GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: רגע, שנייה, אני רק רוצה לתת מילה אחת לציפי, כי חשוב לי, ציפי, שאני יודעת שמהיום הראשון שנכנסתי למשרד היא כל הזמן אמרה לי שכשמשה היה שר רווחה – אנחנו התחלנו.
מירב בן ארי: כל דבר שבאתי היא אמרה לי – את זה התחלתי.
מירב בן ארי: זאת אומרת אני רואה בי דור ההמשך שלך, אבל חשוב לי שתאמרי כמה מילים, כי באמת היא עושה כאן מעל ומעבר בשביל שהתכניות האלה ייצאו לפועל.
מירב בן ארי: זה טוב, כי התחלת, וכך גם עם המילים שלך נסיים.
<ציפי נחשון גלי: אני זוכרת שהיית פוגש אותי במקרה וכל פעם היית מתנצל איך לא היית מצליח לגייס את הכסף הזה.
<ציפי נחשון גלי: אבל באמת, אנחנו - - -
משה כחלון: זה האינסנטיב להיות שר אוצר.
משה כחלון: אמרתי אני אראה להם, אני אגיע לשם ואני אראה להם מה זה.
<ציפי נחשון גלי: נכון, נכון.
<ציפי נחשון גלי: אז אני גם מאד מאד מתרגשת.
<ציפי נחשון גלי: התרגשתי קודם כשקיבלתי את הטלפון מענבר שאמרה לי עכשיו כחלון שר אוצר, מה שתרצי.
משה כחלון: לא בכל הנושאים, רק ברווחה.
<ציפי נחשון גלי: בסדר, אני רווחה.
משה כחלון: לא, שלא.
<ציפי נחשון גלי: ובאמת אנחנו היום במקום אחר.
<ציפי נחשון גלי: אודות לאישור שלך אנחנו מפעילים וכבר התחלנו להפעיל חלק מהמסגרות.
<ציפי נחשון גלי: אני מקווה שעד ספטמבר כל המסגרות שמנינו היום במשך שעה וחצי, יהיו פתוחות.
<ציפי נחשון גלי: נשמח לארח אותך.
<ציפי נחשון גלי: אני חושבת שגם הבשורה הגדולה שמתוך מה שאנחנו עושים אנחנו למדים על הצרכים הרבים של אותם צעירים.
<ציפי נחשון גלי: אני אמרתי שאני גאה לציין שאני יזמתי תכנית לאומית לצעירים בסיכון ואני בטוחה ומאמינה שאתה תעזור לנו שם.
<ציפי נחשון גלי: האמת, כשחשבתי שהמנכ"ל והשר מאשרים את זה באופן עקרוני, נצא עכשיו לדיונים של שנתיים, אז הם אמרו לא, אין לך שנתיים של דיונים כמו התכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון.
<ציפי נחשון גלי: לצעירים האלה אין זמן, הם צריכים אותנו כמה שיותר מהר.
<ציפי נחשון גלי: ובאמת, אני מניחה שבתוך חודשיים אנחנו נגבש את העקרונות ואת הפרקטיקה של התכנית.
<ציפי נחשון גלי: נביא את זה לשולחן שלך ואני ממש מאמינה ביכולות שלך לעזור לצעירים במדינת ישראל.
משה כחלון: בשמחה.
מירב בן ארי: רות מנע, ממשרד השיכון את רוצה להתייחס?
מירב בן ארי: יש שיתוף פעולה מדהים של תכנית ששנים ניסו לקדם והצלחנו באמצעות רות וציפי לקדם את התכנית לסיוע בשכר דירה לצעירים חסרי קורת גג וחסרי עורף משפחתי.
<רות מנע: כפי שמירב ציינה, אנחנו כבר שלוש שנים מדשדשים סביב התכנית הזאת.
<רות מנע: טיפלנו בצעירים ובצעירות הללו במסגרת ועדות חריגים, אבל אנחנו תמיד חשבנו שנכון לעגן את זה בתכנית סיוע, משהו שיפשט את התהליך וייתן להם את הסיוע המיידי הזה במסלול ירוק, אודות לשיתוף פעולה של משרד הרווחה, ההובלה העיקשת של מירב סביב הנושא הזה והדחיפה שלך ושל הנציגים ושל מנכ"ל המשרד, שלא מעט דחף בעניין הזה.
<רות מנע: קיבלנו את התקציב.
<רות מנע: אני שמחה לומר שאנחנו כבר בתכנית מגובשת, שנפעיל אותה לקראת סוף אפריל.
משה כחלון: מצוין.
מירב בן ארי: יופי, תודה רבה.
מירב בן ארי: רעות גיא מעל"ם רצתה לומר משהו.
<רעות גיא: ממש משהו קצר.
<רעות גיא: רציתי רק לנצל את ההזדמנות שאתה איתנו, כבודו, ולהגיד לך שעמותת על"ם בעשר השנים האחרונות מתעסקת עם בני נוער – צעירות וצעירים – על רצף הסיכון, ובפרט צעירים וצעירות חסרי בית ואני חייבת להגיד שהקשר עם מירב התחיל עוד כשהיא הייתה חברת מועצה, בעיריית תל אביב.
<רעות גיא: כמו שאופייני לה, ואני לא צריכה לספר לך, אתה מכיר אותה יותר טוב ממני, היא הגיעה לשטח, ראתה בעיניים, נגעה בידיים, הריחה באף, לא הסתפקה בתיווך שלנו.
<רעות גיא: והסיפור הזה שהיא הקימה בעצם את ועדת המשנה כאן, הוא בשבילנו קפיצת מדרגה שאני לא יכולה אפילו להסביר מה קרה פה במושב הזה, לעומת 10 שנים של עבודה בשטח.
<רעות גיא: יש לנו פלטפורמה לעשות דיונים, לקיים ועדות, גם להתווכח, גם לריב, הכל בסדר, ברוח טובה.
<רעות גיא: היא הגיעה גם עם תקציב, הגיעה עם משב רוח שאני לא זוכרת כמותו בעשר השנים שאני פעילה בשטח.
<רעות גיא: יש פה צעירים וצעירות חסרי בית שבאים איתנו לכל דיון, לכל ועדה.
<רעות גיא: אני לא זוכרת מתי הצלחתי להעיר אותם בשבע בבוקר, להתקלח ולהיות מוכנים ולהגיע ולעבור בידוק.
<רעות גיא: אני אומרת את זה לא בשביל החנופה, למרות שזה גם בסדר.
<רעות גיא: אני אומרת את זה כי אנחנו היום קצת עצובים אפילו.
<רעות גיא: זאת אומרת אנחנו מתבשרים על סיום של הוועדה שמבחינתו היא אוויר לנשימה.
<רעות גיא: זה שיש פה פלטפורמה פעם בשבועיים לקיים דיונים שהם הרי גורל בשבילנו, זה קצת מרגיש כאילו נתנו לנו איזה ממתק ועכשיו לוקחים לנו אותו.
<רעות גיא: ואני אומרת את זה כאן כי חשוב שתשמע את זה וחשוב שתבין מה זו הוועדה הזו בשבילנו.
<רעות גיא: וכאילו רק התחלנו.
<רעות גיא: היה מושב אחד והדברים פה נשענים, בוא נגיד על דברים שלא קרו אתמול וגם לא לפני שנה, אלא עשור שאנחנו מתמודדים עם בעיות של מדיניות, בעיות של תקציבים, בעיות של מענים, ולא הצליח כמובן לפתור את הדבר הזה במושב.
<רעות גיא: אם יש משהו שאתה חושב או שאתה מוכן לחשוב שאפשר לעשות כדי להמשיך ולקיים את הדיונים האלה באיזו שהיא פלטפורמה של תדירות יותר גבוהה, זה יותר מיישמח אותנו.
<רעות גיא: זה פשוט היה לי מאד מאד חשוב להגיד את הדבר הזה, כי בשבילנו זה אמנם מעמד מרגש, אבל גם רגע קצת עצוב שזה מסתיים.
משה כחלון: זה דבר חשוב מה שאמרת.
מירב בן ארי: פשוט אני קיבלתי מינוי זמני לוועדת העבודה והרווחה.
מירב בן ארי: קיבלתי רק מינוי לוועדה לחצי שנה, אבל הגיעה כאן קריאה גם של חברי הכנסת, גם של עמותות, גם יושב ראש הוועדה הוא ממפלגת כולנו ואנחנו נגיע לאיזה סידור ואני מקווה שבאמת נוכל להמשיך.
מירב בן ארי: אין משהו שאי אפשר לפתור.
מירב בן ארי: בבקשה, עמותת אותות.
מירב בן ארי: יושבת הראש או מי שרוצה.
<אראלה רבינוביץ: שלום, שמי רלי רבינוביץ.
<אראלה רבינוביץ: אני רוצה להודות על קיום הוועדה הזאת.
משה כחלון: רק שתי מילים על אותות.
משה כחלון: את על"ם אני מכיר.
<אראלה רבינוביץ: אותות זו עמותה שמפעילה שנים רבות פרויקטים בנושא נוער בסיכון מכל קצוות הקשת.
<אסף שמול: חסות הנוער, הוסטלים.
מירב בן ארי: הבית ברחוב חיים.
<אראלה רבינוביץ: גם אנחנו קוראים לאפשרות להמשיך את הוועדה הזאת, לא רק בגלל ההתלהבות שלך מירב, אבל ההתלהבות שלך אני חושבת מהווה רוח גבית גם לעמותות שכל הזמן נושאות בנטל, אבל גם לכל הנושא עצמו.
<אראלה רבינוביץ: פשוט נהיית קול של הצעירים.
<אראלה רבינוביץ: את מבקרת בכל המקומות ואת פעילה בכל התחומים ועוזרת מאד מאד לעמותות, לפעמים לשאת את דברם מול רשויות, כמו במקרה של חיפה.
משה כחלון: כמו אצלי בשעה אחת היום.
<קריאה: אז אולי אנחנו נחכה לו גם פה.
משה כחלון: או מה מחכה לי.
<אראלה רבינוביץ: אז אנחנו מאד היינו קוראים להמשיך את תת הוועדה הזאת.
<אראלה רבינוביץ: תודה רבה.
מירב בן ארי: רן, רצית לומר משהו.
<רן מלמד: כן, דבר אחד.
משה כחלון: אם אתה רוצה להגיד לי, אתה לא צריך.
משה כחלון: אני מקבל את המיילים שלך שלוש פעמים ביום.
משה כחלון: מקבלת שבת ועד למה צריך את ידיד ולמה לא צריך, אבל אני נהנה.
<רן מלמד: אני לא שמעתי שאתה ביקשת שאני אסיר אותך מהרשימה.
משה כחלון: לא, להיפך, אני נהנה.
משה כחלון: ככה אני מחובר גם, זה טוב.
משה כחלון: יש לי Hide, אם אני רוצה אני יודע להעלים.
<רן מלמד: את התודות על הקרן אני אגיד אחר כך, אבל אלף אני באמת חושב וקורא גם לך אדוני השר וגם לך, לעשות הכל כדי שהוועדה הזאת תמשיך ותתקיים.
<רן מלמד: יש ועדה לזכויות הילד, אני חושב שהוועדה הזאת צריכה להפוך, אני לא אגיד לוועדה קבועה, אבל בהחלט כוועדת משנה היא צריכה להמשיך.
<רן מלמד: אני מודה שיש לי דבר אחד שאולי עוד לא טופל ואם הוועדה תמשיך, אז אפשר יהיה להמשיך לטפל בו וזה נושא התעסוקה.
<רן מלמד: אם רוצים לייצר באמת אופק אמיתי, אז מעבר לנושא של הדיור צריך לדבר גם על התעסוקה.
<רן מלמד: אחת הבעיות שאנחנו גילינו ברמה הכללית בחודשים האחרונים בעבודה מול משרד הכלכלה, היא שהרבה אנשים לא מצליחים לנצל את התכניות השונות לתעסוקה, פשוט בגלל שהם לא מקבלים מלגת קיום.
<רן מלמד: כשאין לך מלגת קיום, שאתה יודע שאתה יכול ללמוד 7 או 8 שעות ביום או כמה שעות שזה לא יהיה, ועדיין שתוכל, בין אם לשכור דירה או לדאוג לעצמך לאוכל או כל דבר אחר, אז אתה לא לומד, אתה לא רוכש מקצוע ואתה לא יכול להתקדם לשום מקום.
<רן מלמד: ואם אפשר יהיה לעשות איגום דרך הביטוח הלאומי או דרך תקציב מיוחד נוסף של משרד האוצר, כדי שאפשר יהיה לחבר חלק מהתכניות התעסוקתיות, שכבר קיימות בתמ"ת, עם מלגות קיום לאותם חברה צעירים, אני חושב שזה שלב הכרחי ויכול להיות מאד חיובי.
משה כחלון: תסביר לי את זה.
<רן מלמד: כשאתה היום הולך לתכניות של התמ"ת בנושא תעסוקה, אתה מקבל את הלימודים בחינם.
משה כחלון: את ההכשרה.
<רן מלמד: את ההכשרה בחינם, אז ממה תתפרנס?
<רן מלמד: אין לך מלגת קיום.
משה כחלון: אה, לא נותנים להם?
<רן מלמד: לא נותנים מלגת קיום.
<רן מלמד: עכשיו, ביטוח לאומי נותן בצורה מאד מאד חלקית - - -
משה כחלון: אבל פעם נתנו, לא?
משה כחלון: רשויות מסוימות.
<רן מלמד: לא, רק לחלק, לא לכל ההכשרות ובעיקר להכשרות אקדמיות ובטח לא להכשרות שהן הכשרות מקצועיות אחרות.
<רן מלמד: אני חושב ששווה לבדוק את הנושא הזה לעומק, כי אני חושב שזה יכול להיות פתח למשהו חדש.
מירב בן ארי: אוקיי, זה נושא שאני אקח אותו.
משה כחלון: אבל חסר לי פה נתון.
משה כחלון: עכשיו אני אומר לבחורה הצעירה הזאת תלכי תלמדי מקצוע, נכשיר אותך למקצוע, לא חשוב כרגע מה, רוקחות.
משה כחלון: ממה היא תחיה בתקופה הזאת?
<רן מלמד: זאת בדיוק הנקודה.
משה כחלון: אז היא לא תלך ללמוד.
<רן מלמד: אז לכן אני אומר, היא לא תלך ללמוד כי אין לך את מלגת הקיום.
<רן מלמד: אז אם אפשר יהיה להקצות תקציב מסוים למלגות קיום, אפשר יהיה לדעתי לעשות - - -
משה כחלון: אפשר.
משה כחלון: אפשר להקציב.
משה כחלון: ציפי, את מכירה את זה?
<ציפי נחשון גלי: רוב ההכשרות שמשרד הכלכלה מממן בוואוצ'רים, זה בדרך כלל על הכשרות שזה לא כל יום, אז הצעירים, נגיד כן מסדרים להם עבודה, אבל הם לומדים פעמיים שלוש אחר הצהריים.
<ציפי נחשון גלי: זה כן.
<ציפי נחשון גלי: הבאג העיקרי בשוברים האלה, זה שהצעיר בסיכון לא יכול להשלים את ה-20% כי הוא צריך לשלם 80% מהוואוצ'ר, אין לו את ה-80%, גם אם עושים לו את זה בשלוש פעימות, אבל הוא צריך לשלם את ה-20%.
<ציפי נחשון גלי: עכשיו, אם הוא עובד בעבודה חלקית, כי הוא לומד חלק מהזמן, אז גם אין לו את ה-2,000 או את ה-1,500 שקלים האלה.
<ציפי נחשון גלי: זה באג.
<ציפי נחשון גלי: אבל אם לומדים בהכשרה מקצועית שזה כל יום, לפחות לחמש שעות, הם יכולים לקבל הבטחת הכנסה.
<רן מלמד: מוגבלת מאד.
<ציפי נחשון גלי: הבטחת הכנסה זה אלף - - -
<רן מלמד: היום יש תכנית חדשה של משרד הכלכלה - - -
משה כחלון: תראה, אני אגיד לך משהו קטגורית.
משה כחלון: בדברים האלה אנחנו יודעים לתת כסף.
משה כחלון: יש באוצר מושג שנקרא כסף טוב.
משה כחלון: יש כסף שיודעים שהוא מתבזבז ויש כסף שהוא טוב, שבסוף בסוף הוא הולך למקומות הנכונים.
משה כחלון: בתחומים שדיברת, אנחנו באמת רואים בזה כסף טוב.
משה כחלון: לא נעים להגיד, זה גם לא כסף גדול, שאם אתם תביאו לי תכנית, שבאמת תדחוף את החברה לעבודה ותסייע להם, אנחנו נמצא את המקורות ונתקצב את זה.
משה כחלון: אין שום בעיה.
מירב בן ארי: ריקי היא צעירה חסרת בית שנמצאת איתנו בכל דיוני הוועדה.
מירב בן ארי: מאד חשוב לה לומר לך משהו.
<ריקי צחי: נכון.
מירב בן ארי: אז ריקי, בבקשה, דקה ואנחנו מסיימים.
<ריקי צחי: אתה דומה קצת לניר ברקת, שהיה אצלנו גם.
משה כחלון: אני?
משה כחלון: את יכולה למצוא מישהו אחר?
משה כחלון: אבל לא ניר ברקת.
<ריקי צחי: אני לא רואה טוב מרחוק ועם החליפה וזה, אתה יודע.
מירב בן ארי: ריקי גם התראיינה לרינו צרור והיא דיברה איתו על התכנית לסיוע לצעירים חסרי בית.
מירב בן ארי: רינו ביקש רק את הצעירים, הוא לא ביקש אותי, אז נתנו לריקי לדבר והיא דיברה מאד יפה בתכנית והסבירה על התכנית לסיוע של משרד השיכון לצעירים חסרי בית.
מירב בן ארי: את רוצה להגיד משהו לשר האוצר?
<ריקי צחי: כן, אני רוצה להגיד משהו לשר האוצר.
משה כחלון: בבקשה.
<ריקי צחי: אני אציג את עצמי.
<ריקי צחי: אני ריקי, בת 22, אני גרה גם כרגע בשלטר.
<ריקי צחי: אני עובדת גם בעבודה ששייכת לעמותת על"ם, שלוש פעמים בשבוע.
<ריקי צחי: זה שייך למשרד הרווחה?
<ריקי צחי: בסדר.
מירב בן ארי: העיקר שאת עובדת.
<ריקי צחי: אני אשמח אם תבוא אלינו לאיזה ביקור בשלטר.
משה כחלון: איך אני יכול להגיד לא, תגידי?
משה כחלון: ועוד להיות משודר.
<ריקי צחי: באמת?
משה כחלון: לא יודע, כתוב.
משה כחלון: הנה, הדיון בשידור.
<ריקי צחי: אנחנו באדום, בירוק זה משודר.
מירב בן ארי: זה בסדר, זה משודר.
<ריקי צחי: תבוא רק לראות מה זה, איך זה מתנהל, מה עושים, לדבר, לשמוע איתנו.
משה כחלון: דרך אגב, ביקרתי.
משה כחלון: כשהייתי שר רווחה ביקרתי בכמה שלטרים, אבל בסדר, זה לא פוטר אותי.
משה כחלון: אני אבוא גם אליכם.
<ריקי צחי: בוא נשתמע.
משה כחלון: נגיע.
משה כחלון: תודה על ההזמנה ואני אגיע.
מירב בן ארי: אני רוצה לסכם את הדיון של הוועדה.
מירב בן ארי: אני ממש חייבת לסכם כי יש לי שאילתה עוד שבע דקות.
מירב בן ארי: אני רוצה להודות לך שבאת לכאן.
מירב בן ארי: אני מאד מודה לשר האוצר משה כחלון שהגיע.
מירב בן ארי: אני רוצה לסיכום לומר שאני אטפל בהארכת הוועדה.
מירב בן ארי: בכל מקרה אנחנו רואים בזה כמפגש סיכום של המושב אחרי הפעילות הענפה שהייתה כאן.
מירב בן ארי: אני מודה לכל הארגונים החברתיים שהגיעו לכאן, שליוו את הוועדה לאורך כל התהליך, גם לאורך המאבקים אבל גם הדברים הטובים שאנחנו עשינו.
מירב בן ארי: אני מודה לכם שבאתם.
מירב בן ארי: אנחנו נמשיך ואני אעדכן אתכם לגבי המשך הוועדה וגם אם תהיה בעיה, אנחנו בכל מקרה נכנס גם את השדולה.
מירב בן ארי: הנושא של צעירים וצעירות בסיכון, שאני מלווה, והנושא של צעירים וצעירות חסרי בית – לא ירד מסדר היום החברתי של מדינת ישראל.
אלי אלאלוף: היום זה יום בפגרה, לא היינו אמורים לקיים דיון, אבל לאחר שחברי הכנסת ביקשו, ואני מברך את כל חברי הכנסת שנמצאים פה איתנו, ראינו לנכון לדון בדוח של יוניסף על מצב הילדים בארץ, כמה הוא מחפיר וכמה הוא קשה.
אלי אלאלוף: היות ואנחנו רגילים להגיד שהילדים זה העתיד שלנו, אז אם לא נתקן את זה, העתיד שלנו לא יהיה כפי שהיינו רוצים.
אלי אלאלוף: היום אנחנו ב-20.4.2016, י"ב בניסן התשע"ו, שעה 9:38.
אלי אלאלוף: אני מברך את הנוכחות המאוד מרשימה של הרשימה המשותפת, אני חייב לציין את זה.
אחמד טיבי: אנחנו אוהבים ילדים.
אחמד טיבי: יש כאלה שלא אוהבים ערבים, אנחנו אוהבים ילדים.
אלי אלאלוף: לא אמרתי את זה.
אלי אלאלוף: למה הפרשנות הזאת שלך?
אחמד טיבי: אני מוצף בבקשות לתגובה.
אחמד טיבי: זאת הייתה התגובה שלי.
אלי אלאלוף: אני מציין בחיוב את הנוכחות של חברי הכנסת מהרשימה המשותפת.
אלי אלאלוף: זה אומר כמה דברים על הדיון שיתקיים.
אלי אלאלוף: אנחנו ביקשנו מנציג יוניסף להציג לנו את המצגת.
אלי אלאלוף: הדוח משתרע על 70 עמודים, אם אינני טועה, בצרפתית לפחות.
אלי אלאלוף: בעברית, עם הקיצור שקיבלתי, זה רק 6,7 דפים.
אלי אלאלוף: המצגת שלכם צריכה להיות סביב ה-3,4 שקפים בלבד.
<ג'וני קליין: בוקר טוב לחבר הכנסת אלאלוף, לחברי הכנסת שדרשו את הדיון, לכולם.
<ג'וני קליין: אני מודה לכם על הבנת החשיבות שבנושא.
<ג'וני קליין: במדרג של חשוב מול דחוף, הדחוף הוא כבר דחוף עשרות שנים.
<ג'וני קליין: יוניסף היא קרן האו"ם למען ילדים.
<ג'וני קליין: מדינת ישראל הייתה אחת מהמדינות המקבלות סיוע משנת 48 עד שנת 95.
<ג'וני קליין: יוניסף נמצאת בכ-200 מדינות מסביב לעולם.
<ג'וני קליין: מדינת ישראל בחרה להיות המדינה המפותחת היחידה בחבל הארץ שאנחנו נמצאים בו.
<ג'וני קליין: במדינות מתפתחות יש מתן סיוע ופיתוח על ידי שליחים של האו"ם, שליחים של יוניסף, ובמדינות מפותחות יש קרן מקומית למען יוניסף עם הסכם שליחות.
<ג'וני קליין: אנחנו הנציגים של יוניסף בתוך מדינת ישראל המפותחת.
<ג'וני קליין: אנחנו אמורים לעבוד יחד עם הממשלה שקיבלה על עצמה את האמנה לזכויות הילד, שקיבלה על עצמה לעודד את היישום של האמנה.
אלי אלאלוף: כשאתה אומר "אמורה", האם זה אומר שזה לא קיים?
<ג'וני קליין: תמיד יש יותר לעשות למען ילדים.
אלי אלאלוף: אבל עושים?
אלי אלאלוף: יש מהלכים מעשיים?
<ג'וני קליין: הפערים בין האמנה לחוק ישנם, אבל הם מעטים.
<ג'וני קליין: בפערים בין החוק ליישום של החוק יש על מה לעבוד.
אלי אלאלוף: במה זה מתבטא היום?
<ג'וני קליין: זה מתבטא ממש במה שמשתמע מתוך הדוח, בפערים בנגישות.
אלי אלאלוף: לא, בעשייה של יוניסף.
<ג'וני קליין: אנחנו מקדמים חקיקה להקמה של נציבות לזכויות הילד, שזאת חקיקה שעברה קריאה ראשונה ואנחנו מקווים שהיא תאושר במהלך הכנסת הנוכחית.
<ג'וני קליין: יש את העניין של המועצה לגיל הרך שחבר הכנסת אלאלוף יחד עם חבר הכנסת טרכטנברג יוזמים.
<ג'וני קליין: אנחנו מאוד מקווים לקיום של הדבר הזה, לקיום כל דבר שמפריד בין חלוקת האחריות לגורמים יחידים בנושא של ילדים, לקיום כל דבר שרואה את הילדים כגורם שהוא המוקד.
<ג'וני קליין: יש את העניין של העברה של המוקד מאימהות במשרד הכלכלה לילדים במשרד החינוך, כאשר גני ילדים זו דוגמה קלאסית.
<ג'וני קליין: יש לנו גם תכנית שנקראת "א.
<ג'וני קליין: א נאמני זכויות הילד", שבה יחד עם משרד החינוך אנחנו מלמדים מנהלים ומורים על זכויות הילד וההבנה שהילד עצמו הוא ישות ברת זכויות.
<ג'וני קליין: יש מכון מחקר בינלאומי ביוניסף, הוא יושב בפירנצה באיטליה.
<ג'וני קליין: שם מתרכז כל המחקר בעולם בנושא של ילדים.
<ג'וני קליין: הנתונים שמגיעים לשם ממדינת ישראל, כמו ממדינות אחרות, הם הנתונים הרשמיים של המדינה.
<ג'וני קליין: אנחנו לא באים כדי לחקור את המדינה, אלא לוקחים את הנתונים של המדינה, של המגזר הציבורי והממשלה של אותה מדינה, של ה-NGO ושל גופים של החברה האזרחית, כדי לערוך השוואות ולערוך מחקרים על מדינות.
<ג'וני קליין: זה הדוח האחרון בסדרה על המצב של ילדים בתוך מדינות מפותחות.
<ג'וני קליין: דוח 12 שיצא לפני שנה וחצי, הצביע על כך שלא רק פערי העוני בקרב הילדים הם הגדולים ביותר בין המדינות המפותחות, גם השיעור של ילדים מתחת לקו העוני בדוח האחרון היה הרביעי מתחתית הרשימה.
<ג'וני קליין: זאת הייתה רק איזו שהיא סטייה, כי באותה שנה ספרד, יוון ולטביה היו במשבר רגעי.
<ג'וני קליין: אנחנו רואים שהשנה מדינת ישראל תופסת בחזרה את המקום הראשון ברשימת שיעורי העוני.
<ג'וני קליין: קו העוני במדינה מפותחת מוגדר כמחצית מהשכר החציוני במשק.
<ג'וני קליין: הכותרת שאומרת שילדי ישראל הם העניים ביותר במערב, הוא לא בהכרח נכון, כיוון שהשכר החציוני הוא לא אותו דבר בכל המדינות.
<ג'וני קליין: אנחנו מדברים על דוח יחסי.
יוסף ג'בארין: זה אותו קריטריון בכל המדינות.
<ג'וני קליין: זה אותו קריטריון, אבל המדד שונה, כי השכר החציון במדינת ישראל הוא לא השכר החציון באנגליה.
מיכל רוזין: מה הוא המדד החציון באופן יחסי למדינות ה-OECD?
יגאל גואטה: מה זה משנה, זה מספיק גרוע גם ככה.
מיכל רוזין: זה משנה.
יוסף ג'בארין: מה הנתון בישראל?
<רועי מלמד: הנתון בישראל של השכר החציוני, לפחות מהדוחות שאני מכיר, הוא בסביבות ה-6000 שקלים.
<רועי מלמד: 50% מהחציון זה 3000.
מיכל רוזין: מה בהשוואה למדינות ה-OECD?
אלי אלאלוף: אין מה להשוות.
אלי אלאלוף: צריך להשוות את הטכניקה.
אלי אלאלוף: זו רמת החיים של המדינה.
<ג'וני קליין: לא רק שזה נתון קצת עלום בכל מדינה ומדינה, אני חושב שגם ההתייחסות לדוח הזה כאל ליגת כדורגל של מי הכי פחות היא לא רלוונטית.
<ג'וני קליין: אנחנו מסתכלים על החציון התחתון, כי אנחנו מודדים את הפערים בין היכולת של הנמוך ביותר בחברה לבין הגבוה ביותר בחברה, את האפשרות שלו להתקדם ולצאת מהמצב שהוא נמצא בו.
<ג'וני קליין: אנחנו רואים שהפערים החברתיים במדינת ישראל הולכים וגדלים.
<ג'וני קליין: אם אנחנו מסתכלים על אחוז הילדים העניים בתוך המדינות המפותחות, אז יש דברים שמדינת ישראל אוהבת להוביל בהם.
<ג'וני קליין: אני מתאר לעצמי שהיינו שמחים לא להוביל בזה.
<ג'וני קליין: פערים בחינוך נלקחים מהתוצאות של מבחני פיז"ה.
<ג'וני קליין: אנחנו מדברים על ילדים בתוך מערכת החינוך.
<ג'וני קליין: אם יש ילד בתוך מערכת החינוך שיש לו פער בדברים הבסיסיים האלה, זה צריך להדאיג את כולנו.
<ג'וני קליין: אנחנו רואים שאנחנו פה במקום מדאיג.
<ג'וני קליין: מדד הבריאות ומדד שביעות הרצון נלקחו מדיווח עצמי של הילד.
<ג'וני קליין: הילדים במדינת ישראל מרגישים את עצמם פחות בריאים.
<ג'וני קליין: יש פער מאוד מאוד גדול בין הילדים בחציון העליון לחציון התחתון, בתחושה העצמית של בריאות ובמספר התלונות על התחושה הלא טובה מידי יום.
אלי אלאלוף: כדאי שתציין שכל הבדיקות האלו נעשו באמצעות בר-אילן.
<ג'וני קליין: כן, השותף למחקר הוא בר-אילן.
<ג'וני קליין: יש פה רכיב של toxic stress שנגרם על ידי מצב ביטחוני מתמשך.
<ג'וני קליין: זה לא כל הסיפור, אבל זה בהחלט פקטור בסיפור.
<ג'וני קליין: מדד שביעות הרצון דומה.
<ג'וני קליין: כשאנחנו רואים בתוך הדוח את השקלול של המקום של מדינת ישראל בקרב המדינות על כל המדדים, אנחנו רואים את מקומנו בתחתית הרשימה.
<ג'וני קליין: במדד רווחת הילדים ואי השוויון אנחנו בתחתית הפירמידה בקרב המדינות המפותחות.
<ג'וני קליין: מדינת ישראל בוחרת להיות מדינת OECD.
<ג'וני קליין: אנחנו בוחרים להיות מדינה מפותחת.
<ג'וני קליין: אני חושב שנכון שכך.
<ג'וני קליין: הדבר הזה בא ביחד עם אחריויות.
<ג'וני קליין: לא הייתי רוצה לראות את עצמנו כראש לזאבים, הייתי מעדיף לראות את עצמנו כזנב לאריות.
<ג'וני קליין: לא כזנב, אלא כמשהו שרואה לא את הייאוש אלא את האתגר.
<ג'וני קליין: אני רוצה להראות לכם כמה מהתגובות שקיבלנו על הדוח.
<ג'וני קליין: אני לא מדבר על טוקבקים, אני מתייחס לתגובות בכתבות בעיתונות, לתגובות של יושבי ראש ונשיאים של עמותות אחרות שהן בתוך הזירה, אפילו אלה שהוזמנו פה לדיון הבוקר.
<ג'וני קליין: שמעתי תגובות כגון: "אוי, עוד דוח של האו"ם נגדנו, איזו הפתעה".
אלי אלאלוף: זאת עובדה, אל תהיה מופתע.
<ג'וני קליין: אני לא רואה בזה משהו נגדנו.
אלי אלאלוף: גם הגוף שאתה מייצג הוא לא הכי סימפטי.
<ג'וני קליין: פה אני חייב להסתייג.
אלי אלאלוף: כמה ישראלים עובדים ביוניסף?
יגאל גואטה: שניים, המנכ"ל והסמנכ"ל.
<ג'וני קליין: הם לא עובדים של יוניסף, הם עובדים של קרן יוניסף בישראל.
<ג'וני קליין: זה שונה.
<ג'וני קליין: זה לא כסף של יוניסף, כדאי שתדעו את זה.
אוסאמה סעדי: הדוח הזה מבוסס על נתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
אוסאמה סעדי: המספרים מדברים בעד עצמם.
אלי אלאלוף: הוא דוח חשוב, אני לא מטיל ספק.
<ג'וני קליין: זה ארגון שנתן סיוע למדינת ישראל במשך 20 שנה, מאז קום המדינה.
<ג'וני קליין: זה הגוף הכי פחות פוליטי והכי מקצועי בכל מארג האו"ם.
<ג'וני קליין: הוא אפילו לא נמצא בתוך ספר התקציב של האו"ם.
אלי אלאלוף: כמה פעמים התקיימו דיונים עם יוניסף בכנסת?
<ג'וני קליין: אני נוכחתי פעמיים.
אלי אלאלוף: מתי פעם אחרונה התקיים דיון בכנסת עם יוניסף?
<צבי קליין: בכנסת, במליאה, אני לא זוכר.
אלי אלאלוף: ופה, בוועדות, כמו הדיון הזה?
<ג'וני קליין: לפני שנה וחצי, בוועדת לזכויות הילד על אותו דוח.
<ג'וני קליין: תגובה נוספת שקיבלתי הייתה בנוסח: "המצב שלנו שונה, יש לנו את האוכלוסייה החרדית והאוכלוסייה הערבית, הם בוחרים בעוני".
<ג'וני קליין: אני מאוד מסתייג מהאמירה הזאת.
<ג'וני קליין: אני חושב שאפילו אם חברה כלשהי בוחרת לממש זכויות, לא לממש זכויות, זה לא מונע מהאחריות של הממשלה לספק את הזכויות של הילדים בתוך אותה חברה.
<ג'וני קליין: בוודאי שלכל חברה בכל מדינה ומדינה יש את האופי הייחודי שלה.
יגאל גואטה: בוודאי שהילד לא בחר לחיות בעוני.
<ג'וני קליין: יש לי בקשה אחת בתור מנכ"ל יוניסף ישראל, ויש לי דרישה אחת בתור אזרח ישראל ואבא לילדים.
<ג'וני קליין: די לפוליטיזציה של ילדים.
<ג'וני קליין: כל נושא שקשור לילדים, קשור לרווחה וקשור לתכנית אסטרטגית למלחמה בעוני שעוברת עשרות שנים מממשלה לממשלה, זה לא עניין פוליטי, זה עניין של כולנו, זה איום קיומי על המארג החברתי של מדינת ישראל.
<ג'וני קליין: מי כמוך, חבר הכנסת אלאלוף, מבין את זה ונלחם למען הצדק פה.
<ג'וני קליין: אנחנו מסתכלים על מצב שבו יש כל כך הרבה פלסטרים, שאנחנו כבר לא מבינים את אופי הפצע.
<ג'וני קליין: אני רוצה לבקש דה פוליטיזציה של קצבאות ילדים, דה פוליטיזציה של חינוך, שימת הילד והדגש על הילד במוקד, גם מגיל לידה עד גיל 3.
<ג'וני קליין: אני מבקש את כל שאר הנושאים שחיוניים לקיומנו כחברה מהעבר, אבל במיוחד מהיום והלאה.
מיכל רוזין: הדוח הזה הוא חמור, הוא לא מפתיע.
מיכל רוזין: אני חייבת להסתייג מהסיומת של הדברים שלך.
מיכל רוזין: אפשר להגיד: בואו לא נעשה את זה מפלגתי.
מיכל רוזין: אם אתה אומר פוליטי, אז הכל פוליטי.
מיכל רוזין: כל דבר הוא פוליטי, גם יחסים בן בני זוג, גם יחסים בין הורים לילדים, הכל זה פוליטיקה.
מיכל רוזין: פוליטיקה מנהלת את החיים שלנו.
מיכל רוזין: הפוליטי הוא אישי, האישי הוא פוליטי.
מיכל רוזין: זה שיש ילדים עניים, וזה ששתי קבוצות אוכלוסייה במדינת ישראל, הערבים והחרדים, הן עניות, זה לא במקרה.
אלי אלאלוף: זו טעות.
אלי אלאלוף: לא רק הם עניים.
אלי אלאלוף: המספר האבסולוטי של האחרים גדול יותר מהצירוף של השניים.
אלי אלאלוף: זה עושה תירוץ כזה: אם זה רק החרדים והערבים, שיאכלו אותה.
מיכל רוזין: זאת תוצאה של מדיניות פוליטית.
מיכל רוזין: איך שממשלות מנהלות את תקציב הרווחה, את תקציב העברה שלו, את תקציב הבריאות, החינוך וכדומה, בסופו של דבר מכך משתמע מצב הילדים, לכן זה פוליטי לחלוטין.
מיכל רוזין: אתה צודק שזה לא צריך להיות מפלגתי, לכן כולנו פה שותפים לאותה מטרה.
מיכל רוזין: ב-20 השנים האחרונות, שזה הדבר שאני חושבת שצריך לחקור ולבדוק אותו, יש ירידה עצומה במדינת ישראל בתקציבי העברה, בתקציבי הרווחה של ביטוח לאומי, בתקציבים לחד הוריות, בקצבאות ילדים, אי אפשר להתעלם, ולכן מפריעה לי האמירה "זה לא פוליטי".
מיכל רוזין: אי אפשר להתעלם ממדיניות ממשלה לאורך שנים בחינוך, בבריאות, ברווחה, בהעברות תקציביות.
מיכל רוזין: אי אפשר להתעורר בוקר אחד ולהתפלא על הנתונים האלה.
אלי אלאלוף: יש מדד שנקרא "ההשקעות של המדינה בתחום של הרווחה" – ביטוח לאומי, דיור.
אלי אלאלוף: היום יש מחסור של 50 מיליארד שקל בהשקעות בתחום הרווחה.
אלי אלאלוף: זה לא רק בילדים, זה גם משפחות, קשישים וכו'.
אלי אלאלוף: זה הנתון.
אלי אלאלוף: דוח העוני מציין את זה.
אלי אלאלוף: יש מחסור אדיר.
אלי אלאלוף: כל עוד לא נשקיע העוני יישאר כמו שהוא.
אלי אלאלוף: לצערי הוא הולך וגדל, למרות שיש כמה נתונים שאני אתן בסוף הדיון שאולי יתנו איזו שהיא תקווה.
מיכל רוזין: מה שאנחנו מסכימים בינינו זה שההכרעות האלו הן לא משמיים.
מיכל רוזין: הילדים עניים כתוצאה ממדיניות.
מיכל רוזין: נושא החינוך.
מיכל רוזין: שנינו עכשיו התגאינו במשך שבוע בחינוך הישראלי, בחינוך היהודי, כמה אנחנו כעם הספר מכירים בחשיבות החינוך, בכך שאין לנו משאבי טבע והמשאב העיקרי שלנו הוא ההון האנושי.
מיכל רוזין: אנחנו רואים בעשרות השנים האחרונות שהחינוך הוא לא כמו מה שהיה מאז קום המדינה.
מיכל רוזין: היכולת שבזכות החינוך יעברו מקבוצת מעמד סוציו אקונומי אחת לקבוצה שנייה לא קיימת היום.
מיכל רוזין: מחקרים מראים שאם אתה מסתכל על ילד, בודק מה רמת ההשכלה של ההורים שלו, מה רמת ההכנסה של ההורים שלו, איפה הוא גר – פריפריה, מרכז וכדומה, אתה תוכל לנבא כמעט ב-100% מה תהיה רמת ההשכלה שלו ורמת ההכנסה שלו כשהוא יגדל.
מיכל רוזין: זה אומר כמעט 0 במוביליות חברתית.
מיכל רוזין: הדבר האחרון זה בריאות.
מיכל רוזין: גם פה אנחנו מתגאים במערכת ציבורית חזקה.
מיכל רוזין: באים מכל העולם ללמוד מאיתנו את מערכת הבריאות.
מיכל רוזין: לאורך השנים האחרונות יש הפרטה במערכת הבריאות.
מיכל רוזין: ל-80% מהאוכלוסייה יש ביטוח בריאות פרטי, לעומת 20%.
מיכל רוזין: אין לי ספק שהילדים האלה הם חלק מאותן משפחות שאין להן ביטוח משלים.
מיכל רוזין: אנחנו רואים פערים עצומים מאוד גדולים בבריאות.
מיכל רוזין: כל זה נסיגה אחורה מכל מה שהמדינה הזאת האמינה שהיא צריכה להיות, מכל מה שהמדינה הזאת כיוונה להיות.
מיכל רוזין: אין ספק שאנחנו יודעים מה הפתרונות, רק צריך להביא את התקציב ולבצע את המדיניות.
יוסף ג'בארין: תודה לכבוד היושב-ראש על הדיון החשוב הזה.
יוסף ג'בארין: בהצגת הדברים היה חסר פירוט נוסף לגבי מה הוא אי השוויון שהדוח מתייחס אליו.
יוסף ג'בארין: אנחנו רואים שמדינת ישראל מובילה באי השוויון הזה.
יוסף ג'בארין: היה ראוי יותר למקד את הדברים.