GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: הוועדה המייעצת בן היתר יכולה לאפשר, לחדש, לפסול רישיון של קבלן, נכון?
אמנון כהן: היא ממליצה.
אלי אלאלוף: ממליצה.
אלי אלאלוף: כמה המלצות מסוג זה או דיונים מסוג זה היו היום בוועדה המייעצת, שנדרשים או הומלצו לפסול רישיון לקבלן וכמה קבלנים קיבלו פסילת רישיון בגלל תאונות דרכים, ואני לא מדבר על - - -
אורלי לוי אבקסיס: תאונות עבודה.
אלי אלאלוף: תאונות עבודה, סליחה.
אמנון כהן: טוב שסייגת.
אמנון כהן: אנחנו פסלנו השנה מעל 800 קבלנים, אבל זה לא מהסיבות של תאונות עבודה.
אלי אלאלוף: לא, לא, אני רוצה.
אמנון כהן: עכשיו, למה תאונות עבודה זה חשוב?
אמנון כהן: אחרי שנחקר הקבלן על מקרה מוות באתר, החומר עובד למשטרה לגיבוש כתב אישום, בהנחה שעבדו מהר ועבדו נכון ויש כתב אישום.
אמנון כהן: בשלב הזה אני לא יכול לקחת לו את הרישיון, אלא אם כן תהיה חקיקה אחרת, כי יכול להיות שהוא ייצא זכאי בבית משפט.
אמנון כהן: יכול להיות שיוכח שהעובד הזה הגיע בכלל שיכור לאתר ועלה על הפיגום כשהוא שיכור.
אמנון כהן: יכול להיות שיוכח שהוא עשה משהו במכוון.
אמנון כהן: יכול להיות ש - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: שיכור לא צריך להיכנס לעבודה, הוא צריך - - -
שלי יחימוביץ': רגע, רגע, אבל השאלה לא הייתה לגבי כאן ועכשיו.
שלי יחימוביץ': אתה לא אמור - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא צריך לתת לו לעבוד, לשיכור.
אמנון כהן: אז יש מנהל עבודה.
אמנון כהן: אז זו אחריות של הקבלן גם.
אמנון כהן: אז אני אומר, אבל אם יוכח ש - - -
שלי יחימוביץ': אבל מה אם יוכח שהוא אשם?
אמנון כהן: אם יוכח, אז זה מגיע אלי.
אמנון כהן: עוד לא קיבלתי, חבל שאין פה נציגי פרקליטות שיספרו לכם שיש להם מאות תיקים על מקרי מוות שהם לא הבשילו לכתבי אישום.
שלי יחימוביץ': שום כתב אישום?
אמנון כהן: הייתה - - -
שלי יחימוביץ': לא הגיעה אליך מעולם הרשעה?
אמנון כהן: פניתי ליועץ המשפטי לממשלה, אמרתי לו במקרים שבהם חברות קבלניות הועמדו לדין על מקרי מוות ברשלנות, אני מבקש מהיועץ המשפטי להנחות לקבל את כתב האישום כדי לתת את הטיפול במסגרת הרגולציה שלי, לקחת לו את רישיון הקבלן, אבל לא קיבלתי.
שלי יחימוביץ': תגיד, בעשור האחרון נהרגו 200 פועלי בניין ונפצעו עשרות אלפים.
אמנון כהן: נהרגו יותר.
שלי יחימוביץ': אני יודעת שנהרגו יותר, אני מדברת על המספרים הרשמיים.
שלי יחימוביץ': מה אני אעשה, אלה המספרים הרשמיים.
אמנון כהן: המדווחים.
שלי יחימוביץ': המדווחים זה 200 עובדים ו-30,000 איש מקבלים קצבאות מהביטוח הלאומי, בטח יש הרבה יותר.
שלי יחימוביץ': בכל השנים האלה לא הגיעה אליך אפילו הרשעה אחת?
אמנון כהן: אפילו לא אחת.
אמנון כהן: בשלוש שנים האלה קיבלתי שני מקרים של דיווח על תאונות עבודה, קיבלתי 400 דיווחים על פיגומים, על ליקויי חשמל שיש איזה קו מתח גבוה שהוא חשוף באתר.
אמנון כהן: לא קיבלתי - - -
שלי יחימוביץ': זה שלא היו הרשעות, או שלא הגיעו אליך?
שלי יחימוביץ': מה זה לא קיבלת?
שלי יחימוביץ': אתה לא יכול ליזום ולבקש?
אמנון כהן: תראי, חברת הכנסת, אם באתר בנייה יש תאונת עבודה ולא מדווחים לנו, מאיפה אני אוכל לדעת?
אמנון כהן: אנחנו לא יודעים.
איל בן ראובן: כלומר לא נלקח שום רישיון?
איל בן ראובן: שום רישיון לא נלקח?
עאידה תומא סלימאן: צריך לשאול את - - - כתבי האישום, לא אם נודע לו או לא.
אלי אלאלוף: סליחה, סליחה, רגע - - -
איל בן ראובן: אבל אז גם לא נלקח שום רישיון.
איל בן ראובן: לא נלקח שום רישיון מקבלן על 200 עובדים.
אלי אלאלוף: אוקיי, חברה, זה לא סתם דיון.
אלי אלאלוף: זה לא במקרה נוצר כל המצב הזה.
איל בן ראובן: בתוך המספרים הרשמיים, 200 הרוגים ואף רישיון לא נלקח.
איתן ברושי: כל עוד שלא נקבל את פסק הדין - - - אתה לא יכול לפעול נגדו.
אלי אלאלוף: חברה, חברה, תרשו לי לנסות לשלוט בדיון.
שלי יחימוביץ': יש מנהל עבודה.
אלי אלאלוף: רק שנייה, חברה'.
אלי אלאלוף: חברת כנסת כל כך ותיקה, אל תנצלי את התמימות של חדש.
אלי אלאלוף: אבל קצת מותר לנו מדי פעם, משהו הומוריסטי, לא מוצלח.
אלי אלאלוף: אני חוזר, אמנון, ברשותך.
אלי אלאלוף: התפקיד של המועצה, היועצים שלך, היא אפקטיבית?
אמנון כהן: היא אפקטיבית לרגולציה שאני עושה.
אמנון כהן: אני הוצאתי 60 צווי הפסקות עבודה באתרי בנייה, שבהם גיליתי שהקבלן שבונה, אין לו רישיון, כי זה שלי.
אמנון כהן: אבל אני צריך את שיתוף הפעולה מהם – איפה מתים אנשים.
אמנון כהן: איפה נפצעים אנשים.
אלי אלאלוף: והיום יש הרגשה בכלל שיש יותר שיתוף פעולה עם אגף הפיקוח של משרד הכלכלה?
אמנון כהן: יש לנו יותר, בוודאי.
אמנון כהן: ביחס למה שהיה בעבר - - -
אלי אלאלוף: אוקיי, אוקיי.
יגאל גואטה: רגע, ואם יש ליקויי בטיחות אתה רשאי להוציא צו הפסקת עבודה?
אלי אלאלוף: רגע, חברים.
יגאל גואטה: אתה לא רשאי?
אמנון כהן: זה הם עוצרים את העבודה.
אלי אלאלוף: תרשה לי עוד שנייה.
אלי אלאלוף: לא נתנו גם בדיונים הקודמים מספיק התייחסות לקבלנים.
אלי אלאלוף: אז נציג התאחדות בוני הארץ, שי פאוזנר, בבקשה.
<שי פאוזנר: כבוד יושב הראש, התאחדות בוני הארץ מייצגת את הקבלנים המעסיקים ולא את העובדים, וככאלה היא לא אמורה להיות המפקחת או האוכפת של הנושא הזה, אבל למרות זאת, לפני שנים רבות, לפני יותר מ-10 שנים, היא קיבלה החלטה להשתתף בכל נושא ההכשרה והעברת המידע בנושא בטיחות בעבודה.
<שי פאוזנר: ההתאחדות חברה בעניין הזה להסתדרות, הקימה יחד קרן שפועלת מכספים של הקבלנים ומממנת הכשרה של אלפי עובדים בכל שנה בנושא בטיחות, גם באתרי הבנייה וגם בכיתות מסודרות מחוץ לאתרי הבנייה, על פי המקצוע ועל פי התחום שבו עוסק האדם.
<שי פאוזנר: עולות פה טענות או חוזרת פה האמירה, אני רואה בעיתונות או על ידי חלק מהאנשים שיושבים פה, שקבלנים לא איכפת להם שאנשים מתים.
<שי פאוזנר: בהזדמנות הזאת אני מבקש למחות על הדבר הזה.
<שי פאוזנר: אני לא חושב שיש פה מישהו מהקבלנים – שהם קבלנים חוקיים במדינת ישראל – שעברו את כל הויה דה לה רוזה כדי לקבל את רישוי הקבלן, שבונים את הדירות שאתם גרים בהן, שבונים את הכבישים שאתם נוסעים עליהם, שרוצים שמישהו ימות או יפצע.
<שי פאוזנר: ההתנהלות מולנו היא התנהלות של המדינה או של ההסתדרות, שבה אנחנו פותחים את הדלת לכל הצעה ומשתפים פעולה עם כל מי שרוצה לעזור ולהרחיב את הידע ולשפר את המצב ולטפל בבעיה הזאת.
<שי פאוזנר: זו בעיה נוראית.
<שי פאוזנר: כל אדם שמת הוא עולם.
<שי פאוזנר: כל אדם שמת המשפחה שלו בוכה עליו וחברים שלו לעבודה בוכים עליו, ואנחנו לא נפסיק לעסוק בדבר הזה ואנחנו נמשיך לעשות כמה שאנחנו יכולים - - -
<קריאה: כמה כסף כל קבלן בפרויקט פר אחוזים, מוציא לבטיחות?
<שי פאוזנר: כל קבלן מפריש - - -
<שי פאוזנר: אנחנו לא יודעים בעל פה, אבל כל קבלן מפריש חלק מהכנסתו - - -
<קריאה: זה לא נמצא שם, חברה'.
שלי יחימוביץ': אתה אמור להיות האיש המקצועי פה.
אלי אלאלוף: רגע, רגע - - -
<שי פאוזנר: זה תלוי.
אלי אלאלוף: אני מבקש, לא דיונים פנימיים.
אלי אלאלוף: חברה'.
<שי פאוזנר: אדוני יושב הראש, אין לי נתונים ואנחנו יכולים להמציא נתונים - - -
אלי אלאלוף: מותר לך להגיד שאין לך נתונים.
<שי פאוזנר: אין לנו נתונים, אבל אנחנו יכולים - - -
אלי אלאלוף: אבל הקרן הזאת שאתם מפרישים אליה, מה המטרה שלה?
<שי פאוזנר: המטרה שלה היא להכשיר מקצועית את האנשים.
<שי פאוזנר: חלק גדול מההכשרות הן בנושא הבטיחות בעבודה.
<שי פאוזנר: הקרן הזאת גם משתתפת במימון רחב מאד של - - -
אלי אלאלוף: והיא מוקמת על ידי מי?
אלי אלאלוף: מי מפעיל את ההכשרות?
<שי פאוזנר: אנחנו וההסתדרות - - -
יגאל גואטה: מי מעסיק את העובדים האלה?
יגאל גואטה: הם עובדי קבלן?
אלי אלאלוף: כן, אוקיי.
אלי אלאלוף: זו קרן משותפת עם ההסתדרות.
אלי אלאלוף: יש פה נציג הסתדרות, עוד מעט נפנה אליו.
אלי אלאלוף: אוקיי, בבקשה, תמשיך.
<שי פאוזנר: שאלו מי מעסיק את העובדים?
יגאל גואטה: העובד הזה, כן, מי מעסיק אותו?
<שי פאוזנר: אני לא חושב שהזמן יאפשר, אבל הבניין בנוי, אני רק אומר, הבניין בנוי מזה שעובדות בו - - -
יגאל גואטה: כי ברגע שהוא עובד אצל הקבלן אז קשה לו לבקר אותו.
<שי פאוזנר: יש בכל בניין בערך בין 20 ל-40 חברות, גופים עסקיים שונים.
<שי פאוזנר: לכל אחד מהגופים האלה יש עובדים משלו.
<שי פאוזנר: בסופו של דבר יש אדם אחד שאמור לנהל את בטיחות האתר, זה מנהל העבודה, שזה נושא לדיון אחר.
<שי פאוזנר: יש מחסור מאד מאד גדול במנהלי עבודה וזה ברוך גדול מאד שהענף עומד להיכנס אליו בשנים הקרובות, כי חלק גדול מהם יצאו לפנסיה.
<שי פאוזנר: אבל מעבר לכל מה שאמרתי, אני אומר לכם שאנחנו פתוחים לכל הצעה.
<שי פאוזנר: אנחנו רוצים לשתף פעולה בכל דרך.
<שי פאוזנר: אנחנו לא יודעים איך להתמודד עם זה מעבר למה שעשינו עד היום, ועשינו הרבה, יחסית למי שלא אמור לעשות שום דבר.
<שי פאוזנר: אנחנו עושים את זה באופן וולונטרי.
<שי פאוזנר: עכשיו, באופן חד משמעי אנחנו אומרים, התאחדות בוני הארץ לא לוקחת לתוכה חברים ולא מקבלת אף אחד שעובר על החוק במדינת ישראל.
<שי פאוזנר: מי שעובר על החוק, מי שלא מקיים את החוקים שעוסקים בכל נושא הבנייה, כולל נושא הבטיחות, איננו חבר אצלנו ואנחנו לא מוכנים לראות בו חלק מאיתנו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: תשלמו משכורות גבוהות, שזה יהיה אטרקטיבי שאנשים גם יכנסו.
<שי פאוזנר: המשכורת של עובד בניין אחרי שנתיים בערך, היא סביב 9,000 שקלים ברוטו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא עובד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא מדבר על עובד, אני מדבר על מנהל עבודה.
<שי פאוזנר: מנהל עבודה מרוויח 12,000 שקלים עד 25,000 שקלים – על פי השנים שבהן הוא עובד, כולל רכב צמוד וכל התנאים הסוציאליים, מהיום הראשון.
<שי פאוזנר: זה לא הנושא.
<שי פאוזנר: הנושא הוא לא המשכורות.
<שי פאוזנר: רבותי, בענף הבנייה יש את המשכורות מהגבוהות במשק בתחומים האלה.
אלי אלאלוף: יש עוד שאלות להתאחדות הקבלנים?
אלי אלאלוף: כן בבקשה, אדוני.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר אנשים שלא מקבלים.
<שולי חסן: שמי שולי חסן, אני מגיע מתחום הנדסת הבנייה, ממונה בטיחות ומנהל עבודה.
<שולי חסן: אני עם 15 הסמכות בבטיחות.
<שולי חסן: עכשיו אני אחתום איתך הסכם חוזי עם כל התנאים הסוציאליים שמגיעים לעובד עד לפרישה, עד לפנסיה ואני אתרום עוד שנה נוספת אחרי הפנסיה בהתנדבות.
<שולי חסן: מה שאמרת הם דברים לא נכונים.
<שי פאוזנר: מה לא נכון?
<שולי חסן: לא נכונים.
<שולי חסן: אתם מעסיקים חברות כוח אדם שגוזלים מאיתנו את הזכויות שלנו.
<שולי חסן: חברים, תחבקו אותנו היום, כי מחר אתם - - -
<שי פאוזנר: חברות כוח אדם זה - - -
<שולי חסן: מחר אתם תטפלו בשיירים שלנו.
<שי פאוזנר: אתה מדבר על עובדים - - -
<שולי חסן: אני מדבר בשפה של השטח עכשיו.
<שולי חסן: ככה אנחנו מרגישים.
<שולי חסן: אנחנו מופקרים – גם מטעמכם, גם מטעם ההסתדרות וגם מטעם כולם.
<שולי חסן: מתברר שכל האנשים שיושבים פה עושים עבודת קודש, מה אתם יוצאים מחר לעשות?
<שולי חסן: מה שאמרת זה על הנייר, זה לא בפועל, זה לא נכון.
<שולי חסן: אם אפשר לבוא-.
<שולי חסן: תבוא עם עובדות, מה שאמרתם.
<שולי חסן: האם הקמתם מרכזי הכשרה.
<שולי חסן: התשובה היא לא.
<שי פאוזנר: בוודאי.
<שולי חסן: לא נכון.
<שי פאוזנר: בכל הארץ.
<שולי חסן: תראה לי מרכז אחד על שמכם ועל שם ההסתדרות.
<שי פאוזנר: לא, אדוני יושב הראש, אני לא מבין - - -
<שולי חסן: והקמתם אותו, תזכיר לי כתובת אחת.
<שולי חסן: אני מוכן לבקר מחר בבוקר.
<שולי חסן: די.
<שולי חסן: אנחנו נחמדים.
<שולי חסן: אנחנו יפים.
<שולי חסן: אנחנו בסדר.
<הדס תגרי: אפשר שאלה?
<הדס תגרי: הדס תגרי מהקואליציה למאבק בתאונות בניין.
<הדס תגרי: האם אתם מבקשים מהחברים שלכם לדווח לכם במקרים של תאונות קטלניות וקשות אצלם באתרים - - -
<שי פאוזנר: אנחנו לא גוף אכיפה.
<שי פאוזנר: אני לא גוף אכיפה.
<שי פאוזנר: להיפך, אנחנו ביקשנו מהמדינה שתעביר לנו את כל הנתונים שאנחנו נוכל ללמוד בהם כדי לטפל בזה.
<הדס תגרי: אתם גוף וולנטרי של הקבלנים.
<הדס תגרי: אתה אומר לי שהקבלנים איכפת להם ורוצים לפעול בנושא של התאונות.
<הדס תגרי: אני חושבת שהדבר הבסיסי והמתחייב, שאתם תדעו, אם החברים שלכם יבואו עם מידה של אחריות כלפיכם וכלפי הציבור, לבוא ולדווח – קרתה אצלי באתר תאונה קטלנית או קשה כזאת וכזאת והסיבות הן כאלה וכאלה ונקטתי בצעדים האלה והאלה.
<הדס תגרי: אם אתם רוצים לעשות משהו לגבי תאונות בניין, אז זה מתחיל קודם כל מזה שהקבלנים יבואו וידווחו על התאונות שמתרחשות אצלם וייקחו אחריות על התאונות האלה.
<הדס תגרי: אם אתם גוף התנדבותי של קבלנים שאומרים איכפת לנו ואנחנו רוצים לעשות, אז זה הצעד הראשון והמתחייב.
<הדס תגרי: ואתה יודע מה?
<הדס תגרי: באמת, עם כל הכבוד להדרכות ואני לא מזלזלת בהדרכות, הדרכות זה לא חשוב.
<הדס תגרי: אתה יודע למה זה לא חשוב?
<הדס תגרי: כי מה שצריך לייצר פה זה הרתעה ואכיפה.
<הדס תגרי: וכשתהיה הרתעה – הקבלנים כבר ידאגו להדרכות.
<הדס תגרי: היום הקבלנים לא מפסידים שום דבר.
<הדס תגרי: שום דבר משום בחינה.
<הדס תגרי: לא פיצויים, לא ענישה פלילית, לא גינוי ציבורי, אז הם גם לא משקיעים בבטיחות.
<הדס תגרי: ואת זה אנשי מקצוע מהתחום אומרים.
<הדס תגרי: אבל אני שואלת אם אתה יכול לענות לשאלה שלי.
<הדס תגרי: האם אתם מדווחים על תאונות?
<קריאה: הבטיחות עולה כסף.
<שי פאוזנר: אנחנו לא יכולים.
<שי פאוזנר: כאשר הדיווח הוא בהתנדבות, אני לא יכול לכפות את זה.
<שי פאוזנר: אני לא גוף שיש לו את הסמכות לעשות את זה.
<הדס תגרי: אתם מבקשים?
<הדס תגרי: אתם אומרים אנחנו - - -
<שי פאוזנר: כן, אנחנו מבקשים.
<הדס תגרי: ומי שרוצה להיות חבר בגוף שלנו ולהגיד אני קבלן שלוחם בתאונות בניין – קודם כל שיבוא ויגיד מה הרקורד שלו בנושא של תאונות ובנושא של בטיחות.
<הדס תגרי: מי שרוצה להגיד אני עושה - - -
אלי אלאלוף: למה זה דרישה דווקא לרישיון קבלנים?
<שי פאוזנר: זו דרישה לממשלת ישראל, לא לנו, אבל אנחנו מקבלים בהתנדבות הרבה מאד מידע.
<שי פאוזנר: אנחנו לא יכולים להבטיח את אף אחד - - -
<הדס תגרי: אז שלא יגידו שהם עושים.
אלי אלאלוף: אוקיי, ברשותכם, אנחנו רוצים להמשיך ולהתקדם.
<הדס תגרי: בסדר, אבל אני לא רוצה הנחות, אני רוצה לדעת מי - - -
<שי פאוזנר: אני לא מכיר עוד תעשייה שעושה את זה, דרך אגב.
<הדס תגרי: אתם אומרים שאתם לוחמים, תגידו - - -
יעל כהן-פארן: הם גוף שנועד להגן עליהם, אין פה בכלל שאלה.
יעל כהן-פארן: שלא יציגו מצג שווא.
יעל כהן-פארן: יש פה מצג שווא שהם כאילו רוצים לעשות משהו.
יעל כהן-פארן: אם היו רוצים לעשות משהו, היו עושים משהו.
אלי אלאלוף: סיימת, אדוני?
אלי אלאלוף: כן, בבקשה, חברת הכנסת יגאל גואטה.
יגאל גואטה: אין לי רצון לחזור אחרי דבריהם של כל חברי הכנסת, אפילו ש - - - -
אלי אלאלוף: בדיון כזה זה קשה עם האילוצים.
אלי אלאלוף: אני רוצה לעשות דיון שיטתי.
יגאל גואטה: אני חושב שבסופו של יום קבלן מה שמעניין אותו זה הרישיון שלו.
יגאל גואטה: לכן לפי דעתי האדון הנכבד צריך להיות זה, ואם אנחנו נצטרך לעזור לו בצורה כזו או אחרת בחקיקה או אני לא יודע, במה שיוביל יושב הראש, הוא צריך להיות הכתובת לפי דעתי לטפל בעניין הזה.
יגאל גואטה: כי בסופו של יום, אתה רואה שהקבלנים, עם דו"חות כאלה ואחרים הם מסתדרים.
יגאל גואטה: בלי רישיון – הוא לא יכול להסתדר, הוא לא יכול ללכת לשום מכרז ולשום כלום ואף אחד לא ייקח אותו לעבודה בלי רישיון.
אלי אלאלוף: אנחנו באמת הקדמנו את הרעיון שלך וביקשנו מאמנון כהן - - -
יגאל גואטה: אז ברוך שכיוונתי לדעת גדולים.
אלי אלאלוף: שיעביר לנו הצעות לחקיקה בתחום שישפר את תפקוד רשם הקבלנים.
אלי אלאלוף: אני בטוח שזה בדרך, יגיע בהקדם האפשרי.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני רוצה דווקא לבקש מג'מיל אבו ראס.
<ג'מיל אבו ראס: כן, חברים - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: ג'מיל הוא נציג המחלקה לשוויון מההסתדרות.
<ג'מיל אבו ראס: אני ג'מיל אבו ראס, יושב ראש המרחב הדרומי בהסתדרות.
<ג'מיל אבו ראס: החשיבה על הסיכונים של עובדי הבניין היא מאד - - - בשנה שעברה נהרגו 34 אנשים.
<ג'מיל אבו ראס: בשנה הזאת נהרגו כבר 7 אנשים.
<ג'מיל אבו ראס: - - - אצל אבו ראס מלוד, שישבו אבלים והם נבהלו שבמשך האבל האתר שלהם עבד כרגיל.
<ג'מיל אבו ראס: הלכו לאחר האבל, שמו את השם של הבחור עם התמונות שלו על האתר – כאן נהרג שם כזה וכזה, בשביל לעורר את העניין.
<ג'מיל אבו ראס: אני חושב שלא יכול להיות שאנחנו מדברים על מספרים ולא על אנשים שמאחוריהם יש משפחות, יש ילדים שקוראים את קריאתם אחרי המוות.
<ג'מיל אבו ראס: הבעיה העיקרית בעניין היא שאין מספיק אכיפה וענישה.
<ג'מיל אבו ראס: רוב עובדי הבניין לא מועסקים על ידי הקבלנים השונים.
<ג'מיל אבו ראס: הם מועסקים על ידי קבלני משנה, חברות כוח אדם.
<ג'מיל אבו ראס: חברים, המנופאים, 90% מהם מועסקים על ידי חברות כוח אדם, לא על ידי החברות של הבנייה.
<ג'מיל אבו ראס: ושם אין אכיפה ונושא הבטיחות הוא מופקר.
<ג'מיל אבו ראס: בחודש האחרון, שהייתה סערת מזג האוויר, הרבה תלונות הגיעו אלי, שהכריחו מנופאים לעלות ברוח החזקה על המנופים.
<ג'מיל אבו ראס: אם אתה לא רוצה לעבוד – תלך הביתה, יש מישהו אחר.
<ג'מיל אבו ראס: ואני מסכים עם חבר הכנסת עבד אל חכים.
<ג'מיל אבו ראס: יש זיופים על ידי מנהלי עבודה של רישיונות של מנופאים, שמעבירים מישהו מהצוות שלהם כדי לעלות על המנופים.
<ג'מיל אבו ראס: צריכים לעשות סדר בנושא הזה.
<ג'מיל אבו ראס: הנושא השלישי, קיבלה הממשלה החלטה לקלוט 30,000 עובדים פלסטינאיים.
<ג'מיל אבו ראס: אני מברך על זה.
<ג'מיל אבו ראס: השאלה מה עושים עם העובדים האלה?
<ג'מיל אבו ראס: האם נותנים להם הדרכה לבטיחות לפני שהם עולים לקומה ה-20?
<ג'מיל אבו ראס: אני חושב שיש להכריח על חשבון המעסיקים שקולטים אותם, להדריך אותם ביום עיון בנושא הבטיחות.
<ג'מיל אבו ראס: אני במרחב הדרומי בהסתדרות, עושה ב-25 במרס, עם הסתדרות עובדי הבניין, עם המוסד לבטיחות וגהות, יום עיון שלום בעניין הבטיחות והעבודה בגובה.
<שי פאוזנר: אתה מתכוון עם הקבלנים ביחד.
<שי פאוזנר: עם הקבלנים, כן, עם הקרן שאנחנו משלמים על זה.
<ג'מיל אבו ראס: אנחנו עושים את זה, צריכים את זה לכל המקומות.
<ג'מיל אבו ראס: לא מספיק שתהיה יוזמה במקום אחד.
<ג'מיל אבו ראס: לכן העניין הוא עניין קודם כל להעסיק את עובדי הבניין בתעסוקה ישירה אצל החברות הגדולות, כדי באמת שיהיה פיקוח על הבטיחות ועל הציוד של הבטיחות, שחברות כוח האדם וקבלני המשנה לא יודעים איך נראה ציוד, שהם חייבים על פי התקנות לתת להם.
<ג'מיל אבו ראס: הם לא אוכפים את זה ומנהל העבודה בשבילו צריך לקדם את העבודה.
<ג'מיל אבו ראס: לא מעניין אותו לא בטיחות, כי בעל הבית אומר לו – תגמור את הפרויקט הזה בזמן הזה.
<ג'מיל אבו ראס: אז לכן אני חושב שבכל מקום עבודה, לא רק שמעסיק 100 איש, שיהיה איש בטיחות לא מטעם מנהל העבודה, לא מטעם החברה, אלא מגורם אחר, חיצוני, שהוא ידאג לבטיחות כמו שצריך.
<ג'מיל אבו ראס: תודה.
דב חנין: אפשר שאלה?
אלי אלאלוף: יש הרבה ממתינים, תבינו.
אלי אלאלוף: השתכנעתי שאתה רוצה לשאול, שנייה.
אלי אלאלוף: בוא ניתן לאחרים קצת לדבר.
אלי אלאלוף: יש פה נציגה שבאמת עזרה לנו, הדס תגרי, בבקשה.
<הדס תגרי: תודה רבה.
<הדס תגרי: אנחנו הקואליציה למאבק בתאונות בניין.
<הדס תגרי: אני באופן אישי התחלתי לעסוק בנושא הזה בדיוק שלושה חודשים.
<הדס תגרי: לפני שלושה חודשים ביום הזה, ב-9 בנובמבר, נהרגו בשלושה אתרי בנייה שונים – שלושה עובדים בנפילה מגובה: ירון סברין בתל אביב, אחמד חסן בארסוף ובשוהם, איברהים.
<הדס תגרי: ויומיים אחר כך נהרגו ב-12 בנובמבר, שלושה ימים אחר כך – שני עובדים בנפילה מהקומה ה-28 במגדלי מיד טאון בתל אביב.
<הדס תגרי: אני באופן אישי נכנסתי לפעולה אחרי השבוע הזה ותוך כדי שבועיים אני גאה לומר, ישבו איתי בחדר נציגים של קו לעובד וארגון העובדים מען ורופאים לזכויות אדם, והאגודה לזכויות האזרח ועוד רבים וטובים, שעובדים בנושא הזה כבר הרבה זמן, עם תחושה מאד מאד קשה שהעובדים פשוט מופקרים.
<הדס תגרי: יש כל המון המון בעיות, המון המון דברים שצריכים לעשות.
<הדס תגרי: אנחנו באמת בנו לפה היום והכנו נייר עמדה מאד ממוקד, בדברים שאפשר וצריך לעשות עכשיו.
<הדס תגרי: זה לא ממצה את כל מה שצריך לעשות, אבל המצב הוא מצב חירום.
<הדס תגרי: אני חייבת אבל לפתוח את הדברים שלי בלשתף אתכם בדברים שאמרה היום, מצוטטת הבוקר, מתפרסמים הבוקר מאת ורדה אדוארדס, ראש מנהל לבטיחות תעסוקתית במינהל הכלכלה, דברים חסרי תקדים בחומרתם.
<הדס תגרי: כל הנושא של הגנה על עובדים הוא משני במשרד הכלכלה.
<הדס תגרי: ואם אנחנו צריכים לאכוף על מפעל שפוגע בעובדים, אבל זה אולי יפיל את המניות שלו בבורסה, אז חושבים פעם ופעמיים, ככה היא מתבטאת בעדינות.
<הדס תגרי: ואני חושבת שהדברים האלה הם באמת, אין חמורים מהם.
<הדס תגרי: ואני רוצה להגיד ככה באמת בנקודות, לגבי דברים שעלו כאן, שתיים שלוש נקודות ואז אני אתמקד בהמלצות שאנחנו מבקשים מכם היום.
<הדס תגרי: קודם כל הנושא שעלה כאן היום, הנושא של הפצועים.
<הדס תגרי: אי אפשר להמשיך לדבר אך ורק על הרוגים.
<הדס תגרי: בשנה החולפת אומרים לנו שהיו 35 הרוגים בבניין, אנחנו על פי ההערכות שלנו, הכי הכי זהירות, מדברים על למעלה מ-1,000 פצועים קשה.
<הדס תגרי: לא מקבלי דמי פגיעה, שזה 7,000, שזה גם הערכת חסר לפצועים קשה.
<הדס תגרי: יש לנו נתונים על 600 מאושפזים בבתי חולים בישראל, שזה לא כולל את השטחים במזרח ירושלים, שלשם, תסלח לי, העובדים הפלסטינים הרבה פעמים מגיעים כשהם נפצעים ובכלל לא נכנסים לסטטיסטיקות.
<הדס תגרי: בדו"ח שהוציא אתמול משרד הכלכלה על נתוני שנת 2015, הפצועים לא קיימים.
<הדס תגרי: זה לא יכול להיות.
<הדס תגרי: אנחנו לא מקבלים תמונה של מה שקורה פה.
<הדס תגרי: המספר של ההרוגים הוא קטן מדי והוא אקראי מדי בשביל לתת לנו את התמונה של מה שקורה.
<הדס תגרי: אם אנחנו יודעים על 600 פצועים שמאושפזים מנפילה מגובה ונפילה מגובה אחראית לחצי ממקרי המוות בקרב תאונות בניין, אז אנחנו יכולים להבין שהנתון המלא של הפצועים קשה, שהם אנשים שנותרים נכים לצמיתות, הוא עצום.
<הדס תגרי: אז חייב להיות פה איסוף מידע ודיווח על תאונות קשות ואחרות.
<הדס תגרי: דבר שני, אני חייבת להגיד כמה מילים על כסף?
<הדס תגרי: נאמר פה ותיכף יזכירו לי מי אמר את זה, לקחת מהכסף-.
<הדס תגרי: חבר הכנסת זחאלקה.
<הדס תגרי: לקחת מהכסף שהחברה משקיעה היום בממוני בטיחות ולהעביר את זה למפקחים.
<הדס תגרי: לא צריך לקחת מהכסף שהחברה משקיעה בממוני בטיחות.
<הדס תגרי: צריך לקחת אתם יודעים מאיזה כסף?
<הדס תגרי: מארבעה מיליארד שקלים שאנחנו, אזרחי מדינת ישראל, משלמים באמצעות הביטוח הלאומי לקצבאות של נפגעי תאונות עבודה כל שנה.
<הדס תגרי: מי שנושא בעלות הכלכלית והאחרת של תאונות העבודה, זה לא הקבלנים, זה הנפגעים ומשפחותיהם וזה אנחנו – אזרחי מדינת ישראל.
<הדס תגרי: וקמצוץ מהכסף הזה מושקע במניעת תאונות, למרות שהיה יכול לעשות הרבה יותר שם.
<הדס תגרי: לא יודעת אם נמצאים פה נציגים של הביטוח הלאומי.
<הדס תגרי: לא מבינה איך לא באים היום מהביטוח הלאומי ואומרים – אנחנו ניתן את הכסף.
<הדס תגרי: אנחנו ניתן את הכסף למפקחים, כי זה יחסוך לנו המון המון כסף.
<הדס תגרי: אז הכסף, אם ישתמשו בו בתבונה, קיים, רק צריך להשתמש בו.
<הדס תגרי: עכשיו אני רוצה להיכנס להמלצות שלנו.
<הדס תגרי: דיברנו הרבה בדיון שעבר וגם הרבה בראיון היום דובר, על הנושא של המשאבים ועל הנושא של המפקחים והכל נכון.
<הדס תגרי: המשאבים שמוקדשים למפקחים זה ביזיון, השכר שלהם, זה שאין להם רכב, זה שיש מפקח אחד באזור ירושלים.
<הדס תגרי: דרך אגב, שלושה חודשים שאני עוקבת יום יום עם ווטסאפים של כתבי משטרה.
<הדס תגרי: דיווח אחד לא קיבלתי על תאונת בניין בירושלים.
<הדס תגרי: אחד.
<הדס תגרי: וכולם שיושבים פה בחדר הזה מבינים שזה לא יכול להיות שאין תאונות בניין רק בירושלים.
<הדס תגרי: בכל מקום בארץ.
<הדס תגרי: זה רק מעיד כמה ההפקרות כאן היא נוראית.
<הדס תגרי: אז זה נכון, אבל יש דברים שהם לא תלויי משאבים.
<הדס תגרי: יש דברים שאפשר היה לעשות אותם לא היום אלא כבר לפני חודש, ואני אתמקד בשני דברים: דבר אחד זה הנושא של מידע.
<הדס תגרי: רשימה של כל התאונות הקטלניות והקשות שקרו היום, אתמול, בשבוע שעבר, בשנה האחרונה ובשלוש השנים האחרונות.
<הדס תגרי: תאריך, מקום, כתובת, שם הקבלן האחראי, שם ההרוג, נסיבות התאונה ואיפה התיק הזה עומד היום, אבל בכלל עומד.
<הדס תגרי: אנחנו פנינו כבר לפני הדיון הקודם וביקשנו את המידע הזה ממשרד הכלכלה.
<הדס תגרי: מהפרקליטות ביקשנו מידע על התיקים הפליליים, לא קיבלנו תשובות עד עצם היום הזה.
<הדס תגרי: אין שום מניעה חוקית ומוסרית, להיפך.
<הדס תגרי: יש אחריות לדווח לציבור במדינת ישראל איפה ואיך ומי נפגע ובשטח האחריות של מי קורות התאונות האלה.
<הדס תגרי: ולא יכול להיות שמשרד הכלכלה ומשטרת ישראל ופרקליטות המדינה, יחזיקו את המידע הזה אצלם ולא ייתנו אותו לנו.
<הדס תגרי: הידיים שלנו קשורות.
<הדס תגרי: אנחנו צריכים לרוץ אחרי פירורי מידע מכתבי משטרה, שמעבירים אלינו הודעות של דובר מד"א פה ושם, ולהתחנן שגם יגידו לנו את הכתובת המדויקת, ואולי מישהו יוכל בדרך מהעבודה לעבור ולצלם את השלט עם הקבלן.
<הדס תגרי: זה לא יכול להיות הדבר הזה.
<הדס תגרי: וזה דבר שכבר היה צריך לקרות ויכול לקרות ואני מבקשת מהוועדה לפנות לנציגי משרד הכלכלה והמשטרה ופרקליטות המדינה שנמצאת פה, לתת את המידע הזה לוועדה, לנו, לציבור.
<הדס תגרי: להוציא כל יום הודעה לעיתונות – היום נהרג עובד כאן.
<הדס תגרי: היום נפצע עובד כאן.
<הדס תגרי: היום נפטר בבית חולים עובד.
<הדס תגרי: אין לנו שום דרך להגיע למידע הזה ואנחנו יודעים שחלק ניכר ממקרי המוות זה עובדים שנפטרו לאחר מכן.
<הדס תגרי: זה דבר אחד.
<הדס תגרי: דבר שני, מה קורה באתרים אחרי תאונות.
<הדס תגרי: אני אגיד לכם מה קורה היום.
<הדס תגרי: שום דבר.
<הדס תגרי: אני לא יודעת בדיוק מי היה או לא היה, כי אני פניתי למשרד הכלכלה וביקשתי לדעת.
<הדס תגרי: ב-12 בינואר, יומיים קודם לכן הייתה תאונה באתר פסגות אלון בנשר.
<הדס תגרי: בשעה 16:00 נפל עובד מפיגום בגובה כמה מטרים לתוך בור, גובה כולל של 10 מטרים.
<הדס תגרי: לקח שעה וחצי למכבי אש לחלץ אותו.
<הדס תגרי: היו דיווחים שאמרו שהפיגום היה לא תקין, אני לא יודעת אם הם נכונים.
<הדס תגרי: מה שברור שעל פניו תאונה כזאת מעידה על רשלנות.
<הדס תגרי: על פניו לכאורה כל ההסתייגויות שאתם רוצים.
<הדס תגרי: זה היה בשש בערב שגמרו לחלץ אותו.
<הדס תגרי: בשמונה בבוקר, אתם יכולים להיכנס לדף הפייסבוק שלנו – הקואליציה למאבק בתאונות בניין – בשמונה בבוקר האתר הזה צולם.
<הדס תגרי: זה אתר גדול עם ארבעה מבני בנייה.
<הדס תגרי: האתר הזה צולם עובד כרגיל.
<הדס תגרי: מתי התבצעה חקירה משטרתית?
<הדס תגרי: לא של המטר על מטר שבו העובד נפל, של ההדרכות לעבודה בגובה של כל העובדים באתר הזה.
<הדס תגרי: של הנהלים לעבודה בגובה של כל העובדים באתר הזה.
<הדס תגרי: האם העובדים רתומים, האם יש גדרות, האם הפיגומים תקינים.
<הדס תגרי: מתי היו שם המפקחים ובדקו שהאתר בטוח לפני שהמשיכו לעבוד בו בשש בבוקר.
<הדס תגרי: לפני שבועיים, במרכז חורב בחיפה נפל קאסם אבו ראס לפיר של מעלית ונהרג.
<הדס תגרי: למחרת בבוקר, זה אתר באחריות חברת רום גבס קירוי וחיפוי, לא יודעת מי אשם, על פניו מעיד על רשלנות.
<הדס תגרי: למחר בבוקר האתר הזה עבד כרגיל.
<הדס תגרי: יומיים אחרי התאונה בנשר פנינו – הקואליציה למאבק בתאונות בניין – למשרד הכלכלה.
<הדס תגרי: ביקשנו לדעת האם היו מפקחים באתר בנשר, מה הם עשו, האם הם בדקו את תנאי הבטיחות ואישרו שהאתר בטוח.
<הדס תגרי: ביקשנו לדעת לגבי 22 תאונות קשות וקטלניות שהתרחשו בשבועיים וחצי קודם לאותו מכתב.
<הדס תגרי: שתבינו על איזה מספרים אנחנו מדברים – שרק אנחנו במקרה יודעים עליהם.
<הדס תגרי: 22 תאונות קשות קטלניות שהתרחשו בשבועיים וחצי שקדמו לכתיבת המכתב.
<הדס תגרי: האם המפקחים היו?
<הדס תגרי: מה הם בדקו?
<הדס תגרי: מה הם עשו?
<הדס תגרי: האם הייתה משטרה?
<הדס תגרי: לא קיבלו מענה.
<הדס תגרי: אז אנחנו דורשים, ויש את הסמכות הזאת גם למשטרת ישראל וגם למשרד הכלכלה.
<הדס תגרי: לא צריך בשביל זה כסף.
<הדס תגרי: צריך אומץ ציבורי וצריך גיבוי פוליטי, שהוועדה הזאת יכולה לתת לנו.
אלי אלאלוף: אני לא יודע אם מותר לי להציע מה שאני רוצה להציע.
<הדס תגרי: שקיפות.
אלי אלאלוף: אני הייתי רוצה להיות הכתובת שלך.
<הדס תגרי: אני אשמח מאד.
אלי אלאלוף: אני מוכן כיושב ראש הוועדה, שהכתובת של הארגון שלך וכל היכולת האדירה שבנית בשלושה חודשים, שאפו - - -
<הדס תגרי: ביחד עם החברים - - -
אלי אלאלוף: אני מוכן באמת להפוך את הכתובת של יושב ראש הוועדה ככתובת שלך ולשרת אותך בהשגת כל המשימות שאת פה מגדירה בצורה מדהימה, אני חייב להודות לך על זה.
<הדס תגרי: תודה רבה, רק אם אני אשלים - - -
אלי אלאלוף: אני חושב שפה זה כלי אדיר שאין בממשלה.