GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דוד ידיד: בחוק ההטבות קבעו שמי שרק ממלא טופס, שלא צריך שום דבר להוכיח, חוץ מזה שהוא היה למשל ברומניה בשנה מסוימת, אז במקרה הזה במרוקו, קיבל אז מקרן זיכרון אחריות ועתיד דבר אוטומטי, היום הוא קיבל מוועידת התביעות ומקבל 3,600 שקלים ותרופות, זה עולה 473 שקלים.
<דוד ידיד: אמרנו שישלם אותו הדבר.
<דוד ידיד: לא יותר.
<דוד ידיד: שמעתי שחברים אחרים הלכו בעקבותיי.
<דוד ידיד: גם בשנה שעברה, עת קבעו את ארבע הדרגות והורידו את הדרגות בשנה שעברה – היה כאן עורך דין שי סומך – הדרגה הנמוכה ביותר לאנשים מלוב שכבר בטוח מקבלים וכל מה שהם צריכים, זה רק לכתוב שורה אחת: אנחנו ברחנו מהגרמנים.
<דוד ידיד: על זה קבע המחוקק 473 שקלים.
<דוד ידיד: היום, כשיש טופס, נכון, לא כל כך מסובך, אבל עדיין שני עמודים, עדיין צריכים לכתוב את תולדות הרדיפות, עדיין צריכים לדעת לא לכתוב דבר לא נכון, עדיין צריכים לדעת בדיוק היכן הוא היה, מה הוא עשה וגם יש אחריות מסוימת ויש גם שכר עבודה של העובד, יש גם טלפון שצריך לטלפן ויש גם מעקב – על זה לא מגיע 473 שקלים?
<דוד ידיד: אני חושב שמגיע אבל אם לא מגיע הסכום הזה של 473 שקלים, אז אולי מגיע 360 שקלים שהם עשרה אחוזים ממה שהאדם מקבל?
<דוד ידיד: אגב, החוק קבע שמקבלים שמונה אחוזים מחמש שנים.
<דוד ידיד: שמונה אחוזים מחמש שנים יוצא 2,400 שקלים.
<דוד ידיד: אנחנו לא עושקים.
<דוד ידיד: במקום 2,400 שקלים, ביקשנו רק 473 שקלים.
<דוד ידיד: אז מה יצא הקצף עלינו?
<דוד ידיד: שישים שקלים.
<דוד ידיד: רבותיי, אם יישאר החוק הזה, אני מאמין שישתנו המספרים מכיוון שכך נרמז לי למרות שלא ראיתי את זה בתיקון, אבל אם לא ישתנו המספרים האלה, היום הזה יהיה יום שייזכר – אני לא רוצה להשתמש במלים – לדיראון עולם בקרב ניצולי השואה, בקרב עדת יהודי מרוקו ועיראק ולא יהיה, עם כל הכבוד לסיוע המשפטי שהגברת אמרה שהם יכולים לתת, מי שיטפל.
<דוד ידיד: אבל רבותיי, זה נרכש בשנים.
<דוד ידיד: יש לי כאן בן שהוא ממשיך והוא כבר הודיע לי שעם זה גמרנו.
<דוד ידיד: גם עורכי דין אחרים מפסיקים ואין ממשיכים ואין עורכי דין חדשים.
<דוד ידיד: אני מאוד מודה על ההקשבה.
<דוד ידיד: אני מאוד מתנצל אם הייתי נרגש מדי אבל זה לא עניין של כסף אלא זה עניין שגם מנסים להפוך אותנו לרמאים או לעושקים או למנצלים.
<דוד ידיד: כבוד היושב ראש, תחשוב רק דבר אחד.
<דוד ידיד: את הפרנסה שלנו.
<דוד ידיד: אם אנחנו משלמים לעורכי דין שכירים, אם אנחנו משלמים שכר דירה, אם אנחנו משלמים לטלפון, אנחנו צריכים לפחות את הסיכון שלנו ולהרוויח קצת.
<דוד ידיד: תודה רבה.
איציק שמולי: אני רוצה להתייחס בצורה די תמציתית וקצרה למה שאמר עורך דין ידיד.
איציק שמולי: קודם כל, עורך דין ידיד, הכנסת סוברנית לקבל החלטות גם בדיעבד ואני יכול להביא לך שלל דוגמאות גם מהכנסת הזאת וגם מהכנסת הקודמת.
איציק שמולי: בכל מקום בו הכנסת חושבת שנעשה עוול ועוול מתמשך, היא בהחלט רשאית להתערב בצורה כזאת וגם להחיל תחולה רטרואקטיבית.
איציק שמולי: אני חושב שההנחה שאתה שם על השולחן, יש בה מן הצדק.
איציק שמולי: כלומר, אי אפשר להתעלם מן העובדה שבמשך השנים אתם השקעתם גם במשאבים וגם במאמצים כדי להביא לידי ההחלטה המינהלית הזאת שבסופו של דבר התקבלה.
איציק שמולי: אני חושב שדי אם נשאל כאן
איציק שמולי: בחדר מה עושה היום משרד האוצר, ולא רק משרד האוצר אלא מה עושה מדינת ישראל בהקשר של המדינות שעדיין לא הוכרו, האם נעשות כבר היום פעולות יזומות כן או לא ואילו, רק אם נשאל את השאלה הזאת נגיע למסקנה שכנראה הדבר הזה הוא באמת לא בא מן השמיים.
איציק שמולי: אבל, תראה, בסופו של לדבר אני חושב שהקו שמוביל כאן היושב ראש הוא הקו הנכון.
איציק שמולי: החקיקה הזאת חייבת לעבור וההכרה במה שאתם השקעתם צריכה לבוא לידי ביטוי בפשרות שאתם תצטרכו להגיע אליהן בהנהלת היושב ראש יחד עם הממשלה.
איציק שמולי: הפשרות וההכרה במאמצים שלכם יצטרכו להיות במספרים.
איציק שמולי: אבל צריך להבין שהכנסת הזו החליטה – ואני חושב שיש די תמימות דעים סביב ההחלטה הזאת – שזאת חקיקה שהיא רצויה.
איציק שמולי: אמרתי לכם את זה בישיבה הקודמת ואני אומר את זה גם עכשיו.
איציק שמולי: אני חושב שאתם די יריתם לעצמכם ברגל, אני לא יודע אם זה מהמשרד שלך או ממשרדים אחרים, ברגע שהתחלתם להפעיל בצורה סיטונאית הוצאה לפועל מול ניצולי שואה.
איציק שמולי: זה דבר שהוא לא ייעשה ואי אפשר לקבל עליו ואין עליו הסבר.
איציק שמולי: גם אם תיתן לי הסבר משפטי, אני לא מוכן לקבל אותו.
איציק שמולי: לא מוכן לקבל את זה.
איציק שמולי: מי שנוהג כך, מנצל את כוחו מול אנשים שלא יודעים להתגונן, אני חושב שלא יכול לבקש כאן איזושהי אמפתיה בוועדת העבודה והרווחה.
איציק שמולי: בסוף, בצד זה שאני מכיר במאמצים ובמשאבים שאתם השקעתם, הטיעון שאת המעלה הוא טיעון מאוד מאוד מסוכן, מה קורה מחר אם לאור מה שאתה אומר אני לוקח טופס, או המשפחה שלי, ומתחילה להחתים את כל הקשישים במדינת ישראל על היום שבו יעלו את קצבאות הזקנה?
<דוד ידיד: זאת לא הכרה חדשה בזכות.
איציק שמולי: העיקרון הוא אותו עיקרון.
איציק שמולי: העיקרון הוא בדיוק אותו עיקרון.
איציק שמולי: אני רוצה להסב את תשומת לבך לעניין שלל הרטרואקטיבית.
איציק שמולי: אני אגיד לך מתי הכנסת מתערבת.
איציק שמולי: הכנסת מתערבת ברגע שאנחנו מרגישים שהעניין יצא לחלוטין משיווי משקל.
איציק שמולי: זה בא לידי ביטוי גם בעניין עם הפליליות שעלה כאן.
איציק שמולי: למה הכנסת הגיעה לזה?
איציק שמולי: תסתכלו מה ההחלטות שקיבלה ועדת האתיקה של לשכת עורכי הדין בשנים האחרונות בתלונות בעניינים הללו.
איציק שמולי: האם היא פעלה בנחרצות?
איציק שמולי: האם היא נתנה בראש - סליחה על הביטוי - לעורכי הדין שהתנהגו כפי שהם לא היו צריכים להתנהג?
איציק שמולי: ואני לא מפנה את דבריי באופן אישי אליך.
איציק שמולי: אמרתי, אני לא יודע מי עשה מה.
איציק שמולי: אבל אמר את זה גם סגן האוצר במליאה, שבסופו של דבר בעניין הזה ועדת האתיקה של לשכת עורכי הדין לא מילאה את תפקידה ולכן הגענו עד הלום גם בעניין של הפליליות.
איציק שמולי: כדי לסכם את דבריי אני אומר לך שבסופו של דבר אני מקבל את טענתך שכנראה המדינה לא הייתה עושה את העניין הזה סתם כך.
איציק שמולי: אני חושב שאם נשאל את המדינה מה היא עושה היום בהקשר של מדינות שטרם הוכרו, אנחנו נקבל תשובה שהיא מאוד מאוד מאכזבת אבל אני חושב שההכרה במאמצים ובמשאבים שאתם השקעתם צריכה לבוא לידי ביטוי בפשרות אליהן נגיע, תוך הבנה שהחוק הולך לעבור.
איציק שמולי: זה חייב להיות מובן.
אלי אלאלוף: רפאל בן שושן.
<רפאל בן שושן: יושב ראש ועדת התיאום של ארגוני יוצאי מרוקו בישראל.
<רפאל בן שושן: אני התחלתי לעקוב אחרי הנושאים האלו, נושאי המענקים לניצולי השואה ממרוקו, במקרה לפני ארבע שנים אז גרמניה הכירה בכך שגם תושבי מרוקו תחת שלטון וישי נפגעו מהשלטונות כתוצאה מכך שצרפת נכבשה על ידי גרמניה הנאצית.
<רפאל בן שושן: הדבר הזה לא היה לי כהפתעה אבל אני חושב שזאת הייתה הפתעה להרבה מאוד אנשים כי במשך קרוב לשישים שנים הנושא הזה בארץ היה מתחת לשולחן ואף אחד לא רצה להתייחס אליו.
<רפאל בן שושן: הנושא היה טאבו.
<רפאל בן שושן: כל הנושא הזה של יוצאי ארצות ערב והשלטונות הנאצים, אף אחד בארץ לא התייחס אליהם ואף אחד בארץ לא רצה להתייחס אליהם.
<רפאל בן שושן: כשרצו להתייחס אליהם בארץ, אנשים נדחו בקש, עד שגרמניה נתנה מענק ליוצאי מרוקו.
<רפאל בן שושן: אם כן, יש הכרה בכך שיש ניצולי שואה גם במרוקו ולכן בוודאי שהנושא הזה של החוק הישראלי שקשור לניצולי שואה, גם הוא צריך לחול על יוצאי מרוקו.
<רפאל בן שושן: מי יכול לקבוע את זה?
<רפאל בן שושן: ודאי שהמדינה לא תקבע לעצמה את זה, האוצר לא ייזום את זה מטעם עצמו ואף פעם לא עשה זאת.
<רפאל בן שושן: האוצר ממונה על התקציב של המדינה, על הקופה של המדינה והוא לא ממונה על הרווחה אלא שהרווחה היא כאן, בוועדה הזאת.
<רפאל בן שושן: אף אחד לא היה מטפל בנושא הזה להחלת החוק על יוצאי מרוקו בנושא של ניצולי שואה אלמלא היו עורכי דין שעשו את העבודה ועשו את העבודה לפני כן עבור קהילות אחרות ואני מדבר על קהילת לוב ועל קהילת טוניס שכן קיבלו את המענק החודשי של 2,200 שקלים לחודש.
<רפאל בן שושן: למה?
<רפאל בן שושן: כי הנושא הזה בא למשפט על ידי עורכי דין וכאשר בית המשפט קבע שהנושא נכון וצודק ויש מקום ולפי החוק, ולפי הסבל שלהם, מגיע להם הפיצוי הזה, אז ניתן להם הפיצוי.
<רפאל בן שושן: עיני לא צרה לא בטוניסאים ולא בלובים, בוודאי גם עיני לא צרה בעורכי הדין שעשו את העבודה כי באמת העבודה הזו הייתה קודש.
<רפאל בן שושן: אלה אנשים שעברו המון תלאות, גם בחוץ לארץ ואני לא אדבר על התלאות שעברו בארץ.
<רפאל בן שושן: אם הייתה אפשרות לתת לאנשים האלו את הקצבה החודשית הזאת, למה הדבר נמנע במענק השנתי שניתן?
<רפאל בן שושן: האוצר קבע שיש שמענק שנתי בסך 300 שקלים לחודש, 3,600 שקלים, אבל הוא קבע שמי שרוצה אותו – בדרך כלל בן אדם בן 85 ומעלה – צריך לוותר על כל אפשרות ללכת למשפט כדי להביא לידי כך שעל פי דין ישראל מגיע לו המענק החודשי.
<רפאל בן שושן: הוא צריך לוותר.
<רפאל בן שושן: למה אי הצדק הזה?
<רפאל בן שושן: אם לפי החוק מגיע לו, שיינתן לו.
<רפאל בן שושן: בית המשפט יקבע ולמה משרד האוצר קבע?
<רפאל בן שושן: לכן אני מאוד מאוד מצוברח מהצעת החוק המקורית שקבעה ועדת השרים לענייני חקיקה.
<רפאל בן שושן: החוק הזה הוא רע.
<רפאל בן שושן: חד משמעית.
<רפאל בן שושן: אם הוא היה עובר כמו שהוא, היה מוציא את עורכי הדין מהשטח.
<רפאל בן שושן: אם עורכי הדין היו יוצאים מהשטח, אני רוצה לראות את רשות ניצולי השואה ואת משרד המשפטים הולכים ותובעים את משרד האוצר בבית המשפט.
<רפאל בן שושן: הם היו עושים את זה?
<רפאל בן שושן: בחיים לא היו עושים את זה ואז המסכנים האלה, בני 85 ומעלה, יש להם עוד חמש-שש שנים לחיות, אין להם שום סיכוי לקבל איזה דבר שייתן להם נשימה וקצת חמצן לחייהם.
<רפאל בן שושן: לכן אני מציע לשקול טוב את הנושא.
<רפאל בן שושן: רבותיי, בואו לא נוציא את עורכי הדין מהשטח כי הדבר הזה הוא ממש פגיעה חמורה מאוד בניצולי השואה של היום ושל מחר.
<רפאל בן שושן: תודה.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת מייקל אורן.
מיכאל אורן: תודה כבוד היושב ראש.
מיכאל אורן: מדינת ישראל קמה בעקבות האסון הכי גדול שקרה לעם היהודי, אולי לכל עם בהיסטוריה, והיום חיים במדינת ישראל כ-189 אלף ניצולי שואה מתוכם 24 אחוזים, כחמישים אלף, חיים מתחת לקו העוני.
מיכאל אורן: הגיל הממוצע הוא 83.
מיכאל אורן: כלל 45 דקות מת ניצול שואה במדינת ישראל.
מיכאל אורן: גיל 83 הוא מאוד רלוונטי כאן
מיכאל אורן: משום שקודם על המדינה יש את הזכות ועל הכנסת יש את הזכות לעשות צדק עם ניצולי השואה.
מיכאל אורן: זה נוגע לעצם זכות הקיום שלנו כמדינה יהודית וריבונית.
מיכאל אורן: קיבלנו פניות ציבור ולפני כמה ימים שודרה בערוץ 10 כתבה על ניצולת שואה, רינה לוי, שעורך הדין שלה גבה ממנה סכום של 400 אלף שקלים בגין טיפול משפטי.
מיכאל אורן: מדובר על קשישים שהולכים ומתמעטים מדי יום שבסך הכול שואפים להשיג את ההטבות, את הקצבאות המגיעות להם על פי חוק.
מיכאל אורן: ברוב המקרים מדובר באנשים שמילאו טפסים כאשר ממילא לא עורכי דין הם אלה שממלאים את הטפסים אלא העוזרים שלהם.
מיכאל אורן: מדובר על מצב שעל פי חוק צריכה הסכמה מדעת וצריך להגדיר מהי הסכמה מדעת כאשר מדברים על אוכלוסייה מאוד מתקדמת בגילה.
מיכאל אורן: כוונת החקיקה היא לא להכפיש מגזר מסוים ולא מקצוע מסוים אלא פשוט לעשות צדק כל עוד יש זמן לעשות אותו.
מיכאל אורן: אני מבין שיש שלשכת עורכי הדין תומכת בחקיקה עם שינויים ויש כאן נכונות לדבר על השינויים הללו אבל אני מרגיש צורך, כמי שמקדם את החקיקה הזאת, לעשות את הצדק כל זמן שנותר הזמן לעשות את הצדק הזה.
מיכאל אורן: הרבה שנים לא נעשה צדק ואני רוצה לתקן מצב בו בלא מעט מקרים לא נעשה צדק כפי שהוצג על ידי עמיתי חבר הכנסת שמולי.
מיכאל אורן: לכן אני מבקש לקדם את החקיקה.
מיכאל אורן: אין כאן כוונה להגדיר מי הוא ניצול שואה ומי לא ניצול שואה ואני חושב שזה דיון אחר לגמרי.
מיכאל אורן: לכן אני שמח מאוד שהדיון הזה מתקיים ולשמוע את התגובות שלכם.
אלי אלאלוף: יש לי רשימה של הנוכחים שביקשו להתייחס.
אלי אלאלוף: מול עורכי הדין שנמצאים כאן, אני אשלב גם את נציגי הממשלה וגם את חברי הכנסת.
<ראובן מוזר: גם ניצולי שואה.
אלי אלאלוף: גם ניצולי שואה.
אלי אלאלוף: הכול לפי הרשימה.
אלי אלאלוף: אמרנו שאנחנו כאן עד שעה 1:00 ואני מבקש מכל מי שיקבל את רשות הדיבור, לקצר בדבריו.
<מזל נייגו פיטוסי: ממונה על החקיקה מטעם לשכת עורכי הדין.
<מזל נייגו פיטוסי: לשכת עורכי הדין תומכת עקרונית בתכלית שביסוד התיקון, הגנה על ניצולי שואה מפני גביית שכר טרחה מופרז ומצטרפת לחבר הכנסת שמולי שאמר שיש מקום לפשרות בנושא אך הלשכה מתנגדת לסנקציה הפלילית בהצעת החוק הממשלתית.
<מזל נייגו פיטוסי: סנקציה פלילית, זה קיצוני מדי ולא מידתי.
<מזל נייגו פיטוסי: אני לא רואה איך עורך דין שגבה שבעים שקלים במקום שישים שקלים, ניצול שואה צריך להגיש תלונה במשטרה והמשטרה תחליט להגיש כתב אישום כאשר נטל ההוכחה בבית משפט פלילי הוא על ניצול השואה ואם תהיה הסנקציה, הכסף הולך לאוצר המדינה.
<מזל נייגו פיטוסי: אני חושבת שעדיף שהתלונה תטופל בלשכת עורכי הדין.
<מזל נייגו פיטוסי: קיבלנו את ההערות ורק להזכיר שמאז יוני האחרון יש יושב ראש חדש בלשכת עורכי הדין, עורך דין אפי נווה, וכי יש שינוי מגמה והמחוקק מתכבד אולי, כדי לפתור את הבעיות שהועלו כאן בוועדות אתיקה, להקציב זמן שלשכת עורכי הדין צריכה לטפל בטיפול של ניצולי שואה בגביית שכר טרחה ושהכסף גם ילך לניצול השואה, אם נגבה שכר הטרחה, מה גם שבידי לשכת עורכי הדין יש את האפשרות לשלול, להשעות, מה שאין כאן.
איציק שמולי: אתם מוכנים לדבר על קנס מינימום?
<מזל נייגו פיטוסי: יש כאן 75 אלף שקלים לעורך דין ואני חושבת שאפשר לדבר על קנס מינימום.
<מזל נייגו פיטוסי: אני גם חושבת שזה יהיה יותר מרתיע לעורך דין שיכול להיות שמחר ישללו לו את החברות בלשכה.
איציק שמולי: לכמה אנשים עשיתם את זה עד היום?
<מזל נייגו פיטוסי: אין לי כאן נתונים.
איציק שמולי: אני אגיד לך לכמה.
איציק שמולי: לאף אחד.
<קריאה: אולי לא הייתה הצדקה לזה.
איציק שמולי: מכל התלונות שהגיעו בשנים האחרונות, לא הייתה באף מקרה הצדקה?
<מזל נייגו פיטוסי: הפניות הגיעו בשנתיים האחרונות.
איציק שמולי: אולי לא נעשתה בדיקה כמו שצריך?
איציק שמולי: מה שבטוח זה שוועדת האתיקה של לשכת עורכי הידן לא טיפלה בעניין.
איציק שמולי: זה מה שבטוח במבחן התוצאה.
<מזל נייגו פיטוסי: כמו שהסברתי, יש שינוי מגמה בלשכה.
איציק שמולי: כולנו אוהבים את אפי ובעדו.
<מזל נייגו פיטוסי: זה לא קשור לאהבה.
<מזל נייגו פיטוסי: אנחנו מקבלים את הביקורת.
<מזל נייגו פיטוסי: המחוקק יכול להקציב זמן ללשכה בטיפול הספציפי של ניצול שואה.
<מזל נייגו פיטוסי: ניצול שואה, כדי להגיש תלונה, לא צריך עורך דין.
<מזל נייגו פיטוסי: יש סנקציות יותר משמעותיות.
<מזל נייגו פיטוסי: אתה רואה ניצול שואה הולך למשטרה ומגיש תלונה במשטרה ושיוגש כתב אישום?
נחמן שי: למה שהלשכה לא תיקח את זה על עצמה כשירות ציבורי חשוב ותסייע כמה שהיא יכולה?
נחמן שי: תחשבו על פתרונות מחוץ לקופסה.
אלי אלאלוף: אני מבקש מנציגת המשרד לשוויון חברתי, שרה זילברשטיין.
<שרה זילברשטיין היפש: תודה רבה כבודו.
<שרה זילברשטיין היפש: קודם כל, תודה רבה לכבודו על הדיון בנושא החשוב הזה.
<שרה זילברשטיין היפש: אני רוצה להרגיע את כל ההפחדות לגבי עורכי הדין שלא ימשיכו בטיפול, ובטח לא הדור השני והשלישי, ולומר ללשכת עורכי הדין שלא היו כאן שנים רבות וגם לא היו לצד ניצולי השואה עת הלכו ועיקלו להם נכסים כתוצאה מזה שלא שולם איזשהו סכום לעורכי הדין.
<שרה זילברשטיין היפש: כאשר מדברים על הקלות ועל ועדות אתיקה, אני רוצה שהנושא הזה יידון רטרואקטיבי על כל הדיונים ועל כל העיקולים שנעשו על ידי עורכי הדין, כולל עורכי דין שדיברו כאן.
<שרה זילברשטיין היפש: יש לנו הרבה מכתבים על כך.
<שרה זילברשטיין היפש: אדוני היושב ראש, אני רוצה להגיד לך משהו באופן אישי ומקצועי.
<שרה זילברשטיין היפש: הרבה שנים הנושא הזה של ניצולי השואה עלה לסדר היום כאן.
<שרה זילברשטיין היפש: היום, ב-2016, המצב הוא שונה לגמרי לעומת מה שהיה לפני שנים.
<שרה זילברשטיין היפש: אני יכולה להגיד שהשוני הגדול ב-2016 הוא בכך שיש הרבה מאוד לשכות שעוזרות לניצולי שואה ללא תשלום ומניתי אותן.
<שרה זילברשטיין היפש: זה גם משרד המשפטים וגם האוניברסיטאות.
<שרה זילברשטיין היפש: לכן אין שום סיבה שניצולי השואה יפנו היום לעורכי דין, ואני אומרת את זה עם כל הכבוד לגילדה של עורכי הדין, ולכן צריך להגיד את זה וטוב שמשרד האוצר יצא בהוראה הזאת ואומר לניצולי השואה שאין להם מה לעשות אצל לשכות עורכי הדין כי כדי למלא טופס ולהעביר ואותו לרשות לזכויות ניצולי שואה, אין שום סיבה שיהיה שם עורך דין.
<שרה זילברשטיין היפש: לשם כך יש סטודנטים, יש לשכות משפטיות, יש את משרד המשפטים וכולם ללא תשלום.
<שרה זילברשטיין היפש: לכן אני מבקשת אדוני היושב ראש, בהזדמנות זו אני רוצה להגיד לכם שב-1 למאי אני פורשת מתפקידי במשרד לשוויון חברתי ורוצה להגיד לכם מקרב לב הרבה תודה על העזרה שלכם עם ניצולי שואה.
<שרה זילברשטיין היפש: אנא, גם רטרואקטיבית להחזיר לניצולי השואה את התשלום כדי שהאנשים האלה שהטילו עליהם עיקולים ועדיין לשכת עורכי הדין רוצה להקל על עורכי הדין בכל המהלך שלהם.
<שרה זילברשטיין היפש: אני מבקשת מכם לא לראות בעין אחת את האינטרס של ניצולי השואה ועורכי הדין אלא להעדיף את האינטרס של ניצולי השואה.
<אהרן עפרוני: כבודו, הגעתי מחיפה.
<אהרן עפרוני: יצאתי בשעה 5:00 בבוקר מהבית ואני פעם ראשונה כאן.
אלי אלאלוף: במקרה עכשיו תורך לדבר.
<אהרן עפרוני: אני חושב שאתה לא רק אלאלוף אלא אתה גם אלוף.
<אהרן עפרוני: אלוף למוחלשים, אלוף עם אוזן קשבת לכל אדם שזקוק לעזרה ואני עקבתי אחריך הרבה מאוד שנים.
<אהרן עפרוני: אני אמנם חיפאי אבל אתה באמת אלוף.
<אהרן עפרוני: היום אני לצערי הרב, אחרי ששושנה נפטרה והלכה לעולמי, מחליף אותה בתפקיד של המרכז למורשת יהדות מוסל שבמשך שלושים שנה היא כיהנה כנשיאה שלו.
<אהרן עפרוני: אני רוצה לומר לך שתיבדל לחיים ארוכים, לחיים טובים, שהיא הייתה בעבודה מעל עשר שנים והוציאה 36 חוקים, אבל זיכרונה לברכה ואלוהים ייתן לה הרבה טוב למעלה.
<אהרן עפרוני: כבודו, כאשר אני האזרח יש לי בעיה, נסעתי מהר או עצרתי במקום לא נכון, אני מחפש בבית המשפט את עורך הדין הטוב ביותר כדי שיציל אותי ולא משנה כמה אני אשלם לו, כי אחרת אין לי רישיון ואין לי רכב.
<אהרן עפרוני: אנחנו באים ואומרים שכל עורכי הדין שווים, אבל יש אחרים עם ניסיון רב ולכן יהדות עיראק – ואני במיוחד יחד עם ידידי עורך דין דוד – כינסנו במשך שלוש שנים כמעט את כל הקהילה, מדובר בארבעים אלף אנשים, במקומות שונות בכל הארץ.
<אהרן עפרוני: התחלנו להסביר.
<אהרן עפרוני: חלקם גם לא יודעים קרוא וכתוב.
<אהרן עפרוני: עובדה, אנחנו ישבנו יחד עם עורכי הדין שלו ואחד על אחד הקראנו לכל אחד ואחד את הזכויות שלו.
<אהרן עפרוני: אני אומר שאי אפשר לעשות הכללה לגבי עורכי הדין.
<אהרן עפרוני: גברתי, אי אפשר להפוך את כל עורכי הדין במדינת ישראל לנוכלים ולשודדים.
<שרה זילברשטיין היפש: לא אמרתי שהם נוכלים.
<שרה זילברשטיין היפש: אמרתי שהם מנצלים לרעה.
<אהרן עפרוני: אבל לא כולם.
<אהרן עפרוני: יחד עם הכול, אני היום שופר של האנשים האלה שמחפשים בדרך כלשהי איך אפשר לקבל באמצעות עורכי דין כי באיזשהו מקום, בלי לפגוע בכנסת, אני מבין שמשרד האוצר חושש א פעם מעורכי דין כבדים ולא מעוניין שיגיעו לבית המשפט העליון שיחליט מה שיחליט והחלטתו אולי תהיה הפוכה להחלטת הכנסת.
<אהרן עפרוני: לכן, להמעיט את כוחם של עורכי הדין, אסור שזה יהיה במדינת ישראל.
<אהרן עפרוני: יש ללכת אתם, לרדת מאחוז מסוים לאחוז אחר, אבל לתת לנו להמשיך לעבוד אתם כי עדיין אנחנו באמצע הדרך.
אלי אלאלוף: אף אחד לא דיבר על לפסול את מקצוע עריכת הדין ותפקידם בחברה.
אלי אלאלוף: ראשית, יש לי בבית אחת כזאת ואוי ואבוי אם אני אגיד משפט כזה.
אלי אלאלוף: אף אחד לא ביקש מעורכי הדין לא למלא את תפקידם המשפטי, החברתי, הכלכלי.
אלי אלאלוף: אף אחד לא הטיל ספק במקצוע ובצורך בחברה.
אלי אלאלוף: מה שאנחנו מחפשים, וזאת הדאגה שלנו היחידה, גם אם אתה לא יודע לקרוא ולא יודע לכתוב ולא יודע לבקש את מה שמגיע לך, תדאג לו ולא תעשוק אותו.
אלי אלאלוף: לא מבקשים שום דבר אחר.
אלי אלאלוף: אל תצאו מכאן בהרגשה שחס ושלום צריך לחסל את מקצוע עריכת הדין.
<דוד ידיד: זה מה שהיא אמרה.
אלי אלאלוף: אני לא אומר.
אלי אלאלוף: היא אמרה שתמצו את השירותים שלא עולים כסף כי הקצבה היא לא גדולה והיא מאוד משמעותית לחלק מהאנשים.
אלי אלאלוף: לכן אנחנו מבקשים להתמודד עם האתגר הזה.
אלי אלאלוף: מצד אחד מגיע לעורכי הדין שירוויחו את לחמם ומצד שני רוצים שמקבלי הקצבה יקבלו כמה שיותר מהקצבה.
אלי אלאלוף: הקיים דיון אחר בחוק השירותים עבור הקצבאות של הביטוח הלאומי ואתם יודעים כמה זה.
אלי אלאלוף: רק לאור הכמות האדירה של הפרסומת, תסתכלו כמה הם מרוויחים ועל הגב של מי?
אלי אלאלוף: גם כשתלך לחפש עורך דין טוב כדי להגן על עצמך בכל פורום שהוא, אתה בסוף לוקח גם את החשבון של כמה נשאר לך בכיס כי מזה אתה אמור לחיות.
אלי אלאלוף: אני מבקש, אין כאן מלחמה.
אלי אלאלוף: יש כאן קבוצה של אנשים עם ראייה שונה על אותו נושא.
אלי אלאלוף: אנחנו נמשיך להתמודד ונגיע לפשרה.
אלי אלאלוף: אני לא שונא חס וחלילה אף אחד ולא שנאתי בחיי ואני לא אשנא, אבל חבר'ה, בואו נחזור לדיון ונתמקד בו.
אלי אלאלוף: תודה שהגעת מחיפה.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.
נחמן שי: כדרכי אני לא אאריך מה גם שחבריי כבר דיברו.
נחמן שי: הצטרפתי להצעת החוק הזאת משתי סיבות: האחת, כי חברי איציק ואני מלווים את הנושא של גמלאים וגמלאית, כל קבוצת האוכלוסייה הגדלה והולכת, ומרגישים מחויבות כלפיה בכל מקום ובכל זמן וזאת בדיוק הקבוצה שגם נכללת בהצעת החוק הזאת.
נחמן שי: הסיבה השנייה היא התחושה שלי שמדינת ישראל לצערי הרב לא מילאה את מחויבותה כלפי ניצולי השואה והיא עושה זאת לאט מדי, מאוחר מדי ובמקרים רבים מאוחר מדי מדי כאשר כבר כמעט אין למי.
נחמן שי: לכן התיקון זה היה נכון ועכשיו צריך להזדרז ולעשות את המאמץ המרבי שסכומי הכסף הגדולים ביותר יגיעו אל אותם אנשים שהחוק הזה חל עליהם.
נחמן שי: אני יודע שעורכי הדין המעורבים מרגישים שהם נפגעים וגם פנו אלי ודיברו אתי.
נחמן שי: אני מכבד את כולם אבל אני באמת חושב, אני מצטרף לדבריה של שרה, שיש חוקים או יש נושאים שאפילו אפשר לשרת אותם ללא תשלום כחלק מהתרומה של קבוצות מקצועיות כאלה ואחרות לחברה בה הם חיים.
נחמן שי: אולי עורכי הדין, כשהם התחילו את המסלול הזה, זה לא עמד על סדר היום והם עשו את שלהם – ועל זה צריך לפצות אותם – אבל לא היה מזיק אם מדינת ישראל או אזרחיה היו מרגישים את הכרת התודה לאותם אנשים שעברו את הפרק הקשה הזה בחייהם.
נחמן שי: לכן אני חושב שהחוק הזה הוא במקום, פגיעתו יחסית מצומצמת והעיקר בעיני הוא שהכסף יגיע הכי מוקדם ובהיקף הכי גדול לטובת אותם אנשים שהחוק הזה חל עליהם.
אלי אלאלוף: עורך דין דוד נאוי.
<דוד נאוי: תודה לכם.
<דוד נאוי: כבוד היושב ראש, כבוד חברי הכנסת, אורחים נכבדים, גבירותיי ורבותיי.
<דוד נאוי: אם הצעת החוק הזאת תעבור, היא תנגוד שלושה חוקים – שני חוקי יסוד, חוק יסוד: חופש העיסוק וחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, וגם את חוק לשכת עורכי הדין.
<דוד נאוי: את שור מי גזלנו אם אנחנו מבקשים בעד הגשת תביעה מקוצרת לפי החלטת משרד האוצר 473 שקלים?
<דוד נאוי: אנחנו הגשנו תביעות רבות לבית המשפט והאוצר ראה שזה הסתכם בארבעה מיליארד שקלים ואז הוא אמר, בוא ניתן להם רק 25 אחוזים מזה שזה 3,600 שקלים פלוס תרופות.
<דוד נאוי: חוק יסוד: חופש העיסוק, אני רוצה להקריא ממנו רק סעיף אחד או שניים: אין פוגעים בחופש העיסוק אלא בחוק ההולם את ערכיה של מדינת ישראל שנועד לתכלית ראויה ובמידה שאינה עולה על הנדרש.
<דוד נאוי: זה נוגד את ערכיה של מדינת ישראל לגבי האנשים שכבר עשו את העבודה ועכשיו נשכרים ב-473 שקלים.
<דוד נאוי: כמה זה 473 שקלים?
אלי אלאלוף: עורך דין נאוי, אם מותר לי הערת ביניים.
אלי אלאלוף: זה התשלום היחיד שמשלם מקבל הקצבה?