GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלי יחימוביץ': כאן מדובר בשישה אנשים שנהרגו לשווא ואיש לא יודע את שמם.
שלי יחימוביץ': ולא רק זה, אלא שאסור להעביר את שמם, בגלל צנעת הפרט.
שלי יחימוביץ': אני לא מבינה את הדבר המטורלל הזה.
אלי אלאלוף: אני קראתי בתחילת הדיון את שמות האנשים.
שלי יחימוביץ': אבל קראתם בדברים של ורדה אדוארדס - - -
<קריאה: זה רק מענף הבנייה.
שלי יחימוביץ': כן, רק בענף הבנייה, לא דיברנו על תאונות עבודה בכלל, אבל עדיין, השיעור הכי גבוה הוא תאונות בנייה.
שלי יחימוביץ': ואני מאד מסכימה עם הדס, שאפילו חלילה ואני לא מקילה ראש ואני חושבת שמאד חשוב לייצר אכיפה הרבה יותר משמעותית, אבל סוגית השיימינג היא נורא נורא משמעותית.
שלי יחימוביץ': וכאן באה הצעת החוק שלנו.
שלי יחימוביץ': היא עושה שיימינג, כן, בלי להתבייש.
שלי יחימוביץ': היא גם מתקבל עוול מוסרי ומנציחה זכר של אדם שמת לשווא, אבל היא גם מתעדת שאדם נהרג במקום הזה וחיים קופחו.
שלי יחימוביץ': ואני בטוחה שהקבלנים, עם כל רצונם הטוב, ושום קבלן לא נהנה מזה שפועל נהרג באתר הבנייה שלו.
שלי יחימוביץ': אף אחד לא מפקפק בזה.
שלי יחימוביץ': מצד שני, גם אין תחושת חטא מאד גדולה, או תחושה שמשהו יקרה כתוצאה מזה.
שלי יחימוביץ': גם בגלל שהאתר שב לעבוד וגם בגלל שאף אחד לא יודע, לא זוכר ולא שמע, וזה נותר שקוף ומוזנח לנצח נצחים.
שלי יחימוביץ': ולכן הצעת החוק שלנו מדברת על דבר מאד פשוט, בלי עלות כספית – לוחית זיכרון במקום בולט ונראה לעין בבניין, למען יידעו וייראו שפה נהרג אדם לשווא ואולי יש אנשים שלא ירצו לקנות דירה בבניין הזה ואולי זה ירתיע את הקבלנים ויחייב אותם ליתר - - -
<קריאה: אבל זה - - - רק את האנשים שנהרגו בבניין.
שלי יחימוביץ': שנייה, אני יכולה להמשיך?
שלי יחימוביץ': אפשר להעיר על כל דבר שאני אומרת.
שלי יחימוביץ': אני רוצה לסיים.
שלי יחימוביץ': אני מבינה שהזמן קצר.
שלי יחימוביץ': בשבוע שעבר ישבה הממשלה והחליטה על שורה של צעדים שיינקטו כדי למנוע שהייה.
שלי יחימוביץ': אדוני יושב הראש, הממשלה החליטה בין היתר על שורה של צעדים כדי למנוע פיגועים – ענישה חמורה יותר של מי שמעסיק שוהים בלתי חוקיים.
שלי יחימוביץ': בין הצעדים ניתנה סמכות - אני כבר לא זוכרת למי - לסגור אתר בנייה לחודש ימים, אם יימצא בו שוהה בלתי חוקי.
שלי יחימוביץ': אז פשוט לקחת את הדבר הזה, מאד מאד פשוט, זה משהו מנהלי, זה לא חקיקה מרחיקת לכת, ולאפשר גם אם נהרג אדם באתר בנייה, לסגור את האתר הזה לחודש ימים.
שלי יחימוביץ': זה לא נשמע לי מופרך.
שלי יחימוביץ': כמובן זה זמן מקסימאלי, זה לא זמן מינימאלי, אבל בטח לאפשר בידי הרשות המבצעת את הכלי הזה, כי הזוועה הזאת שאדם מקפח את חייו ואחר כך ציפורים מצייצות ושרות והשמש זורחת וכאילו לא קרה דבר, זה דבר שאנחנו באמת לא יכולים לסבול, ואני שמחה שלקחת את זה על עצמך ואני חושבת שביחד, כקבוצה, נעבוד על זה בכל הכוח.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת איימן עודה ואחר כך יעל כהן.
איימן עודה: אדוני יושב הראש, חברי.
איימן עודה: צר לי שאני הולך לקלקל קצת את הגישה המקצועית שנאמרה כאן.
איימן עודה: אני הקשבתי היטב לכל הדברים ובין היתר לדבריך, הדס.
איימן עודה: וגם הקשבתי לשמות – גם לסברין, אבל גם לאחמד חסן וגם לאיברהים ואחר כך גם לקאסם אבו ראס, נכון?
איימן עודה: חברים, אלה הם השקופים.
איימן עודה: אלה הם הלא נראים.
איימן עודה: כי יש אחד שעומד בראש הפירמידה, הוא כבר אמר שמצבנו מצוין, מצוין - בניכוי הערבים והחרדים.
איימן עודה: אז מצבנו מצוין.
איימן עודה: תמשיכי להגיד אחמד קאסם, עבדאללה, סברין, מישהו מזרחי, מישהו אתיופי, עובדים זרים, פלסטינים.
איימן עודה: תמשיכי.
איימן עודה: אני חושב כך, אדוני יושב הראש, אני קראתי את הנייר המלומד והחשוב של הקואליציה ואני יכול להוסיף ממני כמה דברים שנאמרו כאן וגם זה נכון.
איימן עודה: אני חושב אחרת.
איימן עודה: אדוני יושב הראש, כמו שאתה יודע לעשות את זה טוב מאד, אני מציע שנפתח את החוק ביחד ונעבור ביחד על כל סעיף וסעיף כמו שאתה יודע להזמין אותנו ולעשות כך.
איימן עודה: כי אני חושב, חברים, שזו פוליטיקה.
איימן עודה: שזה הון-שלטון.
איימן עודה: זה לא עניין מקצועי של הסעיף הזה וסעיף אחר.
איימן עודה: זה לא כך.
איימן עודה: יש תפיסה אחרת לגמרי.
שלי יחימוביץ': אז אתה לא רוצה שנטפל בזה, איימן?
איימן עודה: אני מסכים.
איימן עודה: אז גם וגם, נכון שלי?
איימן עודה: אז גם וגם.
איימן עודה: גם את הגישה את המקצועית, גם מה שהצעת אתה אני מקבל, שאתה תהווה כתובת ואני יודע שאתה תעשה את זה טוב, אבל זה דבר שצריך לקדם אותו.
איימן עודה: יחד עם זאת אני מבקש לערוך ישיבה, לפתוח את החוק ולהתחיל לקדם.
<קריאה: על מה הוא מדבר?
איימן עודה: אני מדבר - - -
<קריאה: על חוק ארגון הפיקוח על עבודה?
אלי אלאלוף: קיבלת את רשות הדיבור, גברת?
<קריאה: אה, סליחה.
שלי יחימוביץ': כן, את כל הזמן מפריעה.
<קריאה: אני שואלת שאלה מקצועית.
<קריאה: אני אשת מקצוע.
אלי אלאלוף: לא, לא, שאלה מקצועית זה שלנו.
איימן עודה: כן, כן, אני מבקש לפתוח את החוק ולהתחיל סעיף סעיף, כי אני יודע איך הוא עושה את זה בצורה נכונה וטובה ביותר, יחד עם כל ההצעות הקונקרטיות שהתקבלו כאן.
איימן עודה: אני מציע את ההצעה הקונקרטית הזאת.
אלי אלאלוף: תודה איימן.
אלי אלאלוף: גם אם אני לא מסכים לפתיח שלך, זכותך להשמיע אותו, אבל תרשה לי.
אלי אלאלוף: אני מכיר את הכאב שלך - - -
איימן עודה: אדוני יושב הראש, אני רוצה לשאול אותך שאלה.
איימן עודה: אני יודע שאתה רגיש חברתית.
איימן עודה: אתה יודע כמה ערבים נרצחו בנשק בלתי חוק מאז דיזנגוף עד עכשיו?
איימן עודה: אני יודע מה התשובה שלך.
איימן עודה: אתה לא יודע.
איימן עודה: כי הערבים שקופים.
איימן עודה: כי לא רואים אותם.
איימן עודה: אתה יודע שנהרגים 100 ערבים על ידי הנשק הזה.
איימן עודה: רק כאשר זה מגיע ל - - -, לדיזנגוף אז כולם קמים אחר כך.
איימן עודה: אותו דבר בענף הבנייה.
איימן עודה: אותו דבר.
אלי אלאלוף: איימן, בבקשה, אני מבקש.
שלי יחימוביץ': אפשר שתאפשר לנו לטפל בזה?
שלי יחימוביץ': כולנו פה עם רצון טוב ואנחנו רוצים להיכנס לזה.
שלי יחימוביץ': אנחנו מודעים להכל.
אלי אלאלוף: זה דיון מאד חשוב.
אלי אלאלוף: תחום ההתרעה חשוב לדיון, אבל תרשה לי להסתייג מהדברים שאמרת בפתיח.
אלי אלאלוף: זו העמדה שלי.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה להתווכח יותר.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת יעל כהן, בבקשה.
יעל כהן-פארן: אני מצטרפת לברכות על קיומו של הדיון, הדיונים המאד חשובים כאן.
יעל כהן-פארן: אני רוצה לספר משהו מניסיוני האישי ולהעלות איזו שהיא הצעה שאולי עוד לא נמצאה על סדר היום.
יעל כהן-פארן: אני, לפני שהגעתי לכנסת, זה לא היה כל כך מזמן, הייתי מנהלת עמותה ואחד הפרויקטים האחרונים שניהלתי, היה שיפוץ של בניין שלוש קומות בשדרות, שמטרתו הייתה לעשות שיפוץ ירוק לבניין ישן, ממש ראשון בארץ, פרויקט מדהים.
יעל כהן-פארן: עכשיו המשרד להגנת הסביבה, השר ממפלגתך, לוקח את זה קדימה והולך לשכפל את זה בכמה מאות פרויקטים.
יעל כהן-פארן: כמנכ"לית עמותה, לא עם כל כך הרבה כסף, אני דאגתי לוודא שאני מכוסה מכל הכיוונים, כי מה לעשות, אם תהיה שם איזו שהיא תאונה, נסגור את העמותה פחות או יותר, אנחנו לא יכולים לעמוד בתביעות ענק.
יעל כהן-פארן: ובאמת לא ישנתי בלילה, ואגב הפרויקט עוד לא הסתיים, אני עדיין לא ישנה בלילה, כי אם חס וחלילה יקרה שם משהו, עדיין השם שלי שם בפרויקט.
יעל כהן-פארן: ואני נחשפתי להכל, גם למה התקנות של בנייה לגובה, מה ההנחיות וכל הדברים שלא יודעים מן הסתם למרבית הציבור, וגם לגישה של הקבלנים, כי עבדתי עם קבלנים ועבדתי עם מנהלי בנייה וראיתי איך הם אומרים כן, כן, כן, אנחנו עושים את זה, בטח, בטח.
יעל כהן-פארן: איזו רתמה אחת לא ראיתי בבניין כשעבדו על הגג והמפקח הוא חבר של הקבלן ותאמינו לי שאני מכירה את זה היטב.
יעל כהן-פארן: זה מאד נקודתי אולי, אבל זו איזו שהיא מראה לכל העולם הזה.
יעל כהן-פארן: כי ברור שתרבות הסמוך הישראלית וה-יהיה בסדר, זה חלק מהנורמות, לצערנו.
יעל כהן-פארן: עכשיו, כמו שאני לא ישנתי בלילה, כי זה לא שלעמותה שניהלתי היו תקציבי עתק, אני חושבת שגם מנהלי כל החברות, ומדובר פה על חברות מאד גדולות, צריכים לא לישון טוב בלילה כשזה המצב באתרי הבנייה שהם.
יעל כהן-פארן: ופה אני רוצה להביא משהו שהוצע על ידי המכון לאחריות תאגידית של המרכז האקדמי למשפט ועסקים, והם גם חברים בקואליציה למאבק בתאונות בניין.
יעל כהן-פארן: והם שלחו מכתב גם לנשיא התאחדות בוני הארץ וגם ליושב ראש הרשות לניירות ערך.
יעל כהן-פארן: בסופו של דבר מרבית החברות הן חברות שנסחרות בבורסה, החברות הגדולות, ואם תהיה דרישה מהרשות לניירות ערך, שידווחו להם על תאונות בניין, מתוך זה שזה מידע חשוב למשקיע הסביר.
יעל כהן-פארן: שיש תאונות בניין אולי יהיו תביעות, אולי יהיו חבויות מאד גבוהות של החברות.
יעל כהן-פארן: ברגע שזה יבוא מהרשות לניירות ערך, אולי אותם מנהלי תאגידים, אותם מנהלי חברות, יתחילו לשים לב לדברים האלה יותר טוב.
יעל כהן-פארן: לא ישנו בלילה עד שאתרי הבנייה שהם אחראים עליהם מנוהלים כמו שצריך.
אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת אייל בן ראובן.
איל בן ראובן: בשביל הגילוי הנאות, אני חדש בנושא הזה.
אלי אלאלוף: גם פעם ראשונה בוועדה שלנו, אז אני מברך אותך.
איל בן ראובן: נכון, תודה.
איל בן ראובן: אני נחשפתי לעניין הזה, אני מודה ושמעתי את הסערה האחרונה, את סוגית האנשים הוכרחו לעלות על מנופים.
איל בן ראובן: הלכתי קצת לבדוק, ללמוד קצת את התוצאות וראיתי, כבוד יושב הראש, שהמילה שאתה השתמשת בה – מצב חירום – אני מגדיר אותה כמעט כמילה קלה למצב שאנחנו נמצאים בו.
איל בן ראובן: יש פה סיטואציה בלתי נסבלת, בתי אפשרי.
איל בן ראובן: עכשיו תראו, אני רק רוצה לקחת אתכם לאיזה מקום שאולי זה עצוב לשמוע שזה נראה רחוק.
איל בן ראובן: אני כידוע לך באתי מארגון שלפני שבועיים, שלושה, שמעתם כולכם בחדשות על קצין שנהרג בצאלים.
איל בן ראובן: שלושה ימים אחרי זה, ארבעה ימים אחרי זה, שמענו את החלטת הרמטכ"ל שהדיח מפקד גדוד, את סגנו ועוד איזה מספר קצינים.
איל בן ראובן: זה נשמע כאילו, פה זה אולי נשמע איזה משהו נורא-נורא רחוק, אבל רבותי, ופה אדם שנהרג במדינת ישראל, זה אדם, זה חייל, זה ערבי, זה יהודי, זה כל אחד אחר – אנחנו צריכים להתייחס לעניין הזה בצורה של בלתי נסבל.
איל בן ראובן: תאונה באימונים, כמו תאונה בעבודה, זה אירוע בלתי נסבל.
איל בן ראובן: בלתי נסבל.
איל בן ראובן: זה אירוע שלא היה צריך לקרות.
איל בן ראובן: אנחנו מדברים פה וגם אני כמו שלי, שמעתי פה את המספרים, שהבנתי שאף רישיון לא נלקח מקבלן, כאשר אנחנו מדברים פה על 200 – כמויות אדירות של הרוגים.
איל בן ראובן: זה דבר בלתי נסלח.
איל בן ראובן: עכשיו תראו, אני אומר לך כבוד יושב הראש, שם הסיפור פה בעיני זה אחריות וסמכות.
איל בן ראובן: מה שאני שמעתי פה, בסקירה הקצרה פה ששמעתי, אני לא יודע אם שמתם לב.
איל בן ראובן: חוץ מהדס, כל מי ששמענו פה התחיל במשפט – על מה הוא לא אחראי.
איל בן ראובן: אני לא עוסק באשמה, אבל זה מה שאני שמעתי באוזניים שלי – על מה אני לא אחראי.
איל בן ראובן: רבותי, ככה לא מתקדמים.
איל בן ראובן: אחריות וסמכות – זה העניין.
איל בן ראובן: צריך פה, ואני שמעתי איזה אחריות אתה לקחת עכשיו במשפט שאתה אמרת, אני מציע להקים איזה שהוא צוות מצומצם, לא יודע, צריך להחליט עליו, כי אני מודה שממה ששמעתי פה, שמעתי כל כך הרבה דברים איומים, שאני קצת מתקשה להגיד לך עכשיו תשמע – אחת, שתיים, שלוש, ארבע.
איל בן ראובן: אני יכול לתת לך את הכותרות.
<קריאה: יש ועדת אדם.
<קריאה: קיים דו"ח כזה.
<קריאה: הוא קיים.
איל בן ראובן: אני ראיתי, קראתי את כל דו"ח אדם ואת יודעת מה המסקנה של דו"ח אדם?
<קריאה: ההמלצות קיימות.
<קריאה: מה המסקנה?
איל בן ראובן: מתי דו"ח אדם נכתב?
<קריאה: בשנת 2011.
איל בן ראובן: בשנת 2011.
<קריאה: נכון, למה לא מיישמים אותו?
איל בן ראובן: תסתכלי על רף ההרוגים.
איל בן ראובן: רף ההרוגים משנת 2011 – תראו איזה דו"ח נכתב.
איל בן ראובן: לא קרה שום דבר.
איל בן ראובן: אנחנו מדברים על תוצאות הרי בסופו של דבר.
איל בן ראובן: זה לא מעניין תהליכים.
איל בן ראובן: מעניין תוצאות בסופו של דבר.
איל בן ראובן: שום דבר לא קרה.
איל בן ראובן: לא מדו"ח אדם ולא משום דבר.
<קריאה: אף אחד לא מיישם.
איל בן ראובן: והדו"ח הזה הוא דו"ח נפלא, רק מה המשמעות שלו?
איל בן ראובן: כנראה שהיה דו"ח אדם, ישבו סביב שולחנות כל מיני אנשים - - -
<קריאה: לא, לא, לא, ישבו אנשים שיושבים גם פה.
אלי אלאלוף: רגע, רגע, אני לא מבין.
אלי אלאלוף: יש לך שיטה בלתי נסבלת - - -
איל בן ראובן: תנו לי לגמור לדבר, אני מיד מסיים.
<קריאה: סליחה כבוד יושב הראש, זו פעם אחרונה.
אלי אלאלוף: אני ממש - - - אותו דבר, את עוצרת אותנו, מתפרצת.
<קריאה: זה בדם שלי, אני מצטערת.
<קריאה: אני מדברת על חיי אדם.
<קריאה: זה בדם שלי.
שלי יחימוביץ': גם אנחנו מדברים על חיי אדם.
איל בן ראובן: אני לא כל כך אוהב את המושג ועדה, כי יש לו קונוטציה של עוד פגישה.
איל בן ראובן: אני מציע, כבוד יושב הראש, שצוות מצומצם שיישב בשקט סביב שולחן קטן, לא כזה גדול, יקרא את הדברים, יסמן את העשרה דברים שאפשר להתקדם בהם מחר.
איל בן ראובן: מחר.
איל בן ראובן: התוצאה הזאת היא בלתי נסבלת.
איל בן ראובן: כולל לקבוע מדדים של איך אנחנו מתקדמים ולראות שאם עכשיו בינואר היה לנו שבעה הרוגים, אם אנחנו בנובמבר, בסוף השנה נהיה עם 7 או 6 הרוגים – נכשלנו.
איל בן ראובן: כולנו נכשלנו בזה.
איל בן ראובן: ואני הייתי מצפה, לא שמענו פה את כולם, שכל מי שיש לו אחריות לעניין הזה, צריך להתגייס.
איל בן ראובן: זה ממש גיוס.
איל בן ראובן: צריך להתגייס למצב חירום.
איל בן ראובן: לא יכול להיות שבמדינת ישראל יהיו לנו עשרות הרוגים ו-1,000 פצועים בשנה, ואנחנו ככה נשמע את מה שאנחנו שומעים פה.
איל בן ראובן: זה פשוט בלתי נסבל.
איל בן ראובן: אני בכל מקרה, אני אומר לך, כבוד יושב הראש, אתה התנדבת פה למשהו.
איל בן ראובן: אני מצטרף אליך לוחם במשימה בעניין הזה וצריך להיכנס לזה.
איל בן ראובן: זה מלחמה.
אלי אלאלוף: אני רק אלאלוף.
שלי יחימוביץ': כן, היינו צריכים גנרל באמת במלחמה הזאת.
איל בן ראובן: אנחנו לא צריכים גנרל.
שלי יחימוביץ': צריכים.
איל בן ראובן: אנחנו צריכים אנשים טובים שצריכים להיכנס פה למלחמה כדי להוריד את ה - - -
אלי אלאלוף: מה שאמרה ידידתי, אנחנו צריכים כאן גם גנרלים.
אלי אלאלוף: אף אחד לא פסול במדינה הזאת.
מיכל רוזין: אפשר לתקן?
אלי אלאלוף: כן, חברת הכנסת רוזין, בבקשה, ואחר כך גברת אדוארדס, בסדר?
מיכל רוזין: אולי מה שאני אגיד ייתר את מה שתגידי.
מיכל רוזין: אולי.
מיכל רוזין: במהלך הכנסת ה-19 כשיושבת ראש הוועדה לעובדים זרים, קיימתי דיונים בנושא הזה ואני משתפת אתכם באנקדוטה, שבאמצע דיון שניהלתי, חבר הכנסת אלאלוף, באמצע דיון שניהלתי על בטיחות של עובדי בניין, ישבה האחראית על הבטיחות אצלי בוועדה ודיווחה, ותוך כדי היא הייתה צריכה לצאת באמצע הישיבה לטפל במקרה חמור של נפילת פועל בניין מגובה רב, וכשאמרתי לה אבל מה זאת אומרת?
מיכל רוזין: את באמצע דיון, תשלחי את אחד הפקחים, היא אמרה אין.
מיכל רוזין: זו אני.
מיכל רוזין: שתבינו עד כמה המצב חמור.
מיכל רוזין: אנחנו בתרבות הישראלית, תרבות ה-יהיה בסדר, האלתור, החאפ-לאפ, ואני חושבת שזה מתחיל בנו, זה מתחיל בשלטון, זה מתחיל בממשל.
מיכל רוזין: לפני שאנחנו יורדים לכל אחד מהמקומות שבהם יש קושי ואני כמוך זיהיתי בדיוק איפה לא מועבר המידע ומי לא מטפל וכדומה, אני חושבת שזה לא מתחיל בחוק.
מיכל רוזין: החוקים שאנחנו מחוקקים הם חוקים נפלאים, מאד מתקדמים, מאד מפורטים.
מיכל רוזין: אנחנו עוברים על כל סעיף וסעיף.
מיכל רוזין: הבעיה שלנו בסופו של דבר היא האכיפה.
מיכל רוזין: אם אנחנו מדברים על 24 תקנים של מפקחים, שמתוכם רק 17 על למעלה מ-10,000 ורוצים להביא עוד 20,000 עובדי בניין מסין, שזה כרגע תקוע כי עניין אחר, אני מתעקשת ואחרים כמוני על הסכם בילטראלי, אבל רוצים להביא לפה עשרות אלפים נוספים לענף הבנייה.
מיכל רוזין: אין פיקוח.
מיכל רוזין: אני הייתי בשטח, אני הייתי באותן מכולות, איך תקראו לזה?
מיכל רוזין: שעושים את ההדרכה.
מיכל רוזין: לא, לא, יש מכולות בהן מדריכים את העובדים שמגיעים לארץ.
מיכל רוזין: אני נסעתי עד מולדובה כדי לבדוק, לראות איך עושים את המיונים לעובדים שמביאים לארץ.
מיכל רוזין: הייתי, ראיתי איך עושים להם את תהליך הלמידה עם הבטיחות וכדומה כשהם מגיעים, הכל טוב ויפה.
מיכל רוזין: אם אין פיקוח, אם אין פקחים שיהיו בשטח לבדוק את הדברים, ולא רגע אחרי שקורה אסון איך נטפל, זו סוגיה כשלעצמה שצריך לטפל בה, אבל קודם כל אנחנו צריכים למנוע וכדי למנוע אנחנו צריכים שיהיו מפקחים, אחד.
מיכל רוזין: ושניים, שיהיה לזה מחיר.
מיכל רוזין: במדינת ישראל, מה לעשות, עד שאתה לא משלם מחיר ומחיר משמעותי, אתה לא מקיים את החוק.
מיכל רוזין: ועד שלא תהיה שלילת רישיון העסקה, ועד שדרך הכיס לא יידעו שבמקום שקרה אירוע, לא משנה שאין אשמים ואין שום דבר, אבל 30 יום האתר נסגר, נסגר, ואותו קבלן ישלם, מה לעשות, יצטרך לשלם על כך שהאתר נסגר והוא לא יכול להמשיך בבנייה, אז יתחילו להקפיד יותר ולפקח יותר.
מיכל רוזין: ואני רוצה לומר משהו בעניין הזה וזה טענה כלפינו.
מיכל רוזין: משרד הכלכלה הוא משרד מוזנח, הוא משרד שנעלם מהעין, הוא משרד שקוף.
מיכל רוזין: כל השרים שמגיעים אליו לא רוצים אותו, ולכן אין שם עבודה רצינית של אכיפה על כל נוהלי העבודה.
מיכל רוזין: על בני נוער, על עובדים זרים, על עובדי בניין, על כל נושא שרק תשים את האצבע – אין אכיפה.
מיכל רוזין: יש פגיעה בעובדים והגיע הזמן באמת שיהיה שר שייקח את זה ברצינות וישים את התקציבים הנכונים על פיקוח ואכיפה, כי זה מה שצריך היום.
אלי אלאלוף: אלי כהן, בבקשה.
אלי אלאלוף: בקיצור, אנחנו חייבים לסיים בעוד 10 דקות.
אלי כהן: בקיצור נמרץ.
אלי כהן: קודם כל אני מודה על הזימון.
אלי כהן: אני מהפורום למניעת תאונות עבודה.
אלי כהן: אנחנו קיימים חודש וכבר יש לנו 3,000 מצטרפים חדשים, שרובם בעלי מקצוע מתחום הבניין, האחזקה והשירותים.
אלי כהן: אנחנו החלטנו שאנחנו נעלה את המודעות ואת ההד הציבורי דרך אמצעי התקשורת ודרך הרשתות החברתיות, ולדעתי אין דרך אחרת.
אלי כהן: ואני אומר לכם בכנות, כשאני שומע את נציגת המשטרה אומרת אין לנו סמכות, אז אני שואל אותה – תחקרו כאילו פועל בניין נפל ומישהו דחף אותו.
אלי כהן: אם תנקטו בגישה הזאת, אולי תהיה לכם סמכות.
אלי כהן: תתייחסו לזה כמו מקרה של הריגה.
אלי כהן: אולי ככה תעשו משהו.
אלי כהן: ואני לא יכול לשמוע שאין מפקחים ואין אנשים ואני אגש לנושאים מהותיים שאפשר לעשות.
אלי כהן: אפשר להקים מוקד טלפוני במשרד העבודה ואפשר להקים מחשב שישלחו אליו צילומים ותמונות של בניינים עם עבירות בנייה, ושאותה מזכירה או צוות מזכירות יוציאו וירכזו את הדו"חות וישלחו לקבלנים הערות או זימונים ממשרד הכלכלה ויזמנו אותם לשימוע שם.
אלי כהן: ואפשר להוריד את הדירוג של קבלנים שיכולים להשתתף במכרזים או בבנייה לגובה.
אלי כהן: אפשר להוריד להם את הדירוג והפגיעה הכלכלית שי אי השתתפות במכרזים ממשלתיים וציבוריים, תאלץ אותם או תשכנע אותם להשקיע יותר כספים בנושא בטיחות.
אלי כהן: המילה הזאת שכל הזמן שומעים – אי אפשר ואי אפשר ואי אפשר – היא טובה, אבל אפשר לעשות משהו.
אלי כהן: עובדה שעושים ואני אתן לכם דוגמא מהבית הפרטי שלי.
אלי כהן: אחד, אני מזמין אתכם לבוא לבית החולים איכילוב ולראות את כל אותם נפגעים ופצועים ובחדר המתים את המשפחות מלווים אותם; ושניים, אני מזמין אתכם לראות איך אני בעצמי, בבית חולים איכילוב, הורדתי קבלן עם 100 עובדים שלו, עצרתי עבודת בנייה באתר מאד חשוב בתוך בית החולים, ושלחתי אותם הביתה.
אלי כהן: 100 עובדים.
אלי כהן: אפשר לעשות את זה, השאלה אם רוצים.
אלי כהן: ממוני הבטיחות עושים עבודת קודש באתרים, כשנותנים להם.
אלי כהן: צריך להעלות את המודעות.
אלי אלאלוף: נציגת המשטרה, אחר כך נציגת משרד הכלכלה.
אלי אלאלוף: כל אחת - שתיים שלוש דקות ואחר כך אנחנו עוברים לסיכום.
<טובי בן שלום: רק להעיר שבכל הדברים שאדוני אמר ואני רוצה להצטרף לדברים שנאמרו פה, יש הבדל מהותי בין - - - -
אלי אלאלוף: תתקרבי למיקרופון ולא אמרת אשמך.
<טובי בן שלום: רב פקד טובי בן שלום מחטיבת החקירות באח"מ.
אלי אלאלוף: בבקשה, תודה.
<טובי בן שלום: כל הדברים שאתה אמרת ואחרים, בעצם מגלמים את אי ה-.
<טובי בן שלום: אני לא אגיד אי הבנה, אלא את הטשטוש של הגבול בין העבירה הפלילית שעונשה שנתיים מאסר, שזה הליך רציני, שיש חוק.
<טובי בן שלום: אנחנו לא יכולים לפעול בלי חוק.
<טובי בן שלום: אנחנו פועלים במקום שיש עבירה פלילית או חשד לעבירה פלילית, די שיפריכו את הטענה שיש עבירה פלילית.
<טובי בן שלום: אנחנו נכנסים במקום של - - -.
<טובי בן שלום: כל הדברים שנאמרו פה וגם נאמרו בעצם בהיגיון רב, ואמנם השתמשת במילה אכיפה, אבל זה בעצם רגולציה.
<טובי בן שלום: יש הבדל בין - - -
<קריאה: אתם - - - לפני שהתחלתם לחקור אפילו.
אלי אלאלוף: אל תפריעו בבקשה.
אלי אלאלוף: אדוני, אל תפריע, אני מבקש ממך.
אלי אלאלוף: תאפשר לנציגת המשטרה לסיים.
אלי אלאלוף: אתה לא מדבר כרגע.
אלי אלאלוף: אדוני היקר, בוא, אני מבקש.
אלי אלאלוף: בבקשה גברת, תשלימי.
<טובי בן שלום: עוד פעם, חשוב לי להגיד, אני אמרתי את זה בדיון הקודם, חלק מהנוכחים כאן לא היו.
<טובי בן שלום: הנושא של תאונות עבודה הוא נושא שהמשטרה מאד מכוונת אליו, ובדיון הקודם אני הזכרתי שעד סוף השנה – הדיון היה עוד בסוף שנת 2015 – ואני אמרתי שאנחנו נשלים את כלל המחוזות, את ההרצאות בפני גורמי חקירה בכלל המחוזות של המשטרה שהגיעו נציגים, שבאו נציגים מטעם המחוז ואנחנו העברנו גם את הנושא של תאונות עבודה, כדי לטייב.
<טובי בן שלום: קודם כל להעלות את הנושא לסדר היום הציבורי, וזה קרה הרבה לפני המפגשים של הוועדה הזאת, הרבה לפני הקואליציה והדברים שנאמרו.
<טובי בן שלום: אני חושבת, מעבר לזה שתמיד צריך לשפר, אני באמת לא רוצה להגיד דברים שהם לא אחראים.
<טובי בן שלום: אני לא רוצה להגיד שאין מקום לשפר.
<טובי בן שלום: אני יודעת גם שהפרקליטות עשתה בקרה על תיקים והפקנו לקחים.
<טובי בן שלום: אנחנו כל הזמן במגמה לשפר ולהבטיח שהאכיפה, הטיפול המשטרתי בעבירה פלילית תהיה, השאיפה שלי שהיא תהיה מיטבית.
<טובי בן שלום: זה מה - - -
<הדס תגרי: אולי את יכולה - - -
<טובי בן שלום: רגע, סליחה.
אלי אלאלוף: ברשותך, אני ממש מתנצל.
אלי אלאלוף: חברה, חבל שתרימו ידיים, אף אחד לא יקבל את רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: גברת, תסיימי בבקשה.
<הדס תגרי: האם אתם פותחים חקירות?
<הדס תגרי: אתם לא פותחים חקירות - - -
אלי אלאלוף: רגע, הדס, ברשותך.
אלי אלאלוף: יש דברים שאפשר לבקש גם אחרי הישיבה.
אלי אלאלוף: כרגע לא על חשבון הדקות שנשארו.
<טובי בן שלום: אלף אנחנו הגשנו נתונים לוועדה ל - - -, אבל בלי קשר.
<טובי בן שלום: בלי קשר.
<טובי בן שלום: אנחנו מטפלים בשני סוגים של עבירות – עבירה של גרימת מוות ברשלנות ועבירה של חברה חמורה ברשלנות.
<טובי בן שלום: כל יתר התופעות שבהן זה לא העבירות האלה, זה פשוט הרגולטור.
<טובי בן שלום: גם לגבי סגירת - - -
<הדס תגרי: אבל על זה אנחנו מדברים.
אלי אלאלוף: בסדר, רגע.
אלי אלאלוף: לסיים בבקשה, גברת.
<טובי בן שלום: זהו.
אלי אלאלוף: גברת אדוארדס, בבקשה.
<ורדה אדוארדס: תודה אדוני יושב הראש.
<ורדה אדוארדס: אני מאד מאד מודה על הדיון ואני מאד מאד מודה על המיקוד, על העלאת הנושא הזה ועל ההתמדה.
<ורדה אדוארדס: כי אין לנו ספק שמדובר כאן, ואני חושבת שהדברים שנאמרו כאן הבהירו את החומרה ואת החשיבות.
<ורדה אדוארדס: אנחנו רואים במינהל הבטיחות, אנחנו הרגולטור ואנחנו רואים בעצמנו את הגוף המוביל בכל מה שקשור לבאמת טיפול בתופעה הזו, אם כי ברור, וזה עלה כאן גם שוב בצורה מאד ברורה שאנחנו לא יכולים לנהל את המלחמה הזו לבד.
<ורדה אדוארדס: ברור שיש כאן את הקבלנים ואת המבצעים, שבעצם האחריות לבטיחות של העובדים היא מוטלת עליהם; ויש כאן עוד כל מיני גורמים שיכולים מאד לתרום ולסייע ואנחנו בהחלט לוקחים על עצמו ליצור, או להעמיק את הקשרים עם כל הגורמים האלה, כדי באמת לקבל תוצאות יותר טובות.
<ורדה אדוארדס: בלי קשר לכך, אנחנו, בעקבות באמת המידע שהלך והצטייר בסוף השנה שעברה, על החמרת המצב, אנחנו קיימנו סדרה של דיונים בתוך המנהל, כאשר בעצם אנחנו פועלים כאן בשני כיוונים, או לשני כיוונים.
<ורדה אדוארדס: כיוון אחד זה שיפור הפעילות שלנו.
<ורדה אדוארדס: זאת אומרת במשאבים הקיימים ובמגבלות הקיימות, איך אנחנו יכולים לעשות את הדברים יותר טוב ויש לנו סדרה של נושאים שאנחנו רוצים להכניס לפעולה.
<ורדה אדוארדס: היום אין לנו את הזמן לפרט, אבל אנחנו קבענו לעצמנו יעדים ומטרות איך לשטר את הפעילות שלנו.
<ורדה אדוארדס: השאר כמובן תלוי בגורמים אחרים, אם אנחנו מדברים, כפי שעלה כאן, על הגדלה של המשאבים, על שיפור של התנאים וכל הדברים האלה, וזה דברים שאנחנו באמת נצטרך סיוע ועזרה.
אלי אלאלוף: אוקיי, ברשותכם, אני נאלץ לעבור לנקודות, להמלצות שלנו:
אלי אלאלוף: אני שוב פונה לכל חברי הכנסת, להעביר הצעות או לבטא רצון להשתתף בצוות.
אלי אלאלוף: אני מאד מקבל את ההצעה שלך, אייל.
אלי אלאלוף: היא הייתה פה בראש, אבל ניסחת את זה ושמת את הדגש עליה ואני אשמח לציין אותה.
אלי אלאלוף: אלף אני שוב חוזר ואומר, הוועדה רואה בחומרה את המצב של הבטיחות בכל אתרי הבנייה וממשיכה לבקש מכל הגופים לבטא את האחריות שלהם ולעשות הכל כדי לצמצם את מגיפת תאונות העבודה באתרי בנייה במיוחד.
אלי אלאלוף: אנחנו באמת לפני הדיון הצענו הצעת חוק הקשורה לסמכויות ולפעילות של רשם הקבלנים.
אלי אלאלוף: אני מעדיף להמתין עוד זמן, חברים, לפני שניתן את ההצעה, למרות שיש לנו הצעה כתובה.
אלי אלאלוף: יש לנו פה, היא פה, אבל לאור הדיון ולאור זה שגם אנחנו היינו רוצים לקבל מכם המלצות, הייתי רוצה לקבל את זה.
אמנון כהן: היא נקבעה כבר.
אלי אלאלוף: הפגישה נקבעה, אוקיי.
אלי אלאלוף: אז תעבירו לנו את זה מראש כדי שנעשה.
אלי אלאלוף: בשם הוועדה אני אפנה לראש הממשלה, כראש הממשלה וגם כשר הכלכלה, לקיים דיון דחוף בעניין הזה בממשלה, על מנת להתמודד ולתאם את המערכת הבין משרדית שאמורה לאפשר את ההתמודדות עם המצב הנוכחי, לאור זה שאנחנו מצד אחד שמחים, מצד שני מודאגים מהיקף הפעילות בתחומי הבנייה שילכו ויגדלו באופן מאד משמעותי.
אלי אלאלוף: אנחנו מבקשים ממנו לצרף ולחייב גם את משרד השיכון, משרד הכלכלה, המשרד לביטחון פנים וכל מי שימצא לנכון – כמובן הזרועות של כל המשרדים ביחד – וכל מי שימצא לנכון, לשתף אותם בהחלטת ממשלה מאד מאד - - -
<קריאה: אם אפשר לצרף את ההסתדרות.
אלי אלאלוף: הממשלה מחליטה אם היא מצרפת את ההסתדרות.
<קריאה: זה חשוב, היא מייצגת את העובדים.
אלי אלאלוף: אני ארשום את זה בצורה אחרת, ברשותך.
אלי אלאלוף: למיטב ידיעתי, תודה.
אלי אלאלוף: אולי מהוותיקים מבינינו, אולי.
אלי אלאלוף: נבקש לצרף לצוות של הממשלה את נציג ההסתדרות.
שלי יחימוביץ': אם אפשר, מה שכן אפשר להמליץ זה על שיתוף פעולה בין המעסיקים, הממשלה וההסתדרות.
שלי יחימוביץ': כמו תמיד בחוקי עבודה.
אלי אלאלוף: אנחנו מבקשים גם בהמלצה לראש הממשלה, שיידע לשתף את המעסיקים בתחום הזה, ההסתדרות וכל מי שימצא לנכון, מה שאמרתי.
אלי אלאלוף: לפי המלצה של חבר הכנסת אייל בן ראובן, אנחנו נקים צוות קטן של חברי כנסת, וכל מי שמוצא את עצמו לנכון להצטרף, כדי לקיים את - - -
שלי יחימוביץ': אני אהיה נציגת ועדת חוץ וביטחון בצוות.
שלי יחימוביץ': סתם, סתם.
שלי יחימוביץ': אני פשוט לא חברה בוועדה.
אלי אלאלוף: לא, לא, זה לא עניין של חברת ועדה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזו לא ועדה - - -
שלי יחימוביץ': ועדה משותפת לחוץ ולביטחון ולעבודה ולרווחה.
אלי אלאלוף: לא, אני גם לא חבר בוועדת חוץ וביטחון, אבל זה באמת הביטחון של העובדים וזה חשוב.
אלי אלאלוף: בואו נחזור להמלצות בצורה ממוקדת: אני בעד להקים צוות אד-הוק של חברי הכנסת, נקרא לזה כך, שלא יגידו שזו ועדת משנה.
אלי אלאלוף: ההצטרפות היא וולונטרית, כל מי שימצא לנכון, אנחנו נרכז את זה ונקיים סדרה של שלוש-ארבע פגישות כדי לקבוע איך אנחנו פועלים בהמשך.
<קריאה: מה עם אנשי מקצוע, סליחה, כבוד יושב הראש?
<קריאה: אולי כדאי שתשלבו אתכם אנשי מקצוע, כי עם כל הכבוד, אני לא חושבת ש - - -
אלי אלאלוף: בפעם הבאה אני לא אתן לך להיכנס.
<קריאה: אני אשמח לא להיכנס, אם זאת הגישה, אז אין לי בעיה.
<קריאה: אם אתה רוצה להשתיק אותי, אז אל תזמין אותנו לישיבה.
אלי אלאלוף: כשאני אומר חברי כנסת, אני לא מתכוון - - -
<קריאה: סליחה, אבל אם אתה רוצה לאמץ אנשי מקצוע אז תאמץ אותם לוועדה, אבל אם לא, אז אל תזמין אותנו.
<קריאה: אנחנו יושבים פה, הבאתי לפה דוקטור מאגודת מהנדסי הבטיחות, לא נותנים לנו להוציא מילה.
<קריאה: יש לנו הרבה מה להגיד בעניין המניעה, אני מוכנה לקום וללכת.