GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: במקום שכל שנתיים מתחלפת ממשלה, זה סזיפי מאוד.
<אחיה קמארה: אני כמובן רוצה להודות למשרדי הממשלה האחרים על השותפות ובראש ובראשונה לפעילים שרובם לא נמצאים כאן היום אבל אלה שכאן, ימסרו לחבריהם.
אילן גילאון: משרדי הממשלה הם נפלאים.
אילן גילאון: הממשלה היא בעייתית.
<אחיה קמארה: לנו כנציבות מאוד חשוב הנושא הזה.
<אחיה קמארה: השותפות שלכם, האמירות שלכם, הניסיון שלכם, כל מה שאתם תורמים לתקנות, גם של בריאות וכל התקנות, הוא לא יסולא בפז.
<אחיה קמארה: אתם עושים את זה בהתנדבות וכל הכבוד לכם.
<אחיה קמארה: אחרונים חביבים כמובן הם אנשי הנציבות.
<אחיה קמארה: אני רוצה להודות לשמואל ולערן שנמצאים כאן, לנעמה שלא נמצאת כאן על כל העבודה במשך כל השנים.
<אחיה קמארה: , אני רוצה להזכיר לכם שהיום הזה בו אתה מאשר את התקנות הוא רק ההתחלה ואחרי כן צריך לדאוג לכך שהפער בין המלים היפות של התקנות למציאות, יצומצם.
<אחיה קמארה: זאת כמובן הרבה עבודה של משרד הבריאות אבל גם שלנו כנציבות, למפקחים שלנו, לעבודת האכיפה שלנו כדי לדאוג לכך שהמציאות אכן תשתנה בפועל ולא נישאר עם מלים יפות ובלי נגישות מלאה למוסדות בריאות.
<אחיה קמארה: באמת תודה רבה לכולכם.
<אחיה קמארה: מרגש שזה קורה רגע לפני סיום הקדנציה שלי.
אילן גילאון: במלים אלה ניפרד.
אילן גילאון: תודה כמובן לצוות שלנו, לאתי ולאייל.
שולי מועלם-רפאלי: בוקר טוב, יום שני, י"א באדר ב', 21 במרץ.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו בדיון בהצעת החוק של חברת הכנסת רחל עזריה, חברת הכנסת נאוה בוקר, יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, איילת נחמיאס ורבין וחבר הכנסת אורי מקלב בנושא חוק זכויות הוריות (תיקוני חקיקה).
שולי מועלם-רפאלי: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה.
רחל עזריה: החוק בא לעשות שני דברים, האחד, שינוי של השם חופשת לידה לתקופת לידה והורות.
רחל עזריה: זה נראה לי, כל מי שאי פעם יצאה לאותה תקופה חזרה ואמרה 'חופשה זה לא היה', אז הגיע הזמן לשנות את השם.
יגאל גואטה: לא, חופשה מהעבודה.
רחל עזריה: אז בואו נקרא לזה חופשת מילואים.
רחל עזריה: אם אתה רוצה, נחליף את זה לחופשת מילואים.
רחל עזריה: והדבר השני זה באמת לאפשר להורים לחלוק ביניהם את מה שהיה בעבר שעת הנקה ואנחנו גם משנים את השם לשעת הורות.
רחל עזריה: בעבר לשעת הנקה היה צריך להביא הוכחה מהרופא שאת אכן מניקה.
רחל עזריה: אחר כך זה השתנה ואמרו כל מי שילדה תינוק חוזרת מתקופת הלידה ומקבלת ארבעה חודשים של אותה שעת הנקה.
רחל עזריה: ולפני כמה שנים היה תיקון חקיקה ואמרו שגם האבא יכול לקחת וגם האמא, אבל אבות כמעט ולא לקחו את זה, כי מעטים האבות שיכולים להכריז מראש שהם יוצאים כל יום מוקדם, ומה שהרבה משפחות עושות, ואני חושבת שזה הטיב של שוק העבודה, זה בעצם שהורים יחלקו ביניהם את זמן השהייה עם הילדים ולכן יהיו ימים שהאמא תצא מוקדם ויהיו ימים שהאבא ייצא מוקדם.
רחל עזריה: זה חלק מעבודה ארוכה שאני חושבת שאנחנו, הרבה חברות כנסת, שותפות לה, של לראות איך אנחנו מקלים את השילוב של נשים בשוק העבודה.
רחל עזריה: לפי נתוני מחקר של ה-OECD בישראל נשים יולדות הכי הרבה מכל מדינות ה-OECD וזה מבורך, אנחנו עם שאוהב ילדים ומשפחה.
רחל עזריה: נשים עובדות, אחוז התעסוקה של נשים הוא אחד הגבוהים ב-OECD, אחוז התעסוקה של נשים במשרות חלקיות הוא לא מהגבוהים ב-OECD ופערי השכר בין גברים לנשים הוא אחד הגבוהים ב-OECD, זאת אומרת פערי השכר המגדרי.
רחל עזריה: לכן אנחנו מבינים שאחת הסיבות זה באמת עניין של גידול ילדים כיוון שבנושא הזה של גידול ילדים אנחנו כל כך חריגים משאר המדינות, לכן ככל שאנחנו נקל על אמהות וילדים קטנים וככל שאנחנו נאפשר שני דברים, האחד, יותר אחריות של המדינה בהוזלה, נניח, של מעונות יום, הקמת מעונות יום, זה מסלול אחד, ודבר שני, אפשרות לחלוקה בין שני בני הזוג באותם אפשרויות וזמן לטיפול בילדים,
רחל עזריה: לכן החוק הזה מצטרף לאופן החקיקה הזה, כשאנחנו אומרים שכל משפחה תקבל החלטה מתי כל אחד מבני הזוג יוצא מוקדם, ובתקווה שלא רק בתקופה של שעת ההורות או שעת ההנקה ייצאו מוקדם אלא גם בהמשך בני הזוג יחלקו ביניהם.
שולי מועלם-רפאלי: כמו שאמרה חברתי, יש פה תפיסת עולם שאני חושבת שהיא מובלת בשנים האחרונות, לטוב ולשמחה, של מעורבות הורית, של הורות שוויונית.
שולי מועלם-רפאלי: אני מוסיפה או לוקחת את מה שרחל כבר אמרה וכבר נאמר ומוסיפה על זה באמת את הרצון האמיתי במשפחתיות שלמה יותר, בדיוק מהמקומות שלא נצטרך בעוד עשר שנים לדבר שוב על מי יותר נמצא עם ילד כשההורים שלו, לצערנו, מגיעים לפתח בתי הדין או בתי המשפט לענייני משפחה ומתחילים לשאול את עצמם, או הדיינים או השופטים שואלים את עצמם, אז מי היה ההורה המרכזי, אלא באמת השאיפה היא לסוג הורות שהיא יותר מותאמת לכל משפחה.
שולי מועלם-רפאלי: כידוע, קירות הבית הזה שמעו אותי אומרת את זה יותר מפעם אחת שפמיניזם אמיתי בעיניי זה יום אחד כשנגיע למקום שבאמת כל אישה ואיש יוכלו לבחור מה נכון להם.
שולי מועלם-רפאלי: פה אני חושבת שאנחנו עושים צעד גדול.
שולי מועלם-רפאלי: בל ייקל הדבר בעיניכם, לפעמים שינויים סמנטיים הם חלק מהותי.
שולי מועלם-רפאלי: הובאה למנוחות אתמול בתו של איתמר בן אב"י, בנו של מחייה השפה העברית אליעזר בן יהודה ומי לנו יותר ממנו שינוי תפיסה, שינוי בראיית העולם, שנבע מהשפה.
שולי מועלם-רפאלי: השינוי הזה בין חופשה לתקופת לידה באמת מכניס לתוך זה גם יותר נכון את מה שקורה שם בפועל, אבל גם באמת את האבא של הרך הנולד, או הרכה הנולדת.
שולי מועלם-רפאלי: זה הזמן לשלוח ברכות לחברנו רועי פולקמן על הרך הנולד החדש שהצטרף לביתם, בן שלישי בשעה טובה.
שולי מועלם-רפאלי: אני אבקש מעורכת הדין מיראל מחול מנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה לתת את דעתכם על החוק הזה.
<מיראל מחול: האמת שביקשתי לדבר כי רציתי להגיד את דעתי, אבל כל מה שרציתי להגיד נאמר פה, במיוחד, ואני רוצה להדגיש את עניין פערי השכר הבולטים כיום.
<מיראל מחול: צעד כזה, תיקון החוק הזה הוא צעד מאוד חשוב גם לאפשרות שתינתן לנשים להתקדם ולהשתלב באופן ענייני ונכון בשוק העבודה, אבל גם לצמצום פערי השכר שאנחנו נמצאים במקום - - -
שולי מועלם-רפאלי: בלתי אפשרי.
<מיראל מחול: כן, הנציבות, כל העבודה שלה לצמצם את פערי השכר, אם זה לא ישתנה באמצעות הצעות חוק שיקדמו את הנשים זה לא יתאפשר בכלל.
<מיראל מחול: לכן הצעת החוק הזאת מבורכת בעיני נציבות השוויון בהזדמנויות בעבודה.
שולי מועלם-רפאלי: עורך הדין מרדכי עזרן מהתאחדות המלאכה והתעשייה.
<מרדכי עזרן: כן.
<מרדכי עזרן: אני מייצג את התאחדות המלאכה והתעשייה שהיא ארגון המעסיקים של העסקים היצרניים הקטנים, עד 20 עובדים.
<מרדכי עזרן: אנחנו קודם כל רוצים לברך על הצעת החוק, הורות שוויונית היא דבר מבורך.
שולי מועלם-רפאלי: אני יוצאת לרגע, חברת הכנסת עזריה מחליפה אותי.
שולי מועלם-רפאלי: ( היו"ר רחל עזריה)
<מרדכי עזרן: כמו שהתחלתי להגיד, אנחנו מייצגים את העסקים הקטנים, עד 20 עובדים, ואנחנו מברכים את הוועדה על עצם הצעת החוק.
<מרדכי עזרן: הורות שוויונית זה דבר מבורך מאוד, רק רצינו להעיר מספר נקודות שייחודיות לעסקים קטנים ולצורך יישום אמיתי של ההצעה אנחנו היינו שמחים אם הן היו מתקבלות.
<מרדכי עזרן: האחת היא הודעה קצת יותר מוקדמת למעסיקים, בייחוד של הגברים, שלא מודעים להריון, הלידה והתאריכים שקורים בדרך.
<מרדכי עזרן: המעסיק של האישה בדרך כלל מודע לכל התאריכים, מתי יצאה, מתי היא צריכה לחזור מחופשת לידה, מתי מתחילה תקופת ההורות שבה היא זכאית לשעת ההורות.
<מרדכי עזרן: למעסיק קטן, בטח של גבר, קשה מאוד לדעת מתי זה קורה והיערכות של שבועיים היא מעט קצרה מדי.
<מרדכי עזרן: הדבר השני, כידוע לכם יש בעיה מאוד קשה של כוח אדם מקצועי בענפי התעשייה, מה שגורם בעסקים קטנים למצוקה מאוד קשה.
<מרדכי עזרן: על כן ברגע שבעל תפקיד מסוים, נגר, צבעי, דפס, חרט, או כל גורם אחר בעסק קטן נעדר מהעבודה, אין לו מחליף.
<מרדכי עזרן: בעצם כל פס הייצור יכול להיעצר או להינזק ברגע ששינוי כזה קורה.
<מרדכי עזרן: לכן היינו מעוניינים, כדי שזה לא יפגע בעבודה השוטפת בעסק קטן, שבאמת אין ביניהם מחליפים, אין מישהו שיכול להיכנס בנעלי מישהו לשעה או לתקופה מסוימת, לתת מרווחים של תקופות יותר ארוכות.
<מרדכי עזרן: לא יום יום לסירוגין, אלא תקופות ארוכות.
<מרדכי עזרן: אנחנו היינו מעלים לחודש, שיחלקו את זה לחודשים, כך אפשר יהיה להיערך.
<מרדכי עזרן: מבחינת עסק קטן זה מאוד משמעותי, הוא לא יכול לייצר תכנון, אספקה, ברגע שמורידים לו עשרות שעות בחודש.
<מרדכי עזרן: זה משהו משמעותי לעסק קטן.
<מרדכי עזרן: עסקים גדולים יכולים להחליף אנשים בתפקידים מסוימים.
<מרדכי עזרן: לעסק קטן, שיש לו חרט אחד - - -
רחל עזריה: לא, אני מנסה לרדת לסוף דעתך.
רחל עזריה: ההערה הראשונה שלך על הזמן, אנחנו הגדרנו את זה כשבועיים כי לפי החוק אישה צריכה להודיע שהיא חוזרת מחופשת הלידה או מתקופת הלידה שלושה שבועות לפני.
רחל עזריה: אנחנו יכולים לעשות את זה יותר משלושה שבועות, אבל זה היה נראה לנו הגיוני שמודיעים על חזרה ואז גם מיד מטפלים בזה, כי ההודעה צריכה להיות כבר עם החלטה של בני הזוג ומכתבים לשני המעסיקים.
רחל עזריה: לכן אמרנו שהשבוע הזה הוא הגיוני.
רחל עזריה: האמירה שלך, אנחנו נחשוב אם יש מה לעשות עם זה, נקיים דיון על זה לקראת הקריאה השנייה שלישית.
רחל עזריה: אבל ההערה שלך לגבי זה שזה יהיה חודש חודש, קודם כל זה ממש פוגע במהות של החוק, אבל גם היום אישה שחוזרת מתקופת לידה ומגיעה לה שעת הנקה או שעת הורות, היא גם ככה יוצאת.
רחל עזריה: זאת אומרת התופעה הזו כבר קיימת, אנחנו לא מביאים תופעה חדשה, גם בעסקים קטנים.
רחל עזריה: אנחנו בעצם מחלקים את זה בצורה אחרת.
רחל עזריה: לכן אין פה שינוי.
רחל עזריה: מה שאתה אומר שהיית מעדיף שזה יהיה חודש חודש חודש, או שאתה אומר שקשה לעסקים קטנים, אין בעצם שינוי - - -
<מרדכי עזרן: נכון שאישה, כשהיא חוזרת מחופשת לידה, המעסיק שלה יכול להיערך לתקופה ארוכה, אבל לצערנו רוב בעלי המקצוע בתפקידים המקצועיים בענפי התעשייה הם גברים וחסרים - - -
רחל עזריה: את זה אנחנו רוצים לשנות.
<מרדכי עזרן: הלוואי שזה היה משתנה.
רחל עזריה: לא, אבל זה חלק מהתהליך.
<מרדכי עזרן: הלוואי שהיה מקום שאפשר להגיד ששני בני זוג חולקים את אותה עבודה ובסופו של יום גם מכסים באיזה שהיא צורה אחד על השני בענפי התעשייה, בענפים המקצועיים.
<מרדכי עזרן: אבל אם יש לך דפס אחד, אז זה הדפס שמחזיק את כל המפעל, בלעדיו 22 או 26 שעות בחודש.
רחל עזריה: כן, אבל גם היום הוא יכול לצאת.
<מרדכי עזרן: נכון, אני מסכים איתך, אבל לא לסירוגין יום יום.
<מרדכי עזרן: אם הוא יוצא ליום כן יום לא, זה משהו שקשה יהיה לתכנן איתו בעסק קטן, בייחוד בעסק קטן, קשה מאוד לתכנן איתו תהליכי ייצור, אספקה, אתה לא יכול להתחייב למשהו שאין לך מושג מה יקרה בשבוע שאחריו.
רחל עזריה: אבל יש לך, אתה יודע.
רחל עזריה: בסדר, לא משנה.
רחל עזריה: אתה יודע, נכון, זה יותר מורכב.
<מרדכי עזרן: אני יודע כשזה יום יום, כשזה שבוע שבוע, חודש חודש.
יגאל גואטה: זה סך הכול שעה ביום, זה לא שהוא נעדר לגמרי.
יגאל גואטה: שעה אחת מוקדם הוא יוצא, הוא לא יעבוד עד ארבע, הוא יעבוד עד שלוש.
<מרדכי עזרן: כן, תיקח חרט שעה אחת ביום ואתה מוציא את כל המפעל לשעות הורות בשעה הזו.
<מרדכי עזרן: זה לא עסק גדול שיש לו ארבעה בעלי תפקיד לכל אחד מה - - -
יגאל גואטה: אני חושב שאתה קצת נסחף.
רחל עזריה: אבל מה כשהוא חולה ומה כשהוא יוצא ל - - -
יגאל גואטה: זה לא קשור לחולה, אני חושב ששעה ביום זה לא כזה קריטי למפעל.
<מרדכי עזרן: אנחנו לא מבקשים גם לעשות את זה, להחריג עסקים קטנים בעניין הזה, להחריג עסקים קטנים ביישום ובהודעה מראש.
<מרדכי עזרן: (היו"ר שולי מועלם-רפאלי)
שולי מועלם-רפאלי: עורכת הדין סיגל סודאי מאיגוד לשכות המסחר.
<סיגל סודאי: גם אנחנו בעד החוק הזה.
<סיגל סודאי: כמובן שאנחנו כן חושבים שזה אמצעי נכון כדי לצמצם את הפערים.
<סיגל סודאי: מדברים על פער של 30% בערך בין גבר לאישה, כאשר כשמצמצמים ממה הפערים נובעים, הרבה פעמים זה בגלל שעות העסקה שהן - - - ובמקצועות מסוימים ולא בגלל איזה שהיא אפליה מכוונת.
רחל עזריה: מסכימה.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מסכימות איתך.
רחל עזריה: נכון, לכן התיקונים הם גם כאלה, הם לא חקיקה שאסור לעשות אפליה, זה כבר יש, אבל - - -
<סיגל סודאי: בדיוק.
<סיגל סודאי: ואנחנו בעד חקיקות כאלה שמעודדות את השילוב גם של נשים וגם מבחינת איזה מקצועות.
<סיגל סודאי: אני אתן למיכל להשלים את התוספות שאנחנו רוצים.
<סיגל סודאי: אנחנו בעד המהות, אין לנו בעיה עם המהות, רק השלמות כדי שהמימוש יהיה באמת מימוש אמיתי.
<סיגל סודאי: לצערי יכולים להיות מצבים של ניצול לרעה, אנחנו רוצים פשוט לצמצם את התופעה הזאת.
<סיגל סודאי: עוד משהו שהוא פרוצדוראלי, הזכות של העובד נובעת מהזכות של האישה, של העובדת.
<סיגל סודאי: זה לא כל כך ברור, לדעתי אפשר לפרש את זה שזו זכות שעומדת בפני עצמה.
<סיגל סודאי: למשל בחופשת לידה, הניסוח של החוק בחופשת לידה, שגבר יכול לקחת חופשת לידה, אחד התנאים הוא שהאישה זכאית לחופשת לידה.
<סיגל סודאי: הייתי רוצה שגם יהיה את הניסוח הזה כאן.
שולי מועלם-רפאלי: אני מסכימה, זאת אומרת שהזכאות פה נובעת ממשהו, שהיא לא מעצמה.
<ענת מימון: כלומר שאם האישה היא לא במשרה מלאה ולכן לפי חוק היא לא זכאית, אז גם בן הזוג, לדוגמה, אם הוא היה בפני עצמו זכאי - - - למרות שלדעתי היום לפי חוק הזדמנויות הוא כן יכול להיות זכאי מכוח זה שיש בחיקוק 'זכאית עובדת בהתאם לתנאי העבודה לזכות בקשר להורות, תהיה זכות זו נתונה גם לעובד'.
<ענת מימון: כלומר יש פה מקום שמקים את הזכות הזו באופן עצמאי גם לגבי עובדים בלי קשר לתלות שיש לגבי העובדת.
<סיגל סודאי: אז אותו דבר לגבי חופשת לידה אנחנו יכולים להגיד את זה.
<סיגל סודאי: בחוק עבודת נשים כן יש התייחסות שעובד זכאי לקחת חופשת לידה בהתקיים התנאים הבאים והתנאי הראשון זה שעובדת זכאית לחופשת לידה.
<סיגל סודאי: הייתי רוצה פשוט סעיף כזה גם כאן.
יגאל גואטה: השאלה, העובדת זכאית לחופשת לידה בגלל שהיא ילדה או בגלל שאחרי הלידה היא צריכה להיות עם הילד?
שולי מועלם-רפאלי: לא, אבל חשוב שתדע שגם מישהי שילדה לידה שקטה זכאית ל - - -
יגאל גואטה: כי אם זה רק בגלל הלידה, אז ודאי שזה לא קשור לבעל, אבל אם אנחנו מבינים שאחרי הלידה עיקר ההתעסקות היא באמת בתינוק, ואני רוצה להגיד לך שאחרי שאשתי ילדה תאומות אני טיפלתי גם בה וגם בתאומות.
שולי מועלם-רפאלי: מה שחשוב היה לי להגיד לך שתזכור שברוך ה' בכנסת עבר חוק שגם אישה שיולדת לידה שקטה זכאית.
שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת שיוצאת מבית החולים בלי תינוק זכאית לאותה זכות ורק ההיפך - - -
יגאל גואטה: טוב, גם שם יש לבעל לא מעט עבודה.
יגאל גואטה: לכן השאלה באמת אם החופשה היא בגלל הלידה או בגלל שיודעים את הצרכים לאחר הלידה.
<ענת מימון: זה שילוב גם וגם ולכן החוק אומר ששישה שבועות ראשונים - - -
שולי מועלם-רפאלי: זה זה, הלידה זה הצרכים אחרי הלידה, אומרות פה כל הנשים מסביב לשולחן.
שולי מועלם-רפאלי: זה זה.
יגאל גואטה: טוב, על זה אני לא יכול להעיד.
שולי מועלם-רפאלי: מיכל, בבקשה, תשלימי.
<מיכל וקסמן-חילי: נשיאות התאחדות התעשיינים בירכה על הצעת החוק, ודאי לא התנגדה לו, וזה היה גם בפני ועדת השרים ולאורך כל הדרך.
<מיכל וקסמן-חילי: מה שאני רוצה להציף כאן זה בעיות יישומיות.
<מיכל וקסמן-חילי: הדבר הראשון נוגע לאותם עובדים ששעות העבודה שם הן נוקשות ולא גמישות כמו במשרדים ובכל מקום אחר, וזה בדרך כלל במפעלים.
<מיכל וקסמן-חילי: אני לא חשבתי על מקרים אחרים, יכול להיות שזה גם במקרים אחרים, אבל הדוגמה שניתנה פה של מפעלים היא בהחלט נכונה ואני אסביר איפה הבעיה.
<מיכל וקסמן-חילי: ברגע שיש עובד שיכול ביום אחד לעבוד - - - הרי מנעד האפשרויות פה הוא מאוד מאוד רחב, זה יכול להיות בחלוקה מיום ליום וזה יכול להיות עד חודשיים וזה יכול להיות בכלל לא, זה יכול להיות ארבע אפס.
<מיכל וקסמן-חילי: ברגע שאנחנו מחלקים את זה לפי ימים, המשמעות היא שהעובד שבא אחר כך במשמרת, צריך לסנכרן את זה איתו.
<מיכל וקסמן-חילי: הוא, אין לו את בת הזוג לסנכרן את זה איתה ואז נוצר מצב שעובדים אחרים באותו מקום עבודה מושפעים מזה בזמן שאין להם פתרון.
<מיכל וקסמן-חילי: לכן אם זה היה, לפחות, במינימום הפגיעה בהם.
<מיכל וקסמן-חילי: זאת הסיבה שצריך לעשות את זה בצורה שהיא יותר חותכת.
<מיכל וקסמן-חילי: פה אני לא בטוחה שהחוק הוא המקום, יכול להיות שהתקנות הן המקום מבחינת המהות של הדברים - - -
יגאל גואטה: אבל זה מאוד אינדיבידואלי, מה אנחנו יודעים מה טוב למעביד?
יגאל גואטה: יש מעביד שטוב לו, הוא יילך כל ארבעה חודשים, יש מעביד שאומר לו 'תשמע, שבוע שבוע'.
יגאל גואטה: זה מאוד אינדיבידואלי.
<מיכל וקסמן-חילי: אני מסכימה איתך לגבי כלל העובדים.
<מיכל וקסמן-חילי: ברוב המקומות אפשר לעשות את זה באופן גמיש.
<מיכל וקסמן-חילי: זה בכלל נכון לגבי שעות גמישות במקום עבודה שיכול להיות שאין עדיין.
<מיכל וקסמן-חילי: אפשר לעשות את זה ככה.
<מיכל וקסמן-חילי: לגבי מקומות ששעות העבודה שם הן נוקשות ולא גמישות, שם בהחלט יכולה להיות בעיה.
<מיכל וקסמן-חילי: אני יכולה להגיד לך - - -
יגאל גואטה: תני לי דוגמה לנוקשות ולא גמישות.
<מיכל וקסמן-חילי: משמרות.
<מיכל וקסמן-חילי: משמרות בתעשייה זה נוקשה ולא גמיש ואין אפשרות באמת להזיז את השעות - - -
שולי מועלם-רפאלי: אז מה קורה עם האישה שעובדת בתעשייה הזאת?
<מיכל וקסמן-חילי: אותו דבר.
שולי מועלם-רפאלי: אבל יש לה שעת הנקה, היא לא מקבלת אותה?
יגאל גואטה: לא, היא טוענת שהגברים יותר בתעשייה הזו.
<מיכל וקסמן-חילי: לא, הבעיה שלי היא לא עם האישה, גם לא עם הגבר, זאת אומרת שני בני הזוג ביחד, זה עוד יכול להסתדר.
<מיכל וקסמן-חילי: הבעיה היא שבגלל שהשעות הן נוקשות זה משפיע על המשמרת הבאה.
שולי מועלם-רפאלי: לא ענית לי על השאלה שלי.
שולי מועלם-רפאלי: השעות הן נוקשות לא משנה אם העובד הוא עובד או עובדת.
שולי מועלם-רפאלי: מה את עושה היום בשעות הנוקשות האלה עם העובדת שמגיעה לה שעת הנקה?
<מיכל וקסמן-חילי: המשמרת הבאה, העובד של המשמרת הבאה משלים אותה.
שולי מועלם-רפאלי: אז למה עם הגבר אי אפשר לעשות את זה?
<מיכל וקסמן-חילי: משום שהשלמה לסירוגין היא בעייתית יותר מבחינת הסנכרון עם העובד במשמרת השנייה.
<מיכל וקסמן-חילי: ברגע שיום אחד ככה ויום אחד אחרת והוא לא יכול להיערך, הוא הרי אין לו את בת הזוג, אין לו את הזכות הזאת לסנכרן את זה עם כל המעסיקים במשק.
<מיכל וקסמן-חילי: זאת אומרת ברגע שזה ככה צריך לתת מענה ספציפי רק - - - אני לא מתנגדת - - -
שולי מועלם-רפאלי: הבנתי, אנחנו מבינים לגמרי.
<מיכל וקסמן-חילי: יכול להיות שהמקום הנכון של זה הוא בתקנות ואז זה אומר שצריך להתנות את החוק בכניסה לתוקף של התקנות, שאני מבינה שלזה יש התנגדות, אבל אפשרות אחרת זה באמת לסכם עכשיו, עד לקריאה שנייה ושלישית את התקנות האלה כדי שזה יבוא יחד עם הקריאה השנייה והשלישית ולטפל בעניין הספציפי הזה.
שולי מועלם-רפאלי: תיכף אנשי משרד הכלכלה ידברו.
<ענת מימון: מיכל, מה הפתרון שאת מציעה בדוגמה הזו של המשמרות?
<מיכל וקסמן-חילי: אני מציעה פתרון, אני לא בטוחה שזה הפתרון היחיד ולכן אני לא רוצה לומר את זה.
<מיכל וקסמן-חילי: למשל חודשיים חודשיים זו אפשרות, או למשל מה ש - - -
יגאל גואטה: לא, לפי דעתי ההצעה שצריך להציע זה שבמקרה של הגבר בתעשייה הנוקשה, שהיא מדברת עליה, שזה יבוא בהסכמה עם המעביד.
רחל עזריה: לא, בהסכמה זה משהו ש - - -
שולי מועלם-רפאלי: הסכמה עם המעביד אנחנו הולכים למקום בעייתי מאוד.
רחל עזריה: בזכויות לא הולכים על הסכמה.
רחל עזריה: אז הסכמת המעביד לצאת לחופשת לידה?
יגאל גואטה: אז מה, את מעדיפה שהוא יגיד שזה לא נוח לו והוא יפטר אותו בסוף?
יגאל גואטה: אבל זה מה שיקרה, אם הוא דופק לו משמרת, אז הוא יגיד לו 'אין בעיה, בסדר גמור, עכשיו אתה בחופשת לידה ואחרי חופשת הלידה אל תחזור לפה'.
רחל עזריה: אבל אני מנסה להבין.
רחל עזריה: קודם כל הדברים האלה קורים ועם זה אנחנו באים להתמודד.
רחל עזריה: המקרים האלה קורים ואחת הדרכים להתמודד עם זה היא להרחיב את המעגל של האנשים שמשתמשים בזכויות האלה, שזה לא רק נשים, ולכן נשים פחות ייפגעו.
רחל עזריה: אבל מה קורה אם אדם צריך לצאת לבדיקה, אם אדם חולה, כשעובדים במשמרות, מה קורה היום?
יגאל גואטה: לא, זה חד פעמי.
יגאל גואטה: זה לא ארבעה חודשים.
<מיכל וקסמן-חילי: זאת התשובה.
<מיכל וקסמן-חילי: כשזה חד פעמי אז אפשר למצוא פתרון בגלל טיב העניין.
<מיכל וקסמן-חילי: זה חד פעמי ומוצאים פתרון.
<מיכל וקסמן-חילי: ברגע שזה משהו שמתמשך לארבעה חודשים - - -
רחל עזריה: אבל אדם חולה שבועיים.
רחל עזריה: אני אומרת, יש מקרים, זו לא הפעם הראשונה בהיסטוריה שיש איזה שהוא מקרה שאדם צריך לצאת מוקדם גם באופן - - -
יגאל גואטה: אני חולק עלייך, אני חושב שזו כן פעם ראשונה בהיסטוריה.
יגאל גואטה: תני לי דוגמה שגבר יוצא ארבעה חודשים איך שבא לו לחופשה.
רחל עזריה: הדפס, הרפד, לא משנה, שבר את הרגל.
רחל עזריה: הוא מקורקע במשך שבועיים.
רחל עזריה: אז מה קורה?
<מרדכי עזרן: אז אני יכול לדעת איך אני מתכנן את הייצור שלו.
יגאל גואטה: אני יודע מראש שהוא שבועיים לא בא.
רחל עזריה: אבל יש לך 14 יום היערכות, יש לך אפילו יותר.
<מרדכי עזרן: הוא יבוא ויגיד לי שראשון, שלישי וחמישי הוא לא מגיע, אז אני לא יכול לעשות שום תכנון.
יגאל גואטה: כשעובד לא מגיע לעבודה בחופשת מחלה אנחנו יודעים מראש שהוא לא מגיע, אבל פה זה מאוד פלקסבילי, היום הוא יבוא, יום כן ויום לא, מחר הוא יבוא שבוע כן שבוע לא.
שולי מועלם-רפאלי: לא, אבל יש פה את המנגנון של ההודעה מראש.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא היום הוא בא או היום הוא לא בא.
רחל עזריה: מודיעים מראש איזה ימים.
יגאל גואטה: אז גם את אומרת בעצם שבסופו של יום זה בא בהסכמה, כביכול הוא מודיע מראש איזה היעדרות.
יגאל גואטה: יופי, אז זה אמור לפתור את הבעיה.
<מיכל וקסמן-חילי: ההודעה מראש פותרת עניין אחר.
<מיכל וקסמן-חילי: ההודעה מראש פותרת את העניין שאני יכולה להיערך באותם מקרים שאני יכולה להיערך, שיש לי שם גמישות ואז אני יודעת איפה אני נמצאת.
<מיכל וקסמן-חילי: אני המנהלת של העובדת הזאת אז אני יודעת שביום ראשון, שלישי וחמישי היא עובדת עד שלוש, בימים שני ורביעי היא תעבוד עד ארבע, זה בסדר, אבל היא לא נותנת לי פתרון במקרה של העסקה נוקשה.
<מיכל וקסמן-חילי: זה שמודיעים לי מראש אני עדיין צריכה לסנכרן את זה.
יגאל גואטה: אני חושב שצריך להודיע מראש על כל תקופת ההיעדרות.
<מיכל וקסמן-חילי: זה בטוח, זה גם כתוב כאן.
יגאל גואטה: לא השבוע אני אודיע לו לשבוע הבא, אם אני בא יום כן יום לא או כל השבוע לא, אלא מראש שתהיה הסכמה על כל תקופת ההיעדרות.
יגאל גואטה: הוא יודיע למעביד שלו, כל הארבעה חודשים האלה אני הולך להיעדר שעה ביום או חודש כן חודש לא.
יגאל גואטה: שזה לא מופיע פה.
<מיכל וקסמן-חילי: זה באמת גם כתוב כאן, ההודעה מראש לא נותנת פתרון לאותה העסקה נוקשה.
יגאל גואטה: אם זה על כל התקופה זה כן נותן.
<מיכל וקסמן-חילי: עדיין, אתה צריך - - -
יגאל גואטה: טוב אין מאה אחוז.
שולי מועלם-רפאלי: רגע, אם את אומרת לי גם זה לא, אחרי שהוא אומר לך על כל התקופה מראש, אז איפה התמיכה בדיוק בחוק?
שולי מועלם-רפאלי: או שלא הבנתי את המשפט הראשון שלך או שלא הבנתי את האחרון.
יגאל גואטה: המשפט האחרון.
<מיכל וקסמן-חילי: נשיאות הארגונים תומכת בזה חד משמעית.
<מיכל וקסמן-חילי: זה נאמר ואני עומדת מאחורי זה.
<מיכל וקסמן-חילי: אנחנו מתעסקים עם הרבה סוגים של מעסיקים ויש העסקות מסוגים שונים, צריך לתת מענה איפה שצריך לתת מענה ויכול להיות שפה, אם לא רוצים לחכות לתקנות, צריך לכתוב את זה בחוק.
<מיכל וקסמן-חילי: אני מבינה שלא מסכימים על המהות ואני מוצאת בזה בעיה.
<מיכל וקסמן-חילי: ההודעה מראש עדיין לא עוזרת לי במקרה שאני צריכה לסנכרן את זה עם עובד ג'.
שולי מועלם-רפאלי: אבל גם היום את צריכה לסנכרן את זה עם עובד ג'.
רחל עזריה: בשביל מה יש מנהל חברה?
יגאל גואטה: זה כבר מוגזם.
יגאל גואטה: אם הוא בא ונותן תכנית מראש על כל ארבעה החודשים זה מעל ומעבר.
<מיכל וקסמן-חילי: כי גם הוא יום אחד ייצא בשלוש ויום אחד ייצא בארבע וגם הוא צריך את בת הזוג כדי לסנכרן איתה והוא לא יכול לעשות את זה.
רחל עזריה: אבל יש לכם מנהל של חברה שתפקידו לטפל בנושאים האלה ולסדר את המשמרות ולמצוא פתרונות.
רחל עזריה: כמו שמוצאים פתרונות למקרים אחרים, המנהל יתכבד וימצא פתרון גם לזה.
רחל עזריה: הרי אנחנו לא רובוטים, הוא לא בא לוחץ על כפתור והכול מתקתק.
רחל עזריה: לאנשים יש חיים וזה גם חלק מהחקיקה, זה בעצם הבנה שאנחנו מנסים למצוא את הממשק הטוב ביותר בין שוק העבודה לבין החיים של האנשים.
רחל עזריה: הממשק הוא לפעמים טיפה מורכב, אבל אנחנו יצרנו משהו שהוא - - - זה שמודיעים מראש, זה שאי אפשר שכל יום - - - הרי מה היה אפשר לומר?
רחל עזריה: וזה עלה לדיון עם משרד הכלכלה.
רחל עזריה: אפשר היה לומר שכל שבוע הורים יודיעו מראש איזה ימים הם יוצאים מוקדם השבוע.
רחל עזריה: אמרנו, אין דבר כזה, מודיעים בתחילת התקופה לכל התקופה.
רחל עזריה: זה בדיוק בשביל המעסיק כדי שהוא יוכל להסתדר, מודיעים שבועיים מראש.
רחל עזריה: אם רוצים לשנות באופן קבוע גם צריך להודיע שבועיים מראש.
רחל עזריה: זאת אומרת הכול מאוד מסודר.
רחל עזריה: כמובן שהורים היו מעדיפים שכל יום, אם יש לי ישיבה, אם יש לי זה, הילד חולה, הסבתא לא יכולה לאסוף, הרי כולנו מג'נגלים את זה, אז ברגע האחרון נודיע.
רחל עזריה: אבל זה לא הוגן כלפי המעסיק.
רחל עזריה: לכן מצאנו את דרך המלך, שביל הזהב, שלוקחת בחשבון את הצרכים של כולם.
רחל עזריה: אם את אומרת שאי אפשר בכלל להתמודד עם זה שאדם יוצא מוקדם, אי אפשר בכלל להתמודד עם זה שאין עובד, אז אין דיון.
<מיכל וקסמן-חילי: נשאיר את זה ככה, אבל יש לי הערות נוספות.
<מיכל וקסמן-חילי: סנכרון בין שני מעסיקים.
<מיכל וקסמן-חילי: מה שצריך לדאוג כאן, שהזכות הזאת לא תוליד שתי זכאויות נוספות.
שולי מועלם-רפאלי: על זה אין שאלה בכלל.
<מיכל וקסמן-חילי: לדעתנו האופן שצריך לעשות את זה, שתהיה הצהרה של המעסיק, לא רק של העובד.
<מיכל וקסמן-חילי: קודם כל צריך לחייב שתהיה הודעה של שני בני הזוג למעסיקים שלהם.
<מיכל וקסמן-חילי: בכל מקרה, בין אם נלקח ארבע אפס, בין אם שתיים שתיים.
<מיכל וקסמן-חילי: זה תמיד צריך להיות בין שני המעסיקים.
<מיכל וקסמן-חילי: בנוסף לזה צריכה להיות הצהרה של המעסיק בעצמו של הצד השני.
<מיכל וקסמן-חילי: זאת אומרת העובד חותם, יש טפסים כאלה דומים גם בחוקים אחרים, העובד חותם שזה מה שהוא לוקח והמעסיק חותם.
<ענת מימון: אגב, במחלת ילד המעסיק לא מצהיר.
<ענת מימון: אתה מצהיר שמסרת את זה למעסיק של בן הזוג.
<ענת מימון: אתה מטיל על העובדת את החובה, לא על המעסיק.
<מיכל וקסמן-חילי: אני אגיד לך מה ההבדל.
<מיכל וקסמן-חילי: פה יש לזה משמעויות.
<מיכל וקסמן-חילי: אל"ף, זה פתח לבעיות.
<מיכל וקסמן-חילי: זאת אומרת זה שיש את זה במקום אחר זה עדיין לא אומר שזה בסדר.
<מיכל וקסמן-חילי: זה פתח לבעיות.
<מיכל וקסמן-חילי: אני חושבת שהתוספת הזאת היא תוספת מינימלית שרק אומרת חתימה של המעסיק.
<ענת מימון: כדי שלא יהיה מצב שהוא לא מסר באמת את הטופס?
רחל עזריה: אבל אם המעסיק לא חותם?
<מיכל וקסמן-חילי: למה שהוא לא יחתום?
רחל עזריה: לא יודעת, לא חתם.
שולי מועלם-רפאלי: אם הוא לא חותם אז הוא לא נותן לו גם את השעות האלה.
רחל עזריה: אבל הוא חייב לתת.
שולי מועלם-רפאלי: כן, אני מסכימה איתך, אבל בעניין הזה - - -
יגאל גואטה: סליחה, יש לו אינטרס לתת כי הוא ירצה גם לקבל מהשני.
יגאל גואטה: אין דבר כזה.
רחל עזריה: אבל לגבר יהיה היתרון - - -
שולי מועלם-רפאלי: המעסיק חותם על זה שהוא מקבל את ההודעה מבן הזוג.
יגאל גואטה: יש לשניהם אינטרס.
יגאל גואטה: זה בסדר.
<קריאה: נכון, לשני המעסיקים יש אינטרס.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא תלוי ברצונו הטוב.
יגאל גואטה: הרי אף מעסיק לא רוצה שהשני ירמה אותו.
יגאל גואטה: זה בסדר גמור.
<מיכל וקסמן-חילי: הדבר השלישי, זה נשמע פה, אבל שווה - - -
רחל עזריה: אחת הסיבות שעשינו את זה בלי חתימה של המעסיק זה שאנחנו רוצים כמה שיותר מוקדם להודיע.
רחל עזריה: כי אם צריך שבועיים לפני שחוזרים מתקופת הלידה להספיק גם לחתום, גם להחתים את המעסיק וגם להעביר את הטפסים אז - - -
<קריאה: בפקס.
שולי מועלם-רפאלי: אצלנו, ברוך ה', מדינת ישראל עברה למיילים.
רחל עזריה: אבל את צריכה שהמעסיק יחתום לך - - - אז צריך לשנות את זה וזה לא תנאי של השבועיים לפני.
שולי מועלם-רפאלי: אבל השבועיים - - -
<מיכל וקסמן-חילי: אוקיי, אין בעיה.
<מיכל וקסמן-חילי: אבל שזה יהיה מותנה בחתימה של - - -
רחל עזריה: בסדר, אבל זה לא - - -
<מיכל וקסמן-חילי: תהיה חתימה של העובד שהיא לאו דווקא חייבת להגיע ממש ב - - -
<מיכל וקסמן-חילי: ודבר אחד נוסף, הנושא של הודעה מראש.