GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לימור לוריא: ראשית, מאוד קשה להסביר את זה לאזרחים, ושנית, אם היינו צריכים – לפחות חוות דעתי המקצועית – לבחור, כמובן שזאת החלטה שלכם, הייתי מעדיפה להוסיף אנשים שהיום אין להם שום דרך להתקיים בכלל מאשר לתת לאותם אנשים שאנחנו נותנים כאן גם את התוספות כי הרבה פעמים בני הזוג יכולים לעבוד וגם להשתכר.
<לימור לוריא: לכן הייתי מעדיפה להרחיב את האנשים.
טלי פלוסקוב: איפה בהצעת החוק יש את צמצום הקבוצה הזאת?
טלי פלוסקוב: איפה זה בא לידי ביטוי?
<שמרית גיטלין שקד: כאן.
<שמרית גיטלין שקד: בפסקאות (א), (ב) ו-(ג) שמנויות בהצעת החוק.
<שמרית גיטלין שקד: הן כותבות מי יקבל את ההטבה הזאת.
טלי פלוסקוב: זה במצטבר.
<שלומי מור: זה במצטבר.
<שמרית גיטלין שקד: אלה שלושה תנאים מצטברים.
<שמרית גיטלין שקד: זה רק מי שהוא בעל ליקוי חמור, נקבעה לו דרגת אי כושר להשתכר של מאה אחוזים לפחות למשך תקופה של שישה חודשים לפחות, הוא אינו זכאי לגמלה לפי תקנה 5(ד) לתקנות הביטוח הלאומי (ילד נכה) ובנוסף לכך הוא נדרש לבחור בין קצבת שר"ם לבין הגמלה הזאת.
<רות פרמינגר: זה לא קשור בארגון נפגעי פעולות איבה אבל אני רוצה לחשוב על איזשהו נושא.
<רות פרמינגר: קודם כל, אני מברכת את הביטוח הלאומי על הזכות הזאת ועל ההקדמה הזאת אבל אני חושבת, כמו שאת אמרת, שיש הרבה אנשים.
<רות פרמינגר: כשאתה אומר נכה קשה וחמור, אני מבינה שהמחוקק רצה לבדוק שהוא לא חוזר אחר כך לבריאות שלו והאחוזים של הנכות יהיו נמוכים יותר.
<רות פרמינגר: אבל אם יש נכה שרואים שהנכות שלו היא לא רוורסבילית, הוא לא יהיה פתאום עם פחות אחוזי נכות, אני חושבת שלהגיד לכל נכה שהוא נכה קשה לחכות תשעים ימים, זאת באמת גזרה.
<רות פרמינגר: זה שזה היה עד היום, זה לא אומר שזה היה בסדר אבל אני חושבת שנכון להרחיב את זה לכל מי שיעמוד בזה.
<רות פרמינגר: אני רוצה להגיד שיכול להיות שהביטוח הלאומי צריך לשקול לבדוק סוגים של נכויות בהן כן יש צורך להקדים את תשעים הימים למשפחה שלא יכולה לטפל, אם למשל יש מישהו שהוא נכה בצורה כל כך קשה שצריך לטפל בו כמו בתינוק.
<רות פרמינגר: אני חושבת שכל סכום של כסף, יעזור.
<רות פרמינגר: זה הורס את המשפחה להזדקק במשך תשעים ימים ולטפל באנשים הללו.
<רות פרמינגר: במשך תשעים ימים כאלה, משפחות יכולות ליהרס.
<רות פרמינגר: אני יודעת את זה מהיכרויות אישיות של אנשים.
<רות פרמינגר: לכן אולי תשקלו להרחיב את זה מהותית, לא כהגדרה של מתשעים לשלושים ימים אלא לבדוק את האנשים ואת הזכאויות שלהם לגופם של אנשים או של מחלות.
<שלומי מור: אני מבין את רוח ההערה שלך אבל למעשה התיקון אפילו יותר מרחיב ממה שאת מציינת, כי לי לא משנה איזה ליקוי פרטני יש לבן אדם.
<שלומי מור: ממש לא משנה לי.
<שלומי מור: בכל ליקוי שלא יהיה, אני מוכן לבחון את הזכאות של הבן אדם אם ועדה רפואית תקבע שהוא איבד את כושרו להשתכר במשך שישה חודשים קדימה.
<שלומי מור: זה מה שאמרנו.
<שלומי מור: אם היום אני יודע שהוא לא הולך לחזור למוטב בחצי השנה הקרובה לפחות, הוא לא ימתין תשעים ימים אלא הוא ימתין 31 ימים בלבד.
<שמרית גיטלין שקד: מה הייתה ההצעה הקונקרטית?
אלי אלאלוף: מי הציע את ההצעה הזאת?
<לימור לוריא: הוא לא נמצא כאן.
<יעל אגמון: זה סיכום בין שר הרווחה ושר האוצר.
<לימור לוריא: למה שגברתי אמרה כאן, אני כן רוצה להסביר.
<לימור לוריא: אדם שתלוי לחלוטין בעזרת הזולת, זה יכול להגיע לסכום של 4,000 ומשהו שקלים שהוא כן יקבל את קצבת השירותים המיוחדים שלו מהיום ה-31.
<נעמי מורביה: זה כיוון מבורך שלכם.
<לימור לוריא: אנחנו שמחים.
<לימור לוריא: זה כן עובד היום ויש מענה לאוכלוסייה הזאת.
<לימור לוריא: לשאלת אדוני.
<לימור לוריא: אני רוצה לתת את הקרדיט לחזקיה ישראל שהוא יושב ראש ועדת נכות שבמשך חמש שנים קורא לתקן את העיוות הזה.
<לימור לוריא: אנחנו באמת מחכים לתיקון הזה הרבה זמן.
<לימור לוריא: אני יודעת שהוא לא מושלם אבל הוא בשורה לכ-6,000 אנשים.
אלי אלאלוף: למה חיכיתם?
<לימור לוריא: לא הצלחנו להעביר אותו.
טלי פלוסקוב: כי לא היה סיכום בין שר האוצר לשר הרווחה כפי שיש היום.
<לימור לוריא: אלה 6,000 אנשים שמחכים מדי שנה.
<לימור לוריא: אלה אנשים שאין להם ממה להתקיים היום וגם אם זה לא מושלם, זה יכול משמעותית להקל עליהם.
<לימור לוריא: אנחנו מאוד מאוד רוצים שתאשרו.
<רות פרמינגר: אם אפשר, שאלת הבהרה.
<רות פרמינגר: אמר עורך דין שלומי שוועדה רפואית תקבע את אי כושר ההשתכרות של הבן אדם.
<רות פרמינגר: בהכירי את הנתונים של מועדים של ועדות של ביטוח לאומי, האם יכול להיות מצב שעד שהוא יגיע לוועדה כבר יחלפו חודשיים ולא חודש?
<שלומי מור: קודם כל, זה יכול להיות ואז הוא יקבל רטרואקטיבית.
<שלומי מור: אבל בנכויות קשות יש בביטוח הלאומי היום מה שנקרא מסלולים ירוקים שבהם אם על סמך החומר הרפואי, בלי לזמן את הבן אדם לוועדה, אנחנו מוצאים שמדובר בלקות קשה, במחלה קשה שאין עוררין לגבי הזכאות, לא מזמנים אותו ובאופן מאוד מהיר קובעים את זכאותו ושולחים לו הודעה.
<שלומי מור: משתדלים לטפל באוכלוסייה הזאת כמה שיותר מהר באופן הכי פשוט בירוקרטית.
טלי פלוסקוב: אין ספק שיש שינוי.
אלי אלאלוף: שמרית, תקריאי לנו את הצעת החוק.
אלי אלאלוף: שכנעתם אותנו להצביע היום.
<נעמי מורביה: אני באתי לישיבה הזאת במטרה אחת והיא לברך.
<נעמי מורביה: אנחנו נלחמים בכל כך הרבה מלחמות.
<נעמי מורביה: אני אויב לא נעים אבל כשצריך לברך, אני יודעת לעשות את זה.
<נעמי מורביה: כל השנים האלה שאנחנו מול המוסד לביטוח לאומי, לפעמים ההרגשה היא שלא מול אלא בצמוד ל-.
<נעמי מורביה: באיזשהו מקום ידעתי ביום שהמוסד לביטוח לאומי, לפני כארבע שנים, מיוזמתו הציע לקצר את זמן ההמתנה, אז שר"ם גם היה תשעים ימים, לקצר את זה לשלושים ימים וכבר אז דובר על כך שצריך לעשות את המהלך הזה.
<נעמי מורביה: זה נשמע פשוט נפלא ואני מברכת את לימור ואת כל אנשי המוסד לביטוח לאומי שמגלים הבנה לקשיים שלנו, של האנשים עם המוגבלות.
<נעמי מורביה: כמובן אני מברכת את המחוקק שהיה מוכן להעביר את זה גם בלי כתבנית.
<שמרית גיטלין שקד: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס'...), התשע"ו-2016 תיקון סעיף 105 בחוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב), התשנ"ה-1995 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 105 – בסעיף קטן (א), במקום "להלן הסכום הבסיסי" יבוא "בסעיף זה הסכום החודשי".
<שמרית גיטלין שקד: בסעיף קטן (ב), במקום "הסכום הבסיסי" יבוא "הסכום החודשי".
<שמרית גיטלין שקד: תיקון סעיף 196 בסעיף 196 לחוק העיקרי, אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ג) (1) על אף האמור בסעיף קטן (ב), נכה שמתקיימים בו כל התנאים המפורטים להלן והוא אינו זכאי לגמלה לפי פרק זה רק בשל כך שטרם חלפו תשעים ימים מהתאריך הקובע, תשולם לו בעד פרק הזמן שבין היום ה-31 לבין היום ה-90 התאריך הקובע, קצבה חודשית מלאה כמשמעותה בסעיף 200(א) וכן קצבה חודשית נוספת כמשמעותה בסעיף 200א(ב).
<שמרית גיטלין שקד: הוא בעל ליקוי חמור.
<שמרית גיטלין שקד: נקבעה לו דרגת אי כושר להשתכר של מאה אחוזים למשך תקופה של שישה חודשים רצופים לפחות.
<שמרית גיטלין שקד: הוא אינו זכאי לגמלה לפי תקנה 5(ד) בתקנות הביטוח הלאומי (ילד נכה), התש"ע-2010 בעד התקופה שמהיום ה-31 כאמור.
<שמרית גיטלין שקד: (2) נכה שזכאי לתשלום קצבאות כאמור בפסקה (1) וגם לקצבה מיוחדת לפי תקנות הביטוח הלאומי (ביטוח נכות), (מתן שירותים מיוחדים), התשל"ט-1978 (בפסקה זו, קצבה מיוחדת) בעד התקופה שמהיום ה-31 כאמור באותה פסקה, ישולמו לו הקצבאות כאמור בפסקה (1) או הקצבה המיוחדת לפי הגבוה.
<שמרית גיטלין שקד: אמרנו כאן שמי שזכאי להקדמת קצבת שר"ם ליום ה-30, הוא לא יוכל לקבל גם את הקדמת קצבת השר"ם וגם את הקדמת הקצבה החודשית המלאה וקצבה חודשית נוספת לפי הסעיף הזה, אלא ישולם לו הסכום הגבוה.
<שמרית גיטלין שקד: תחילה ותחולה תחילתו של חוק זה ב-1 בחודש שלאחר פרסומו (להלן – יום התחילה).
<שמרית גיטלין שקד: סעיף 196 לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 2 לחוק זה, יחול על מבוטח שהגיש את תביעתו לגמלת נכות ביום התחילה ואילך.
<שמרית גיטלין שקד: ואולם התשלומים לפי הסעיף האמור בעד התקופה שמיום התחילה עד תום ששת החודשים שהם מיום התחילה, ישולמו בתום ששת החודשים כאמור.
<שמרית גיטלין שקד: זה אומר שכל מי שיגיש את התביעה לאחר ה-1 בחודש שלאחר הפרסום, אני מניחה שזה יפורסם מתי שהוא בחודש מרץ, כל מי שיגיש את התביעה שלו החל מה-1 באפריל, יחול עליו הסעיף הזה אבל בעצם מה שהמוסד לביטוח לאומי לוקח לעצמו זה מעין תקופת היערכות, אני מניחה, שרק בתום ששת החודשים הם ישלמו את זה רטרואקטיבית מה-1 באפריל.
אלי אלאלוף: יודיע להם על כך מראש.
טלי פלוסקוב: את אמרת שהיום 6,000 אנשים ממתינים היום להחלטה שלנו?
<לימור לוריא: ייהנו מזה מדי שנה.
טלי פלוסקוב: אנשים שהיום נמצאים בתקופה של תשעים ימים, מה אתם?
<לימור לוריא: הרבה פעמים הם אולי ילכו להבטחת הכנסה או שהם לא יהיו.
<לימור לוריא: באמת כואב הלב.
טלי פלוסקוב: זאת אומרת, רק מי שיגיש את הבקשה לנכות אחרי ה-1 באפריל לצורך העניין, הוא ייכנס.
<לימור לוריא: אגב, אופיר אומר לי שמתוך 22 אלף מצטרפים חדשים מדי שנה, 6,000 אנשים ייהנו מההטבה הזאת.
<לימור לוריא: זה מאוד מאוד משמעותי עבורם.
אלי אלאלוף: אפשר להכיר את האנשים של הביטוח הלאומי?
<לימור לוריא: המשנה למנכ"ל אילנה שרייבמן.
אלי אלאלוף: אותה זיהיתי.
אלי אלאלוף: תמיד נחמד לראות אותך.
<אופיר פינטו: אני ממינהל המחקר במוסד לביטוח לאומי.
<יעקב אדלר: אני מתמחה במוסד לביטוח לאומי.
<עירית נתן: תחום נכות.
<תמר תם: תחום נכות.
<לימור לוריא: אלה האנשים שיבצעו את זה.
אלי אלאלוף: מי גברתי?
<איילה גרבר: אני ממשרד הבריאות.
אלי אלאלוף: את אוהבת את התיקון הזה?
<איילה גרבר: כן.
<רות פרמינגר: אני רוצה להגיד שהחוק ייכנס לתוקף לגבי אנשים מיום התחילה ואילך.
<רות פרמינגר: אם כבר הכרתם בערך המבורך הזה, האם אפשר שאנשים שנמצאים בתוך השלושים או השישים, למה לא להכניס אותם?
<רות פרמינגר: לגבי תעשייה, נושא של הכרה בזכויות יוצרים, אם לא תסתיים התקופה המוגנת, נותנים להם הגנה ומאריכים להם.
<רות פרמינגר: למה לא ייתנו לאנשים הללו, אם כבר נתתם פתח, תכירו בהם.
<רות פרמינגר: אלה אנשים שבאמת זקוקים לכסף הזה, אז תכירו בהם.
<רות פרמינגר: אם הם נמצאים בחודש הראשון או בחודשיים, כי חודש אחד הוא כבר לא כל כך משמעותי, אבל אפשר להרחיב את מעגל האנשים הזכאים בתוך הזכות הזאת.
טלי פלוסקוב: את מתכוונת שמי שנמצא היום בהמתנה של אותם תשעים ימים וכבר עברו שלושים ימי ההמתנה שלו, למה גם אותם לא להכניס.
טלי פלוסקוב: יש עכשיו קבוצת אנשים שהיא בהמתנה של תשעים ימים.
טלי פלוסקוב: אנחנו העברנו את החוק והם יודעים שהם יקבלו רק בעוד תשעים ימים ולכן למה לא לתת להם בעוד שישים ימים?
<נעמי מורביה: לא לחכות עד שזה יופיע ברשומות.
טלי פלוסקוב: שיהיה ברשומות אבל השאלה איך להכניס גם אותם.
טלי פלוסקוב: הרי ב-1 באפריל החוק נכנס והאנשים האלה כרגע בהמתנה.
טלי פלוסקוב: באיזה דרך אפשר גם אותם להכניס למקבלי הקצבה?
טלי פלוסקוב: יצא מצב שאלה שהגישו בקשה אחרי, כבר יקבלו ואלה שממתינים תשעים ימים עדיין לא יקבלו כי הם אחרי תשעים ימים.
<אילנה שרייבמן: קודם כל, אני רוצה להגיד שכאשר רצינו לקצר את תקופת ההמתנה, רצינו בעצם לתת לכולם ולא להגביל את זה ולסייג את זה בכל הסייגים שיש כאן וכל הסייגים האלה נוצרו כתוצאה מהעלויות הגדולות שיש כאשר אתה נותן לכמה שיותר אנשים.
<אילנה שרייבמן: גם כאן אין לי מושג כמה זה יעלה כי לא חשבנו על זה.
<אילנה שרייבמן: אני מניחה שיש כאן עניין של עלויות.
<אילנה שרייבמן: מה שאנחנו כן יכולים לנסות ולעשות זה לקצר את תקופת ההיערכות שלנו, אם זה יכול לעזור במשהו.
אלי אלאלוף: לזה בלאו הכי התחייבתם, לתת רטרואקטיבית.
<אילנה שרייבמן: אנחנו עכשיו נמצאים בתקופת מעבר בין שתי מערכות.
<אילנה שרייבמן: זה לא נימוק טוב לאנשים שצריכים את הכסף, אבל אולי נבדוק את זה.
<אילנה שרייבמן: אני לא יודעת להגיד עכשיו.
טלי פלוסקוב: אנחנו נשמח מאוד.
טלי פלוסקוב: זה לא קשור לחוק.
טלי פלוסקוב: את החוק אנחנו מקבלים.
<יעל אגמון: זה כן קשור.
<יעל אגמון: את צריכה את התחולה.
<לימור לוריא: אם אני מבינה נכון מה שמוצע כאן זה שנניח אנחנו מעבירים את התחולה מה-1 באפריל ומישהו הגיש ב-5 לאפריל.
טלי פלוסקוב: מי שהגיש ב-1 במרץ, הוא בעצם כבר נכנס לתוך החוק הזה.
<אילנה שרייבמן: אפשר לעשות את זה.
<אילנה שרייבמן: זה עניין של עלויות.
טלי פלוסקוב: אני לא מאמינה שאלה עלויות גבוהות.
<אילנה שרייבמן: אם אלה לא עלויות גבוהות, נעשה את זה.
אלי אלאלוף: אם לא נצביע היום, זה דוחה את הנושא.
טלי פלוסקוב: אנחנו נצביע היום.
<אילנה שרייבמן: בואו נקבע שהתחולה תהיה מה-1 במרץ במקום ה-1 באפריל.
<שמרית גיטלין שקד: תחילתו של חוק זה ב-1 בחודש שלאחר פרסומו והוא יחול על מבוטח שהגיש תביעתו ביום 1 במרץ 2016 ואילך.
<שמרית גיטלין שקד: בעצם החוק לא חל ביום פרסומו.
<שמרית גיטלין שקד: אנחנו נחשוב איך לנסח את זה.
<שמרית גיטלין שקד: נתקן את הניסוח אבל התאריך הוא 1 במרץ.
<שלומי מור: זה יהיה חצי שנה מיום הפרסום.
<שמרית גיטלין שקד: לא מיום 1 במרץ?
<אילנה שרייבמן: לא, כי אנחנו עדיין צריכים את החצי שנה.
טלי פלוסקוב: הם ישלמו רטרואקטיבית מה-1 במרץ.
<שלומי מור: הבהרה נוספת קטנה שהבטחנו לפרוטוקול היא שמדובר באוכלוסייה שתצטרך עדיין לעמוד בל התנאים לנכות כללית.
אלי אלאלוף: לא שינינו את זה.
אלי אלאלוף: מי בעד אישור הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס'...), התשע"ו-2016?
אלי אלאלוף: בראוו על המלחמה שאת עושה.
טלי פלוסקוב: ברכות.
טלי פלוסקוב: באמת כל הכבוד.
טלי פלוסקוב: ראיתי שגם שמחת למה שהצלחנו לעשות.
טלי פלוסקוב: האזרחים צריכים לדעת שבביטוח לאומי עובדים אנשים ולא מכונות וזאת בדיוק דוגמה כי לצערי הרב התדמית של ביטוח לאומי היא לא כזאת.
<אילנה שרייבמן: לא הצלחנו לשנות קצת בפעם הקודמת?
טלי פלוסקוב: אני לא מדברת עלי אלא על האנשים.
טלי פלוסקוב: אם היית יודעת כמה פניות אני מקבלת דווקא בנושאים שקשורים לביטוח הלאומי, היית מבינה על מה אני מדברת.
מירב בן ארי: היום יום שלישי, כ"ח באדר א' התשע"ו, ה-8 במרץ 2016.
מירב בן ארי: אני מחליפה את יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת אלאלוף שביקש ממני כחברה בוועדה, גם כחברה שלו, להחליף אותו בדיון החשוב הזה.
מירב בן ארי: היום אנחנו מציינים בכנסת שני ימים חשובים, האחד הוא יום כחול-לבן שאני שמחה לעמוד בראש שדולת כחול-לבן בכנסת וכמובן את יום האישה הבינלאומי שמצוין בכל הארץ וגם כאן.
מירב בן ארי: דווקא זה נראה לי חיבור מצוין שאנחנו גם נדבר עליו בשדולה, גם הנושא של יום האישה אבל ניתן כאן דגש על הנושא של כחול-לבן.
מירב בן ארי: לשמחתי כבר לפני הפגישה כאן פגשתי את הנציגים של ענף התמרוקים.
מירב בן ארי: יצאתי מהפגישה כאשר מצד אחד היה לי מאוד קשה לשמוע את הדברים ומצד שני שמחתי שאני יכולה לעזור.
מירב בן ארי: היה קשה לשמוע שמנהל מפעל כאן אומר שאם הוא היה בן שלושים, הוא בכלל לא היה פותח מפעל בארץ כי, כפי שהוא אמר לי, הוא בן 64 וכבר לא אכפת לו אבל אם הוא היה בן שלושים, הוא לא היה פותח כאן מפעל כי הרגולציה הורגת אותם ומתייחסים אליהם כאל אויבי הציבור.
מירב בן ארי: הוא אמר לי את הדברים האלה בנוכחות שרגא ברוש ואמרתי את הדברים האלה לשר האוצר בישיבת הסיעה.
מירב בן ארי: אני חושבת שזה מאוד מתסכל לשמוע דברים כאלה בעיקר אותי כאדם צעיר שיש לי גם הרבה חברים שעובדים בתעשייה כשהוא אומר לי שעדיף לו לפתוח מפעל במלטה כי אז, מהרגע שהוא יורד בשדה התעופה, יש לו אדם אחד שדואג לו לכל הרגולציה אל מול החקיקה, אל מול הממשלה, ומבחינתם בחוץ לארץ הם רואים את המפעל כמקור שנותן מקומות עבודה, שמשלם מיסים, ואילו כאן לצערנו, לא יודעת למה, התעשיינים נתפסים כאויבים.
מירב בן ארי: לכן היה לי מאוד קשה, כי מצד אחד נאמרו דברים קשים ואני יכולה להגיד לכם ששמעתי את הדברים ולקחתי אותם מאוד ברצינות.
מירב בן ארי: הדבר עליו נדבר עליו מה ששמעתי כאן בוועדה שזה כל כך – ותסלחו לי על הבוטות – אידיוטי שתמרוק שמיוצר בחוץ לארץ בלבד חייב באישור של משרד הבריאות בישראל, חוק שנחקק בשנות ה-70 ובגלל מילה אחת שכתבו, שזה גם שיווק, שנים שתעשיית התמרוקים – התקשר אלי ליאור לוי והייתה לי שיחה מדהימה אתו והוא אמר לי שעשה שנים הוא נלחם.
מירב בן ארי: פניתי לשר ליצמן באותו יום בו פגשתי אתכם, וקיבלתי שיתוף פעולה מצוין אתו כמו שנעשה תמיד כאשר כל הפניות שלי לשר הבריאות, יש לי דלת פתוחה וזה ייאמר לזכותו.
מירב בן ארי: באמת קיבלתם את המכתב מעוזר השר עם האנשים המעורבים כדי למחוק את המילה הזאת כי בעצם יצרן שמייצר תמרוק לחוץ לארץ ולא מוכר לאזרחי ישראל, לא צריך לקבל אישור של משרד הבריאות הישראלי, עם כל הכבוד לו.
מירב בן ארי: לכן הנקודה הזאת כבר בפתח ואני מטפלת בה עד אני רואה שהדברים קורים בוודאות אבל כבר התחלנו את התהליך.
מירב בן ארי: כמובן עוד נושא בו נטפל וכבר קבעתי לנו פגישה עם המשרד להגנת הסביבה בנושא עליו דיברתם, על השפכים.
מירב בן ארי: אני התחייבתי לקחת את הנושא הזה גם מהתסכול אחרי הדברים ששמעתי כאן ומהצער שהביעו מנהלי המפעלים אבל גם מתוך אחריות לאומית.
מירב בן ארי: אני חושבת שמדינת ישראל צריכה לראות את התעשייה כשהיא חלק מהזהות הלאומית שלנו.
מירב בן ארי: לא יכול להיות שכך אנחנו מתייחסים.
מירב בן ארי: אני לא רוצה שחבר'ה צעירים לא ירצו לפתוח מפעל במדינת ישראל.
מירב בן ארי: זאת הציונות האמיתית.
מירב בן ארי: אתם הציונים האמיתיים, אתם אלה שנותנים מקומות עבודה, אתם אלה שמשלמים מיסים.
מירב בן ארי: לכן, אל תחשבו שהדברים שאתם אומרים כאן לא מעניינים אלא להפך.
מירב בן ארי: אני מבטיחה לכם ואני יודעת שגם שר האוצר וגם השר להגנת הסביבה לו סיפרתי את הדברים גם שר הבריאות בעניין.
מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לפחות על המפלגה שלי, למרות שאני לא בטוחה שחברי כנסת אחרים עוזרים ותומכים, אנחנו ככל האפשר כדי לעזור לתעשיינים בישראל, וזה לא מס שפתיים אלא זה באמת כך.
מירב בן ארי: עוד מילה אחרונה לסיום.
מירב בן ארי: בישיבת הסיעה שהתקיימה אתמול הגיע שרגא ברוש וסיפר ונתן מצגת מאוד מעניינת שאני כבר ראיתי אותה אצלו במשרד ואז חברי הכנסת של מפלגת כולנו שאלו אותו מה אפשר לעשות.
מירב בן ארי: הוא אמר שכל הזמן שמחוקקים, שהכנסת הזאת כל הזמן מחוקקת - ראיתם במצגת כמה אנחנו מחוקקים בעולם התעשייה?
מירב בן ארי: משהו מטורף – ובסוף שאלו במה אפשר לעזור.
מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שבאותו רגע ממש התעצבנתי ואמרתי להם שפשוט כל פעם שיש פנייה של תעשייה שהיא פנייה לגיטימית, פנייה מוצדקת, אל תחוקקו, לכו למשרד הרלוונטי, לכו לאנשים הרלוונטיים ותראו מה אפשר לעשות כדי למנוע או לרכך את הרגולציה.
מירב בן ארי: אני מקווה שבאמת זה מה שיהיה כי מבחינתי אנחנו צריכים לעודד תעשייה.
מירב בן ארי: אוי לנו אם במדינת ישראל בעוד עשר-עשרים שנים כבר לא יהיו מפעלים וכל המפעלים יהיו בחוץ לארץ.
מירב בן ארי: זה לא החזון של מדינת ישראל.
מירב בן ארי: נציגי משרד הבריאות כאן?
מירב בן ארי: אתה מאוד חשוב לי לדיון היום.
מירב בן ארי: הגנת הסביבה כאן?
מירב בן ארי: אני אטפל במשרד הזה שגם כך הוא מהמשרד שלנו.
מירב בן ארי: אני שמחה שמשרד הבריאות נוכח כי הוא מאוד חשוב לנושא.
מירב בן ארי: כאמור, אנחנו נפתח את הדיון.
מירב בן ארי: כל מי שרוצה לדבר, נרשם לזכות דיבור.
מירב בן ארי: אני רוצה דווקא להתחיל בהתאחדות התעשיינים, גם אישה וגם יושב ראש משותף של תשלובת דוקטור פישר שגם הכרנו.
מירב בן ארי: אני לא אובייקטיבית לגביך.
מירב בן ארי: את עושה עבודה מעולה ותייצגי אותנו, גם כחול-לבן וגם יום האישה הבינלאומי.
<נורית הראל: קודם כל, אני רוצה לפתוח בתודה גדולה לך.
<נורית הראל: אנחנו באמת נפגשנו לראשונה לפני כשבועיים ומאז את נאמנה לתעשייה.
<נורית הראל: אם כן, גם ביום האישה וגם ביום כחול-לבן, אני חושבת שאת מייצגת את מה שאנחנו מחפשים ומצאנו אצלך אוזן קשבת.
מירב בן ארי: אגב, עם מחמאות שלה, זהו, נגמרו המחמאות עלי.
מירב בן ארי: היא דיברה בשם כולכם.
<נורית הראל: זה באמת נדיר לשמוע אוזן קשבת שפועלת כל כך מהר כי אנחנו כבר הרבה שנים מתנהלים מול הרגולטורים ולא זוכים לשיתוף פעולה כזה מרגש.
<נורית הראל: את ענף התמרוקים הצגנו בפניך לפני כשלושה שבועות אבל יש כאלה שלא מכירים ואחר כך דוקטור פיליפ חלאבין יציג יותר בהרחבה.
<נורית הראל: הענף מעסיק ב-3,500 עד 5,000 אנשים באופן ישיר ובאופן עקיף אפשר להכפיל את זה לפחות בארבע.
<נורית הראל: הענף מאוד מתקשה לעבוד בארץ.
<נורית הראל: אני חושבת שהנושאים הכואבים לנו ביותר, ואני אתמקד בהם כדי לקצר, זה נושא הרגולציה מול משרד הבריאות ומול המשרד להגנת הסביבה.
<נורית הראל: משרד הבריאות התחיל בתהליך עליו אנחנו מאוד מברכים ומאוד בעדו של אימוץ הרגולציה האירופאית כאן בארץ.
<נורית הראל: אנחנו כבר ארבע שנים בדו שיח עם המשרד ואני חושבת שכבר כמעט את כל המחלוקות פתרנו והתעשייה מאוד מאוד רוצה שיאמצו את הרגולציה האירופאית ושהתקנות יעברו במהרה כי המצב היום מאוד מכביד.
<נורית הראל: הרישיונות לפני שיווק, זה מצב ייחודי בעולם.
מירב בן ארי: מתי התקנות של התמרוקים אמורות להגיע לפני ועדת העבודה והרווחה?
<נורית הראל: זאת שאלה למשרד הבריאות.
מירב בן ארי: תרשום לך ואחר כך תוכל להתייחס.
<נורית הראל: בתקנות עצמן, שאנחנו מקווים שיגיעו במהרה ויעברו, יש שני נושאים שמכבידים עלינו מאוד כאשר האחד הוא הבקשה לציווי בארבע שפות.
<נורית הראל: המשמעות של זה היא שעל כל שפתון קטן או על כל קרם ידיים יצטרכו להופיע בארבע שפות הוראות השימוש וטכנית זה מאוד בעייתי.
<נורית הראל: זה מאוד ייקר לנו את העלויות.
מירב בן ארי: כמו בתרופות.
<נורית הראל: כן, אבל זה מאוד ייקר לנו את העלויות וזה ידרוש מאתנו להשתמש בטכנולוגיות של כל מיני אקורדיונים ודברים שהם יעלו מאוד את מחיר המוצר, מה שאנחנו לא רוצים כי גם כך אנחנו עובדים מול ייצוא ובתחרותיות ובשוק הוגן ומחירים.
<נורית הראל: אנחנו יכולים להנגיש את המידע הזה בהרבה חלופות אחרות ולא על המוצר עצמו.
<נורית הראל: אני רוצה לציין שבמזון שם אנחנו כן שומעים שאנשים מתים מאלרגיה לחלב, אין ארבע שפות.
<נורית הראל: בתמרוקים לא נתקלנו בתופעות האלה.
<נורית הראל: אולי פה ושם יש אלרגיה אבל אין תופעות לוואי נוראיות כאלה שצריך לחייב את התעשייה לעשות שינוי בעשרות מיליוני שקלים.
מירב בן ארי: אני רוצה שתדגישי כאן – וגם דיברנו על כך - שאין לכם בעיה לשים את אותה שפה נוספת באתר אינטרנט במוצר אלא שהבעיה שלכם היא בנייר עצמו.
מירב בן ארי: זאת אומרת, לא תהיה לכם בעיה לכתוב בשפה הרוסית או בשפה אחרת באתר האינטרנט של החברה.
<נורית הראל: כמו שאמרתי, יש הרבה חלופות.
<נורית הראל: אפשר באתר, אפשר באפליקציה, כל חברה יכולה לברור את החלופה שמתאימה לה.
<נורית הראל: אני משאירה את זה לבחירת החברות.
<נורית הראל: היום הטכנולוגיות משתנות ואני לא יודעת להגיד לכם מה יהיה בעוד עשר שנים.
<נורית הראל: היום בסריקת ברקוד אפשר להעלות את כל המידע.
<נורית הראל: אם כן, זה נושא אחד שמאוד מפריע לנו בתקנות שיגיעו לוועדה.
<נורית הראל: הנושא השני הוא נושא האגרות.
<נורית הראל: הרגולציה החדשה היא משיתה על התעשייה הרבה מאוד עלויות שלא קיימות היום, בין השאר הערכות בטיחות שצריכים לשלוח לחוץ לארץ כי כיום אין אף אחד בארץ.
<נורית הראל: במשרד הבריאות עושים נוטיפיקציה.
<נורית הראל: באירופה אין אגרות לחברות.
מירב בן ארי: תסבירי לפרוטוקול בצורה יותר ברורה.
<נורית הראל: כשאני רוצה לצאת עם שמפו חדש, היום משרד הבריאות אמור לבדוק הערכת בטיחות ולתת לי רישיון לבדוק את המוצר לפני שהוצאתי אותו לשוק.
<נורית הראל: בעתיד, ברגולציה החדשה, אני אודיע למשרד הבריאות באמצעים אלקטרוניים שבעוד עשרה ימים אני בשוק אבל את כל הערכות הבטיחות על ידי גורם שלישי, אני צריכה לממן ולשלוח את זה למעריך בטיחות באירופה שהוא בודק את המוצר, את התכולה, את המרכיבים ונותן לי מסמך שמאשר לי שהמוצר בטוח לצאת אתו לקהל הרחב.
<נורית הראל: אחרי שיש לי את האישור הזה, אני עושה רישום במשרד הבריאות ויכולה מיד לצאת בלי להמתין.
<נורית הראל: לכל הדבר הזה יש עלויות.
<נורית הראל: אם אין לי את זה, משרד הבריאות יכול בכל יום לעשות ביקורת ולומר שלגבי השמפו הכחול שלי, שאראה לו את התיק.
<נורית הראל: אם אני לא יכולה לתת אותו תוך 48 שעות עם כל המסמכים שהייתי צריכה לארגן לפני השיווק, אני עבריינית.
<נורית הראל: זאת אומרת, יש כאן אחריות גדולה עלינו ועלויות גדולות שהן עלינו.
<נורית הראל: באירופה הבינו את זה ולכן כאשר עושים את הנוטיפיקציה, את הרישום, את ההודעה האלקטרונית למשרד הבריאות, אין על זה כל תשלום אלא אני פשוט שולחת לכם ומודיעה שאני יוצאת היום עם השמפו הכחול.
<נורית הראל: כאן בארץ שמרו את האגרות שנמצאות עכשיו.
<נורית הראל: זה עדיין נמצא בתוך התקנות.
<נורית הראל: לא ראינו את הנוסח הסופי וגם לא ראינו את הנוסח הסופי של התקנות אבל אני מבינה שיש טיוטה במשרד המשפטים ונשמח לקבל אותה.
מירב בן ארי: יש כאן מישהו ממשרד המשפטים?
<טלי שטיין: כן.
<נורית הראל: אני מניחה שגם משרד הבריאות מכיר אותן.
מירב בן ארי: טלי, את מכירה את נוסח התקנות שהם לא קיבלו?
מירב בן ארי: נראה לי שזה לא משהו ברמה של חוץ וביטחון.
<טלי שטיין: אני יכולה לברר במחלקה לחקיקת משנה במשרד המשפטים למי זה נמסר.
מירב בן ארי: אחרי שתבררי, תוכלי בבקשה להעביר להתאחדות התעשיינים את הנוסח כדי שיוכלו לראות ולהיות מוכנים לפני שהתקנות מגיעות לוועדה?
<טלי שטיין: בוודאי, אבל זה ייעשה דרך האחראית על המחלקה לחקיקת משנה.
מירב בן ארי: אין בעיה אבל תדאגי שהם יוכלו לפחות לראות את זה לפני שהם מגיעים לדיון בוועדה.
מירב בן ארי: אנחנו נוודא את זה.
<מוריה בן צור: אני מהלשכה המשפטית במשרד הבריאות.
<מוריה בן צור: הנוסח בוודאי יופץ לתעשייה לפני שיובא לדיון בכנסת.
<מוריה בן צור: הוא כבר הופץ לתעשייה להערות ואנחנו בדיונים מתמשכים אתה.
<מוריה בן צור: כרגע הוא צריך להגיע למשרד המשפטים לאישור נוסח נוסף כי עשינו עוד שינויים לאחר הדיונים עם התעשייה ולאחר שנקבל את אישור משרד המשפטים ונגיש אותו לוועדה, בוודאי שהוא יופץ לתעשייה.
<עידו סופר: היינו רוצים לראות את זה לפני הדיון בוועדה
<מוריה בן צור: הוא יוצג לפני הדיון בוועדה.
מירב בן ארי: היא אמרה שהיא תעביר את זה לפני.
מירב בן ארי: אתם תראו את זה לפני הדיון בוועדה.
<מוריה בן צור: בוודאי.
מירב בן ארי: עם מי את עובדת בהתאחדות התעשיינים?
מירב בן ארי: עם הלשכה המשפטית?
<מוריה בן צור: אנחנו עובדים עם כל בעלי העניין.
<מוריה בן צור: אנחנו מעבירים את זה לבעלי העניין.
<מוריה בן צור: לכולם.
<נורית הראל: אצלנו התקשורת פתוחה.
<נורית הראל: אם זה יגיע להתאחדות, זה יגיע לכולם.
מירב בן ארי: רציתי רק לוודא שבאמת אתם מכירים כי לפעמים בוועדות רואים שאנשים לא מכירים.
מירב בן ארי: מתי לדעתך זה יהיה מוכן?
<מוריה בן צור: לפני כשלושה שבועות היה דיון אצל מנכ"ל המשרד עם גורמי התעשייה השונים.
<מוריה בן צור: אנחנו צריכים עוד לשבת אתם בסוף החודש הזה, אם זיכרוני אינו מטעה אותי, ולאחר מכן אנחנו צריכים להגיש את הנוסח לאישור משרד המשפטים.
<מוריה בן צור: ברגע שנקבל את האישור, כולנו תקווה שכבר במושב הבא זה יובא לדיון בוועדה.
מירב בן ארי: זה לא כולנו תקווה.
מירב בן ארי: בתחילת המושב הבא צריך לבוא לכאן לדיון בוועדה.
מירב בן ארי: הם מחכים.
<מוריה בן צור: בסדר.
<מוריה בן צור: אחרי שנקבל את אישור משרד המשפטים בוודאי שאנחנו לא נעכב את זה.
מירב בן ארי: משרד המשפטים, שמעת את הדברים שהיא אמרה?
מירב בן ארי: אני אומרת לכם שאני לא ארפה מזה.
מירב בן ארי: אין כולנו תקווה.
מירב בן ארי: בתחילת המושב הבא, ואני אוודא את זה, תקנות התמרוקים יגיעו לכנסת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
מירב בן ארי: לכאן הן יגיעו.
מירב בן ארי: תבקשי מהחבר'ה שלך שם שידאגו לנהל את העניינים בצורה מהירה ויעילה כדי שהתקנות האלה יבואו לכאן בפתיחת המושב.
<טלי שטיין: בסדר.
מירב בן ארי: התעשייה, זה מקובל עליכם?
<נורית הראל: כן.
<נורית הראל: אני רק אסכם את דבריי.
<נורית הראל: בתקנות, אנחנו בעד כל התקנות מלבד שני נושאים כאשר אחד הוא ארבע השפות והשני הוא הנושא של האגרות שהן יותר גבוהות מהאגרות הקיימות כיום.
מירב בן ארי: יואב גזית, מנכ"ל ובעלים של בי.
מירב בן ארי: פור.יו.
מירב בן ארי: אנחנו כבר מכירים.
<יואב גזית: תודה.
<יואב גזית: אני קודם כל אומר שאנחנו שמחים להיות כאן.
<יואב גזית: באמת לא נחזור על הברכות אבל הייתי רוצה לשמוע ממך משהו לגבי העניין של הייצוא כי אולי באמת הגיעו ימות המשיח.
מירב בן ארי: אתה מדבר על חוק עידוד השקעות הון?
<יואב גזית: לא.
<יואב גזית: אני מדבר על כך שאמרת ששר הבריאות החליט.
מירב בן ארי: שר הבריאות החליט לתקן את החוק, למחוק את המילה שיווק.
<יואב גזית: זה לא חוק.
<יואב גזית: זה צו.
מירב בן ארי: צו.
מירב בן ארי: שר הבריאות צריך לאשר.