GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אבנר גולן: אני רוצה רק להסב את תשומת הלב, יושב ראש הוועדה, אם אפשר.
<אבנר גולן: אנחנו בחודש יוני, בתשעה ביוני - - -
אלי אלאלוף: לא אמרת את שמך.
<אבנר גולן: שמי אבנר גולן.
אלי אלאלוף: מה התפקיד?
<אבנר גולן: מנהל אגף זכויות ורווחה בארגון נכי צה"ל.
<אבנר גולן: אנחנו בתשעה ביוני ישבנו על תיקון תקנות לנכים בנכות מיוחדת, טיפול רפואי כוללני.
<אבנר גולן: גם אז לא הגענו לעמק השווה בתקנות ויושב ראש הוועדה החליט שהוא מבקש מאגף השיקום ומאנשי משרד הביטחון לשבת עם נציגי הארגון, כדי לבדוק את ההערות שהיו בדיון הזה ולהעבירן אם אפשר עד 30 יום.
<אבנר גולן: אנחנו תשעה חודשים אחרי הדיון שהיה בכנסת.
<אבנר גולן: למרות פניות שלנו לאגף השיקום, עד היום לא התקיים דיון אחד והתקנות נותרו פתוחות כמו שהיו אז כשהן הגיעו לוועדה.
יגאל גואטה: אז אולי דווקא היא הנותנת, שכדאי לסגור את התקנה הזאת, שגם זה לא יישאר פתוח עוד זמן.
<אבנר גולן: זו גרירת הרגליים.
<פזית תדהר: שמרית, זה בטיפולך, התקנה הזאת.
יגאל גואטה: אבל הם שוב פעם לא מסתדרים.
<קריאה: עוד פעם, זה אותו סיפור.
אלי אלאלוף: קודם כל אני מתנצל, אנחנו נבדוק את זה ונעשה מעקב.
אלי אלאלוף: בינתיים התחלפה לנו מנהלת הוועדה.
אלי אלאלוף: אנחנו נעשה את הבדיקה הזאת ונחזור.
<אבנר גולן: פשוט העליתי את הסוגיה הזאת כדי לקבוע להם סד זמנים ולחייב אותם לשבת הארגון.
<אבנר גולן: פשוט שיישמו את ההחלטה הזאת.
<דניאל בן אבו: כבוד יושב הראש, אנחנו רוצים דבר אחד.
<דניאל בן אבו: אלף, לא לאשר את התקנה כפי שהיא.
<דניאל בן אבו: ב', כבוד יושב הראש לא יכול להחליט בשבילם, אבל להמליץ על הוראת שעה לגבי הנכים האחרים שלא מקבלים.
<אבנר גולן: בסמכות הרופא הראשי.
אלי אלאלוף: בבקשה, ההצעה שלהם אפשרית?
<פזית תדהר: ההצעה היא לא אפשרית.
<פזית תדהר: אכן יש, כמו שאדוני יודע, מערך שלם של הטבות שניתנות כיום מכוח הוראות אגף השיקום.
<פזית תדהר: עזרת הזולת הרפואית שבסמכות הרופא היא אחת מהן.
<פזית תדהר: אנחנו פועלים לעגן אותן בחקיקה, כמו שעיגנו את ההטבות למשפחות השכולות.
<פזית תדהר: מ-8 בינואר 2012, במסגרת החלטת ממשלה 4088, נקבע שאסור למשרד הביטחון להרחיב הטבות קיימות, אלא בדרך של חקיקה.
<אבנר גולן: זה לא הטבה, זה טיפול רפואי.
<פזית תדהר: סליחה אבנר, אני לא קטעתי אותך.
<פזית תדהר: תן לי להשלים משפט.
<פזית תדהר: עם כל הכבוד.
<אבנר גולן: אבל זה חלק מטיפול רפואי.
אלי אלאלוף: תמשיכי בבקשה גברת.
<פזית תדהר: בהתאם להחלטת הממשלה הזאת, למשרד הביטחון אסור להרחיב את מערך ההטבות הקיים עד להסדרה בחקיקה.
<פזית תדהר: כל תיקון שיהיה או כל הרחבה, רק במסגרת של חקיקה, בין אם חקיקה ראשית ובין אם חקיקת משנה.
<פזית תדהר: לכן ההצעה לקבוע כרגע איזו שהיא הוראת שעה בסמכות רופא ראשי, היא בעצם העתק של ההצעה המוצעת כאן – לתת תוסף משקולות 20, 32 או 100 מכוח הוראת נוהל של אגף השיקום, היא מנוגדת להחלטת הממשלה, היא עומדת בניגוד לדו"חות מבקר המדינה שמתחו ביקורת על משרד הביטחון על כך שהוא מעניק את ההטבות האלה שלא במסגרת חקיקה, ולכן ההצעה הזאת היא לא אפשרית מבחינה משפטית.
<דניאל בן אבו: זאת פרשנות לקויה.
<דניאל בן אבו: זאת פרשנות לקויה ביסודה.
<דן שגב: זאת ועוד, אדוני.
<דן שגב: אני רוצה רק להוסיף ובמשפט קצר לומר שכל הטענות שמועלות פה, נדונו במסגרת הדיונים בין אגף שיקום לארגון נכי צה"ל, לדעתי, בשנה וחצי האחרונות.
אלי אלאלוף: הם אומרים שלא - - -
<דן שגב: כי לא קיבלו את דעתם.
<דן שגב: בסופו של דבר זו התקנה שהשר הסכים ללכת איתה ולכן אנחנו פה.
<דן שגב: כך שאני לא רואה טעם שהוועדה תחזיר אותנו לדיונים.
<דניאל בן אבו: הפרשנות של עורכי הדין, פזית, הייתה לא נכונה ביסודה, כיוון שעובדה שהתקנה הקודמת שהגענו ל-100 אחוזים, הייתה הוראה ש - - -
אלי אלאלוף: חברים, אני רוצה להחזיר את הכדור לידיים שלכם.
אלי אלאלוף: תחליטו איך אתם רוצים שנצביע.
אלי אלאלוף: תראו איזה חופש.
אלי אלאלוף: אתם רוצים שלא אצביע למען - - -
<דניאל בן אבו: אנחנו רוצים לראות את הרופאים כאן ולא פרשנויות משפטיות.
<דניאל בן אבו: פשרנויות משפטיות - - -
אלי אלאלוף: או לקבוע לדיו בעוד שלושה חודשים.
<אבנר גולן: אז שיגיע רופא אם אפשר.
יגאל גואטה: אבל אם הם כל כך חושבים שהם חזקים בבית משפט, שילכו לבית המשפט.
אלי אלאלוף: מי אנחנו שנקבע להם?
<דניאל בן אבו: לעת עתה אני מבקש שכבוד יושב ראש הוועדה ימליץ ויעיר ויאיר לגבי האפליה שנעשית בימים אלה בין נכה לנכה.
<דניאל בן אבו: זה לא יעלה על הדעת.
<דניאל בן אבו: על אנשים שמשרתים את המדינה ואת כולם.
<דניאל בן אבו: למה נכה צה"ל השני לא יקבל את זה?
אלי אלאלוף: אוי ואבוי למי שיחרוץ בנימה כלשהי שהוא רוצה לבקר אתכם.
אלי אלאלוף: אני מפחד אפילו לדבר חופשי מחשש לא לדעת לכבד אתכם בצורה הכי טבעית שיכולה להיות.
אלי אלאלוף: אז אני אומר לכם שוב, אני שמתי את ההחלטה שלי בידיכם.
אלי אלאלוף: אתם תחליטו.
אלי אלאלוף: אתם אומרים לי עכשיו אנחנו לא רוצים לאשר את התקנה, אנחנו נעשה את מה שאנחנו יכולים לעשות.
אלי אלאלוף: נקיים דיון חוזר בעוד שלושה חודשים.
אלי אלאלוף: בואו נסכם ככה ברשותכם.
אלי אלאלוף: בתנאי שזה מקובל.
<דניאל בן אבו: אלף זה מקובל.
<דניאל בן אבו: ב', אני רוצה ושוב אני אומר הארה והערה לגבי אלה שלא מקבלים שום דבר.
<דניאל בן אבו: לא יעלה על הדעת שהם ימשיכו לעצמם ויחזיקו את הדבר הזה כמין - - -
אלי אלאלוף: זה דבר והיפוכו.
<דניאל בן אבו: אבל הם עושים את זה.
<דניאל בן אבו: הבסיס שהם חושבים עליו.
<דניאל בן אבו: תתנו לרופא להחליט.
<פזית תדהר: חצי שנה - - - -
אלי אלאלוף: חברה', חבל.
אלי אלאלוף: למה לא במקביל?
אלי אלאלוף: באמת, עכשיו אני אדבר כמו אבא זקן.
אלי אלאלוף: מספיק חברה'.
אלי אלאלוף: יש לך ביד משהו, אתה מוותר עליו?
אלי אלאלוף: ולא יהיה רטרואקטיבי.
יגאל גואטה: אבל דווקא המקרה הקודם שהוא הביא, שגם שם כנראה שהם לא הסתדרו ואתה רואה שזה תשעה חודשים ולא חזרו וכן חזרו.
יגאל גואטה: אולי היא הנותנת - - -
<פזית תדהר: לא, לא, סליחה, סליחה - - -
<דן שגב: אדוני יושב הראש, העיד חברך שאתה באת הנה במיוחד ולו בשביל בן אדם אחד.
יגאל גואטה: אני לא חברו, אני תלמידו.
<דן שגב: תלמידו.
אלי אלאלוף: לא, לא, תלמידך.
<דן שגב: אנחנו מדברים פה על 12 נכים אם אני לא טועה, שבעצם המשמעות היא שהם עוד שלושה חודשים לא יקבלו את עזרת הזולת הזאת.
<דן שגב: זו המשמעות של ההחלטה שדוחים את התקנה.
<דניאל בן אבו: הם יכולים לתת אבל הם לא רוצים לתת, זה העניין.
<דניאל בן אבו: הם יכולים.
אלי אלאלוף: לא, הם רוצים לתת במינון מסוים.
אלי אלאלוף: חברה' - - -
<דניאל בן אבו: הם לא.
<דניאל בן אבו: שיתנו את מה שהם חושבים.
<דניאל בן אבו: נתדיין על מה שיש.
<דניאל בן אבו: הם לא רוצים לתת כמה - - -
אלי אלאלוף: אז אמרו, הם אמרו.
<דניאל בן אבו: אבל אם יש תום לב, שיתנו את מה שהם חושבים.
<פזית תדהר: אבל זה מה שאנחנו - - -
יגאל גואטה: אני לא חושב שיש פה מישהו שיושב בלי תום לב בסיפור הזה.
אלי אלאלוף: אוקיי, אני מבקש, חברה, אתם רוצים להתייעץ ביניכם חמש דקות ואחר כך נחליט?
אלי אלאלוף: אני ממש רוצה לצאת בצורה חיובית.
<משה גיבלי: אני אומר לך עוד פעם, אם אני לא מקבל את ה-11 שנים אחורנית, אין סיכוי.
<משה גיבלי: אין סיכוי.
אלי אלאלוף: בוא, אני לא אשלה אותך.
<משה גיבלי: אז פה לא עשיתם כלום.
אלי אלאלוף: אתה רוצה את זה, תתעקש, תמשיך - - -
<משה גיבלי: אז אל תאשר את זה.
<משה גיבלי: אל תאשר את ההסכם הזה.
<משה גיבלי: אני מוכן עוד - - -
אלי אלאלוף: גם אם זה רטרואקטיבי במספר שנים ומקסימום עד שבע, זה דברים, חברה', על טעויות משלמים.
<דניאל בן אבו: אנחנו עוברים תקופה לא קלה עם אגף השיקום.
<דניאל בן אבו: יבואו תקופות יותר טובות.
<דניאל בן אבו: חברה', זה טיפה בים.
<דניאל בן אבו: יש דברים קשים מאד שעומדים לפתחנו.
<דניאל בן אבו: הם הוציאו לא מזמן כמה דברים בנוגע לחוק הנכים.
<דניאל בן אבו: אני אומר לך במקרה הזה אל תאשר.
<דניאל בן אבו: הם יצאו למלחמה על הנכים ועל ארגון הנכים.
<דניאל בן אבו: אני אומר לך, זה בלשון המעטה.
אלי אלאלוף: קשה לי להאמין.
אלי אלאלוף: קשה.
<דניאל בן אבו: אני אתן לך לקרוא מסמך של תת אחד, מה שהם עשו רק בימים האחרונים.
אלי אלאלוף: כל מסמך שיועבר אלינו, אני מבטיח התייחסות רצינית.
<אבנר גולן: אני רק רוצה להסב את תשומת לב יושב ראש הוועדה, שיש בנוהלי אגף השיקום בדיוק נוהל ברור ומפורט מה הסמכויות של הוראת שעה.
<אבנר גולן: במקרה מהסוג הזה, אגף השיקום בהחלט, בסמכות ראש אגף השיקום והרופא הראשי, יכתוב את הוראת השעה עבור ה-20 משקולות לזכאים כרגע.
<אבנר גולן: עד שישה חודשים הוראת שעה יכולה להיות תקופה עם אופציה להארכה, ואז במסגרת הדיונים שאנחנו - - -
אלי אלאלוף: אני מבין שזה לא - -
<פזית תדהר: זה לא יהיה כי זה בניגוד להחלטת הממשלה.
<דן שגב: אדוני, זה בניגוד להחלטת הממשלה.
אלי אלאלוף: היום לא תהיה החלטה כפי שאתה מציע, דני.
אלי אלאלוף: אם זה יתקבל, יש פה תהליך מסוים לאור החלטת הממשלה.
<אבנר גולן: מדובר פה לא בהטבה.
<אבנר גולן: החלטת הממשלה מדברת על הטבות נוספות.
<אבנר גולן: טיפול רפואי.
<אבנר גולן: אנחנו מדברים על טיפול רפואי.
אלי אלאלוף: אני אומר לך - - -
<אבנר גולן: גם לגבי הנכים - - -
אלי אלאלוף: אתם באתם ולי יש ידיים כבולות.
אלי אלאלוף: רק לאשר מה שיש.
אלי אלאלוף: אם אתם רוצים – בבקשה.
אלי אלאלוף: לא רוצים – אני שוב חוזר, זו החלטה שלכם.
אלי אלאלוף: אני מאמץ את ההחלטה שלכם.
<משה גיבלי: אנחנו נמשיך.
אלי אלאלוף: אז אני מצטער על זה שלא הגענו לסיכום.
אלי אלאלוף: אני חושב שזו פגיעה בוודאי לגבי הנפגעים, נכי צה"ל, שאנחנו חייבים לכם - - -
<משה גיבלי: אבל איך אתה יכול לתת דבר כזה שתהיה אפליה בין נכה צה"ל אחד לשני, ששני אנשים מטופלים באותו - - -
<פזית תדהר: חבל ש-11 האנשים שלא מקבלים לא יושבים פה - - -
יגאל גואטה: אני מבין את הדאגה שלך ואני מבין את הרצון שלך - - -
<משה גיבלי: אני אחד מה-11 שלא מקבל ואני כבר 11 לא מקבל.
יגאל גואטה: תסלח לי אני כבר מבקש למחות על זה.
יגאל גואטה: זה כבר נשמע כאילו שיש חלק של ביקורת על יושב הראש עכשיו, זה לא נורמאלי.
<משה גיבלי: חס וחלילה.
<משה גיבלי: לא, לא, לא ביקורת.
יגאל גואטה: אתה לא עושה, אתה כן עושה מה שאתה יכול.
יגאל גואטה: קצת כבוד.
<משה גיבלי: אם זו הייתה הצעה שלו הייתי מקבל אותה.
אלי אלאלוף: אני מכל הלב הייתי רוצה שזה ישופר, אבל זה כרגע לא ניתן.
אלי אלאלוף: אני מבטיח את המשך הטיפול שלי.
אלי אלאלוף: לא פשוט.
אלי אלאלוף: אז אם אתם לא רוצים לקבל את ההצעה, אז אני מודה - - - את הדברים.
אלי אלאלוף: ננסח את הדברים.
אלי אלאלוף: ניפגש בהקדם.
אלי אלאלוף: היום ה-8 בפברואר 2016, כ"ט בשבט התשע"ו, השעה 09:07 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: אנחנו דנים בהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 170) (הרחבת מעגל הזכאים למענק לימודים), התשע"ו-2016.
אלי אלאלוף: נעשתה כאן עבודה מאוד יפה על ידי חברת הכנסת ידידתי מירב בן ארי שעושה כאן הרבה סדר.
אלי אלאלוף: השנה המענק גדל ב-28 מיליון שקלים בעקבות התיקונים המומלצים, דבר שמאפשר גם לצעירים עד גיל 18 לקבל תמיכה ולאזן את המענקים שניתנים היום מגיל שש עד גיל 18, וזאת באמת מהפכה ומהווה מתן תוספת לארבעה שנתונים שעד עכשיו היו עד גיל 14 בלבד.
אלי אלאלוף: אני באופן אישי יכול להעריך ולהודות.
אלי אלאלוף: זה מתאים לרקע האישי של מירב ושלי.
אלי אלאלוף: את רוצה לומר כמה מלים לפני הקראת החוק או לאחר מכן?
מירב בן ארי: אחר כך.
<יעל סלנט: היום מענק הלימודים ניתן לילדים רק עד גיל 14 והצעת החוק מרחיבה את מעגל הזכאים למענק לימודים ומציעה לתת אותו עד גיל 18, כלומר, מכיתה א' ועד כיתה י"ב.
<יעל סלנט: ההצעה אומרת לתת מענק בשיעור אחיד לכל הילדים מכיתה א' ועד כיתה י"ב.
<יעל סלנט: היום זה מענק בשיעורים שהם משתנים.
<יעל סלנט: 18 אחוזים לילדים בגילי 6 עד 11 וזה יוצא כ-1,500 שקלים.
אלי אלאלוף: 18 אחוזים ממה?
אלי אלאלוף: מהשכר?
<יעל סלנט: בעד ילדים בגיל 11 עד 14, עשרה אחוזים מהשכר הממוצע, שזה משהו כמו 850 שקלים.
<יעל סלנט: כאמור, ההצעה מציעה לתת עד גיל 18 מענק בשיעור אחיד שהוא בסביבות אלף שקלים במונחים של היום, במונחים נומינליים.
<יעל סלנט: תיקון סעיף 74 בחוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב), התשנ"ה-1995 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 74(ב) – בפסקה (1), במקום "בשיעורים המפורטים בפסקה (2)" יבוא "בשיעור המפורט בפסקה (2)".
<יעל סלנט: במקום פסקה (2) יבוא: "(2) מענק הלימודים בעד ילד שלפני 31 בדצמבר של אותה שנת לימודים מלאו לו שש שנים ולא מלאו לו 18 שנים יהיה בשיעור של 11.6 אחוזים מהסכום הבסיסי".
<יעל סלנט: כאן התאמנו את המועד הקובע לעניין גיל הילד לחוק לימוד חובה שהוא ה-31 בדצמבר במקום א' בטבת, כמו שהיה קודם בחוק לימוד חובה וגם היה קודם בחוק הביטוח הלאומי.
<יעל סלנט: לגבי סעיף התחולה.
<יעל סלנט: החוק ייכנס לתוקף מיד עם פרסומו, בהנחה שהוא יעבור קריאה שנייה ושלישית בזמן הקרוב, אנחנו בכלל לא בטוחים שיהיה צורך בסעיף הזה, אבל בכל מקרה אנחנו מבהירים שהחוק יחול לגבי מענק לימודים שמשתלם החל משנת הלימודים תשע"ז ואילך.
<יעל סלנט: אנחנו נבדוק האם כעניין של נוסח צריך להשאיר את ההוראה הזאת כי הרי ברור שזה חל מיום הפרסום כמו כל החוק.
<יעל סלנט: תחולה הוראות סעיף 74 לחוק העיקרי, כנוסחו בחוק זה, יחולו לגבי מענק לימודים המשתלם בעד שנת הלימודים התשע"ז ואילך.
<יצחק קדמן: קודם כל, אני רוצה לברך את מציעת החוק ואת הוועדה.
<יצחק קדמן: זה עוול שהגיע הזמן לתקן אותו.
<יצחק קדמן: הוא נמשך הרבה מאוד שנים.
<יצחק קדמן: זה יעשה צדק רב מאוד עם משפחות נזקקות, בעיקר עם התלמידים הנזקקים.
<יצחק קדמן: עד היום הייתה קבוצה שלמה מודרת מהחוק הזה, גילי 14 עד 18, וחשוב היה לעשות את זה גם מפני שבשנים האחרונות שונה החוק של לימוד חובה והחיל את לימוד חובה עד כיתה י"ב ולא עד כיתה י' כפי שהיה פעם.
<יצחק קדמן: לכן כל מה שאפשר לעשות זה לברך על העניין.
<יצחק קדמן: אני רוצה להעיר הערה קטנה ולבדוק אפשרות.
<יצחק קדמן: יש קבוצה אחת שקיבלה עד היום 1,550 שקלים והקבוצה הזאת היא מגיל שש עד 11.
<יצחק קדמן: הקבוצה הזאת תרד באופן מידי בצורה דרסטית בשיעור שהיא מקבלת.
<יצחק קדמן: בטווח הארוך היא לא תינזק כי גם הילדים שלה גדלים והם יגיעו לגילים שלא היו זכאים בעבר ועכשיו יהיו זכאים, אבל באופן מידי מי שקיבל בשנה שעברה 1,550 שקלים, ימצא את עצמו עם אלף שקלים לילד שלו אם הוא בן 6 עד 11.
<יצחק קדמן: לכן אני מציע לשקול אם יש דרך למתן את הנפילה הזאת לגבי הקבוצה הזאת בכך שההחלה לגבי הירידה שלה תהיה יותר הדרגתית.
<יצחק קדמן: אני מעלה את זה כשאלה.
<יצחק קדמן: אם זה יהיה אפשרי, זה יהיה מבורך.
מירב בן ארי: נכון שבעתיד הקרוב תהיה להם ירידה אבל זה לצורך עלייה.
מירב בן ארי: בסופו של דבר – אמרתי לך וגם אמרו את זה בוועדה, אם אתה זוכר, עת הגיעו לכאן נציגי המשפחות החד הוריות שאמרו שאפילו הם מעדיפים שבמקום הירידה כיום מ-1,500 שקלים ל-800 שקלים, כך הם יודעים שהם מוזנים ולפחות בעתיד הרחוק זה כן יעזור להם.
מירב בן ארי: אני יודעת שתהיה עכשיו נפילה מ-1,550 שקלים לאלף שקלים.
מירב בן ארי: אגב, אני שמחה שזה לא כמו בעבר, 880 שקלים.
<מיכל מזוז: אחר כך לאפס.
אלי אלאלוף: לא לשלוח שיש ארבעה שנתונים חדשים.
מירב בן ארי: כאן אנחנו דואגים להם עד כיתה י"ב, בתקופת הלימודים בתיכון אז לא הייתה הכנסה לאותם הורים.
מירב בן ארי: אני מבינה אותך ואני מקווה שאתה גם מבין אותנו שבטווח הארוך אנחנו דואגים להם.
<רנין בדיר מנא: אני פעילה במשמר החברתי בכנסת.
<רנין בדיר מנא: יש לי שאלה לגבי השכר הממוצע שנמצא בהצעת החוק מגיל 6 עד 11.
<רנין בדיר מנא: הצעת החוק הזאת היא מ-2003 כך שהכול השתנה.
<רנין בדיר מנא: האם השכר הממוצע אמור להשתנות בהתאם?
<יעל סלנט: אנחנו מדברים עכשיו במונחים של הסכום הבסיסי.
<יעל סלנט: הסכום הבסיסי מוגדר בחוק הביטוח הלאומי וחלק גדול מהסכומים בחוק הביטוח הלאומי באופן כללי מתייחסים לסכום הבסיסי.
<יעל סלנט: יש לו הוראות עדכון והוא מתעדכן מדי שנה.
<יעל סלנט: המוסד לביטוח לאומי גם מפרסם את העדכונים.
<יעל סלנט: אם מיכל מהביטוח הלאומי תרצה להרחיב, בבקשה.
<מיכל מזוז: אין לי מה להרחיב.
<מיכל מזוז: היום הסכום הבסיסי עומד על כ-9,000 שקלים.
אלי אלאלוף: השכר הממוצע במשק זה דבר שיש לו הצמדה.
<מיכל מזוז: נכון, אבל זה כבר לא צמוד לשכר הממוצע במשק עוד קודם לתיקון הזה.
<מיכל מזוז: זה צמוד לסכום הבסיסי.
<מיכל מזוז: עד כמה שידוע לי הסכום הבסיסי עומד על כ-9,000 שקלים.
אלי אלאלוף: אז לא תהיה הצמדה?
<מיכל מזוז: גם זאת הצמדה.
אלי אלאלוף: גם בעתיד תהיה הצמדה של המענקים.
<מיכל מזוז: זה מוצמד גם ליתר הגמלאות.
<חובב ינאי: צריך לתקן את דברי ההסבר שלא מדובר בשכר הממוצע אלא בסכום הבסיסי.
<יעל סלנט: זה לא לתקן כי בעצם החוק היום מדבר במונחים של השכר הממוצע ולכן בדברי ההסבר כאשר נכתב מה שיעור המענק היום, הוא נכתב כנגזרת מהשכר הממוצע מכיוון שאלה המונחים שהחוק מדבר היום.
מירב בן ארי: מהסכום הבסיסי.
<יעל סלנט: היום כתוב בחוק השכר הממוצע.
<יעל סלנט: עכשיו, בהצעת החוק, תיקנו לסכום הבסיסי כמו שחוק הביטוח הלאומי מדבר במגוון נושאים.
<יעל סלנט: לכן המינוח השכר הממוצע כבר לא היה מתאים כאן לעניין של מענק לימודים.
<יעל סלנט: כך זה היה בחוק המקורי ובהצעת החוק הזאת אנחנו משנים את זה לסכום הבסיסי.
<חובב ינאי: ב-2003, בחוק ההסדרים, עבר סעיף שאומר שבמקום השכר הממוצע יהיה הסכום הבסיסי.
<חובב ינאי: בפועל מדובר בקיצוץ די גדול.
<חובב ינאי: עד כמה שאנחנו מבינים, הסכום היום ניתן לפי הסכום הבסיסי ולא לפי השכר הממוצע.
<חובב ינאי: אם לא כך הדבר, אם זה כן ניתן לפי השכר הממוצע, הצעת החוק, שכוונתה מבורכת והיא טובה, מדובר בהורדה של הכסף בפועל.
<חובב ינאי: צריך רק להבהיר למה מתכוונים כאן.
<חובב ינאי: במאמר מוסגר, בלי קשר לזה, צריך להגיד שמאוד קשה לעקוב אחרי השינויים בחוק ההסדרים ואפילו כאן לא ברור מה סכום הכסף שנותנים.
מירב בן ארי: סכום הכסף ברור לחלוטין.
<מיכל מזוז: גם כיום סעיף החוק מדבר על 18 אחוזים מהסכום הבסיסי או עשרה אחוזים מהסכום הבסיסי.
<מיכל מזוז: התיקון הוא ביחס לשיעור שיתקבל היום באופן אחיד לגבי קבוצת הילדים מגיל שש עד 18, שיהיה לדעתי 11.6 אחוזים.
<מיכל מזוז: 11.6 אחוזים מהסכום הבסיסי, זה חישוב מתמטי שאפשר להיכנס לאתר הביטוח הלאומי ולראות מה הסכום הבסיסי ולעשות את החישוב.
<מיכל מזוז: כיום זה עומד על אלף שקלים.
<יצחק קדמן: אם זה כך, דברי ההסבר באמת שגויים.
<יעל סלנט: הם לא שגויים כי אלה המונחים בהם מדבר החוק כיום.
אלי אלאלוף: לא יכולים להיות דברי הסבר לא מובנים.
<יעל סלנט: דברי ההסבר מדברים כמו שהחוק מדבר היום וגם בכוונה כתבנו את הסכומים כדי שיהיה ברור על איזה סכומים מדברים.
<חובב ינאי: אם החוק מדבר על השכר הממוצע ולא על הסכום הבסיסי, איך יכול להיות שנותנים את הסכום הבסיסי ולא את השכר הממוצע.
<מיכל מזוז: לא ראיתי את דברי ההסבר.
<מיכל מזוז: אני אשמח לקרוא אותם ואם צריך להבהיר את דברי ההסבר, נבהיר.
<יעל סלנט: בכל מקרה, אני חושבת שהמצב המשפטי בהצעת החוק כפי שהקראנו אותה, הוא ברור.
מירב בן ארי: זה כתוב ברור.
<מיכל מזוז: לא מדויק.
אלי אלאלוף: מה שמחייב, זה החוק.
<יעל סלנט: מה שכתוב בחוק, רלוונטי.
אלי אלאלוף: אם צריך לתת דברי הסבר לתקן, תעבירו.
מירב בן ארי: כתוב ב-2(2) שזה 11.6 אחוזים מהסכום הבסיסי.
מירב בן ארי: גם בדברי ההסבר, במטרה להקל על הנטל הכלכלי המוטל על הורים בבית ספר, מוצע להרחיב את מעגל הזכאים במענק לימודים כך שיינתן בעד ילדים שגילם עד 18 ולא עד 14 כקבוע היום ובשיעור אחיד של 11.6 אחוזים מהסכום הבסיסי כהגדרתו בחוק שהם כאלף שקלים.
מירב בן ארי: זה ברור לחלוטין.
מירב בן ארי: ברורים גם הסכומים וגם האחוזים.
<רן מלמד: החלק הראשון של דברי ההסבר מדבר על החוק הישן שהוא לפי שכר ממוצע והחלק השני של דברי ההסבר מדבר על המנגנון החדש שהוא הסכום הבסיסי.
<רן מלמד: לכן דברי ההסבר, לטעמי אדוני, מדויקים ונכונים.
<רן מלמד: בדברי ההסבר, החלק הראשון מתאר את המצב שקיים עד לכניסת החוק החדש לתוקף בו החישוב נעשה על פי השכר הממוצע.
<רן מלמד: הפסקה השנייה של דברי ההסבר מדברת על הנוסח החדש של החוק ושם כתוב במפורש שהסכום יחושב לפי הסכום הבסיסי.
<רן מלמד: לכן אני חושב שגם דברי ההסבר במקרה הזה מדויקים.
<חובב ינאי: אם כך, למרות שהכוונה בהצעת החוק היא טובה מאוד, מדובר דווקא בהורדה בסכום ולא בהעלאה כיוון שהשכר הממוצע עולה בגובה יותר גבוה מאשר הסכום הבסיסי והפערים בין השכר הממוצע לסכום הבסיסי רק הולכים וגדלים.
<חובב ינאי: זה קצת לא ברור.
אלי אלאלוף: קודם כל, הסך הכול של המענק הזה הוא גדול יותר מהסכום המקורי.
אלי אלאלוף: יתווספו לו 28 מיליון שקלים.
אלי אלאלוף: בחלוקה פר מענק, כמו שנאמר, החלק התחתון איבד והחלק העליון גם מתווסף וגם גדל.
אלי אלאלוף: אני חושב שיש כאן הצעת חוק מאוד מעניינת.
אלי אלאלוף: היא גם לא סופית ואם בעוד שנה-שנתיים נראה שהמצב יכול להשתפר, נלך על זה.
אלי אלאלוף: קודם כל, התיקון הזה הוא תיקון חדש שבמשך שנים רבות לא טופל.
אלי אלאלוף: בואו נברך על המהלך.
אלי אלאלוף: כל צעד גדול מתחיל במשהו קטן.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אם אין לכם התנגדות, אנחנו רוצים להצביע.
<רן מלמד: אם אפשר, שלוש מלים.
<רן מלמד: אני רוצה קודם כל לברך את חברת הכנסת מירב בן ארי ואותך אדוני היושב ראש על הקידום המהיר מאוד של החוק הזה.
<רן מלמד: זה חוק שאנחנו מנסים לקדם אותו כבר חמש שנים וכל פעם הוא נתקע בדיוק מהסיבה של איך לחלק את העוגה ואיך אפשר להוסיף כסף.
<רן מלמד: אני חושב שצריך להגיד כאן תודה לשר האוצר שהוסיף 28 מיליון שקלים שאפשרו את פריצת הדרך הזאת.
<רן מלמד: אני יכול להגיד שלפחות מהצד שלי זה לא סוף פסוק כי כמו שאתה אמרת אדוני היושב ראש, אני בטוח שאנחנו נמשיך עכשיו בניסיונות לגייס עוד כדי להעלות במנות כאלה ואחרות את הסכום לסכומים קצת יותר ריאליים.
<רן מלמד: צריך גם לזכור שהצעת החוק הזאת היא אחת מתוך סדרה של ארבע הצעות מרכזיות שנוגעות לאימהות חד הוריות או הורות עצמאיות בישראל כאשר אחת מהן זה הנושא של מס הכנסה שלילי שרק לפני שבועיים שר האוצר ושר הרווחה הודיעו שיעלה בצורה מאוד משמעותית, השני נוגע כמובן לחוק המזונות שחברת הכנסת בן ארי מובילה, והשלישי נוגע לעדכון סכומי הסיוע בשכר דירה שהוא קריטי מאוד לאימהות חד הוריות.
<רן מלמד: מדובר כאן בפריצת דרך גדולה מאוד, אדוני, במכלול ואני רוצה להגיד לך תודה.
מירב בן ארי: גם אני רוצה להגיד משהו לפני שאתה מצביע.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך תודה רבה.
מירב בן ארי: ליזום חוק ולהעביר אותו, לקדם ולגייס את הכסף, זה לא קל וזה דורש עבודה, עבודת מטה ועבודה משרדית, אבל בסוף כאשר מגיעים לכאן, צריך את אותו יושב ראש ועדה שרואה ומבין כמה זה חשוב.
מירב בן ארי: אמרה בצדק היועצת המשפטית שככל שנקדם את התהליך, בעזרת השם בשנת הלימודים תשע"ז יהיו כאן הורים שהילדים שלהם בתיכון והם יקבלו מענק לימודים אותו עד היום לא קיבלו.
מירב בן ארי: לכן הנכונות שלך לקדם את הנושא, ביני זה הדבר הכי חשוב כי יכולתי לחוקק אבל אם לא היה לי אותך כאן, כל העבודה שלי לא הייתה יוצאת לפועל.
אלי אלאלוף: את רוצה להגיד שהיית מוותרת?
מירב בן ארי: לא אבל היה לי יותר קשה.
מירב בן ארי: אתה יודע שלא קל היום לקדם חוקים בוועדות ואתה, בכל מה שקשור לעניינים האלה של שיפור המצב, בטח של אוכלוסיות מוחלשות, אתה שם וזה חשוב.
מירב בן ארי: אני רוצה לומר תודה גם לרן מלמד על שנתן לי את החוק הזה, למשרד הרווחה שגם הוא התגייס ולביטוח הלאומי.
מירב בן ארי: כל הצוות שם מאוד עזר לנו להגיע למתווה הסופי ואיך לחלק את הכסף בצורה כזאת שכולם ייהנו.
מירב בן ארי: אני רוצה להוסיף לפרוטוקול ולומר שאני הגעתי עם החד הוריות – כי אתה יודע שזה בנפשי – אבל הם התעקשו על כל מקבלי הבטחת הכנסה וזה ייאמר לזכותם.
מירב בן ארי: כמובן תודה לשר האוצר ולמשרד האוצר שבסוף נתן את ה-28 מיליון השקלים הנוספים שהגיעו ספציפית לנושא הזה.
מירב בן ארי: בסוף החוק הזה נוגע באותה אימא ובאותו אבא שמתמודדים ונותנים לילדים של המשפחות החד הוריות את האפשרות או את היכולת להרגיש שהם – ואנחנו מכירים את זה אישית מהבית – מאוזנים ויש להם עוד קצת תמיכה של המדינה במשפחות החד הוריות.
מירב בן ארי: תודה רבה לכולם, לכל העוסקים במלאכה.
אלי אלאלוף: תודה רבה מירב.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שזה מרגש על בסיס הרקע האישי של מירב וזה יפה מאוד שאף פעם היא לא שוכחת מהיכן היא יצאה.
אלי אלאלוף: מי בעד אישור הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 170) (הרחבת מעגל הזכאים למענק לימודים), התשע"ו-2016?
אלי אלאלוף: הצעת החוק התקבלה פה אחד.
אלי אלאלוף: אני מברך את כולם.
טלי פלוסקוב: אני שמחה וגאה לפתוח ישיבה ראשונה של הוועדה.
טלי פלוסקוב: שם הוועדה היא ועדה למען מעמד הקשיש.
טלי פלוסקוב: מדינת ישראל מתקדמת בטכנולוגיות, ברפואה, באיכות הסביבה וכתוצאה מכל התהליכים החיוביים שקורים במדינה שלנו, תוחלת החיים בישראל עולה ומספר הקשישים עולה גם הוא ואנחנו שמחים על כך.
טלי פלוסקוב: גידול זה צפוי להימשך בשנים הבאות ואף להתעצם במידה ניכרת.
טלי פלוסקוב: ההשלכות הדמוגרפיות, החברתיות, הכלכליות משפיעות לא רק על רווחת הקשישים עצמם אלא גם על הכלכלה והחברה בישראל בכלל.
טלי פלוסקוב: ממשלת ישראל עד היום טרם פיתחה תכנית אב לאומית בתחום הזקנה.
טלי פלוסקוב: ברצוני להודיע כי העניין הדחוף ביותר מבחינתי כיושבת ראש הוועדה הוא בניית תכנית אב לאומית ארוכת טווח לקידום רווחת אוכלוסיית הקשישים במדינת ישראל.
טלי פלוסקוב: אבל יש לנו הרבה עבודה כאן.
טלי פלוסקוב: אנחנו נטפל בניצולי שואה, אנחנו נטפל בקשישים נזקקים, אנחנו נטפל בדיור, אנחנו נטפל בנושאים שקשורים לניצולים שמקבלים קצבאות מביטוח לאומי.
טלי פלוסקוב: אני בחרתי את הישיבה הראשונה היום להקדיש לנושא של ניצולי שואה ואומר לכם למה.
טלי פלוסקוב: ראשית, אני מדברת על כך שמספר ניצולי השואה יורד יום יום ולא באחד ולא בשניים.
<קריאה: בארבעים.
טלי פלוסקוב: שנית, אנחנו דאגנו בתקציב 2015 ו-2016 להגדיל קצבאות לקשישים נזקקים, אלה שמקבלים מהביטוח הלאומי קצבת זקנה והשלמת הכנסה אבל זה לא נגע בשום אופן ובשום דרך בניצולי השואה ולכן הנושא שאנחנו נדבר עליו היום זה הנושא של ניצולי השואה.
טלי פלוסקוב: אני רוצה כמובן לברך את האנשים שהגיעו לדיון ואני רוצה לברך את גברת עפרה רוס שעומדת בראש הרשות לזכויות ניצולי שואה במשרד האוצר, את חברי הכנסת שהגיעו לדיון – רוברט אילטוב, סופה לנדבר, איציק שמולי ואני מקווה מאוד שיצטרפו עוד – את מנהלת הוועדה ענת, את נציגי הביטוח הלאומי שנמצאים כאן, את חברי עמותת כן לזקן, את חברי עמותת חזית הכבוד ואת הניצולים שקמו הבוקר והחליטו להגיע לכאן כדי לשמוע את קולנו.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שמה שאנחנו צריכים להביא מכאן היום, זאת בשורה לניצולי שואה.
טלי פלוסקוב: אני בדקתי מה עשו ב-2014 עת הקימו את הרשות לניצולי שואה ומה הייתה המטרה של החקיקה האחרונה.
טלי פלוסקוב: דיברתי גם עם שר האוצר לשעבר חבר הכנסת יאיר לפיד ודיברתי עם סגן שר האוצר לשעבר חבר הכנסת מיקי לוי.
טלי פלוסקוב: חבר הכנסת נגוסה, אני מאוד שמחה לראות אותך כאן.
טלי פלוסקוב: דיברתי אתם ורציתי להבין מה הייתה המטרה של החוק.
טלי פלוסקוב: אחרי אין ספור שיחות גם עם עפרה הבנו שהמטרה הייתה בעצם לשני דברים.
טלי פלוסקוב: האחד, הנושא עליו נדבר עליו והוא שניצולי שואה שהגיעו למדינת ישראל לפני 1953 היו מקבלים ממדינת ישראל מינימום 2,200 שקלים בחודש.
טלי פלוסקוב: זה היה ההסכם בין מדינת ישראל לגרמניה וזה היה מצוין.
טלי פלוסקוב: אלה שהגיעו למדינה אחרי שנת 1953, לא היה ברור מה קרה בתחום הזה, חלקם היום מקבלים מגרמניה בסביבות 300 יורו בחודש, חלקם מקבלים דברים אחרים, ובשנת 2014 החליטו שנשווה.
טלי פלוסקוב: נשווה את התנאים של ניצולי שואה שהגיעו לפני שנת 1953 לאלה שהגיעו אחרי שנת 1953 וניתן לכולם.
טלי פלוסקוב: המדינה לקחה על עצמה להשלים לאלה שמקבלים רק 300 יורו עד אותם 2,200 שקלים מינימום כדי שכולם יהיו באותם תנאים.
טלי פלוסקוב: עד כאן זה נכון?
<עפרה רוס: צריך רק להדגיש שמדובר ביוצאי מחנות וגטאות.
טלי פלוסקוב: אני מדגישה שאנחנו מדברים רק על אלה שעברו את המחנות והגטאות.
טלי פלוסקוב: לא מדברים היום על פליטי שואה, להם נתתם בברכה את כל מה שמגיע להם, הנחות וכן הלאה.
טלי פלוסקוב: אנחנו כעת מדברים אך ורק על ניצולי שואה שעברו גטאות ומחנות.
טלי פלוסקוב: מה קרה בפועל.
טלי פלוסקוב: בפועל העבירו את כל האנשים האלה למשרד האוצר כאשר מביטוח לאומי הם ממשיכים לקבל את קצבת הזקנה שלהם ומשרד האוצר אמר שהוא ישלם – הם קראו לזה – קצבה משולבת כאשר בתוך הקצבה הזאת היה אמור להיות גם הפער בין הבטחת הכנסה ואת הפער הזה עד 2,200 שקלים שהאנשים צריכים לקבל.