GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: בית החולים, כרגע אני אומר לכם, גם אם תהיה החלטה להקים עוד בית חולים בבאר שבע, אני לא יודע מה הרציונל שלה, אני לא נכנס לזה, זה לא הדיון, אבל כיום בית החולים סורוקה הוא לא רק של באר שבע, הוא של כל המטרופולין ואפילו יותר מזה.
יעקב מרגי: ואפילו יותר מזה.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר לכם שאני יודע באופן אישי גם לגבי אנשים מאשקלון, כאלה שזכאים להיות מנותבים לקפלן ולברזילי, בוחרים בסורוקה.
יעקב מרגי: זה בזכות משהו.
יעקב מרגי: בזכות העשייה שנעשית שלא כמובן מאליו.
יעקב מרגי: אני חושב שאם יש החלטת ממשלה צריך לעשות הכל כדי לתקצב את קופת החולים הכללית ואחר כך אנחנו נבקר את קופת חולים כללית, שנראה שאכן המשאבים הגיעו לסורוקה.
יעקב מרגי: לא נוותר לכם, אבל קודם כל שיקצו.
מאיר כהן: תודה רבה אדוני, תודה רבה.
מאיר כהן: הצטרפה אלינו חברת הכנסת מיכל בירן, תיכף נשמע גם אותה.
מאיר כהן: אני כאחד המציעים רוצה ברשותכם להוסיף עוד כמה מילים.
מאיר כהן: בשבוע שעבר התפרסם איזה סקר שדירג חדרי מיון.
מאיר כהן: אני מבקר בחדר המיון של סורוקה בבית החולים, אני חושב אחד לחודש.
מאיר כהן: איתרע מזלי וזה נהיה רע לצערי, ושלשום התמתני עם הצוות הרפואי לחבר טוב שלי שהוטס מאיסטנבול.
מאיר כהן: אשתו, שמחה זיכרונה לברכה נהרגה.
מאיר כהן: וחיכיתי שם במיון עד להגעה של האמבולנס עם אברהם דמרי, שייבדל לחיים ארוכים.
מאיר כהן: ואתה עומד בצד ומסתכל.
מאיר כהן: התכונה המוטרפת של חדר המיון שנותן פתרון לפזורה בדואית, של אנשים מצוינים, אלה האזרחים שלנו, של עוד 220,000 איש.
מאיר כהן: כלומר, כשראיתי את הנתונים האלה אז זעקתי, אמרתי חבריה, אף אחד לא רושם שבעצם הייחוד של המקום הזה זה שמגיעים אליו בהמונים, באלפים, כל שעה וכל יום.
מאיר כהן: אני חייב להגיד שהדברים שם עובדים בסדר מופתי, למרות העומסים הגדולים, ואני כל כך מסכים איתך שזה בית חולים שבאמת עושה יש מאין ואנחנו מחויבים אליו, מחויבים לבתי החולים בפריפריה.
מאיר כהן: אני תמיד אומר שהחזקים דואגים לעצמם.
מאיר כהן: אנחנו תפקידנו לטפל בחברה בצפון, בחברה בדרום, ומטבע הדברים, היות והיום בית החולים סורוקה חולש, מוטת השליטה שלו היא כל כך גדולה, גם גיאוגרפית, גם מבחינת גודל בית החולים והמיטות.
מאיר כהן: אז אני כמוכם מרגיש באמת חובה להביא לדיונים כאן ולדבר כל הזמן עם שר הבריאות.
מאיר כהן: לדבר אל ליבו.
מאיר כהן: אנחנו מוצאים מסילות לליבו.
מאיר כהן: הוא באמת פתוח לבית החולים הזה והחשוב ביותר זה שכל האוכלוסייה שם, כולם, לרבות האוכלוסייה הבדואית שאתה מכיר אותם לפני ולפנים, יוכלו באמת לקבל את השירות הטוב ביותר כמו שהם יודעים לתת.
מאיר כהן: עמדתי שם על שני דברים.
מאיר כהן: נכנסתי, ראיתי בסיור האחרון את מחלקת השיקום שדיברת עליה, שזה באמת לעשות יש מאין.
מאיר כהן: אני חושב שדבריו מדייקים, מתארים את המציאות נכונה, לעשות יש מאין, שילוב של פילנתרופיה, של הקצאת כסף, של בית החולים, וזה באמת לא צריך להיות יש מאין, כמו שאתה אומר.
מאיר כהן: צריכה להיות חלוקה הוגנת ומתקנת בבתי החולים בפריפריה, היות וזה מה שיש לנו שם ואנחנו מברכים על כך.
מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה גברתי.
מיכל בירן: כל הכבוד לכל המציעים על ההעלאה של הנושא החשוב הזה לסדר היום.
מיכל בירן: יצא לי להיות בצוק איתן בבית החולים סורוקה, באמת לראות תחת לחץ, תחת גם כמות מאד גדולה שהגיעה, מקרים מאד קשים שהגיעו.
מיכל בירן: יצא לי לראות את התפקוד המעולה של בית החולים במצבים הכי קשים, וזה משהו שלנו כחברה וכמדינה יש אינטרס בזה גם לאנשים שגרים באמת במטרופולין של באר שבע וגם בעיתות חירום, שפה קורות באופן תכוף למדי.
מיכל בירן: אבל השילוב הזה, שזה מתקשר אגב גם לדיון שעברנו עליו עכשיו בדיון מהיר ואני מקווה שייקבע כאן בהקדם, על השחיקה בכלל בתקציבי קופות החולים.
מיכל בירן: זה כאילו שוב, אם היה מדובר פה באיזה גופים שבאמת יש להם עודפים מאד גדולים, רווחים מאד גדולים והיית מוסיף עליהם עוד קצת שיספגו איזה בית חולים אחד, אז היית אומר אוקיי, סבבה, אפשר לעשות את זה.
מיכל בירן: אבל כשהולכים גם ככה עד הקצה ומרעיבים את המערכת עשרות שנים, והיה פה איזה שיפור מאד מאד קטן בשנה שנתיים האחרונות, אבל הוא לא - - -
מאיר כהן: דרמטי.
מיכל בירן: זה בור ענק ולא ידע כי בא אל קרבו.
מיכל בירן: במצב כזה, היכולת של המערכת להתמודד עם נקודות חלשות או נקודות לא מתוקצבות, היא כמעט אפסית.
מיכל בירן: וזה המקום באמת שלנו גם להתערב גם בנקודה הספציפית הזאת של בית החולים סורוקה; ושוב, יש החלטת ממשלה.
מיכל בירן: זה לא שמבקשים פה משהו שהוא - - -
טלי פלוסקוב: נכון, בדיוק.
מיכל בירן: ומצד שני, גם לטפל בכל הבעיה של המערכת, כי זה חלק מהעניין.
מיכל בירן: אני מתנצלת, אני חייבת להמשיך.
מאיר כהן: מנהלת בית החולים, בבקשה אדוני.
<אהוד דודסון: בוקר טוב.
<אהוד דודסון: אני קודם כל רוצה להתחיל באמת בלהודות.
מאיר כהן: שמך לפרוטוקול.
<אהוד דודסון: ד"ר אהוד דודסון, מנהל המרכז הרפואי סורוקה.
<אהוד דודסון: אני מבקש להתחיל ובאמת להודות לשלושת חברי הכנסת על היוזמה המאד מאד חשובה הזאת וכמובן לחברת הכנסת בירן שהצטרפה אלינו.
<אהוד דודסון: אני נמצא פה היום בעצם בשביל להציג מהשטח, מחיי היום יום, את המצוקות האמיתיות של תושבי הנגב, כפי שאנחנו באמת חיים אותן בחיי היום יום.
<אהוד דודסון: תושבי הנגב תלויים בבית החולים סורוקה.
<אהוד דודסון: אנחנו מסוגלים לתת את המקסימום פלוס מול המשאבים שעומדים לרשותנו.
<אהוד דודסון: אנחנו כל הזמן מנסים עוד ועוד ולא להפסיק ולהגדיל את הפעילות ואת הפתרונות לתושבי הנגב, אבל לדברים האלה יש גבולות.
<אהוד דודסון: אני חושב שאם תושב הנגב מחכה לניתוח החלפת פרק שנתיים, או לניתוח של קטרקט בעיניים סדר גודל של שנה, או אותם סדרי גודל ניתוחי אף אוזן גרון בילדים, תופעה שלא קיימת בשאר הארץ, אסור לנו להסכים שהדבר הזה יימשך.
<אהוד דודסון: בחיי היום יום, כמנהל בית חולים, באות אלי משפחות - - -
מאיר כהן: סליחה שאני קוטע אותך, אדוני.
מאיר כהן: תחזור על הנתון הזה, הוא חשוב.
מאיר כהן: ניתוח להחלפת ברך - - -
<אהוד דודסון: ניתוח להחלפת מפרק, ברך או ירך.
מאיר כהן: לוקח שנתיים?
<אהוד דודסון: התור בסורוקה לוקח שנתיים.
<אהוד דודסון: ניתוח קטרקט בעפעף עין כשנה.
<אהוד דודסון: ניתוחי אף אוזן גרון בילדים – סדר גודל גם כן של שנה, ואני יכול להמשיך לתאר עוד תחומים באורולוגיה, בתחומים אחרים ומה הם אורכי ההמתנה בבית החולים.
<אהוד דודסון: גם במרפאות החוץ של בית החולים יש תורים מאד מאד ארוכים.
<אהוד דודסון: אם אזרח תושב הנגב צריך להגיע למרפאת כאב אצלי – מעל שנה.
<אהוד דודסון: מישהו יכול לתאר לעצמו אזרח שימתין עם כאב שלו שנה?
<אהוד דודסון: אבל זה המצב וזו רק דוגמא.
<אהוד דודסון: יש רשימה שלמה של אורכי תורים לשירותים אמבולטוריים.
<אהוד דודסון: אני מדבר על ניתוחים, אני מדבר על מכונים.
<אהוד דודסון: MRI בסורוקה זה שמונה-תשעה חודשים, לא פחות מזה.
<אהוד דודסון: כאשר עושים את המקסימום שהם יכולים, הצוות עושה, מגדיל את התפוקות שלו כי הוא מאד מאד מחויב לתושבי הנגב, אבל בסוף אנחנו יכולים לעשות רק עם המשאבים שעומדים לרשותנו.
<אהוד דודסון: ואני אומר עוד פעם, כמנהל בית חולים, המשפחות באות אלי ואנחנו ידינו קצרה מלהושיע.
<אהוד דודסון: אנחנו חייבים לכן, לכן אנחנו פה, אנחנו חייבים את העזרה של המדינה.
<אהוד דודסון: לבד אנחנו באמת לא מסוגלים להתגבר על הפערים העצומים האלה.
<אהוד דודסון: אז באמת בספטמבר 2014 חשבנו שיש איזה שהוא אור בקצה המנהרה עם החלטת הממשלה, שדיברה במפורש על חיזוק סורוקה.
<אהוד דודסון: זה באמת חימם את הלב, אבל שיק לא היה מצורף לזה.
<אהוד דודסון: ואנחנו עם החלטות שלא מיישמים, ממש מתקשים.
<אהוד דודסון: אני לא יכול לתת תשובה כזאת לתושב דימונה, ערד, אופקים או באר שבע, שבא אלי ואומר מה יהיה איתי ומה עם התור?
<אהוד דודסון: ובא בטענות, מבחינתו בצדק.
<אהוד דודסון: הוא רואה בי והוא רואה בהנהלת בית החולים את מי שצריך לתת לו תשובות, לתושב מהשטח ולכן אנחנו באמת באנו לפה.
<אהוד דודסון: אדוני הזכיר את סקר המלר"דים שבעצם מציין באמת את חוסר היכולת שלנו לתת פתרונות.
<אהוד דודסון: וחדר המיון בסורוקה הוא חדר המיון העמוס ביותר במדינת ישראל.
<אהוד דודסון: הבא בתור בסדרי גודל מתחת להיקפי הפעילות של סורוקה - - -
מאיר כהן: בכמה אחוזים?
<אהוד דודסון: סך הכל חדרי המיון בסורוקה, אנחנו רואים כמעט רבע מיליון תושבים בשנה ואני לא חושב שיש עוד בית חולים שמגיע ל-200,000.
<אהוד דודסון: בסוף, כדי לתת רמת שירות נאותה, אתה צריך גם רופאים ואחיות וגם שטח.
<אהוד דודסון: אנחנו התחלנו לצאת לדרך עם תכנית להרחבת חדר המיון שלנו.
<אהוד דודסון: צריך לממן את זה.
<אהוד דודסון: גם את הבנייה, אחר כך גם את כוח האדם שיעבוד בחדר המיון הזה.
<אהוד דודסון: לתושבי הנגב באמת מגיעה רמת שירות לפחות כמו תושבי מרכז הארץ, לא פחות מזה.
<אהוד דודסון: שלא לדבר על כך, כמו שהוזכר פה, חדר המיון משרדת את תושבי הנגב בזמן מלחמה, גם בזמן שגרה.
<אהוד דודסון: יש תקופות שבהן בית החולים גם בזמן שגרה מלא באמת במאושפזים במחלקות השונות, ביחידות לטיפול נמרץ.
<אהוד דודסון: כשעם ישראל מטייל בנגב, הכבישים ארוכים, תאונות דרכים לא עלינו.
<אהוד דודסון: אדוני הזכיר את האוכלוסייה הבדואית.
<אהוד דודסון: המון תאונות דרכים.
<אהוד דודסון: המון תאונות בית.
<אהוד דודסון: המון תאונות של ילדים.
<אהוד דודסון: זה כל הזמן, זה יום יום ואנחנו התשובה.
<אהוד דודסון: אנחנו רוצים, אנחנו נכונים לתת את כל התשובות האלה, אבל בסוף, אם ביחידה לטיפול נמרץ ילדים יש 8 מיטות, זה מה שאני מסוגל לתת.
<אהוד דודסון: והילד התשיעי מתחיל להיות ממש בעייתי ואנחנו צריכים לתת תשובה להורים של הילד התשיעי, מה בדיוק עושים.
<אהוד דודסון: מוכרחים להרחיב, מוכרחים להגדיל ובאמת אותה החלטת ממשלה, שכמו שאמרתי, חשבנו שיש איזה אור בקצה המנהרה, זה מתחיל כיוון נכון, אבל מפח הנפש מאד גדול כאשר אין לי תשובות לתת לתושבים.
מאיר כהן: האם משהו מהחלטת הממשלה כן מומש?
<אהוד דודסון: אתה בעצם ציינת, למשל מחלקת השיקום.
<אהוד דודסון: בהחלטת הממשלה מדובר על 98 מיטות כלליות ו-20 מיטות שיקום.
<אהוד דודסון: אז התנדבנו, כי אמרנו שבסוף מוכרחים לעשות משהו.
<אהוד דודסון: אז באישור של הנהלת כללית, ויושב פה אלי כהן, סמנכ"ל הכספים וד"ר שרף, ראש חטיבת בתי החולים של כללית, ובאישור שלהם יצאנו לדרך עם איזה שהוא סוג של עזרה וגם מתוך המשאבים שלנו.
<אהוד דודסון: זה ברור שכשה
<אהוד דודסון: חלטנו שאנחנו מקימים מחלקת שיקום, אז אנחנו לא עושים דבר אחר ומונעים שירות אחר.
<אהוד דודסון: אי אפשר.
<אהוד דודסון: אין יש מאין.
<אהוד דודסון: פשוט היינו צריכים לגייס כוח אדם שכמו שצוין פה נכון, גם ככה מאד מאד קשה להביא כוח אדם מקצועי לנגב.
<אהוד דודסון: אנחנו כל הזמן מתלבטים ועוסקים בזה להרבה מאד מחלקות, אבל מחלקת שיקום, או המקצוע שנקרא שיקום, הוא מקצוע רפואי בפני עצמו ועד לפני שנה, במרס שעבר, כשפתחנו את המחלקה, לא היה קיים בנגב.
<אהוד דודסון: לא היה רופא אחד מומחה בתחום השיקום בנגב עד לפני שנה.
<אהוד דודסון: עשינו מאמצים והצלחנו להביא את הרופאים הראשונים לשיקום בנגב.
<אהוד דודסון: לכאורה זה חלק מאותה החלטת ממשלה, אבל זה ממש על ידי זה שגרענו מתוך פעילויות אחרות שלנו, כי הבנו שאי אפשר להמשיך ככה.
טלי פלוסקוב: אדוני, אני בדיוק עכשיו קיבלתי נתונים, מכם בעצם, לפני, על המתנה בתור לכל מיני ניתוחים.
טלי פלוסקוב: אני עכשיו מחלקת את זה לכל חברי הוועדה כדי שיבינו מה המצוקות ועד כמה המצוקה היא רצינית.
טלי פלוסקוב: רק אדוני יושב הראש, הצטרף אלינו מנכ"ל מועצת הנגב.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד, דווקא בשדולת הנגב אנחנו דיברנו על הנושא הזה, ואני יודעת שמועצת הנגב מאד מאד תומכת בנושא הזה ועושה את הכל כדי לקדם את הדברים האלה, ואת כל הנושאים שקשורים להחלטת 2025.
מאיר כהן: היית תלמיד שלי.
<יוהן אטלן: כמעט.
<יוהן אטלן: אשתי.
מאיר כהן: בנגב.
<יוהן אטלן: כולנו היינו תלמידיך.
טלי פלוסקוב: בנגב כולנו משפחה אחת.
מאיר כהן: תודה רבה אדוני המנכ"ל.
מאיר כהן: אנחנו עוד נחזור אליך.
מאיר כהן: ד"ר מיקי שרף, ראש חטיבת בתי החולים בקופת חולים כללית.
<מיכאל שרף: בוקר טוב.
<מיכאל שרף: קודם כל תודה על הדיון.
<מיכאל שרף: אני חושב שהוא דיון מאד מאד חשוב.
<מיכאל שרף: אני רק אגיד, מעבר לתפקידי, אני הייתי מנהל סורוקה שש שנים, מכיר היטב את המצוקות ולא פחות חשוב אני תושב הנגב.
<מיכאל שרף: גם למדתי רפואה בנגב, כך שאני מחובר בשורשים, מעבר לתפקיד הניהולי.
<מיכאל שרף: היטיב לתאר ד"ר דודסון את כל המצוקות של בית החולים.
<מיכאל שרף: אני רוצה להזכיר ששיעור המיטות במדינת ישראל, כשאנחנו מדברים על 1.88 לאלף נפש, שזה בין הנמוכים ב-OECD, בדרום אנחנו מדברים על 1.4 מיטות.
<מיכאל שרף: זאת אומרת שהמצוקה היא עוד יותר גדולה וזה אומר משהו לגבי היקף המיטות שיש בבית החולים סורוקה, מול הגידול של האוכלוסייה, שאין שום פרופורציה.
<מיכאל שרף: אנחנו מדברים על בית חולים שלשוני, נותן גיבוי ליוסף טל.
<מיכאל שרף: כל יום יש שני פינויים מיוסף טל לסורוקה.
<מיכאל שרף: גיבוי לבית חולים ברזילי, כפי ש - - -
מאיר כהן: רובם בגלל שאין שם צנתר?
<מיכאל שרף: לא, בגלל טראומה.
<מיכאל שרף: בעיקר טראומה וגם בהחלט נושאים של התקפי לב וכו', שיש פינוי רכוב בדרך כלל.
<מיכאל שרף: היינו רוצים שזה יהיה מוסק, אבל יש עלויות.
<מיכאל שרף: גיבוי לבית חולים ברזילי.
<מיכאל שרף: חלק גדול מהצבא, יש כאלה שאומרים עולה לנגב, וגם אותו אנחנו אמורים לשרת.
<מיכאל שרף: תאונות דרכים שמשבשות את הפעילות האלקטיבית של בית החולים.
<מיכאל שרף: אתה מתכנן ניתוחים, אנשים מחכים חודשים לניתוח, מגיעה תאונת דרכים – 7-8 פצועים – הכל משתתק, מפנים חדרי ניתוח ושולחים את האנשים הביתה.
<מיכאל שרף: זה התפקיד של בית החולים.
<מיכאל שרף: אנחנו מחויבים לקבל את כולם, את כל עם ישראל.
<מיכאל שרף: ונאמר פה – בדרך לאילת, גם.
<מיכאל שרף: עכשיו לגופו של עניין, צריך להזכיר שהתשתיות של בית החולים הן תשתיות פיזיות ותשתיות של כוח אדם.
<מיכאל שרף: כששתי התשתיות האלה אינן, אנחנו לא מסוגלים לתת את השירות שמגיע גם לתושבי הנגב וגם לאחרים שנמצאים ומקבלים את השירות.
<מיכאל שרף: ולכן, אני חושב שאם יש בית חולים שצריך לתגבר אותו היום בתשתיות, גם פיזיות וגם בכוח אדם, ואתם יודעים כמה קשה להביא כוח אדם לנגב.
<מיכאל שרף: אני חושב שאתם מכירים היטב את פרופסור גידי סער, שוויתר על הכנסה מאד גדולה במרכז הארץ.
<מיכאל שרף: היינו צריכים לתת לו איזו שהיא תוספת כדי שיבוא ויישב בנגב והוא מציל חיים.
<מיכאל שרף: וזה חלק מההתמודדות שלנו בהבאת כוח אדם.
<מיכאל שרף: עוד מילה אחת.
מאיר כהן: לא, אמרנו כאן איך האוצר הפסיקו לנפנף במשכורת שלו.
<מיכאל שרף: אה, תודה לאל.
יעקב מרגי: זה התחיל עם עזאי אפלבאום, וממשיך איתו.
<מיכאל שרף: תודה לאל.
מאיר כהן: אנחנו גאים בזה שהוא מופיע תמיד.
<מיכאל שרף: אני אגיד מילה אחת.
<מיכאל שרף: תראו, מסתבר שאחד מתפקידי מנהל בית חולים זה להסתובב בעולם ולהביא כסף.
<מיכאל שרף: יגיד לכם ד"ר דודסון ואני, איזה מאמצים אנחנו עושים סביב העולם כדי להביא משאבים לבית החולים.
<מיכאל שרף: חדרי הלידה, בניין הילדים, אנחנו מדברים על הבניין הכירורגי, מרכז הסרטן שהתחלנו לבנות ואין לנו יכולת להשלים אותו.
<מיכאל שרף: כל אלה בזכות תרומות שגייסנו, והתרומות האלה הן לא מספיקות, אבל תארו לכם מה היה קורה ללא התרומות האלה.
<מיכאל שרף: תסתכלו על מרכז הסרטן, כל מי שעובר בציר המרכזי של באר שבע, בניין בן 6 קומות, כשחולי הסרטן בדרום מקבלים את הטיפול במרתפים של בית החולים.
<מיכאל שרף: כשהגעתי לסורוקה ראיתי איפה החולים האלה מקבלים את הטיפול, כשאני יודע מה קורה במרכז הארץ.
<מיכאל שרף: אז הולכים ומשיגים איזו שהיא תרומה שהיא הבסיס ואין לנו כסף גם להמשיך כדי לקדם את הנושא הזה, כדי שיקבלו טיפול ראוי.
מאיר כהן: אלי, בבקשה.
אלי כהן: אנחנו אנשי הכספים בדרך כלל - - -
מאיר כהן: שמך המלא לפרוטוקול.
אלי כהן: אלי כהן, סמנכ"ל כספים כללית.
אלי כהן: אנחנו אנשי הכספים בדרך כלל שמים את הכסף במרכז.
אלי כהן: אני חושב שנושא הדיון היום הוא סורוקה, ולכן ברשותך אני אעצור פה ואתן לצד הקליני להציג את הבעיה, כי זאת בעיה רפואית.
מאיר כהן: כלומר אתה אומר שאין לך שום בעיה של כסף?
אלי כהן: יש לי בעיה של כסף והתחילה חברת הכנסת לפני כן והתחילו לשאול איפה הכסף.
אלי כהן: העובדות הן פשוטות, הכסף לא הגיע למרכז רפואי סורוקה.
אלי כהן: אני חושב שיותר חשוב שעם ישראל ישמע מה המשמעויות של אי הגעת הכסף.
אלי כהן: ולכן אני נותן להם את הבמה ופחות קפיטציה, צו הכסף וכל הדברים שאתם מכירים.
מאיר כהן: כן, תודה רבה.
מאיר כהן: חבר הכנסת מרגי רוצה להוסיף עוד משהו?
יעקב מרגי: לא, אני רוצה לשמוע עוד ואחר כך להגיב.
מאיר כהן: חוץ ממשרד הבריאות, הסתדרות הרפואית נמצאת כאן?
מאיר כהן: אדוני.
<ישראל אייליג: שמי ד"ר אייליג ישראל, אני נציג ההסתדרות הרפואית, אבל אני גם יושב ראש ועד הרופאים של בית החולים סורוקה, כך שמה שנאמר פה זה בדיוק אותו הפצע שכואב לי וכואב לכולנו.
<ישראל אייליג: לא הרבה פעמים קורה שאני מסכים מילה במילה עם מה שאומר מנהל בית החולים, אבל הוא אפילו יותר חמור.
<ישראל אייליג: הרשימה הזאת, אני מצטער שאני מזכיר נשכחות, אני הגשתי רשימה דומה כבר לפחות 4 או 5 פעמים בוועדות האלה לשר ליצמן ולפני זה לחברים אחרים, כל פעם אומרים כן, נטפל בזה ויהיה בסדר.
<ישראל אייליג: מדברים על הבאת כוח אדם.
<ישראל אייליג: היה פתרון נהדר בהבאת כוח אדם.
<ישראל אייליג: היו מענקי הפריפריה - - -
יעקב מרגי: שנגמרו.
<ישראל אייליג: משרד האוצר חיסל אותם והיום אין מענקי פריפריה.
טלי פלוסקוב: כמה זמן כבר אין?
מאיר כהן: לא, אני לא בטוח שאין לגמרי.
יעקב מרגי: זה הסתיים.
יעקב מרגי: אין, אין.
<ישראל אייליג: לא, לא, בוא נדייק.
<ישראל אייליג: סליחה, בואו נדייק.
אלי כהן: ד"ר אייליג, תן לי רק שנייה לעזור.
אלי כהן: אני מבקש, בשביל הפרוטוקול – שירותי בריאות כללית שילמה מדצמבר 2014 את מענקי המצוקה ומענקי הפריפריה.
אלי כהן: עד היום לא קיבלנו שקל מהאוצר.
אלי כהן: מדובר על סדר גודל של 54 מיליון שקלים.
מאיר כהן: כלומר, כשאתם התחלתם לשלם אז הייתה הבטחה שתקבלו שיפוי על זה.
אלי כהן: אמת.
טלי פלוסקוב: הייתה החלטה?
טלי פלוסקוב: מה זאת אומרת הבטחה?
אלי כהן: היה הסכם שכר חתום גם על ידי המדינה.
אלי כהן: שילמו תקופה קצרה ומדצמבר 2014 עד היום - - -
מאיר כהן: הם לא מממשים את זה.
מאיר כהן: הערה חשובה מאד.
מאיר כהן: נציגי האוצר נמצאים פה?
<ישראל אייליג: רק רגע.
מאיר כהן: אוקיי, אנחנו נשמע גם אותם.
<ישראל אייליג: כשנחתם ההסכם, היו מענקי מצוקה ומענקי פריפריה.
<ישראל אייליג: בשנת 2014 הם שינו את זה, וב-2015.
<ישראל אייליג: כל המענקים הפכו למענקי מצוקה ואם יש עוד, וסליחה, איזה שהוא טיפש, שגם הולך לפריפריה, אז מוסיפים לו קצת.
<ישראל אייליג: היום יש מצוקות בבאר שבע.
<ישראל אייליג: רופאים מוכנים לבוא, אין כסף למענקי פריפריה.
<ישראל אייליג: לא נותנים.
טלי פלוסקוב: בשביל גם השר דרעי צריך להיות כאן.
<ישראל אייליג: זה עובדות.
מאיר כהן: אני מבקש לעשות סדר.
מאיר כהן: כשאתה אומר במצוקה, אלה המקצועות שאנחנו - - -
<ישראל אייליג: המצוקה שהיינו בה, אז בוא, למרות שזה לא הדיון - - -
מאיר כהן: שנייה אדוני, אני אגיד לך מה אני יודע וגם מרגי וטלי.
מאיר כהן: אנחנו יודעים שהחליטו על רשימה של מקצועות בסיכון ומי שהגיע, קיבל הטבה מסוימת, לא משנה מה גובהה.
מאיר כהן: ובנוסף לכך, מי שהגיע לפריפריה קיבל את ההטבה הזאת, פלוס הטבת פריפריה.
מאיר כהן: אומר אלי, הסמנכ"ל לענייני כספים של קופת החולים, שהסיכום על זה ממשיך, אלא שנושאת על גבה קופת החולים את התשלום, לא מקבלים מדצמבר 2014 שום שיפוי ממשרד הבריאות.
מאיר כהן: סוגיה אחת.
מאיר כהן: זאת סוגיה רק שנבהיר מה המצב.
מאיר כהן: האם אדוני, מנהל בית החולים, וזה חשוב שייאמר לפרוטוקול, האם זה שהדבר הזה לא משופה על ידי משרד הבריאות ומשרד האוצר, משרד האוצר יותר נכון, האם זה גורם לכך שיש היום תקנים חסרים כי רופאים לא מגיעים במקצועות הסיכון?
<אהוד דודסון: התשובה היא בוודאי שכן.
<אהוד דודסון: אני אתן את הדוגמא הקלאסית.
<אהוד דודסון: המקצוע במצוקה הקלאסי, הוא כמובן מקצוע ההרדמה.
<אהוד דודסון: החשיבות שלו היא אדירה, כי תפעול חדרי ניתוח וכל התורים שדיברנו עליהם קודם, הרי תלויים במקצוע הזה במרדימים, שמסיבה כל שהיא רופאי ישראל לא ממש אוהבים את המקצוע הזה.
<אהוד דודסון: זה המקצוע הפחות מועדף על רופאי ישראל.
<אהוד דודסון: מה שאנחנו ראינו בשנים האלה, מאז הסכם השכר האחרון ב-2011, הרופאים התחילו להגיע.
<אהוד דודסון: לא רק להרדמה, אלא גם להרדמה בפריפריה.
<אהוד דודסון: המשמעות היא מאד ברורה.
<אהוד דודסון: הפסקת המענקים האלה זה עצירה של המקצוע ואנחנו גם לאן שהגענו עוד עלולים להידרדר אחורה.
<אהוד דודסון: המענקים האלה שינו מצב בסורוקה.
<אהוד דודסון: אני פחות בקיא לגבי הפריפריה הצפונית בישראל, אבל בוודאי בדרום, שינוי לחלוטין את המצב.
<אהוד דודסון: לפני הסכם העבודה הזה הייתה לנו חטיבה פנימית בקריסה מוחלטת.
<אהוד דודסון: אי אפשר בכלל היה להפעיל את המחלקות.
<אהוד דודסון: לא היה מי שיהיה תורן בלילה.
<אהוד דודסון: המענקים לפריפריה שינו את המצב.
<אהוד דודסון: גם מחלקת ההרדמה שלנו התאוששה מבחינה זאת שבאמת המענקים, ובהסכם העבודה תארנו לעצמנו שבאמת המענקים יעשו שינוי וזה קרה.
<אהוד דודסון: אסור לעצור את זה, כי אחרת אנחנו עלולים להתדרדר לאיפה שהיינו, וזה לא מגיע לתושבי הנגב שנתדרדר שוב.
מאיר כהן: ישראל, אתה רוצה להוסיף עוד משהו?
<ישראל אייליג: כולנו זכרנו, כמו שאמר ד"ר דודסון, את ה-וואו הגדול כאשר נתנו מענקים לרופאים פנימיים.
<ישראל אייליג: במסגרת ביטול מענקי הפריפריה, הוציאו גם את הפנימית ממקצוע המצוקה.
<ישראל אייליג: הוא כבר לא מקצוע מצוקה.
<ישראל אייליג: אנחנו תוך שלוש ארבע שנים נחזור למצב של 2011 ו-2012, ומי שזוכר ואתה בטוח זוכר, השביתה אז הייתה להציל את הרפואה הציבורית.
<ישראל אייליג: אנחנו במו ידינו ובעזרתם האדיבה של אנשי משרד האוצר, הורסים את מה שהצלחנו לקיים.
<ישראל אייליג: בית חולים סורוקה, נשאלה השאלה מאיפה ד"ר דודסון יביא רופאים.
<ישראל אייליג: ברגע שיהיו לו מענקים, יהיה לו גם כן כלי לשכנע אנשים להגיע.
<ישראל אייליג: כי היום, בחור מתל אביב שלומד בבן גוריון, גומר את השש שנים וחוזר חזרה לתל אביב.
<ישראל אייליג: אין לו שום קשר.
<ישראל אייליג: אם הוא היה יודע שהוא יכול לקבל משהו שקיבלו חבריו בעבר וזה עבד, זה הוכח - - -
יעקב מרגי: זה עבד.
יעקב מרגי: זה הוכח.
מאיר כהן: נעשה רק סיכום ביניים ונהיה מתואמים.
מאיר כהן: הבעיה הראשונה היא ביצוע החלטת הממשלה מספטמבר 2014.
מאיר כהן: שניים, מצוקה גדולה מאד בחדר המיון של סורוקה.
מאיר כהן: יש בקשה של בית החולים להרחיב את חדר המיון.
מאיר כהן: האם הבקשה הזאת נופלת על אוזניים ערלות או שיש איזה שיח עם מישהו?
מאיר כהן: יש חמישה מיליון, אם אני לא - - -
<אהוד דודסון: נכון לעכשיו יש חמישה מיליון שהם תרומה מארצות הברית שאנחנו גייסנו.
מאיר כהן: תרומה.
מאיר כהן: כן, הכל כסף שלכם.
<אהוד דודסון: כן.
<אהוד דודסון: תרומה מארצות הברית.
מאיר כהן: והדבר השלישי הוא מענקי הפריפריה שקופת החולים ממשיכה לשלם ואין שיפוי, כהבטחתם של משרד האוצר, אני מדייק, אלי?
מאיר כהן: כהבטחתו של משרד האוצר.
מאיר כהן: בבקשה, אנחנו רוצים לשמוע את אטלן ממועצת הנגב ואחר כך נשמע אתכם, ואנא תתייחסו לסוגיות האלה, הן סוגיות הליבה.
<יוהן אטלן: תודה.
<יוהן אטלן: קודם כל אני מייצג 23 ראשי רשויות מהדרום וגם נציגי מוסדות עוגן, דודסון הוא חבר במועצת הנגב.
<יוהן אטלן: הסוגיה הזאת היא סוגיה שנמצאת לפתחה של המועצה מהרגע שהמועצה הוקמה לפני שנה, ואני מודה לחבר הכנסת מרגי, פלוסקוב וכהן, שבאמת נעתרו והתגייסו ויזמו את הדיון החשוב הזה.
<יוהן אטלן: אנחנו יזמנו פניות בשמונה חודשים האחרונים למשרד הבריאות וכל פעם קיבלנו את אותן תשובות.
<יוהן אטלן: הפנינו תחקירנים של עיתונות למשרד הבריאות וקיבלנו תשובה שהתקציב עבור המיטות הועבר לקופת חולים כללית ובזה, מבחינת משרד הבריאות, הסתיים הדיון.
<יוהן אטלן: עכשיו, מבחינתנו משרד הבריאות הוא צריך לתפקד כרגולטור וחוק בריאות ממלכתי קובע שהוא צריך לתפקד ככזה, ומבחינתנו אנחנו לא מסתפקים בזה שהועבר תקציב, אם הועבר.
<יוהן אטלן: אם הועבר, אנחנו רוצים לראות מה הועבר ולמה.
<יוהן אטלן: אנחנו רוצים שמשרד הבריאות בסוף יוודא שלחולים באזור הדרום יש מספיק מיטות אשפוז, לפחות כמו מספר מיטות האשפוז פר אלף איש שיש לחולים באזור המרכז.
<יוהן אטלן: אני שמח שאתם נותנים את ההזדמנות למשרד הבריאות לבוא ולתת מענה על הדבר הזה.
<יוהן אטלן: אני חושב שכל הגישה של משרד הבריאות לגבי הסיפור הזה צריכה להשתנות.
<יוהן אטלן: הוא צריך לתפקד כרגולטור לא רק במקרה הזה, אלא גם במקרים נוספים והוזכרו פה כמה מהם.
<יוהן אטלן: אנחנו לא ניכנס לזה, כי הדיון הזה מבחינתי עוסק בסיפור שהוא מחדל.
<יוהן אטלן: זה מחדל, מבחינתנו מחדל המיטות ואני אשמח להתייחסות של משרד הבריאות לדבר הזה.
אלי כהן: אדוני יושב הראש, אני רק רוצה לדייק.
אלי כהן: בתגובה של משרד הבריאות לעיתונות - - -
מאיר כהן: נהוג בישיבות, למרות שזה טרחני, להגיד כל פעם את השם, כי זה לפרוטוקול.
אלי כהן: שוב, עדיין אלי כהן, סמנכ"ל כספים בכללית.
אלי כהן: התגובה של משרד הבריאות לפי העיתונות הייתה שמשרד הבריאות תקנן, לא תקצב, תקנן.
מאיר כהן: לא תקצב, תקנן.
מאיר כהן: תראה, אני רק רוצה להגיד משהו ויתייחסו לדברי חברי הכנסת שיושבים כאן.
מאיר כהן: אנחנו באמת לא מתכוונים לעשות עוד דיון.
מאיר כהן: מהדיון הזה יצא מהלך מאד אמיתי של לשפר את המצב.
מאיר כהן: אנחנו לא נסתפק בדיון ואין שום כוונה.
מאיר כהן: אנשים חיים ואנשים מתים ואנשים חולים ואנחנו חיים שם.
מאיר כהן: שלושתנו אנשי הנגב ועוד חברים שהם לא אנשי הנגב, שמבינים את החשיבות ואנחנו לא מתכוונים אחרי הדיון הזה לסמן V ולהמשיך הלאה.
מאיר כהן: אנחנו נדאג להביא את מה שצריך, במיוחד שאני חייב להגיד שלא נתקלתי, ואתמול הייתה לי שיחה עם שר הבריאות ואני מאד מקווה שהוא יבוא.
מאיר כהן: אני ביקשתי בכל לשון של בקשה, ולשר לבטל את הלו"ז שלו ולבוא לכאן, זה קשה.
מאיר כהן: אני מאד מקווה שהוא יבוא גם לכמה דקות ויישמע אותנו, אבל הפרוטוקול יועבר אליו והוא התחייב לטפל.
מאיר כהן: גם הוא אמר לי, אני חייב להגיד, גם הוא אמר לי שהכספים של סך המיטות שדובר עליו הועברו.
מאיר כהן: אנחנו נשמע את אנשי האוצר.
מאיר כהן: אז אני רוצה לשמוע את אנשי האוצר ואחרי זה אתכם.
<אורן גבע: אורן גבע, אגף התקציבים, משרד האוצר.
מאיר כהן: אורן, מה תפקידך?
מאיר כהן: אתה הרפרנט?
<אורן גבע: רפרנט בריאות באגף התקציבים במשרד האוצר.
<אורן גבע: אני מבקש שמשרד הבריאות יתייחס קודם, ואז אם יהיו עוד שאלות לאוצר, אני אשמח.
מאיר כהן: אתה אומר שאתה לא רוצה לעבוד קשה.
מאיר כהן: אם יהיו שאלות אני אענה.
<אורן גבע: בשמחה.
<שירה ארנון ברגמן: שמי שירה ארנון.
מאיר כהן: אם היית תלמיד שלי הייתי נותן לך להכין שיעורי בית.
<שירה ארנון ברגמן: שירה ארנון, סגן ראש מינהל רפואה.
<שירה ארנון ברגמן: אנחנו במשרד פועלים רבות למען הרפואה בדרום.
<שירה ארנון ברגמן: אנחנו הובלנו את החלטת הממשלה לפתוח עוד בית חולים בדרום בעיר באר שבע, זאת לאור הגידול המאסיבי הצפוי ב-10 השנים הקרובות בבאר שבע.
<שירה ארנון ברגמן: זה אחד מפרויקטי הדגל שלנו במשרד.
<שירה ארנון ברגמן: אנחנו בהחלט פועלים וזה לא נשכח ואנחנו עובדים על זה יחד עם ראש עיריית באר שבע.
<שירה ארנון ברגמן: יש לנו ועדת היגוי שמתכנסת ועובדת.
<שירה ארנון ברגמן: זה דבר ראשון.
<שירה ארנון ברגמן: דבר שני, כללית מקבלת תקציבי פיתוח של בסביבות 200 מיליון שקלים בשנה.
מאיר כהן: אני חייב להגיד לך שאני הייתי יושב ראש הרשות לפיתוח הנגב ומשנת 2004 דנו בערך כחמש שנים על בית חולים שני בנגב, כולל שרטוט של הקו הכחול ליד להבים.
טלי פלוסקוב: קח בחשבון כמה זמן לקח לבית חולים באשדוד.
מאיר כהן: אז מישהו לקח לורד, שם על הקו הכחול בלהבים, והיו מדברים על צומת שרה, נכון?
מאיר כהן: צומת שרה כשיוצאים מבאר שבע ופונים שמאלה לדימונה.
מאיר כהן: אז גברתי, זה שנאמר שאנחנו יושבים בדיון, אני לא כופר בזה ואני מאמין שבסופו של דבר בגלל הגידול באוכלוסייה יהיה עוד בית חולים.
מאיר כהן: אני מאד מבקש להתייחס למצוקות של כאן ועכשיו, לרבות החלטת הממשלה.
<שירה ארנון ברגמן: אוקיי, אז ככה, כללית מקבלת דמי פיתוח.
<שירה ארנון ברגמן: הם מקבלים בסביבות 200 מיליון שקלים תקציבי ביטוח משלהם.
<שירה ארנון ברגמן: יש לכללית מחויבות לפתוח את המיטות שהוקצו לה.