GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נטליה זליגר: המטרה של הבחינה היא להבטיח רמת ידע בסיסית למי שהולך לעבוד במקצוע בריאות בישראל.
<נטליה זליגר: יש ועדת בחינה, יש תמהיל שלש אנשי ועדת הבחינה שכתוב בחוק והם בעצם מביאים אלינו, לאגף לרישוי מקצועות הבריאות, את הבחינה.
אלי אלאלוף: הבחינות הן בכל השפות?
<נטליה זליגר: הבחינה כרגע מתקיימת בעברית, אנגלית וערבית.
אלי אלאלוף: בצרפת יש כאלה שדוברים ערבית.
<נטליה זליגר: ברוקחות יש בשפות נוספות.
<נטליה זליגר: כמו שאמרנו, אין לנו שום התנגדות לעשות את הבחינה בשפות נוספות אבל זה עניין של תקציב.
<מיכאל בן סעדון: מה אחוז העוברים את המבחן בקרב כל העולים?
אלי אלאלוף: אני מבקש שתיקחו את האחריות הכוללת ולפי הדרישות תמצאו את התקציב הנדרש.
אלי אלאלוף: אל תבואו לוועדה כי אנחנו עוד לא ועדת כספים.
אלי אלאלוף: במשרד יש מספיק כסף.
אלי אלאלוף: האחריות על התקציב היא עליכם.
אלי אלאלוף: ברור שזה יהיה בשפות הנדרשות על ידי העולים ולא על ידי התקציב.
<מיכאל בן סעדון: אם אפשר לשאול מה אחוז העוברים את המבחן בקרב כל העולים והעולים מצרפת בפרט?
<נטליה זליגר: אני לא רוצה לתת את הנתונים בשלוף.
<נטליה זליגר: אנחנו הבטחנו לוועדה בדיון הקודם שנביא את הנתונים.
<נטליה זליגר: אני רוצה להגיד שבצרפת עדיין לא נבחנו אנשים.
<נטליה זליגר: אין לי נתונים לגבי צרפת.
<מיכאל בן סעדון: הבעיה היא שהם לא עוברים את המבחן.
<מיכאל בן סעדון: זה מה שקורה לגבי רופאי שיניים.
אלי אלאלוף: היה פתרון.
<קריאה: המבחן הוא לא כזה מורכב.
<קריאה: אם מישהו יודע את הידע הבסיסי של המקצוע בו הוא נבחן, הוא יכול לעבור אותו.
<נעמי שרויאר: אני מייצגת כאן את העמותה לריפוי בעיסוק ואני מלמדת באקדמיה ריפוי בעיסוק באוניברסיטת חיפה , גם חוקרת בתחום וגם מדברת על הנגשת ההשכלה הגבוהה.
<נעמי שרויאר: בעבר הייתי מעורבת הרבה פעמים בהכנת שאלות.
<נעמי שרויאר: אולי קצת להרגיע.
<נעמי שרויאר: קודם כל, החומר עליו מבוססות כל השאלות הוא חומר מאוד נתון, ספרים בסיסיים שקיימים ומוגדרים, מתוכם בוחרים שאלות מאוד בהירות במבחן אמריקאי, כך שלא צריך הרבה להתבטא אלא לבחור.
<נעמי שרויאר: כמעט רוב המושגים הם בלטינית ואולי לנו יותר באנגלית וזה אלי מהווה מכשול קטן לדוברי צרפתית אבל החומרים גלויים ורבים יושבים ומשקיעים.
<נעמי שרויאר: יכול להיות שצריך להיות איזשהו מנגנון וכמו שאנחנו עושים לאנשים עם מוגבלות, להיות שקטים שהם מבינים את שפת השאלה.
<נעמי שרויאר: צריך לחשוב על הנגשת המבחן.
<קריאה: למה אי אפשר לעשות תרגום?
סופה לנדבר: לחייב לתרגם לשפות השונות.
נורית קורן: עולה חדש שמקבל שעה נוספת כמו אנשים עם מוגבלות?
<נטליה זליגר: עולה חדש מקבל תוספת זמן ואפשרות לשימוש במילון.
<אסתר בלום: רק לחזק את דבריך היושב ראש.
<אסתר בלום: עלו ארבע דיאטניות מברזיל, הן לא חלק מהחוק.
<אסתר בלום: הן הוכרו כמי שיש להן תואר ראשון אבל הן לא יכולות לעבור את המבחן כי הן דוברות פורטוגזית.
<אסתר בלום: אנחנו מחכים כבר שנה וחצי.
אלי אלאלוף: אמרנו חד משמעית ואני שוב אומר.
אלי אלאלוף: אני מציע שתפנו למנכ"ל שלכם, המנהל לפי החוק, כדי שיימצא פתרון מידי והוא יודע לעשות זאת.
רוברט אילטוב: אולי כדאי להכניס סעיף בחוק שהמבחן יתורגם?
אלי אלאלוף: בחוק יהיה כתוב שהמבחן יהיה לפי השפה של העולה.
רוברט אילטוב: בשפת אמו של העולה.
אלי אלאלוף: כל יהודי חשוב לנו.
<קריאה: זה ייתן עוד פרנסה לעולים החדשים שיעסקו בתרגום.
נורית קורן: אדוני היושב ראש, כל הכבוד לך.
רוברט אילטוב: משרד הבריאות יעמוד בזה.
רוברט אילטוב: שר הבריאות הנוכחי ידע לטפל בזה.
אלי אלאלוף: גם המנכ"ל יודע לטפל בזה.
<שמרית שקד גיטלין: היושב ראש אומר תיקון לסעיף 15 לחוק העיקרי.
<שמרית שקד גיטלין: בסעיף 15 יש לנו את סעיפים קטנים (א) ו-(ב) ועכשיו אנחנו נקבע סעיף קטן (ג) בו ייאמר שהנבחן יוכל לבקש כי הבחינה תיערך בשפתו.
אלי אלאלוף: זה בהסכמת כל חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: אחר כך נצביע על כך.
<נטליה זליגר: אני חושבת בקול רם.
<נטליה זליגר: אולי כדאי להגדיר מספר שפות שכיחות.
אלי אלאלוף: בכל שפה שהעולה דורש.
אלי אלאלוף: יש כאלה שלא באים בלי אנגלית ויש כאלה שהם דוברי ספרדית.
מיכל בירן: כפי שאתה מגדיר את זה, גם אם מגיע מישהו שמדבר שפה שאף אחד לא דובר אותה, הם צריכים לתרגם לו את המבחן.
אלי אלאלוף: אף אחד לא מדבר, אז אף אחד לא מתרגם.
סופה לנדבר: יש כמה שפות ואת כל המסמכים חייבים לתרגם לשפות האלה.
<נטליה זליגר: לכן אמרתי שפות שכיחות.
אלי אלאלוף: אל תיקחו דבר לאבסורד כדי שאחר כך ייראה אידיוטי.
<נטליה זליגר: אבל כך הגדרתם את זה – כל אחד בשפתו.
אלי אלאלוף: בשפה שהוא בוחר, כן, כדי שיהיו לו יותר סיכויים להצליח.
<נטליה זליגר: עם כל הרצון הטוב, ויש רצון, אנחנו לא יכולים להבטיח בנוסח הזה של כל מה שהוא מבקש.
<נטליה זליגר: אני מבקשת שבשיתוף עם משרד הקליטה, נתמקד במדינות ובשפות ונגביל את זה.
<אסתר בלום: ארבע הדיאטניות מברזיל יוכלו לעשות את הבחינה?
<אסתר בלום: זאת לא שפה שכיחה.
אלי אלאלוף: בין הסמכויות שיש ליושב ראש, יש לו סמכות להפסיק דיון.
אלי אלאלוף: אנחנו החלטנו מה שהחלטנו ולא יהיה המשך דיון בנקודה הזאת.
<ויקי סטרוק: בקשר לבחינה של הקלינאיות.
<ויקי סטרוק: אמרתם שזה החומר הבסיסי שכל אחד יכול לדעת.
<ויקי סטרוק: אם אתם בודקים, הבחינה לא רק בודקת את הרמה הבסיסית של כל אחד אלא לצרפתים יותר קשה כי השיטות בארץ יותר מתקדמות וביבליוגרפיה אפשר לראות שיש המון דברים מארצות הברית.
<ויקי סטרוק: זה ממש לא כמו שעובדים בצרפת.
<ויקי סטרוק: אני לא אמרת שאני באה ורוצה לאבחן ולהראות את המקצועיות שלי כקלינאית תקשורת מצרפת, אלא מבקשת לתת אפשרות להכנה לבחינה.
<ויקי סטרוק: אני מכירה סטודנטיות רבות ויודעת שבסוף הלימודים יש להן הכנה וזה גורם ליותר הצלחה.
<ויקי סטרוק: אם יש אפשרות הכנה לבחינה, יהיה לנו עוד יותר מידע על המקצועיות בארץ.
<קלאודיה כץ: אני רוצה לבקש ממשרד הבריאות, בשיתוף פעולה שלנו ובמימון שלנו, לקיים, כמו שאנחנו מקיימים ביחד קורסי הכנה לרופאים, לרוקחים, לווטרינרים – המכרז המקצועי שלכם – שייבחר גוף שיעשה הכנה לעולים בתחומים האלה.
<קלאודיה כץ: אנחנו נהיה חלק מלא אבל זה צריך להיות בתיאום גם עם משרד הבריאות, גם מול המועצה להשכלה גבוהה ובקיום מכרז אצלכם.
אלי אלאלוף: למה את מכניסה את המועצה להשכלה גבוהה?
אלי אלאלוף: זה לא תפקידה.
<קלאודיה כץ: יש תחומים בהם בגלל זה לא קיבלנו קורס.
<קלאודיה כץ: הדבר השני הוא בנושא העברית.
<קלאודיה כץ: אני מזכירה לכולם שאחד הנושאים והאלטרנטיבות להוכחת ידיעת העברית זה קורס של 300 שעות אחרי אולפן שאנחנו מקיימים לכל הרפואיים והפרה-רפואיים שמוכר על פי החוק בתנאי שעוברים אותו ברמה מסוימת.
<קלאודיה כץ: זה קורס שעוזר לרופאים רבים ולתחומים אחרים לקבל את ההכרה ולעבור את ידיעת העברית.
<קלאודיה כץ: כל מי שצריך, מוזמן לפנות לכל לשכה במשרד הקליטה להירשם לקורס כזה.
אלי אלאלוף: ברשותך, אני מסכם את מה שנאמר.
אלי אלאלוף: אתם מוכנים לממן קורסי הכנה לבחינות בהתאם לאוכלוסייה שעולה ומהיכן שהיא עולה.
אלי אלאלוף: שנית, אתם מעמידים קורסים ללימוד עברית כדי לרכוש את הרמה הנדרשת על ידי משרד הבריאות.
<קלאודיה כץ: ועוד דבר, אם אפשר, תרגום המבחנים.
<קלאודיה כץ: אנחנו היום מממנים למשרד הבריאות תרגום מבחנים לקבוצות על פי החוק.
<קלאודיה כץ: אם יש שמונה אנשים דוברי שפה.
<קלאודיה כץ: אם יוחלט בחוק שיהיו לא שמונה אלא ארבעה, לא תהיה בעיה לממן את התרגום במסגרת התקציב כמובן.
<קלאודיה כץ: לגבי ארבעת הדיאטניות שהוזכרו כאן.
<קלאודיה כץ: חשבתי שכבר הגענו לסיכום שהחומר יתורגם.
<קלאודיה כץ: אנחנו מוכנים לממן את התרגום לפורטוגזית כי אכן צריך לעזור להן.
<אסתר בלום: צר לי, אבל הנושא לא נפתר.
אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת אוסעמה סעדי.
<מיכאל בן סעדון: אני מציע שנוסיף גם קורסים במדינת המוצא טרום עלייה.
<מיכאל בן סעדון: לא רק כשהם מגיעים לארץ, אז הם צריכים לחכות כמה חודשים, אלא לעשות את הקורסים האלה לפני שהם מגיעים לישראל.
אלי אלאלוף: זה בסמכותכם?
<קלאודיה כץ: כרגע, בגלל הפרויקט הגדול שמשרד העלייה והקליטה מקיים עם הסוכנות בנושא עידוד עלייה מצרפת, החלטנו על העברת חמישה קורסים ראשונים בצרפת לעולים פוטנציאליים ביניהם דברי רישוי – רופאי שיניים, אחיות, מורים.
<קלאודיה כץ: אנחנו נתחיל את הפעילות הזאת בצרפת במימון שלנו.
<קלאודיה כץ: כרגע מתקיימים מכרזים ואם זה יצליח, נרחיב את התחומים כמובן בתחומים בהם יש מספיק אנשים מועמדים.
<קלאודיה כץ: בכל זאת מדובר בכספי מדינת ישראל וצריכה להיות אפקטיביות במימושם.
אלי אלאלוף: עם מי אתם מתייעצים לצורך קביעת הקורסים?
אלי אלאלוף: עם הסוכנות?
<קלאודיה כץ: משרד הבריאות או משרד החינוך בחלק המקצועי ועם הסוכנות כדי שתבצע את זה שם.
<קלאודיה כץ: המכרז מופנה לגופים בארץ שיכולים לעשות את זה בצרפתית ומכירים את המטריה בארץ.
סופה לנדבר: התכוונו שבעצם בשלט רחוק אנחנו ניתן אפשרות לעולים להכין את עצמם לעלייה למדינת ישראל.
נורית קורן: כשהם לומדים עברית שם, הם יכולים להיקלט.
<שמרית שקד גיטלין: אנחנו בסעיף קטן (ב).
<שמרית שקד גיטלין: המנהל הכיר במוסד שבו ניתנה תעודת סיום הלימודים, בתעודת סיום הלימודים שניתנה על ידי המוסד ובמכלול לימודיו של המבקש לתעודת סיום הלימודים.
<שמרית שקד גיטלין: בהחלטה זו ישקול המנהל, בין היתר, את רמת המוסד, את רמת הלימודים, את תכנית הלימודים, את היקף הלימודים לתעודה ואת משך הלימודים לתעודה במוסד, בהשוואה לרמת הלימודים, לתכנית הלימודים, להיקף הלימודים ולמשך הלימודים לתואר אקדמי מוכר באותו מקצוע בריאות, הנהוגים במוסד מוכר להשכלה גבוהה בישראל.
<שמרית שקד גיטלין: בהחלטה כאמור רשאי המנהל להיוועץ בוועדה המייעצת.
<שמרית שקד גיטלין: המנהל, לאחר התייעצות עם הועדה המייעצת, רשאי לדרוש מהמבקש להשלים את לימודיו במוסד מוכר להשכלה גבוהה ולעמוד בבחינות שהורה, כתנאי להכרה במכלול לימודיו לפי סעיף קטן זה.
<שמרית שקד גיטלין: לפי הסעיף הזה יש שיקול דעת למנהל להכיר במוסד, בתעודה שניתנה על ידי המוסד, במכלול לימודיו של המבקש לתעודת סיום הלימודים.
<שמרית שקד גיטלין: החוק מנחה את המנהל לשקול בין היתר את הרמה של המוסד, את רמת הלימודים, את תכנית הלימודים, את היקף הלימודים ואת משך הלימודים בהשוואה לאלו הנהוגים לתואר אקדמי מוכר במוסד.
רוברט אילטוב: אני מבקש שהמילה "רשאי" תוחלף במילה "חייב".
רוברט אילטוב: החלטה כאמור, חייב המנהל להיוועץ בוועדה.
<שמרית שקד גיטלין: המשמעות היא שגם כשהוא ירצה לאשר כל תעודה, הוא יצטרך להיוועץ עם הוועדה המייעצת, דבר שעלול לעכב.
<נטליה זליגר: אני מבינה את החשיבה אבל אני רוצה להגיד איך זה נעשה בפועל.
<נטליה זליגר: הרוב המוחלט של המקרים שמוגשים אלינו מאושרים על ידינו.
רוברט אילטוב: במקרים בהם אין אישור, אנחנו רוצים שהוא יהיה חייב להיוועץ עם הוועדה המייעצת.
<נטליה זליגר: אנחנו עושים את זה באופן רגיל.
<נטליה זליגר: ברגע שיש לנו איזושהי שאלה או איזשהו ספק, אנחנו נועצים בוועדה המייעצת.
<נטליה זליגר: צריך לשים לב למה ששמרית אמרה, שוועדה מייעצת היא גוף שמתכנס אחת למספר שבועות עד חודשים ואני לא רצה שחלילה זה ייצור עיכוב למישהו.
רוברט אילטוב: אין לנו בעיה שאלה שהוא החליט לתת להם את האפשרות, שייתן להם, אבל ברגע שהוא מחליט שהוא לא נותן, הוא חייב להיוועץ עם הוועדה.
רוברט אילטוב: שנית.
רוברט אילטוב: במידה והוא לא נותן, אנחנו דורשים שהמנהל ייתן תשובה מנומקת ובכתב.
<שמרית שקד גיטלין: לגבי התשובה המנומקת, כבר תיקנו.
<שמרית שקד גיטלין: כתבנו את התיקון הזה לא כהוראה ספציפית להוראת המעבר הזאת אלא אמרנו שזה יחול על כל החוק.
אלי אלאלוף: אין כאן לוח זמנים?
אלי אלאלוף: תוך כמה זמן העולה מקבל תשובה במסלול הרגיל?
<נטליה זליגר: יש לנו אמנת שירות שמפורסמת.
<נטליה זליגר: אנחנו חייבים לתת תשובה תוך שלושים ימים מרגע שהתקבלו כל המסמכים הנדרשים.
אלי אלאלוף: ואם יש ערעור?
אלי אלאלוף: גם במקרה כזה יש תשובה כלשהי?
<נטליה זליגר: תוך שלושים ימים אנחנו חייבים לתת תשובה כלשהי.
אלי אלאלוף: תשובה כלשהי.
אלי אלאלוף: אם התשובה לא חיובית, כמה זמן לוקח אחר כך הטיפול?
<נטליה זליגר: אותו הדבר.
אלי אלאלוף: עוד שלושים ימים?
<נטליה זליגר: עוד שלושים ימים למי שמערער, אבל אנחנו משתדלים שזה יהיה כמה שיותר מהר.
<נטליה זליגר: זאת אמנת השירות שלנו.
נורית קורן: אולי כדאי לכתוב מועדים.
<קלאודיה כץ: כתוב כאן מל"ג.
<קלאודיה כץ: כתוב שרשאי לדרוש להשלים לימודיו במוסד.
<שמרית שקד גיטלין: אנחנו צריכים להחליט לגבי התיקון שמבקש חבר הכנסת רוברט אילטוב והוועדה מקבלת.
<שמרית שקד גיטלין: אנחנו מדברים על סעיף קטן (ב) שם למנהל יש שיקול דעת להכיר בתעודה ובלימודים במוסד.
<שמרית שקד גיטלין: אנחנו אומרים שברגע שהמנהל רוצה לדחות או להתנות בתנאים לפי אותו סעיף קטן (ב), הוא צריך להיוועץ בוועדה המייעצת.
<קלאודיה כץ: בסוף פסקה (ב) שוב נאמר שרשאי המנהל לדרוש מאותו עולה להשלים לימודיו המוכרים במוסד להשכלה גבוהה.
<קלאודיה כץ: דהיינו, אין מקום, אין תכנית ושוב הוא ילך לשם והוא לא יודע לאן.
<קלאודיה כץ: אם אפשר אחרי הפסיק, להוריד את הסיומת הזאת.
<קלאודיה כץ: זה עוד פעם המועצה להשכלה גבוהה.
<קלאודיה כץ: זה בעייתי.
<קלאודיה כץ: אנחנו מחזירים אותו ולא ניתן פתרון.
<קלאודיה כץ: אני מדברת על שתי השורות האחרונות בפסקה (ב).
<שמרית שקד גיטלין: אולי כדאי שנטלי תחזור על מה שאמרה קודם לכן.
<קריאה: אולי צריך להוריד את ה"מוסד להשכלה גבוהה" מהנוסח.
אלי אלאלוף: אין שום סיבה להשאיר כאן
<שמרית שקד גיטלין: אבל הסעיף הזה גם יכול להיות לטובתו של העולה.
אלי אלאלוף: אין מוסד שיעשה קורס מיוחד להשכלה גבוהה.
אלי אלאלוף: למה זה חייב להיות על ידי מוסד להשכלה גבוהה?
<שמרית שקד גיטלין: יש בארץ מוסדות שמלמדים ריפוי בעיסוק.
<קריאה: אבל אין מוסדות להשכלה גבוהה שעושים את זה.
<קלאודיה כץ: וגם אין להם מקום.
רוברט אילטוב: הם לא יקבלו את העולים.
רוברט אילטוב: המוסדות להשכלה גבוהה לא יקבלו את העולים.
<נטליה זליגר: אני רוצה לחזור על מה שאמרתי.
<נטליה זליגר: אמרתי קודם שלא נדרשנו לסוגיה הזאת עד לרגע זה.
<נטליה זליגר: חוץ מעולה אחת, תזונאית, שהייתה צריכה להשלים שני קורסים ספציפיים והיא הצליחה להשלים אותם בפקולטה ברחובות, לא נדרשנו לסוגיה הזאת של השלמת קורסים.
<נטליה זליגר: זאת פעם ראשונה שזה עולה.
<נטליה זליגר: אנחנו נצטרך לחשוב בצורה הגיונית.
<נטליה זליגר: אני לא אבקש ממישהו להשלים משהו שלא קיים.
<נטליה זליגר: אני רוצה לומר משהו לגבי הכשרה מעשית.
<נטליה זליגר: מי שחסרה לו הכשרה מעשית – אמרתי את זה קודם וגם אמרו זאת קודמיי – המשאבים מוגבלים.
<נטליה זליגר: אנחנו צריכים לדעת שהמשאבים בארץ לקורסים ולהכשרה מעשית הם מוגבלים.
אלי אלאלוף: למה הם מוגבלים?
<נטליה זליגר: כי אין מקום להכשרה מעשית.
<נטליה זליגר: למצוא מקומות להכשרה מעשית לסטודנטים שלומדים בארץ, זה קשה.
אלי אלאלוף: אם היו תקציבים, היו יכולים לפתוח עוד מקומות להכשרה מעשית?
<נטליה זליגר: אני לא בטוחה שזה עניין תקציבי.
<נטליה זליגר: התרשמתי, כאשר ניסינו למצוא פתרון, שזה לא עניין תקציבי אלא זה עניין פיזי של מקום ושל מדריכים.
נורית קורן: יש הרבה אנשים שלומדים מקצוע מסוים ואז אין להם מקום להכשרה מעשית כמו פסיכולוגים.
<קריאה: יש כאלה שמחכים שנים.
<נטליה זליגר: אני בעד למצוא פתרון ואני אומרת שזאת סוגיה שנידרש למצוא לה פתרון.
<נטליה זליגר: אני לא יכולה להבטיח כרגע שיבוא עולה – נתתי דוגמה לפיה חסר קורס באקוסטיקה – ושבוע אחר כך הוא ייכנס לאוניברסיטת תל אביב וישלים קורס אקוסטיקה.
נורית קורן: המצב באוניברסיטאות ובמכללות הוא כזה שלא תמיד הן מכירות בכל הנלמד בחוץ לארץ או למדו במקום אחר ואז הן דורשות מהסטודנט להשלים יותר שעות מכפי שצריך.
נורית קורן: מפליא אותי שאת אומרת שהיא יכלה להשלים שני קורסים כי זה לא קורה.
נורית קורן: אומרים לאותו אדם שייתנו לו חלק מהנקודות, שיתחיל ללמוד ואז הוא צריך לשלם כמעט עבור תואר שלם.
<נטליה זליגר: זאת השלמה לתואר.
נורית קורן: אני לא מדברת על השלמה לתואר.
נורית קורן: אתם אומרים שהתואר שלו לא מספיק או לא מוכר מבחינה מסוימת והוא צריך, כמו שאמרת עכשיו, לעשות שני קורסים.
נורית קורן: אף מכללה ואף אוניברסיטה לא תיתן לו שני קורסים.
רוברט אילטוב: השאלה אם משרד הקליטה יכול לייצר קורס ספציפי.
נורית קורן: יכול, אבל לא תמיד.
<קלאודיה כץ: יש עוד בעיה שצריך להבין אותה ואנחנו נתקלים בה הרבה לגבי פסיכולוגים.
<קלאודיה כץ: בן אדם שצריך להשלים קורס אחד, יש מכללה שיש לה אינטרס כלכלי וכדי לאפשר לי להשלים קורס בשנה שנייה של לימודים, היא צריכה להחזיק מקום אחד ריק באותה כיתה.
<קלאודיה כץ: בחיים הם לא יעשו את זה כי יש גם אינטרסים ומניעים כלכליים בריאים.
<קלאודיה כץ: לכן, אם לא יוחלט כאן בצורה כזאת או אחרת – ואין לי הצעה לנוסח – שייווצר מצב לפיו אפשר לעולה להשלים, בטח לא במקום מוכר על ידי מל"ג כי באמת זה לא יוכר, כי יאמרו שלא נותנים תואר ולכן איך יכירו בחלק מהדברים?
<קלאודיה כץ: גם לגבי המקומות המעשיים.
<קלאודיה כץ: כידוע לכל העולים בלי מקצועות רישוי, אנחנו מממנים את הליך ההשלמה אבל לכן הדיאטניות מחכות והפסיכולוגים מחכים.
<קלאודיה כץ: אם מחליטים על משהו טוב, בואו נחליט שמוסד – משרד הבריאות יגדיר – שיש לו חמישה קלינאי תקשורת, חייב לאפשר לעוד עולה אחד לעשות את החלק המעשי כי אחרת אנחנו נחליט על דברים טובים, אבל לא נוכל ליישם אותם.
<נטליה זליגר: זה עניין של האקדמיה.
<שמרית שקד גיטלין: אתם יכולים לשבת עם המועצה להשכלה גבוהה ולנסות להגיע אתה לאיזושהי הבנה.
<קריאה: עם המועצה להשכלה גבוהה אי אפשר להגיע להבנה.
<קריאה: אולי כשיגיעו להסכמה עם המועצה להשכלה גבוהה, תתווסף המילה הזאת "השכלה גבוהה".
<מיכאל בן סעדון: יש לי הצעה שאני חושב שהיא תחסוך הרבה כסף והרבה סרבול.
<מיכאל בן סעדון: אני מציע לבטל את המבחנים במדינות מסוימות.
<מיכאל בן סעדון: מי שעוסק בפיזיותרפיה במדינה מפותחת כמו צרפת, למה כל הסרבול הזה?
<מיכאל בן סעדון: מי שהוא רופא שיניים בצרפת ורשאי לטפל ב-300 מיליון פיות, למה הוא לא יכול לטפל בשישה מיליון פיות בישראל?
<מיכאל בן סעדון: את זה אני לא מבין.
<מיכאל בן סעדון: אני חושב שנדרשת כאן ממש מהפכה ולפשט את כל העניין.
<מיכאל בן סעדון: אתה רופא שיניים בצרפת, בבקשה.
<מיכאל בן סעדון: אתה מוסמך בצרפת, תעשה מבחן בעברית, תעשה מבחן פרקטי כדי לראות שאתה רציני ותתחיל לעבוד.
<מיכאל בן סעדון: בזה חסכנו כסף רב, הרבה בירוקרטיה והרבה סרבול.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לך שזה נראה לי בלתי אפשרי.
אלי אלאלוף: מדובר באחד שמחזיק את החיים של כולנו.
אלי אלאלוף: אני לא חושב שללא בחינה בסיסית זה יכול להיות.
אלי אלאלוף: אני לא מכיר מדינות שקולטות אוטומטית.
<קריאה: באירופה, אם אתה רופא שיניים מצרפת, אתה יכול לעבוד באנגליה או באיטליה.
<קריאה: רופא שיניים יכול להתנדב.
<קריאה: כתייר הוא יכול לעבוד ואין בעיה בריאותית.
אלי אלאלוף: לא לפי החוק.
אלי אלאלוף: תייר לא יכול לעבוד.
<קריאה: הוא מקבל היתר.
<דניאל וייס: אני רוצה להציע בהמשך לדבריך.
<דניאל וייס: גם בחוק זה מופיע ויש הכרה לפי בעלי רישיונות ממדינות אחרות.
<דניאל וייס: הרי יש גם חוק בינלאומי.
<דניאל וייס: בשוק המשותף למשל אמורים לשקף את כל מה שקיים בין כל המדינות עליהן אנחנו מדברים.
<דניאל וייס: החוק כבר קיים ויש סטטוס שקיים בכל השוק המשותף והוא קיים כבר מ-2004.
<דניאל וייס: יש רף מקצועי בכל התחומים.
אלי אלאלוף: ואיך אתה מוכיח את הרף המקצועי?
<דניאל וייס: יש להם תעודה ממשלתית, כמו שיש לך תעודה ישראלית, והיא מוכרת.
<דניאל וייס: אתה בא לכאן ואתה ממשיך בתחום.
אלי אלאלוף: האם יש מקום להילחם על זה?
<קריאה: עם המנכ"ל הקודם היה אמור להתחיל איזשהו דיון מול ממשלת צרפת על הכרה בחלק משנות הלימודים וכולי.
<קריאה: אני אישית חושב שכאן משרד החינוך יכול להרים את הכפפה ולהגיד שהוא רוצה להיות חלק מהאיחוד האירופי, ואנחנו גם נמצאים עם הרבה הסכמי סחר בתחום של האיחוד האירופי, ולכן אולי יאמצו את התקנות ותובילו את זה.
<קריאה: אני מניח שהוועדה תתמוך בזה.
<קריאה: גם לגבי סוג התקנות של האיחוד האירופי תגידו שאנחנו נכיר בכל מה שמכירים בו במסגרתך האיחוד האירופי.
<קריאה: אז אולי אפשר יהיה לנהל משא ומתן עם האיחוד האירופי ואולי הוא גם יכיר ברופאים שלנו.
<דניאל וייס: אז זה גם מונע את הנושא הזה של החרם האקדמי שכולם מדברים עליו.
רוברט אילטוב: אם אפשר לא לפתור עכשיו את כל הבעיות הגלובליות.
<שמרית שקד גיטלין: נתכנס בחזרה לדיון שלנו.
<שמרית שקד גיטלין: אם יש אפשרות שקורסי ההשלמה האלה - גם לאור המצוקה שאת אומרת שקיימת וגם בגלל החשש של חברי הכנסת מכך שזה לא יהיה מעשי – יהיו לא במוסד מוכר?
<שמרית שקד גיטלין: כי אז אנחנו צריכים לתקן את הנוסח בהתאם.
<קריאה: ואיך את דואגת לרמה?
<קלאודיה כץ: משרד הבריאות יפקח.
<שמרית שקד גיטלין: יש אפשרות שתדרשו ממישהו להשלים את הלימודים שלו אבל זה לא יהיה במסגרת מוסד מוכר אלא במסגרת אחרת?
<שמרית שקד גיטלין: אני שואלת.
<אביטל אגמון ברקוביץ': זה לא משהו שאנחנו יכולים עכשיו להתחייב אליו.
<שמרית שקד גיטלין: אתם רוצים לבדוק את זה?
<אביטל אגמון ברקוביץ': כן.
<נטליה זליגר: אנחנו צריכים לבדוק את זה.
<נטליה זליגר: עד עכשיו רק האקדמיה מלמדת את זה.
<נטליה זליגר: אני לא מכירה גופים אחרים.
<שמרית שקד גיטלין: תיאורטית יכול להיות שהמשרד עצמו יארגן קורס כתנאי לכך שיכירו בתואר.
אלי אלאלוף: ממילא אחר כך יש בחינה כך שהבחינה תוכיח את הידיעה לאחר ההשתתפות בקורס.
<דניאל וייס: יש לימודים בהשלמה מחוץ לארץ בקורסים דרך האינטרנט.
<דניאל וייס: זה דבר שהיום מקובל מאוד באירופה.
<דניאל וייס: אפשר להשלים קורסים מסוימים.
אלי אלאלוף: ובבחינה יבדקו את הידע.
<קריאה: אין בעיה שמשרד הבריאות ייקח את זמנו לבדוק אבל אני מבקשת שבינתיים המשפט הה לא יופיע כאן.
<קריאה: כל עוד אין הסדר לשלוח מישהו למוסד להשכלה גבוהה לעשות השלמה, לא יכול להיות שזה יופיע בחוק.
<קריאה: אחר כך יחזרו וימצאו פתרון, שיוסיפו אותו לכאן.
אלי אלאלוף: אני מסכים באופן מלא עם היועצת המשפטית.
רוברט אילטוב: אני מבקש להעלות את התיקון.
<קריאה: זאת הסתייגות שלנו.
אלי אלאלוף: בינתיים זה לא כתוב בחוק.
אלי אלאלוף: אנחנו לא מצביעים עכשיו.
אלי אלאלוף: בדיון הסופי נחזור ונדון.
רוברט אילטוב: תשים את זה ברביזיה ובשבוע הבא זה יבוא.
אלי אלאלוף: אנחנו מורידים את המוסד המוכר להשכלה גבוהה.
<שמרית שקד גיטלין: אני אקריא, כדי שלא תהיה אי הבנה.
<שמרית שקד גיטלין: "המנהל, לאחר התייעצות עם הוועדה המייעצת, רשאי לדרוש מהמבקש להשלים את לימודיו במוסד שיורה ולעמוד בבחינות שהורה, כתנאי להכרה במכלול לימודיו לפי סעיף קטן זה".
<קריאה: לא, לא במוסד שיורה.
<קריאה: להשלים את לימודיו.
אלי אלאלוף: זה לא עניינו כי אולי הוא יחזור לצרפת כדי להשלים.
<נטליה זליגר: אבל זה לא יכול להיות סתם מוסד בו הוא יכול להשלים את הלימודים.
אלי אלאלוף: אתם מסוגלים להגיד מה קיים בארץ ובחוץ לארץ ומה לא קיים?
אלי אלאלוף: תדרשו שהוא ישלים את המקצועות אבל לא חייבים שאתם תבחרו עבורו את המוסד.
אלי אלאלוף: חבר'ה, כל דרישה שלכם, בעיני העולה זאת בירוקרטיה מסורבלת.
<שמרית שקד גיטלין: אני מקריאה שוב: "המנהל, לאחר התייעצות עם הוועדה המייעצת, רשאי לדרוש מהמבקש להשלים את לימודיו ולעמוד בבחינות שהורה, כתנאי להכרה במכלול לימודיו לפי סעיף קטן זה".
אלי אלאלוף: לדעתי זה מספיק טוב.
רוברט אילטוב: אני מוכן להעביר את החוק עכשיו.
אלי אלאלוף: אם הם מוכנים טכנית, אני מוכן אבל אני חושב שעוד שבוע, זה לא יזיק.
<שמרית שקד גיטלין: אנחנו מגיעים לדרישה השלישית.
<שמרית שקד גיטלין: אנחנו מדברים בתנאים להכרה בתעודת סיום הלימודים ואנחנו עכשיו בסעיף קטן (ג).
<שמרית שקד גיטלין: תעודת סיום הלימודים מוכרת על ידי הרשויות המוסמכות במדינה שבה ניתנה, על פי הדין החל באותה מדינה, לצורך קבלת הרישיון או התעודה הנדרשים בכדי לעסוק במקצוע הבריאות במדינה שבה ניתנה, ואם באותה מדינה לא נדרש רישיון או תעודה לשם עיסוק במקצוע הבריאות – התעודה מוכרת על ידי הרשויות המוסמכות במדינה שבה ניתנה, על פי הדין החל באותה מדינה, ומאפשרת לעסוק כדין במקצוע הבריאות במדינה זו.
<שמרית שקד גיטלין: המשמעות היא שהתעודה הזאת בעצם מאפשרת לעסוק במקצוע באותה מדינה בה היא ניתנה.
אלי אלאלוף: רק שתבינו שזה שינוי לעומת מה שהיה.
אלי אלאלוף: על זה נלחמנו.
אלי אלאלוף: זה עובר בקלות, אבל נעשתה עבודה.
<שמרית שקד גיטלין: בתקופה שבה למד המבקש במוסד בו ניתנה תעודת סיום הלימודים לא ניתן היה ללמוד לתואר אקדמי ראשון במקצוע הבריאות, במדינה שבה ניתנה תעודת סיום הלימודים ועובר לתחילת לימודיו לא ניתן היה ללמוד לתואר אקדמי ראשון במקצוע הבריאות במדינה בה הוא התגורר דרך קבע.
<שמרית שקד גיטלין: בעצם הסעיף הזה הוא איחוד של שני כללים שהיו בנוסח לקריאה ראשונה.
<שמרית שקד גיטלין: כלל ראשון אומר שכל הסעיף הזה מתאפשר, ההכרה בתעודה מתאפשרת רק למי שלא הייתה אפשרות ללמוד לתואר אקדמי ראשון באותה מדינה בה ניתנה לו תעודת סיום הלימודים.
<שמרית שקד גיטלין: כלומר, מי שמתחיל ללמוד כאשר בצרפת לשם הדוגמה יש אפשרות ללמוד לתואר אקדמי ראשון בפיזיותרפיה, אין לו אפשרות לקבל הכרה על פי הסעיף הזה ובעצם ייתנו לו לבוא עם תעודה ולקבל את ההכרה.
רוברט אילטוב: איך הם יכולים לדעת?
רוברט אילטוב: אתה עכשיו עושה חוק ואתה אומר להם שהלכתם במסלול, אבל הם לא יודעים.
רוברט אילטוב: בצרפת יש חצי מיליון יהודים.
רוברט אילטוב: איך הם יכולים לדעת שהם צריכים ללכת לאקדמיה ללמוד?
רוברט אילטוב: הם צריכים לנחש?
<שמרית שקד גיטלין: לפני הדיון יושב ראש הוועדה שאל אותי מה קורה נניח היום כאשר צרפת מאפשרת ויש לימודים לתואר ראשון אבל נניח שממשלת צרפת – אני לא יודעת מה המצב העובדתי, אבל אנשים אולי יגידו – ממשיכה להכיר גם באנשים בעלי תעודות והיא מאפשרת להם לעבוד במקצוע.
<שמרית שקד גיטלין: יש אנשים שלומדים עכשיו לימודי תעודה כי מבחינתם בצרפת זה מוכר.
<שמרית שקד גיטלין: אם הם יבואו למדינה, הם לא יוכלו להיכנס דרך הסעיף הזה.
<קריאה: השאלה היא האם היום אפשר להתחיל ללמוד בצרפת במסלולים שהם לא לתואר.
רוברט אילטוב: קבלת החלטה לעלות, לא באה כתוצאה מהלימודים אלא היא באה כתוצאה מהרצון לעלות.
רוברט אילטוב: כשהם חיים באותה מדינה בה הם חיים, יש להם נניח שני מסלולים, האחד אקדמי והשני לימודי תעודה.
רוברט אילטוב: הבן אדם מחליט ללכת ללימודי תעודה.
רוברט אילטוב: הוא לא יודע מה המצב המשפטי בישראל והוא לא צריך לדעת מה המצב המשפטי בישראל.
רוברט אילטוב: הוא גם לא יכול לנחש אלא אם כל עולה יקבל הביתה עלון ממשרד הקליטה - ואנחנו מדברים על חצי מיליון עולים מצרפת – שאומרים לו שאלה הם התנאים להכרה במקצוע שלך.
רוברט אילטוב: לא ניתן לעשות את זה.
רוברט אילטוב: לכן, אם יש מסלול כפול בצרפת או ברוסיה או לא משנה היכן, אחד אקדמי ואחד לימודי תעודה ושניהם מקובלים על ידי הרשויות, אני לא חושב שאנחנו צריכים למנוע מהם.
אלי אלאלוף: אני רוצה להעלות את ההצעה שלי בצורה מרוכזת.
אלי אלאלוף: הרעיון הוא שיש לך תעודה במדינה שלך ורישיון לפעול ולעבוד בתחום הזה.
אלי אלאלוף: לדעתי זה מספיק.
אלי אלאלוף: לא צריך שום דבר אחר.
אלי אלאלוף: לשם מה עכשיו להחזיר אותו לכל מיני ספקולציות?
אלי אלאלוף: ברגע שיש לו תעודה מוכרת מהמדינה ובעקבות התעודה הוא קיבל רישיון במדינה, זה צריך לספק אותנו.
אלי אלאלוף: לא צריך לעשות את זה יותר מסורבל.
<נטליה זליגר: כשבאים אלינו אנשים עם תואר, הם צריכים להביא גם את הדיפלומה שלהם וגם את הרישיון שלהם.
<נטליה זליגר: במידה ואין רישיון, אנחנו רואים את הדיפלומה.
<נטליה זליגר: בהחלט אנחנו מתייחסים גם לנושא של ההשכלה וגם לנושא של הרישיון.
<נטליה זליגר: לכן אין שום סיבה להפריד את זה כאן בנושא הזה.
<נטליה זליגר: אני לא מכירה מדינה שמלמדת את מקצועות הבריאות גם במסלול אקדמי וגם במסלול לא אקדמי.
<קריאה: זה קורה בצרפת.
אלי אלאלוף: אני אומר כאן אמירה לא נעימה כחבר כנסת אבל אמירה אמיתית.
אלי אלאלוף: כאן הגילדות חגגו על המקצועות.
<שמרית שקד גיטלין: אולי המידע יוכל להיות מועבר משרד הבריאות.
רוברט אילטוב: גם אם הדברים שלך נכונים, אותן מכללות שלא יוכרו התעודות שלהן כמקצוע, הן פשוט ייעלמו.
רוברט אילטוב: אם כן, זה לא רלוונטי.
רוברט אילטוב: אם מה שאת אומרת זה נכון שהמדינה לא מכירה בתעודות כשיש מסלול אקדמי, מן הסתם הן ייעלמו בצרפת או בכל מדינה אחרת.
<נטליה זליגר: לא זה מה שאמרתי.
<נטליה זליגר: אמרתי שאני לא מכירה מדינה ולפחות כך הבנו.
<נטליה זליגר: בצרפת בשנת 2013 החלו ללמוד במסלול אקדמי.
<נטליה זליגר: להבנתנו מרגע זה כבר לא לומדים במסלול לא אקדמי.
אלי אלאלוף: זאת בדיוק הטעות.
אלי אלאלוף: במקביל ממשיכים גם וגם.
סופה לנדבר: מתי התחיל אצלנו מסלול קלינאי תקשורת?