלך הזה.
אלי אלאלוף: לא מוצאים את זה בכל מקום.
אלי אלאלוף: הוועדה התערבה בדבר שהוא לא בסמכותה.
אלי אלאלוף: היא לא יכולה עכשיו לבוא להכתיב למשרד האוצר ולהכתיב למשרד הרווחה: 'תוסיפו להם אחוזים'.
אלי אלאלוף: עשינו עבודה, אני אומר שבחלקה היא מאוד בזכותי ואני לא אגלה אותה פה, זה לא תפקידי ולא חייבת להיות כדי שהתוספת התקציבית תבוא ותבוא.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם, זה לא מוטל בספק, זה לא נתקע באמצע הדרך של מישהו.
אלי אלאלוף: לכן אני חושב שאין בררה אלא להמשיך במשא ומתן ביניכם, אבל תחשבו שיש עוד תוספת תקציבית אפשרית.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם, אני לא אוהב את המילה, תהיו יצירתיים, תמצאו אתם בעצמכם.
אלי אלאלוף: תגיעו לאיזה מקום שאנחנו יכולים לקיים דיון.
אלי אלאלוף: לכן שאלתי כמה זמן.
אלי אלאלוף: אתם רוצים שאנחנו נשב בצד ונסתכל על המצב החמור והנוראי שאתם חיים איתו, זה לא מה שהייתי רוצה שאנחנו חברי הכנסת נעשה.
אלי אלאלוף: אני מבקש מכם לקחת עוד סיבוב של משא ומתן תוך שבועיים.
אלי אלאלוף: תעבירו אלינו מראש את כל המסמכים שנוכל לדון בעצמנו ולהכין את עצמנו למצב.
אלי אלאלוף: אני מבקש, בבקשה של סתם חבר, אל תחמירו את הסנקציות, מי שסובל הם אותם ילדים שאתה כל כך אוהב, למרות כל הצרות שעושים לך.
אלי אלאלוף: אני מציע, קחו לעצמכם שבועיים.
אלי אלאלוף: אנחנו תוך שבועיים נקיים דיון חוזר בהשתתפות
אלי אלאלוף: כם - - -
אילן גילאון: תעבירו אלינו את הסנקציות על הילדים ואל תחמירו את הסנקציות על העובדים והכול יהיה בסדר.
אילן גילאון: חברים, רק תגיעו להבנות.
אילן גילאון: הסימן שלנו שלא הגעתם להבנות זה - - -
אלי אלאלוף: זו תוספת של 6.5 מיליון שקל, זה הישג לא קטן.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר, אני לא רוצה לדון בהשבתה, זה עניינכם.
יגאל גואטה: הנה הוא אומר לך שמחר הוא הולך להשבתה.
אלי אלאלוף: אני לא מתערב.
אלי אלאלוף: <קריאה:> השבתה יומיומית של שני הוסטלים כל יום.
אלי אלאלוף: <קריאה:> עם כל הכבוד מי שאשם בהשבתה הזאת זה לא אנחנו, אנחנו העובדים.
אלי אלאלוף: אני, בשם חבריי בוועדה ובשמי כיושב ראש הוועדה, אני מבקש לדחות את ההשבתה לפחות לשבועיים הקרובים.
אלי אלאלוף: תעשו עוד סיבובים יום ולילה.
אלי אלאלוף: תבואו עם מספרים אפשריים וסופיים, אבל שזה סופי.
אלי אלאלוף: תעבירו את החומר שלכם לפחות יומיים לפני שנתכנס, אני מבקש.
אלי אלאלוף: תקבלו את המועד המדויק של הפגישה הבאה עוד היום.
אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לכם, הישיבה נעולה.
אלי אלאלוף: היום ה-15 בפברואר 2016, ו' באדר א' התשע"ו, השעה 09:08 ואני מתכבד לפתוח את יישבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: אנחנו בדיון שדורש הרבה רגישות.
אלי אלאלוף: יש שתי עמדות כאשר העמדה האחת היא של חבר הכנסת יואב בן צור בן אחותי, והעמדה של הביטוח הלאומי והאוצר אותה הם מציגים.
אלי אלאלוף: בוודאי ההורים יציגו עמדה אחרת.
אלי אלאלוף: אם תרשו לי, היום נתחיל עם ההורים.
<שלומית רוט נבון: תודה רבה על שאפשרתם לנו להגיע ולהביע את הצרכים שלנו.
<שלומית רוט נבון: היום מצב בישראל הוא שהמדינה מכירה בילדים האלה עד גיל 12 ומגיל 18 הם נבחנים שוב בפרמטרים של מבוגרים ובעצם מבחינת המדינה בין גיל 12 לגיל 18, הסוכרת נעלמת ולא קיימת אבל זה לא כך.
<שלומית רוט נבון: לצערנו הסוכרת כאן היא כדי להישאר ובגיל ההתבגרות הבעיות והקשיים הם אחרים וסוג הטיפול הוא שונה.
<שלומית רוט נבון: המעורבות של ההורים היא שונה אבל היא קיימת וקיימת ביתר שאת בגלל התמרדות גיל ההתבגרות ובגלל ההתנגדות שלהם לטיפולים לפעמים ובגלל הקושי החברתי שלהם בחברה.
<שלומית רוט נבון: עדיין אימהות מתקשות לצאת ולעבוד בגלל הנושא של טיפול בילדים.
<שלומית רוט נבון: יוצאות לחצי משרה ורובנו לא יכולות לעבוד בקריירה שפיתחנו.
<שלומית רוט נבון: עדיין יש קשר יום יומי וכמעט שעתי עם הילדים בבתי הספר במהלך כל שעות היום.
<שלומית רוט נבון: יש את כל הנושא של הטיפול בילדים והבקרה.
<שלומית רוט נבון: סוכרת היא מחלה שמצריכה טיפול 24/7, בלילה וביום וגם בגיל 12 עד 18.
<שלומית רוט נבון: תמוה בעינינו איך המדינה החריגה את השנים האלה, שנים שהן כל כך קריטיות מבחינת הילדים האלה ומבחינת ההתמרדויות שלהם בגיל ההתבגרות.
אלי אלאלוף: המספר הבסיסי בחוק בו מדובר, מדובר על 3,000 ילדים.
אלי אלאלוף: אתם יודעים מה מספרם היום?
אלי אלאלוף: מדובר על 3,000 ילדים שזקוקים לשירות הזה.
<שלומי מור: אני יכול לומר לאדוני שמדי שנה אכן מצטרפים למעגל הילדים הנכים הזכאים כ-100-150 ילדים נוספים.
יואב בן צור: נכון להיום, כמה ילדים יש היום?
אלי אלאלוף: אם כל מחזור הוא 150, תכפיל ב-12.
<שלומי מור: אנחנו מדברים על בין 2,000 ל-3,000 ילדים.
אלי אלאלוף: זאת אומרת, המספר לא השתנה.
<שלומי מור: לפני כחצי שנה או שנה, בהנחיה פנימית של הביטוח הלאומי, הגיל השתנה והוא הועלה עד גיל 12 באמת לאור מה שצוין כאן ולאור הצרכים של ההורים, כיוון שבסוף זאת גמלה שנועדה לסייע להורים על מנת שהם יוכלו לסייע לילדיהם ולהמשיך לעבוד ולנהל אורח חיים נורמלי ככל שניתן.
אלי אלאלוף: אז זה היה בתקנה או בהמשך הפעלת החוק?
<שלומי מור: זה היה נוהל פנימי שהתבסס על התקנות.
יואב בן צור: הוא התבסס או שעשו שינוי בתקנה?
<שלומי מור: לא אדוני, לא עשו שינוי בתקנה באותה עת.
<שלומי מור: זה נוהל פנימי רפואי שלנו שהתבסס על האמור בתקנות ועל הבנת הרופאים שלנו את הצרכים של הילדים.
אלי אלאלוף: לפי החוק ההתחלתי זה היה אמור להיות מופעל עד גיל 18.
אלי אלאלוף: הוחלט להתחיל עד גיל 10 ואחר כך עד גיל 12, זאת הייתה החלטה פנימית שלכם.
<שלומי מור: כן אדוני.
<רם וייס: בוקר טוב.
<רם וייס: אני מומחה באנדוקרינולוגיה ילדים ואני בין השאר היועץ הרפואי של האגודה.
<רם וייס: עד לפני כמה חודשים, פחות או יותר עד הקיץ, התקנות אכן היו אבל לא הייתה בהן אחידות.
<רם וייס: כל ועדה בביטוח לאומי על אותם ילדים, היית מקבל תשובות שונות.
<רם וייס: כחלק מצעד שבאמת החל ביוזמה של קבוצת האימהות הברוכה הזאת והאגודה הצטרפה אליהן, בסך הכול ניסינו למסד את זה.
<רם וייס: הילדים היו צריכים לבוא כל שנה לביטוח לאומי להוכיח שעדיין יש להם סוכרת כאילו שהיא עברה, לעבור שם טקס לא נעים במיוחד והיו מקבלים – תלוי באיזו עיר, באיזה מקרה, כל מיני שיקולים שלא ניכנס אליהם – והיה מאוד לא אחיד.
<רם וייס: עד אז דובר עד גיל 10, עד הקיץ.
<רם וייס: הצעד ששונה היה שעד גיל שש הקצבה היא אחידה, בלי ויכוח, בלי קשר לחומרת המחלה או אי חומרת המחלה, כל מיני שיקולים זרים, ומגיל שש עד גיל 12, היא פחותה והיא גם אחידה ואין צורך אפילו לבוא.
<רם וייס: הכול נעשה עכשיו און ליין, יש לך מכתב עם אבחנה, אתה מקבל את הקצבה הזאת אוטומטית אלא אם כן מישהו מוצא לנכון שמגיע לו יותר, עם מחלה נוספת, עם בעיות נוספות, ואז הוא בא לוועדה ככל אדם.
<רם וייס: ההחלטה הייתה בדיוק כמו שאתה ציינת כאן, שהקצבה היא לא קצבת נכות לילדים אלא הקצבה הזאת מוגדרת בתקנות כקצבה שההורים מקבלים עבור בילדים, עבור זמנם והשקעתם.
<רם וייס: ההסבר שאנחנו נתנו בזמנו לביטוח לאומי אומר שעד גיל שש זה בעצם טיפול צמוד, 24/7, שבן אדם לא יכול אפילו ללכת לעבודה והוא צמוד לילד שלו כל הזמן, מגיל שש בזמנו זה היה 10 ואנחנו הפכנו את זה ל-12 כדי שלא יהיו ויכוחים שם, סיום בית ספר יסודי זה איזשהו בנצ' מארק של בגרות מסוימת, עדיין יש מעורבות הורים מאוד משמעותית אך פחותה, ומגיל 12 עד גיל 18 עדיין יש מעורבות הורים.
<רם וייס: הגבת רוט נבון צודקת.
<רם וייס: מעורבות מאוד עמוקה אך פחותה מהגיל היותר צעיר.
<רם וייס: זה היה המסר שהעברנו לביטוח לאומי.
<רם וייס: הסתבר בדיעבד, בלי שהכרתי את המספרים, שהקצבה שמקבלים מגיל שש עד 12 היא המינימלית.
<רם וייס: אין פחות מזה.
<רם וייס: זאת אומרת, אתה לא יכול לתת למישהו פחות מהקצבה שקיימת שם.
אלי אלאלוף: מישהו יכול להגיד לנו מה המספרים בכסף?
<יעל אגמון: מחצית גמלה עומדת על 1,095 שקלים וגמלה מלאה עומדת על 2,561 שקלים אבל זה לא רלוונטי לילדים האלה.
<יעל אגמון: הילדים של סוכרת מקבלים מחצית גמלה.
<רם וייס: מגיל שש עד 12.
<קריאה: עד גיל שש, זה מלא.
<רם וייס: עד גיל שש, זה מלא.
<יעל אגמון: עד גיל שש, זה מלא, מגיל שש עד 12, זה מחצית.
<רם וייס: כרגע זה על סמך אבחנה וגיל בלבד, בלי כל מיני שיקולים אחרים.
יואב בן צור: 1,200 שקלים לחודש?
<יעל אגמון: 1,100 שקלים לחודש.
<רם וייס: זאת מחלה שכרוכות בה הרבה הוצאות.
אלי אלאלוף: איך נקבע הסכום?
<שלומי מור: הסכום נקבע באחוזים מהסכום הבסיסי.
<שלומי מור: זה סכום שנקבע באופן יחסי לכל המחלות שהילדים לוקים בהן לפי מידת החומרה שלהן אבל צריך להדגיש שכאן אנחנו מדברים על ילד שהוא במחלה מאוזנת.
<שלומי מור: זאת אומרת, ילד שמצבו הוא כזה שהמחלה שלו מרוסנת, מאוזנת, ולא ילד שהמחלה שלו איננה מאוזנת.
<שלומי מור: אם המחלה איננה מאוזנת, הוא במצב קשה יותר, הרי שהגמלה היא גמלה מלאה, היא גמלה שכבר מגיעה לסך של כ-2,500 שקלים.
אלי אלאלוף: 2,500 שקלים אמורים לפצות הורה שמנוטרל מעבודה?
<רם וייס: זאת נקודה בעייתית שבדיוק ניסינו להסיר אותה.
<רם וייס: המצב הוא שביטוח לאומי מדרבן אנשים להיות לא מאוזנים.
<רם וייס: זה המצב בו עומד הרופא במרפאה והחולה כל הזמן פונה אליך, הוא שלושה חודשים לפני הביטוח לאומי והוא יקלקל שלושה חודשים את האיזון, הוא יראה שהוא פחות טוב ואז הוא יקבל יותר קצבה.
<רם וייס: כל העבודה שלנו הייתה להראות שבקבוצת הגיל הזאת אין שום קשר לאיזון בכלל אלא להפך.
<רם וייס: מי שמאוזן יותר טוב, משקיע הרבה יותר ומגיע לו יותר פיצוי.
<רם וייס: הגישה הזאת שהילד הוא יותר חולה והוא פחות מאוזן, היא בדיוק הפוכה.
<רם וייס: היא מעודדת אנשים לעשות שטויות ותאמינו לי שהם עושים את זה.
אלי אלאלוף: איזה שטויות?
<רם וייס: להזניח את הטיפול בשלושת החודשים לפני הביטוח הלאומי כדי לבוא לשם יותר חולים כדי לקבל שקצבה.
עבדאללה אבו מערוף: בדיקת הדם תהיה למשל יותר משמונה.
עבדאללה אבו מערוף: זה מה שמנסה הפרופסור לומר.
עבדאללה אבו מערוף: תגיד את זה באופן ברור.
<רם וייס: הגישה הזאת של ביטוח לאומי שהיא מתגמלת יותר מישהו שהוא פחות מטופל, מעודדת אותו להיות פחות מטופל.
<רם וייס: זה מה שזה בעצם יוצר וזאת טעות בסיסית שניסינו לתקן אותה.
<שלומית רוט נבון: אני רוצה לחזק את דבריו של פרופסור וייס.
<שלומית רוט נבון: הבת שלי לשמחתי מאוזנת, אבל זה לא בא מהשמיים אלא זאת עבודה מאוד קשה 24/7, כל היום סביב השעון.
<שלומית רוט נבון: כדי להגיע למצב שהילד מאוזן, צריך לעבוד על זה.
<שלומית רוט נבון: בסוכרת צריך לעבוד, הילד וההורים.
<שלומית רוט נבון: צריך להשקיע את כל המשאבים בעניין הזה, בבדיקות, במעקב, במזון, בהתעמלות, בפעילות גופנית ובאלף ואחד דברים שצריך לקחת אותם בחשבון.
יואב בן צור: כמה פעמים ביום אתם בודקים להם?
<שלומית רוט נבון: בין שש לשמונה פעמים כולל בלילה כמובן.
<שלומית רוט נבון: תלוי במצב.
<שלומית רוט נבון: את בדיקת הדם הם עושים לבד.
<שלומית רוט נבון: גם הקטנה שלי, בת חמש וחצי, בודקת לעצמה דם לבד אבל זה בין שש לשמונה פעמים ותלוי במצב שלה בלילה כי אם צריך, אז גם ב-2:00 בלילה וב-3:00 בלילה.
<שלומית רוט נבון: זה מאוד משתנה ואין אחידות.
<שלומית רוט נבון: גם במצב שהם מאוזנים, יש ימים כאלה וימים כאלה וקשה מאוד לצפות את זה.
<שלומית רוט נבון: ילד שלא ישן בלילה כי היה לו סוכר נמוך מדי או גבוה מדי, למחרת יש קושי גדול מאוד לקום לבית הספר ולהתנהל בבית הספר וללמוד ולעשות מבחנים.
<שלומית רוט נבון: לא תמיד זה בשליטה שלו.
אלי אלאלוף: המחלה הזאת מוכרת כמחלה שנחשבת כנכות?
<שלומי מור: כמובן.
<שלומי מור: היא נחשבת גם כמחלה שמקנה נכות כללית החל מגיל 18.
אלי אלאלוף: רק מגיל 18?
<שלומי מור: אם מדובר בילד, הרי שאנחנו מדברים על הסעיפים האלה של ילד שהוא לא מאוזן מטבולית ומקבל, אם הוא לא מאוזן מאה אחוזים ואם הוא מאוזן חמישים אחוזים.
<שלומי מור: מעל גיל 18, תלוי בחומרת המחלה, אתה גם יכול להגיע למאה אחוזי נכות.
<שלומי מור: קצבת נכות מלאה היא כ-2,200 שקלים.
<שלומי מור: אם אתה מקבל תוספות בגין ילדים ובני זוג, אתה גם יכול להגיע ל-5,000 שקלים או יותר.
<שלומי מור: כ-5,000 שקלים או 5,500 שקלים.
אלי אלאלוף: שילוב של בני המשפחה.
<שלומי מור: נכה זכאי, אם יש לו ילדים מתחת לגיל 18 לתוספות, בגין כל אחד משני הילדים, ואם בת הזוג שלו לא מרוויחה יותר מ-57 אחוזים משכר הממוצע במשק, הוא זכאי גם לתוספת בגינה.
<שלומי מור: זאת אומרת, נכה עם אישה שעובדת בשכר חלקי פלוס שני ילדים, יכול להגיע לגמלה מלאה של כ-5,500 שקלים.
אלי אלאלוף: אבל במקרה שלנו, מאחר ומדובר עד גיל 18, לא יכולה להיות תוספת נכות כלשהי.
<שלומי מור: במקרה שלנו, גמלת ילד נכה היא גמלה שמשולמת רק עבור הילד וכמובן שאין לו תלויים.
אלי אלאלוף: למה אי אפשר להכיר בו כנכה לפני גיל 18?
<שלומי מור: כי החוק אומר שלעניין נכות כללית הנכות ניתנת רק מגיל 18 ושלושה חודשים.
אלי אלאלוף: זה עניין חוקי.
אלי אלאלוף: זה לא עניין עובדתי.
אלי אלאלוף: פרופסור וייס, אולי תסביר לנו.
אלי אלאלוף: בגיל 18 הילד לא יכול להיחשב כנכה?
<רם וייס: לפי החוק בישראל ילדים אינם נכים.
<רם וייס: אין נכות עד גיל 18 לשום מחלה, גם לא עלינו ילדים סיעודיים.
<רם וייס: הם לא נכים.
<רם וייס: אלה ילדים חולים וההורה מקבל קצבה עבור הטיפול בהם.
<רם וייס: מגיל 18 אתה עצמאי ואתה ישות בפני עצמך.
<רם וייס: חשוב לציין שבגיל 18 ויום, הסוכרת היום לדעתי נותנת, אם אינני טועה, ארבעים אחוזי נכות רפואית שאין בה קצבה.
<רם וייס: לא רואים מזה אגורה.
<רם וייס: זאת הכרה בכך שמישהו חולה אבל הוא לא מקבל שום תגמול כספי.
<רם וייס: אם לא עלינו הוא מפתח סיבוכים של מחלת הסוכרת שנובעים ממחלה ארוכה וטיפול שגוי, האחוזים האלה עולים ואם אינני טועה – יושב כאן נציג הביטוח הלאומי – מ-50 או מ-60 אחוזים הוא מתחיל גם לראות קצבה.
<רם וייס: הנכות הבסיסית של חולי סוכרת היא הכרה במחלתו והוא לא רואה ממנה אגורה.
יואב בן צור: גם סוכרת 2?
<רם וייס: סוכרת 2 בגילאים האלה אין, אבל גם סוכרת 2.
<רם וייס: סוכרת 2 כאבחנה חדשה לא מקנה קצבה בשום מצב, רק אם יש לך סיבוכים ומחלות נוספות.
<רם וייס: זה כמובן בגילים יותר מבוגרים בדרך כלל, אבל זה בעצם אותו דבר.
<רם וייס: כל עוד המחלה היא מאוזנת ואין לך סיבוכים, אתה מוכר כנכה אבל אתה לא מקבל קצבה.
<רם וייס: יש כן דברים שחלקם מעוגנים יותר וחלקם פחות ואנחנו כל הזמן נלחמים עליהם.
<רם וייס: לחולה מגיע שיקום מקצועי על חשבון הביטוח הלאומי על מנת שיוכל לפרנס את עצמו בבוא היום למרות מחלתו.
<רם וייס: אנחנו עכשיו בעבודה מול הביטוח הלאומי כדי שזה יהיה מעוגן ולא נתון כל כך לפרשנויות כי גם כאן זה נתון לכל מיני מקח וממכר מסתבר בכל מיני מקרים כאשר יש כאלה שמקבלים שנה, יש כאלה שמקבלים שלוש שנים, כל מיני דברים.
<רם וייס: זה כן מגיע לו כדי שיוכל להתקיים בכבוד למרות המחלה, אבל כמבוגר, גם ההכרה במחלה לא מקנה קצבה.
<רם וייס: חשוב שזה יהיה ברור כאן.
<שלומי מור: אדוני, אולי אני אעשה מעט סדר.
<שלומי מור: נכה מבוגר נדרש לעמוד בשני תנאים.
<שלומי מור: האחד, שיש לו לפחות ארבעים אחוזי נכות רפואית וזה מה שצוין כאן, והשלב השני הוא שכושרו להשתכר אבד, כיוון שכמבוגר בוחנים גם את יכולתו לעבוד ולהתפרנס בכוחות עצמו.
<שלומי מור: זה מה שתואר כאן.
<שלומי מור: לגבי ילדים כמובן שאין את זה ודי בליקוי עצמו או בצורך של ההורים לטפל בהם.
<שלומי מור: אני חייב לומר, כדי להשלים את התמונה, שמשנת 2010 בתקנות ילד נכה נכנסו לפחות שלושה תיקונים מיטיבים שכל אחד מהם היה בעלות של כמה עשרות מיליוני שקלים.
<שלומי מור: אף פעם אין די ואין ספק שהצרכים של ההורים הם גדולים אבל אני חייב לומר שהמדינה בחמש השנים האחרונות לפחות הגדילה את קצבאות הילדים בכמה עשרות מיליוני שקלים, כל פעם לאוכלוסיות שונות בנושא הזה.
<שלומי מור: גם כאן מה שאנחנו מבקשים להציע, אם אפשר לומר, שהביטוח הלאומי, מינהלת הביטוח הלאומי ומועצת הביטוח הלאומי אישרו תיקון לתקנות ילדים והתיקון הזה למעשה נועד לענות על הצורך שהגברת דיברה עליו והוא להמשיך את הקצבה גם אחרי גיל 12, בדיוק מתוך מהחשבה בה דובר, שגם אם הילד מאוזן, הרי שהוא לא מאוזן כך סתם אלא הוא מאוזן כיוון שהושקעה הרבה עבודה מאחורי הקלעים או לפני הקלעים של ההורים.
<שלומי מור: לכן מה שהביטוח הלאומי מציע זה שהוועדה תיתן שהות לביטוח הלאומי להביא בפני הוועדה בזמן הקרוב תיקון לתקנות הביטוח הלאומי שיאפשר את המשך תשלום הקצבה גם אחרי גיל 12.
יואב בן צור: מתי יהיו התקנות האלה?
יואב בן צור: תוך כמה זמן?
אלי אלאלוף: אני רוצה לציין את כניסתו של חבר כנסת ותיק, רק שבועיים כאן, חבר הכנסת יגאל גואטה.
יואב בן צור: אנשי הביטוח הלאומי, תראו, אנחנו רוצים את העניין.
יואב בן צור: אם אתם אומרים לנו עכשיו שתוך חודש מהיום בעזרת השם, ב-15 במרץ, אנחנו כאן עם התקנות – מצוין ואנחנו מוכנים ללכת עם זה.
יואב בן צור: אבל אם אתם אומרים לנו עכשיו שזה לא יהיה ב-15 במרץ, אנחנו נלך לחקיקה.
יואב בן צור: תגידו לנו בבקשה מה אתם אומרים.
עבדאללה אבו מערוף: אתה מדבר על אותו סכום קצבה.
אלי אלאלוף: אולי לפני שתיתן את התשובה, נשמע את האוצר.
<יעל אגמון: לאוצר יש קושי עם החקיקה הראשית המוצעת והביטוח הלאומי שותף לקושי הזה משום שהיא מכניסה לתוך החוק משהו שהוא שונה מהרעיון המסדר של גמלת ילד נכה היום.
<יעל אגמון: גמלת ילד נכה היום בנויה על איזה טיפול ההורה צריך להעניק לילד ולא על מה הליקוי שגורם לטיפול.
<יעל אגמון: לכן, להכניס בחקיקה ראשית ליקוי כזה או אחר, יוצר לנו בעיות.
<יעל אגמון: אנחנו כן הגענו להבנות עם המציע ועם הביטוח הלאומי על התקנות ואנחנו לא מתנגדים לקידום שלהן.
<יעל אגמון: אני מאמינה שנוכל להביא אותן.
אלי אלאלוף: מה העקרונות בתקנות?
<יעל אגמון: העקרונות של התקנות הם למעשה לקחת את החקיקה ובמקום להגיד ילד חולה סוכרת, להגיד ילד שצריך שתי בדיקות דם ביום לפחות.
<יעל אגמון: כמו שאמרה האימא כאן, זה משהו שכל ילד חולה סוכרת עושה וזה המינימום של המינימום לחולי סוכרת כי בדרך כלל זה גם מגיע לשש או לשמונה בדיקות.
<יעל אגמון: לכן אנחנו אומרים שכל ילד שזקוק לשתי בדיקות דם, שזאת השפה של החוק, מדובר במה שההורה צריך לעשות עם הילד, ימשיך לקבל את הגמלה.
<יעל אגמון: זה העיקרון של התקנה.
<ענת מימון: אבל זה לא ייעשה בחקיקה הראשית.
<יעל אגמון: זה לא ייעשה בחקיקה ראשית אלא בתקנות כי שם קבועים כל הכללים.
<יעל אגמון: אני מאמינה שנוכל להביא את זה בהסכמה עם הביטוח הלאומי תוך חודש.
<הדיל יונס: למשרד המשפטים אין התנגדות משפטית לעצם ההצעה הפרטית.
<הדיל יונס: היא לא מעלה שאלה משפטית אבל אנחנו כן רואים לנכון שהמקום הנכון לעשות את התיקון הוא בתקנות של הביטוח הלאומי.
יואב בן צור: אני רוצה לומר דבר אחד.
יואב בן צור: נכון שלהציע הצעת חוק, יש לך בספר החוקים של מדינת ישראל חוק שרשום על שמך וזה יפה ונחמד, אבל אני מחפש את התכל'ס.
יואב בן צור: אני מחפש את המציאות ומה יהיה בשורה התחתונה.
יואב בן צור: אם אנחנו מגיעים בתקנות, שזה הליך יותר קצר מהחוק, לתוצאה הרצויה – מבחינתי השגתי את מטרתי.
יואב בן צור: אני מקבל את מה שהם אומרים.
אלי אלאלוף: יש לי השלמה, אם תרשה לי.
אלי אלאלוף: אני הייתי רוצה לשמוע יותר את העקרונות שיהיו בתקנות כי זה מה שחשוב לי.
אלי אלאלוף: אם נחכה עוד חודש ונקבל תקנות שאינן עונות לדרישות או להמלצות שלנו, זה לא זה.
אלי אלאלוף: אם אפשר לדעת האם יש רטרואקטיביות מתאריך מסוים שלא תעמדו בו?
<שלומי מור: אני אסביר לאדוני.
<שלומי מור: היום התוספת לתקנות קובעת שילד הנזקק באופן קבוע על פי הוראת רופא לבדיקת דם לפחות פעמיים ביום – אלה הילדים שאנחנו עוסקים בהם, אבל זה בשילוב הוראות הביטוח הלאומי שאומרות שמעל גיל 12 רק אם אתה לא מאוזן מטבולית, זאת אומרת, מחלת הסוכרת שלך לא נשלטת, מעל גיל 12, רק אז אתה זכאי לגמלה.
<שלומי מור: אם המחלה מאוזנת מעל גיל 12, אתה לא זכאי לגמלה.
אלי אלאלוף: ומה יהיה כאן?
<שלומי מור: למעשה התיקון שלנו הולך לתקן את פרט 12 לתוספת הראשונה לתקנות ולמחוק את הכלל שאומר שאתה תהיה זכאי רק אם אתה לא מאוזן מטבולית.
<שלומי מור: זאת אומרת, גם ילד מאוזן מטבולית וגם ילד שאיננו מאוזן מטבולית, שניהם יהיו זכאים אחרי גיל 12 ובלבד – כפי שנאמר בתקנה – נזקק באופן קבוע על פי הוראות רופא לבדיקת דם לפחות פעמיים ביום, ואני מבין שזה טריביאלי לילדים שלוקים בסוכרת הנעורים.
יואב בן צור: אימא, זה בסדר?
<שלומית רוט נבון: כן.
<שלומית רוט נבון: בהחלט.
אלי אלאלוף: היועץ הרפואי הבכיר, פרופסור וייס, זה נראה לך טוב?
<רם וייס: בהחלט.
אלי אלאלוף: זה יום טוב.
אלי אלאלוף: טובה גם ההודעה היפה של משרד המשפטים שבעיקרון אין לו התנגדות.
אלי אלאלוף: בואו נסגור 45 ימים מהיום ובתנאי שזה יהיה בכנס הזה של הכנסת.
יואב בן צור: למה לא שלושים ימים?
אלי אלאלוף: הם לא יגמרו.
יואב בן צור: הם יגמרו.
יואב בן צור: הם כבר בסוף.
אלי אלאלוף: אני מעדיף 45 ימים.
<שלומי מור: אנחנו לא ננצל את הזמן לשווא.
<שלומי מור: אנחנו מבטיחים.
<קריאה: סליחה, שאלה.
<קריאה: בתקנה כתוב שתי בדיקות או שתי בדיקות על ידי אחר?
<שלומי מור: בדיקת דם לפחות פעמיים ביום.
<קריאה: לא רשום על ידי מי.
יואב בן צור: בוא נגיד שלושים ימים ואם יש בעיה, שיבואו אלינו.
יואב בן צור: הסיכום אתמול בלילה היה שלושים ימים.
עבדאללה אבו מערוף: אני עדיין מסתייג מהתנאי כי זה שוב גורם לבלבול.
<שלומי מור: זה הבסיס להכרה מיהו ילד שלוקה בסוכרת נעורים.
עבדאללה אבו מערוף: אני טיפלתי בילדים האלו ואני מדבר מתוך ניסיון גם עם הביטוח הלאומי שאני מכבד מאוד.