GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: באמצע יש אורח לפי הרשימה.
אלי אלאלוף: אילן, אתה רצית להגיד משהו?
אילן גילאון: אני באתי - - -
אלי אלאלוף: אז יש לי בקשה, ד"ר יובל לבנת בוסידון, בבקשה.
<יובל לבנת בוסידן: שלום.
<יובל לבנת בוסידן: יובל לבנת בוסידן.
<יובל לבנת בוסידן: יובל לבנת, כך מכירים אותי בדרך כלל, מנכ"ל הוועד למלחמה באיידס ואני באמת רוצה להודות על הישיבה הזאת.
<יובל לבנת בוסידן: אני חושב שזה חשוב מאד, גם בעקבות דברים שעלו כאן, גם השאלה המוצדקת של חבר הכנסת גילאון.
<יובל לבנת בוסידן: אנחנו בעצם נמצאים כאן ביום שנלחמים על זכויות של הקהילה הגאה וזה חשוב דווקא כקהילה אחראית לדבר לא רק על זכות שלנו לזוגיות ולהורות, אלא גם – ואני אומר את זה כמי שמשתייך בעצמי לקהילה הגאה, כגבר הומו וכמנכ"ל בוועד למלחמה באיידס, לדבר גם על הדברים הקשים, על האתגרים שלנו.
<יובל לבנת בוסידן: ואי אפשר להתעלם מזה ש-HIV יש לנו, לקהילה הגאה בייצוג יתר במחלה.
<יובל לבנת בוסידן: זה נכון שה-HIV יכול לפגוע בכל אדם, בכל גבר ואישה, ואכן יש הדבקות בכל העולם של גברים ונשים, אבל בכל העולם גם ובמדינת ישראל בפרט, יש ייצוג יתר, יש אחוז גבוה יותר של הומוסקסואליים שנדבקים במחלה מדי שנה, בהשוואה לשיעור שלהם באוכלוסייה.
<יובל לבנת בוסידן: ועל כן זה נושא שרלבנטי לקהילה הגאה ואסור לנו לטאטא את זה.
<יובל לבנת בוסידן: צריך לדבר על זה באופן אחראי ולהגיד כמו שאנחנו נלחמים על הזכויות שלנו לזוגיות, להורות, להכרה, לאי אפליה, אנחנו נלחמים גם על הזכות שלנו לבריאות.
<יובל לבנת בוסידן: והזכות שלנו לבריאות זה לקיחת אחריות על זה שאנחנו נדבקים יותר ב-HIV והאחריות שלנו היא בהחלט לדבר לבני הקהילה – שימו קונדום, והאחריות שלנו היא גם לנצל אמצעי מניעה אחרים, ביו-מדיקאלים, כמו הפראפ, שמחקרים מראים שהם יעילים.
<יובל לבנת בוסידן: ואנחנו באופן אחראי רוצים שגם זה יהיה אמצעי מניעה אפשרי בישראל.
<יובל לבנת בוסידן: חשוב לי להגיד על מה שנאמר כאן.
<יובל לבנת בוסידן: אלף שתי נקודות ברשותכם.
<יובל לבנת בוסידן: אחד זה לא טרובדה להמונים, בתשובה לדבריו של ד"ר מיסקין.
<יובל לבנת בוסידן: אנחנו מבינים שיש לזה עלות כלכלית, אנחנו מבינים שצריכים לעשות איזונים, שלא שכל גבר הומו יעלה מחר על טרובדה – ממש לא.
<יובל לבנת בוסידן: אבל בתוך הקבוצה של גברים שמקיימים יחסי מין עם גברים, מה לעשות, צריכים להסתכל על המציאות נכוחה, ויש תתי קבוצות שלא משתמשים בקונדום מסיבה זו או אחרת ואי אפשר להתעלם מכך.
<יובל לבנת בוסידן: וביחס לאנשים האלה, צריך לאפשר את הטיפול הזה.
<יובל לבנת בוסידן: זו האחריות שלהם תהיה.
<יובל לבנת בוסידן: האחריות כלפי הבריאות עצמם ואחריות על מנת שלא ידביקו אחרים.
<יובל לבנת בוסידן: נקודה אחרונה שהייתי רוצה לסיים, ברשותכם, צריך לדבר, ואני מזדהה עם הדברים שיושב ראש הוועדה, עם כל הכבוד אמר, צריך לדבר כאן על לוח זמנים.
<יובל לבנת בוסידן: הייתה ועדה.
<יובל לבנת בוסידן: הוועד למלחמה באיידס דחק בה וכמו שנאמר כאן, דנה בערך שנה וחצי או שנתיים בתדירות של אחת לחצי שנה עושים ישיבה.
<יובל לבנת בוסידן: עם כל הכבוד, מדובר כאן במניעת הדבקות עתידיות ב-HIV.
<יובל לבנת בוסידן: אנחנו לא יכולים למרוח עוד שנה, שנתיים.
<יובל לבנת בוסידן: אני שמח על ההכרזה של משרד הבריאות, שמנכ"ל משרד הבריאות תומך בהמלצת תת הוועדה שהייתי חבר בה, ובואו נצא לדרך.
<יובל לבנת בוסידן: צריך לעשות Feasibility Stud - מחקר ייתכנות, ובואו נצא לדרך.
<יובל לבנת בוסידן: לא עוד שנה מהיום, עוד חודש מהיום.
<יובל לבנת בוסידן: תודה.
אלי אלאלוף: אני אחריך לא צריך לסכם.
אלי אלאלוף: בבקשה, חברת הכנסת מיכל בירן ואחריה חבר הכנסת יואל חסון.
מיכל בירן: האמת שזה שוב, באמת לפני הכל לכל מי שהיה לו חלק ליזום את היום החשוב הזה בכנסת, אני מברכת על היוזמה.
מיכל בירן: ובעניין הספציפי הזה זה מצחיק, מצחיק אבל מוזר, אבל אני נתתי דווקא את הדוגמא הזאת של נשאי HIV, דווקא בדוגמא במאבק שלי נגד הרפורמה בבריאות הנפש.
מיכל בירן: תמיד אני מגישה לשם בסוף.
מיכל בירן: בשאלת האיזונים בין הסטיגמה מצד אחד – אתה רוצה להילחם בסטיגמה ואתה אומר זה מחלה ככל המחלות, זה כמו שפעת, אין שום בעיה שאנשים יהיו במרפאה המקומית שלהם ליד השכנים שלהם, כי אנחנו רוצים להילחם בסטיגמה, לבין המחירים שעלולים לשלם על זה, שכל עוד הסטיגמה קיימת.
מיכל בירן: וב-HIV, ממש החודש סיפרו לי על מישהו שהגיע למצב של אפס מערכת חיסונית, כשהוא הגיע הרופאים תהו איך הוא חי, כי הוא לא היה מוכן לקחת את הצ'אנס של להגיע ולקבל את הטיפול ולהיות מזוהה ושתודבק לו הסטיגמה.
מיכל בירן: אני עובדת במקביל אגב על הצעת חוק על זה שהיד תהיה פחות קלה על ההדק על ויתור על סודיות רפואית, אבל היום כל עבודה כמעט מבקשת את זה, גם אם אתה בשלבים ראשונים של המיון, גם אם זה לא קשור והסטיגמה עדיין קיימת.
מיכל בירן: עכשיו, פה אני חושבת שבאמת יש איזונים.
מיכל בירן: מצד אחד כן צריך להילחם בסטיגמה, לבין הדברים כמו למשל שהדיון הזה קורה פה, כן דברים שקורים בזירה הציבורית.
מיכל בירן: מצד שני, צריך לאפשר את הפרטיות למי שרוצה את הפרטיות וצריך להגן על חייו של אדם גם אם הוא לא עושה זאת באחריות מיטבית.
מיכל בירן: ואני מסכימה עם מה שאמרת.
מיכל בירן: שוב, מה, תסתכלו, גם בבריטניה יש נערות שנכנסות להריון בגיל 14 וגם במדינת ישראל לא מעט ילדים נולדו כי ההורים שלהם לא בדיוק תכננו את זה ולא זכרו ולא השתמשו.
מיכל בירן: הדבר הזה קיים בכל הקבוצות ובכל הרבדים של החברה הישראלית, וזה לא עניין של לתייג מישהו בחוסר בחירה כן להשתמש בקונדום.
מיכל בירן: וכמו שבתחומים אחרים אנחנו לא מאפשרים לבן אדם לדאוג לבד לפנסיה שלו ולחשוב על העתיד הרחוב אם זה מתאים לו או לא מתאים לו, אנחנו אומרים, אנחנו כמדינה יש לנו אינטרס בדברים מסוימים שהם בסיסיים, להבטיח גם את זכויותיו גם של מי שלא היה צריך להתעסק יותר בזכויותיו.
מיכל בירן: ואני חושבת שבעניין הזה זה קלאסי.
מיכל בירן: אני מאד מקווה שיצאו באמת ברוח של הוועד למלחמה באיידס, שבאמת יצאו דברים.
מיכל בירן: ויש גם דברים קטנים, משפט אחרון – יש דברים קטנים שאנחנו יכולים לעשות פה, למשל בלהציק לקופות החולים.
מיכל בירן: למשל במכבי מאלצים את נשאי ה-HIV לבוא מדי חודש לקבל תרופות, למרות שבמדינות אחרות לפעמים אפשר לבוא פעם בשנה ובקופות אחרות אפשר לבוא פעם בשלושה חודשים.
מיכל בירן: מי שלא מבין מה המשמעות של זה, היומיומית על חיים של בן אדם ועל הסיכוי וההסתברות שאנשים כן יגיעו למקומות האלה, וזה דברים קטנים שדווקא בכוח של ועדה רצינית, כמו הוועדה שברשותך, אלי, אפשר לדעתי לשפר במה שבגזרתנו אפשר לשפר את חייהם של נשאי HIV.
אלי אלאלוף: עוד שני חברי כנסת, אחר כך הצעירים מהקהילה.
אלי אלאלוף: אני מתנצל, אבל יש לנו זמן סיום, אז תעמדו בלוח זמנים קצר.
אלי אלאלוף: יואל בבקשה, ברשותך.
יואל חסון: תודה רבה אדוני יושב הראש.
יואל חסון: קודם כל אני מצטרף כמובן ואנחנו אומרים את זה בכל ועדה שאנחנו נמצאים בה היום, אז קודם כל ברכות על היום החשוב הזה.
יואל חסון: אני הייתי לפני הרבה שנים, כשהוקמה פה לראשונה השדולה הגאה בכנסת ואז זה לא היה כזה חגיגי וכזה גדול והיינו בסך הכל אולי איזה שלושה ארבעה חברי כנסת בשדולה, וזה באמת דבר ענק, מה שקורה היום ואני שמח שזכיתי להיות ולראות את התהליך הזה גם מכאן, כחבר כנסת משנת 2006 ועד היום לאן הגענו.
יואל חסון: יש המון עבודה.
יואל חסון: יש המון דברים שצריך לעשות.
יואל חסון: כמו ההתקדמות, יש גם עדיין דברים שנמצאים מאחור.
יואל חסון: אני חושב שאחד הנושאים הגדולים זה באמת סוגית ה-HIV.
יואל חסון: אני קודם כל מתחיל מהעניין הזה שאני לא יודע אם נגעו בו פה, זה העניין הזה של הבדיקות.
יואל חסון: לדעתי התהליך של הבדיקות בארץ הוא מורכב, הוא מסובך.
יואל חסון: אני לא מבין למה ארצות הברית הגדולה יכולה למכור כל בדיקה ברוק לכל דורש בבתי המרקחת.
יואל חסון: כולם יודעים לעשות את זה ויכולים לעשות את זה לבד ובקלות ובדיסקרטיות ובאינטימיות ורק במדינת ישראל אתה צריך להגיע למקום מסוים.
יואל חסון: אתה צריך להשתמש הרבה פעמים, ואני קיבלתי פניות ציבור בעניין הזה, של אנשים שחוששים להגיע למקומות מסוימים שממותגים בצורה מסוימת, אז הם מוצאים את עצמם הולכים ומשלמים למרפאות פרטיות מאות שקלים על בדיקת רוק שעולה כמה עשרות שקלים בעלות שלה ומשלמים מאות שקלים על הדברים האלה.
יואל חסון: והגיע הזמן קודם כל שנאפשר שהערכות האלה יימכרו בארץ, בכל מקום, כמו שעושים.
יואל חסון: אגב, הבדיקות האלה מוכרות על ידי משרד הבריאות, הוא עצמו משתמש בהן גם במקורות עצמם, בדיקות הרוק האלה וכל זה.
יואל חסון: משתמשים בהן, הן מוכרות, הן אמינות מאד והגיע הזמן שיאפשרו לציבור לקנות אותן באופן חופשי, בלי לעבור תהליך מורכב.
יואל חסון: דבר שני, אני רוצה להגיד משהו על סוגית המין הבטוח ועל השימוש בקונדום.
יואל חסון: אני חושב שעם כל הרצון לטיפול המונע ולכל התהליך הזה שאני ממש לא מתנגד לו, עדיין אסור לזלזל בעניין של השימוש בקונדום וצריך להשאיר את זה על השולחן וזה מחויבות שלנו כחברה.
יואל חסון: כי מעבר ל-HIV יש גם מחלות אחרות ודברים אחרים שאדם יכול להיפגע כאשר הוא לא משתמש באמצעי מניעה של הקונדום, שהוא בסוף היעיל ביותר והנכון ביותר ולכן, אסור להוריד את זה מסדר היום.
יואל חסון: אבל עם זאת, גם בעניין הזה - - -
אלי אלאלוף: קיבלנו אזהרה מאד מפורשת לזה.
אלי אלאלוף: אני חושב שאף אחד לא תכנן להגיד.
יואל חסון: אוקיי, אז את זה אני אומר בצורה הכי ברורה ואני מאמין בזה ואני חושב שאסור להוריד את זה מהשולחן ואסור לתת לזה איזה חופש פעולה בעניין הזה ולתת לגיטימציה למשהו אחר.
יואל חסון: ומשפט אחרון, באמת בעניין הטיפול המונע, עוד פעם, אני חושב שארצות הברית היא ידידתנו הטובה והגדולה ואנחנו לומדים הרבה ממנה והיא גם לומדת מאיתנו.
יואל חסון: אז גם בעניין הזה, למה בארצות הברית מגיעים למסקנות שאנחנו עדיין לא יכולים להגיע אליהן?
יואל חסון: הרי אנחנו דווקא, מדינת ישראל היא הרבה פעמים מבשרת בתחום הרפואי, בתחום המדעי, בתחומים האלה, ודווקא בעניין הזה אנחנו רק הולכים אחורה.
יואל חסון: צריך לאפשר את הטיפול המונע הזה.
יואל חסון: בוודאי לאוכלוסיות שמזהים אותן כמסוימות.
יואל חסון: צריך לקיים איזה הליך, צריך לקיים איזה משהו בעניין הזה.
יואל חסון: אני לא חושב שזה צריך להימכר בבתי המרקחת או לכל דורש.
יואל חסון: ממש לא, כי אז באמת התוצאות יהיו לא טובות.
יואל חסון: אבל כן צריך לזהות אוכלוסיות מסוימות, לאפשר להן את השימוש הזה ולא למצוא, אגב, תופעה שהיא כבר קיימת, אדוני יושב הראש, של שחור.
יואל חסון: אספקה שחורה של הכדורים האלה.
יואל חסון: ואנשים סוחרים בזה ומביאים את זה לפה, לארץ, וחברה, למה לא להקדים את המאוחר?
יואל חסון: ולמה לתת לשוק השחור לפעול?
אלי אלאלוף: תודה, ברשותך.
אלי אלאלוף: אלף דיברנו, זו הבעיה של חברי הכנסת, מגיעים ואז לא תמיד יש רצף.
מיכל בירן: וגם אני ממשיכה לדיונים אחרים.
מיכל בירן: מתנצלת.
אלי אלאלוף: תנסו לבדוק מה נאמר.
אלי אלאלוף: אלף זה חשוב, הדברים - - -
מיכל בירן: אתה יודע שאני בדרך כלל מחזיקה עוזר שמקשיב ומדווח לי, אבל היום כל כך - - -
אלי אלאלוף: ולא העזתי להגיד שכל אחד הולך עם-.
אלי אלאלוף: תודה יואל, באמת תודה.
אלי אלאלוף: הוא בא מההתחלה ונשאר עד הסוף.
אילן גילאון: תראו, קודם כל לגבי תרופות, אני היחס שלי שבסל התרופות חייבת להיות כל תרופה שהיא מצילת חיים, שהיא משפרת חיים, שהיא משפרת איכות חיים.
אילן גילאון: אני לא מכיר אף אחד שאוכל תרופות לתאוותו.
אילן גילאון: אני יש לי אומץ להגיד אם אתם צריכים לתת לי כיפת ברזל ואני תושב אשדוד, או תרופות בסל, אני מעדיף את התרופות בסל, ואני אומר את זה לאורך כל היריעה, כדי דווקא להמחיש את העניין האוניברסאלי, ששם אותי באיזו התחבטות כל פעם.
אילן גילאון: הרי כאילו אני סלט הבית של הנושא, בוא נקרא לזה ככה, וכל פעם אני אומר וואי, איזה יופי שאנחנו עושים את הכנס הזה וכמה אנחנו מתקדמים, ומצד שני אני אומר, ככל שאנחנו עושים את הכנסים האלה וככל שאנחנו מקיימים את השדולה הזאת, זה אומר עדיין שיש לנו בעיה רצינית מאד.
אילן גילאון: אני חולם על אותו יום שיהיה פה יום הבנקאי הבינלאומי, אז אני אדע שאנחנו התקדמנו לאיזה שהוא מקום.
אילן גילאון: אנחנו בינתיים צריכים לקיים כנסים, אדוני, אתה יודע, ולובי ושדולות ודברים שבפסיפס הגדול צריך להבין שהוא חלק מתוך בעיה של עדיין בורות, של עדיין אי פתיחות גם אצלנו, שבאופן יחסי למקומות שממנו יצאנו, אנחנו נמצאים הרבה יותר רחוק.
אילן גילאון: כי אתה אומר וזה נכון, לפני שנים כבר התחלנו את הלובי הזה, כבר הגיע הזמן שזה יסתיים, הלובי הזה.
אילן גילאון: זה כבר non issue וזה כל הרעיון בכללותו.
אילן גילאון: אבל זה חלק מתוך מאבק כולל, אני קורא לו מאבק של מעמד הקשת, הייתי אומר, שיש איזה קו שמחבר בין האתיופים, שלא יכולים להשכיר דירה בקריית מלאכי, לערבים שלא יכולים להשכיר דירה בצפת, לאנשים עם מוגבלות שלא יכולים להשכיר דירה בקריית חיים ולהומואים וללסביות שלא יכולים להשכיר דירה ברמת גן.
אילן גילאון: כאילו כאן מדובר בתופעה שהיא תופעה חברתית, שאפשר היה לפתור אותה, אילו באמת ראינו את הדברים כיכולת של מטריצה שלכל אחד יש את המקום בתוכה וכל אחד יש לו את הכבוד שלו.
אילן גילאון: התפקיד של חברה זה לאפשר לכל אחד מהמקום שבו הוא נמצא, להגיע למחוז חפצו בצורה מכובדת ועצמאית ושלום על ישראל.
אילן גילאון: זה פשוט צריך להיות non issue.
אילן גילאון: אנחנו אתה יודע, מטפחים לעצמנו את זה, כמה אנחנו בסדר וכמה אנחנו פתוחים.
אילן גילאון: כל אחד יעשה מה בראש שלו ולא יפריע לאף אחד אחר, זה הרעיון המרכזי, בצורה הכי פשוטה שאפשר לומר אותה על רגל אחת.
אילן גילאון: האמת יש לי רק רגל אחת.
אלי אלאלוף: אתם רואים, זה תענוג להיות עם אילן.
יואל חסון: ממש, ממש.
אלי אלאלוף: יש לו תמיד אמירה כדי להיות - - -
יואל חסון: יש לו כזה מרץ.
אלי אלאלוף: שיהיה בריא.
אלי אלאלוף: איגי, בבקשה.
<עידו כהן: תודה רבה.
<עידו כהן: שמי עידו כהן, אני מנהל את הפעילות הדיגיטלית בארגון הנוער הגאה.
<עידו כהן: אנחנו מדברים על טיפול מונע ל-HIV, אבל חשוב שניגע גם בסוגיה של נוער במפגש שלו לקבלת טיפול מונע במידת הצורך בבית החולים.
<עידו כהן: ואני רוצה שתדמיינו סיטואציה של נער שעדיין לא מסוגל אפילו להגיד אני הומו, שעכשיו הוא צריך לעמוד מול בירוקרטיה רפואית ולבקש טיפול מונע.
<עידו כהן: לפני ארבעה חודשים ליוויתי שני נערים כאלה לאיכילוב.
<עידו כהן: הם נוצלו מינית על ידי פרטנרים שמבוגרים מהם ביותר משני עשורים, שאמרו להם אל תדאג, אני נבדקתי והכל בסדר ושכבו איתם ללא קונדום.
<עידו כהן: החוויה במיונים מאד קשה.
<עידו כהן: זה מתחיל מפתיחת התיק במיון, בקבלה, שדורשת התחייבות רפואית, שזה משהו שהם לא יכולים לקבל, כי הם צריכים אישור מרופא משפחה ובעצם הם צריכים לשלם סכום שעומד ונע בין 250 שקלים במיון בוגרים ועד 800 שקלים במיון ילדים, שזה סכום שכמובן אין להם.
<עידו כהן: ואחר כך פגישה בעמדת האחיות, שמי שהיה במיון יודע שזה מקום שהוא מאד לא ידידותי למשתמש, בלשון המעטה.
<עידו כהן: אין שם מרחב בטוח, אין שם מרחב דיסקרטי ואחר כך בדיקת מדדים, ובעצם עד שהם רואים רופא, הם צריכים לעבור לפחות ארבעה אנשים שונים ולספר להם את הסיפור שלהם.
<עידו כהן: כשלוויתי נער בן 16 באותו ערב, הרופא לא היה מוכן לקבל אותו, הוא אמר שהוא צריך אישור הורים ושלח אותנו הביתה.
<עידו כהן: אמר לנו להגיע למחרת בבוקר להתייעץ עם היועץ המשפטי של בית החולים.
<עידו כהן: למחרת כשהגענו, הוא ראה רופאה שאמרה שזה שטויות, כי כן יש איזה שהוא נוהל מסודר והסכימה לטפל בו.
<עידו כהן: ככה שהצוות לא מכיר את הנהלים.
<עידו כהן: לאחר מכן כמובן היינו צריכים ללכת למחלקה הזיהומית ולקבל את הטיפול וללכת לרופא המשפחה ולעשות עוד בדיקות, וזה תהליך מאד מאד לא נעים לא לאדם בוגר, ובטח שלא לנער בארון.
<עידו כהן: אני יודע שאם אני הייתי בגילם והייתי במצב שלהם, הייתי פשוט עושה אחורה פנה בבית החולים ולא מקבל את הטיפול.
<עידו כהן: ואני כן רוצה להביא פה לשולחן הזה הצעה בעצם להכשיר צוותים רפואיים במיוחד לתהליך הבירוקראטי לטיפול בנוער גאה, וכמובן הפצת התכנים שנוגעים לחינוך מיני בבתי הספר, תכנים שנוגעים לנוער גאה ותכנים שקשורים לאיגי – לארגון הנוער הגאה – שיכירו שיש מקומות נוספים להכיר אנשים כמותם ולאו דווקא מבוגרים באתרי היכרויות.
אלי אלאלוף: כם אני אסכם.
<אימרי קלמן: רק הערה קטנה.
<אימרי קלמן: שמי אימרי קלמן, אני יושב ראש משותף של אגודת הלהט"ב.
<אימרי קלמן: הייתה פה איזו שהיא הערה בנוגע לזה שאנחנו לא יודעים את מספר הלהט"בים בישראל, ואיזה שהוא טיעון בנוגע לשימוש או לטיפול בנושא הזה ואני רוצה להגיד שהגעתי מוועדה של משרד החינוך, וגם משרד החינוך לא יודע כמה נערים להט"בים יש בישראל והוא עדיין מכשיר את המורים ועדיין עושים פרויקטים.
<אימרי קלמן: זאת אומרת הטיעון הזה בעיני הוא טיעון פסול לחלוטין.
<אימרי קלמן: אני גם רוצה להגיד בנוגע לטיעון השני שעלה פה, בנוגע לאחריות הלהט"בים לשימוש ואמצעי מניעה, נכון מאד.
<אימרי קלמן: זה אכן, אנחנו מסכימים עם זה, אנחנו צריכים את האחריות הזאת.
<אימרי קלמן: גם בנושא הזה אנחנו צריכים את העזרה של המשרד.
<אימרי קלמן: אנחנו צריכים תקציבים הרבה יותר גדולים לקהילה הגאה, כדי לעשות קמפיינים, כדי לעורר מודעות לאחריות של הציבור למנוע את המחלות וגם בהקשר של שימוש ולקיחת תרופות.
<אימרי קלמן: זאת אומרת גם הנושא הזה זה לא אומר שהעברת האחריות היא לקהילה הגאה, כאילו למשרד הבריאות אין אחריות על זה.
<אימרי קלמן: ואחת ההשוואות לדוגמא שגם יושבת בתוך משרד הבריאות בהקשר הזה, כל עוד הנושא הזה לא מטופל כראוי – הומואים מדי יום נמצאים וחווים אפליה וכל פעם שהם רוצים לתרום דם – אני תורם דם קבוע, אחת לארבעה חודשים.
<אימרי קלמן: כל פעם שאני רוצה לתרום דם אני נאלץ לשקר, כי משרד הבריאות לא רוצה את הדם שלי, כי משרד הבריאות לא מטפל במחלות שאני לצערי חשוף אליהן יותר מאשר אחרים.
<אימרי קלמן: זאת אומרת גם הסיפור הזה של תרומות דם והאפליה שנמצאת שם, שנמצאת תחת משרד הבריאות, היא קשורה לחלוטין למניעת המחלה הזאת מהקהילה הזאת.
<דניאל יונס: סליחה, אני חייב למחות.
אלי אלאלוף: לא, לא, לא, אני מצטער.
אלי אלאלוף: אנחנו - - -
<דניאל יונס: לא היה פה בכלל דיון על הציבור הדתי שהוא ציבור שהוא לא מודע, הוא לא מכיר את הסיכונים.
אלי אלאלוף: אנחנו סיימנו את הדיון.
<דניאל יונס: אבל אני רק רציתי ל - - -
אלי אלאלוף: בסדר, אז אמרת.
אלי אלאלוף: אלף רק התחלנו, לא סיימנו.
אלי אלאלוף: אני חושב שכוועדה לענייני בריאות, לנו יש חובה להתייחס לכל נושא שקשור לבריאות, כולל הנושאים שהעליתם, במיוחד לקהילה הגאה.
אלי אלאלוף: אני חושב שאנחנו נמשיך בדיונים פה.
אלי אלאלוף: אני מתכנן ביוני, בבקשה, לקיים דיון נוסף ואני מאד ממליץ שתעשו איזה עבודה, תעזרו לנו יחד עם משרד הבריאות, ואני אפנה למרכז המחקר והמידע של הכנסת, להכין תכנית עבודה שקשורה לכל הנושא הרפואי שקשור לקהילה הגאה.
אלי אלאלוף: אני מבקש ממשרד הבריאות לבוא לאותה ישיבה במהלך חודש יוני, ולהציג לנו את ההתקדמות שלו ואת תכנית העבודה הרצויה לאוכלוסייה הזאת.
אלי אלאלוף: אני אקיים דיונים באופן אישי גם עם המנכ"ל ועם השר, כדי לחזק את המהלך, שאני קודם כל רוצה לברך את משרד הבריאות, שהתחיל לטפל בזה.
אלי אלאלוף: אני חושב שלפני מספר שנים לא הייתה נכונות כמו שאני רואה היום.
אלי אלאלוף: אני רוצה באמת שנדע שהוועדה תעשה מעקב.
אלי אלאלוף: זה תפקידה לא רק לחוקק, תפקידה הוא לפקח על הביצוע של הממשלה ואנחנו נעשה את תפקידנו, נמלא אותו.
אלי אלאלוף: אבל זה בנוי על זה שתספקו חומר.
אלי אלאלוף: אני פעם ראשונה קיבלתי חומר על הבעיות שהעליתם, לקראת הדיון היום.
אלי אלאלוף: לעומת זאת, מכל הצורכים בתרופה זו או אחרת ובמחלה זו או אחרת, קיבלנו חומר ואנחנו מקיימים דיונים.
אלי אלאלוף: זה לא לא נכון לענות שנבטיח שאנחנו נקיים דיון ענייני ולכל דבר נוכל להתייחס, אבל אנחנו תפקידנו זה לדרבן את המשרדים הרלבנטיים ואת המערכות, כולל הנושא שכלול בהסברה.
אלי אלאלוף: אז אלף אני באמת רוצה להודות על האמון שנתתם בנו, שבאתם היום לוועדה.
אלי אלאלוף: אני חושב חוזר, זו באמת פעם ראשונה שיש דיון אצלנו, אבל זה לא יהיה הדיון האחרון ובישיבה הקרובה שנקיים במהלך יוני, אנחנו נהיה בהתייעצות עם משרד הבריאות כדי שיעבירו לנו גם לוח זמנים.
אלי אלאלוף: חברה, אי אפשר להשאיר את זה מתקדמים, מחפשים את המספרים.
אלי אלאלוף: יש שיטות התערבות שלא מחייבות נתונים אבסולוטיים.
אלי אלאלוף: אפשר לחיות ולעשות סטטיסטיקה.
אלי אלאלוף: אני מאחל לכולם רק טוב, כל טוב לכם.
אלי אלאלוף: היום 12 בינואר 2016, ב' בשבט תשע"ו.
אלי אלאלוף: השעה 09:06 ואני שמח לפתוח את הישיבה היום ביום המאבק בסוכרת העולמית.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאני מרגיש במשפחה, אתם רואים גם עלי ואני גם מאלה שסובלים ומתמודדים עם העניין הזה, אבל לשמחתי בינתיים אני נראה טוב.
אלי אלאלוף: אני רוצה לברך את חברי, חברי הכנסת שנמצאים פה, מירב בן ארי, ד"ר עבדאללה אבו מערוף, חבר הכנסת משולם נהרי והחברים פרופסור איתמר רז ופרופסור ארנון אפק.
אלי אלאלוף: אני רוצה לפתוח ולהגיד שהוועדה שלנו, למרות שזה לא כל יום יום הסוכרת, אנחנו מנסים להתמודד עם הנושאים של בריאות הציבור לכל אורך השנה ובזמן האחרון גם בשבוע שעבר ביום הבריאות העולמי, אנחנו עד ההוראות המרשימות והפשוטות דווקא של פרופסור בשרה, מבית החולים האנגלוסקסי בנצרת, שהזכיר לנו שאם היו מסבסדים יותר את הלחם השחור, אז היו עושים מצווה גדולה לכל תושבי המדינה, ואני חושב שזו הערה כל כך פשוטה, קצת יקרה בשלב זה, אבל אם נאבק, נדע גם בזה להוריד את יוקר המחייה ולתת יותר בריאות לכל אחד מאיתנו.
אלי אלאלוף: אני גם רוצה להגיד שאתמול היה לנו דיון על נושא בריאות בנושא רופאי שיניים והפרה-רפואיים והרישיון שלהם, בעיקר כדי לעודד עלייה וגם כדי לקלוט תושבים חוזרים.
אלי אלאלוף: אני חושב שגם שם אחד הדברים שהתחייבנו לטפל בהם, עם שר הבריאות ושר הקליטה שבמקרה היה גם פה איתנו, זה הנושא של הפודיאטרים, שגם להם יש תפקיד, שיכולים לתקן את הסבל של חולי הסוכרת ומקצועות אחרים.
אלי אלאלוף: אני באופן אישי מודה באשמה וגאה בזה, להיות חבר של פרופסור איתמר רז, על בסיס לא רפואי.
אלי אלאלוף: זה גילוי נאות שאני רוצה לציין פה ולתת לפרופסור איתמר רז לפתוח.
<ארנון אפק: אני אפתח.
אלי אלאלוף: הסכם ג'נטלמני.
<ארנון אפק: תודה רבה חבר הכנסת אלאלוף, תודה רבה לחברי הכנסת ולכל הנוכחים.
<ארנון אפק: אני חושב שזו באמת הזדמנות להראות את שיתוף הפעולה של כולנו יחד, הממשלה והכנסת והגופים המקצועיים שבטח ידברו, להראות איך אפשר לקדם נושא לרווחת תושבי ישראל.
<ארנון אפק: אני לא אגע בצדדים המקצועיים, פרופסור רז, ואחר כך הנוכחיים בוודאי יוכלו להוסיף, אבל אני רק אומר גם את ברכתו של שר הבריאות, הרב ליצמן ושל מנכ"ל המשרד, משה בר סימן טוב בנשוא הזה, ואני יכול לבשר לכם שבמשרד הבריאות החליט השנה להכליל כחלק מתכנית העבודה שלו, גם את המאבק במחלת הסוכרת ומניעת מחלת הסוכרת, שזה אפילו עוד יותר חשוב מהמאבק וזאת באמצעות בניית תכנית לאומית למאבק במחלת הסוכרת.
<ארנון אפק: מי שעומד בראש המועצה הלאומית שמייעצת למשרד הבריאות בנושא הסוכרת זה פרופסור איתמר רז, והוא בטח יציג לכם עוד מעט את עקרונות התכנית.
<ארנון אפק: מדובר בתכנית כוללנית שתתקוף את הנושא הזה מההתחלה ועד הסוף, מהמניעה ועד הטיפול בחולים הקשים ביותר, והיא תעשה את זה כמובן גם בשיתוף פעולה עם גורמי המקצוע וגם עם העמותות, כי בינינו שיתוף הפעולה, חבר הכנסת אלאלוף, הוא ערך וזה לא רק.
<ארנון אפק: אנחנו באמת רוצים דרכם להגיע לאזרחים ולאפשר לשנות את הדבר הזה והכי הכי חשוב למנוע.
<ארנון אפק: כשאתה מונע את המחלה, זו הדרך הכי הכי טובה.
<ארנון אפק: היא גם מונעת סבל אבל גם חוסכת כסף.
<ארנון אפק: לכן אני רוצה להודות לך בשמנו, בשם משרד הבריאות – השר והמנכ"ל – על השותפות כאן, ואני אעביר את רשות הדיבור לידידי, פרופסור איתמר רז, שעומד בראש התכנית הלאומית לסוכרת, שהיא חלק מעומדי האש ותוכנית העבודה של משרד הבריאות לשנת 2016.
<איתמר רז: אז תודה רבה חבר הכנסת אלאלוף על היום הזה ועל הנכונות שלך להתגייס ולעזור לנו.
<איתמר רז: תודה לחברי הכנסת שהצטרפו.
<איתמר רז: דבר ראשון אני באמת רוצה להגיד תודות.
<איתמר רז: אני רוצה להיות קצר כדי לאפשר לאנשים אחרים את הזמן.
<איתמר רז: אני חייב להגיד תודות בלתי רגילות למשרד הבריאות.
<איתמר רז: אני מתחיל בארנון אפק שהיה המנכ"ל הקודם, ובמסגרת היותו המנכ"ל הקודם עזר לנו לבנות את התכנית הלאומית; ובמקום לפרט את התכנית הלאומית, אני רק רוצה להסביר מה זה תכנית לאומית.
<איתמר רז: אנחנו בנינו תכנית לאומית על סמך דרישות ה-OECD, דרישות הארגון העולמי לסוכרת, כשבדקנו שבכל תחום מן המניעה, הטיפול, מעטפות נוספות, בכל תחום אנחנו נהיה מסוגלים לתת מענה.
<איתמר רז: התכנית נבנתה עם כ-150 מומחים בשדרות שונות במדינת ישראל, רובם אנשי סוכרת או גורמי סיכון לסוכרת או מחלות שנלוות לסוכרת.
<איתמר רז: התכנית הזאת הוצגה למנכ"ל הקודם, פרופסור ארנון אפק פעמיים, פעם אחת במשך שעתיים, פעם שנייה עברנו עליה יום שלם, קיבלנו את ההמלצות שלו, את האישורים שלו וכתבנו תכנית שהיום הוצגה באירופה וכבר משלחות מאירופה מתחילות לבוא וללמוד מאיתנו איך עושים תכנית לאומית, כולל איזו שהיא גישה או בקשה שקיבלנו ממדינות ערב.
<איתמר רז: אז מהבחינה הזאת התכנית היא יותר מן הכלל טובה.
<איתמר רז: אני רוצה מאד לברך את השר ליצמן שקיבל אותנו בידיים פתוחות, עזר לנו, ביחד עם פרופסור ארנון אפק וביחד עם המנכ"ל החדש, המצוין, פרופסור משה בר - - -
אלי אלאלוף: עוד לא פרופסור.
<איתמר רז: בלי פרופסור, סליחה.
<איתמר רז: למרות שבאיטליה כל אחד פרופסור, אז תלוי איפה אתה.
<איתמר רז: ואנחנו באמת במקום מצוין מבחינת זה שהמשרד קיבל את התכנית, התכנית נכנסת לשלבי הפעלה וגם מתוקצבת לא מעט דרך המשרד.
<איתמר רז: אבל בנשימה אחת, שאנחנו מדברים על הבעיה, יש לנו מגפה קשה מאד שרק הולכת וחמירה.
<איתמר רז: אם בשנת 1990 היו בישראל כ-280,000 חולי סכרת, היום אנחנו מעריכים את מספרם כמתקרב ל-600,000 חולי סוכרת.
<איתמר רז: והבעיה היא שעדיין סוכרת היא גורם מרכזי לאשפוזים בבתי חולים.
<איתמר רז: 40% המאושפזים בפנימיות הם חולי סוכרת.
<איתמר רז: 70% המאושפזים ביחידות הלב הם עם סוכרת או עם טרום סוכרת.
<איתמר רז: סוכרת היא הגורם המרכזי לעיוורון בין הגילאים 40 ל-65.
<איתמר רז: סוכרת היא הגורם המרכזי לקטיעות רגליים בישראל.
<איתמר רז: אנחנו מדברים היום על כ-1,400 קטיעות שלמעלה מ-1,000 מהן הן תוצאה של הסוכרת.
<איתמר רז: סוכרת היא גורם מרכזי לדיאליזה.
<איתמר רז: למעשה, קרוב ל-50% מחולי הדיאליזה הם חולי סוכרת.
<איתמר רז: זאת אומרת שלמרות שאנחנו עושים עבודה יוצאת מן הכלל, ואני רוצה לברך בעיקר את קופות החולים, שבאמת התגייסו לעניין, הבינו את חשיבתו וכבר מזה 20 שנה מפעילות תכניות יוצאות מן הכלל, למרות הכל, אנחנו לא מצליחים לעצור לא את המגפה ולא את תוצאותיה.
<איתמר רז: והמשמעות של הדבר הזה, שאנחנו חייבים להתחיל בכל שדרות העם.
<איתמר רז: זה לא יכול להיעצר בחולים עצמם.
<איתמר רז: אנחנו הגשנו לכנסת לפני מספר שנים את חוק בריאות ישראל.
<איתמר רז: הגישה אותו חברת הכנסת רחל אדטו בזמנו.
<איתמר רז: החוק הזה יושב היום אצל אחמד טיבי, ואני חושב שהגיע הזמן להרים את החוק הזה.
<איתמר רז: אנחנו עושים הרבה מאד מפעלות בערים שונות.
<איתמר רז: יושבת פה נציגת עמותת מהיום, איילת, שלמעשה אנחנו נכנסים בכ-10 ערים ופועלים.
<איתמר רז: היה חוק של מדינת ישראל, שלמעשה הופעל על ידי משרד הבריאות, משרד החינוך ומשרד הספורט ותוקצב, אם אני זוכר נכון, בסדר גודל של קרוב ל-180 מיליון שקלים, וזה שיפר מאד את איכות הבריאות בכ-20 ערים בישראל, אבל באיזה שהוא שלב הסכום הזה קוצץ.
<איתמר רז: אנחנו חייבים להבין שאם אנחנו רוצים למנוע מחלות בכלל וסוכרת בפרט, אנחנו חייבים את ההתערבות בסך כל השדרות בישראל.
<איתמר רז: קודם כל בילדים.
<איתמר רז: תיארת מאד נכון, אנחנו חייבים ליצור מצב שהנושא של השמנת ילדים והמחלות הכרוכות בה, אנחנו נוכל להתמודד איתן.
<איתמר רז: נתנו בזמנו הצעה למשרד לסימון מסוים כדי למנוע פרסום של מזון לא נכון, כמו שקיים באירופה.
<איתמר רז: בזמנו זה לא עבר.
<איתמר רז: אני מקווה שהיום המשרד יעביר את זה, אבל חייבים לעשות תכנית לאומית לשיפור הבריאות של כלל הציבור, ובעיקר להתערבות בגני ילדים ובבתי הספר.
<איתמר רז: אני חושב שאני אעצור פה, מר אלאלוף, כדי באמת לתת לאנשים אחרים את האפשרות להתבטא, אבל המסר העיקרי שלנו פה הוא כפול.
<איתמר רז: אחד, תודות למשרד הבריאות ובקשה להצטרפות של הוועדה לתכנית לאומית למניעת הסוכרת והטיפול בה, ובעיקר התערבות באוכלוסיות חלשות.