GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: אוקיי, אז שפעת מקסיקו.
אלי אלאלוף: מסכנים, למה נאחל להם את זה?
אלי אלאלוף: שפעת לא טובה, פלוס H1N1 וכל הדברים האלה.
אורי מקלב: את הנתונים אנחנו הרי לוקחים ממקסיקו.
אלי אלאלוף: אז אנחנו מודים לכם.
מירב בן ארי: שלום לכולם, היום 9 במרס 2016, כ"ט באדר א' תשע"ו.
מירב בן ארי: ישיבה של ועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לטיפול בצעירים ובצעירות חסרי בית.
מירב בן ארי: היום אנחנו נתעסק בנושא של דיור תחילה ודירות המעבר.
מירב בן ארי: לפני הכל אנחנו נתחיל עם עדכונים חשובים ולאחר מכן נשמע את שמוליק.
מירב בן ארי: אחד, על הנושא של חיפה.
מירב בן ארי: הנושא של חיפה הוא נושא שחייב להיפתר ואני אמרתי משהו אחד וחשוב שיהיה ברור גם לפרוטוקול.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים למצוא פתרון ביחד עם העירייה, כי בסוף העובד הסוציאלי שיפגוש את הילד או הצעיר שנמצא ברחוב, חסר בית, משוטט, הוא צריך להפנות אותו.
מירב בן ארי: והוא צריך להפנות אותו לבית ולכן זה חייב להיות.
מירב בן ארי: אני מצפה, ומומי יודע את זה ואנחנו דיברנו גם עכשיו, שיתנו פתרון.
מירב בן ארי: הבית שם צריך לזוז.
מירב בן ארי: ואם יש התנגדות כששוב פעם, לא תשכנעו אותי, חבל.
מירב בן ארי: זה סתם התנגדות.
מירב בן ארי: בשום עיר אחרת לא נתקלנו בהתנגדות כזאת, להיפך.
מירב בן ארי: יש ראשי ערים שהולכים גם לסקווטים ולזולות ומדברים עם הילדים ומעבירים אותם.
מירב בן ארי: לכן ההתנגדות היא לא, אבל אני לא רוצה להילחם.
מירב בן ארי: הילדים חשובים לי, וגם לכל מי שנמצא כאן ממשרד הרווחה מבין שהילדים הם-.
מירב בן ארי: ואם יימצא הבית בהדר עליו, ואני אני אומרת לך מומי או במקום אחר, כל עוד יוציאו אותם מהסיבה הפוגענית הזאת - שלא משנה כמה אלפי שקלים ראש העיר שם בהדר - יש בעיה.
מירב בן ארי: ומעבר לזה, גם פיזית, אין שם אפילו חצר לילדים לשחק ומדובר על ילדים בני 14-15 שצריכים מקום מלטף, נעים, אוהד.
מירב בן ארי: אז אני דיברתי עם עמותות אותות, תיכף אתם תתייחסו בכמה מילים, ואני יודעת שכולנו פה רוצים למצוא פתרון.
מירב בן ארי: גם אתה מומי, תאמר על ההתייחסות הזאת של חיפה.
מירב בן ארי: ולכן אני אומרת גם לוועדה וגם לאנשי המשרד והעמותות, אנחנו חייבים למצוא פתרון ובסוף אפריל גם נגמר שם החוזה, אז אני רוצה לקבל עדכון גם מאותות וגם מחיפה לפני שאני עוברת הלאה.
מירב בן ארי: התחלתי מהמשהו הלא טוב ותיכף אנחנו נעבור גם לדבר הטוב.
מירב בן ארי: נתחיל עם אותות.
מירב בן ארי: דבר איתנו, אני יודעת שהיו לכם פגישות אתמול, שלשום, אני יודעת שיושבת ראש העמותה הייתה בפגישה אצל ראש העיר.
מירב בן ארי: אהלן יגאל, בוא תצטרף.
מירב בן ארי: כן, אסף.
<אסף שמול: אהלן, אסף מעמותת אותות.
<אסף שמול: אני אומר בקצרה שאכן הייתה פגישה, מה שהיה בתוך הפגישה אנחנו נשאיר בתוך הפגישה.
<אסף שמול: כפי שאומרת חברת הכנסת, אנחנו מצפים להבין, מעבר לזה שהסיפור הוא לא שכונת הדר אלא רחוב שפירא והרחוב עצמו, לדעת כל הגורמים באשר הם, הוא רחוב שאינו מתאים.
<אסף שמול: זה היבט אחד.
<אסף שמול: ההיבט השני שאמרה חברת הכנסת, הוא הבית.
<אסף שמול: והבית עצמו לא מתאים.
<אסף שמול: צריך להבין, מדובר על בית שהוא שונה מכל מבנה כזה או אחר שאנחנו לוקחים עבור 30 המסגרות האחרות שאנחנו מפעילים.
<אסף שמול: מדובר לבית על 24 צעירים בנים ובנות, הדבר הזה מחייב מבנה רחב הרבה יותר.
<אסף שמול: אנחנו מדברים על תכנית של הקמת בית ספר בתוך המסגרת, כחלק מהתפיסה האידיאולוגית הטיפולית - - -
מירב בן ארי: איפה זה עומד מבחינת העמותה?
מירב בן ארי: הבנתי שאתמול ישבתם.
מירב בן ארי: דיברתי אתמול בערב עם תמר.
מירב בן ארי: יום ראשון היה ועד.
מירב בן ארי: הבנתי שהייתם גם אצל ראש העיר.
מירב בן ארי: אגב, הקטע הזה של לקחת להם טלפונים בכניסה לישיבה – ברצינות.
<נמרוד שיין: אני חייב לומר ואני מתנצל, כל הישיבות אצל ראש העיר, במשך 12 השנים האחרונות, כל הישיבות, כל המוזמנים, כל מי שנכנס – משאיר את הטלפון שלו בכניסה.
<נמרוד שיין: זה לא מחשש להקלטה, מי שרוצה להקליט יכול להקליט דרך משקפיים.
<נמרוד שיין: הטלפון הוא כדי לכבד את הישיבה ולהיות מרוכזים בה.
<נמרוד שיין: שמי נמרוד שיין, אני עוזר בכיר לראש העיר.
<נמרוד שיין: אני ניהלתי את הישיבה.
מירב בן ארי: יופי, קודם כל אני שמחה שבאת לוועדה, באמת.
מירב בן ארי: לאור העובדה שגם הייתי חברת מועצת העיר תל אביב יפו לפני שהגעתי, לא היה לי מצב, ואולי גם את תאירי את עינינו, כי אני מניחה שעשית הרבה פגישות, נכון?
מירב בן ארי: מריה?
מירב בן ארי: אני מניחה שעשית הרבה פגישות עם ראשי ערים בנושאי רווחה.
מירב בן ארי: האם אי פעם כשנכנסת לפגישה לקחו לך את הטלפון?
מירב בן ארי: לא, נכון?
מירב בן ארי: את יכולה להגיד למיקרופון.
<מריה פודגייצקי: לא, לא לקחו לי.
מירב בן ארי: אוקיי, הערה.
מירב בן ארי: מה זה להתרכז?
מירב בן ארי: בוועדת חוץ וביטחון אני משאירה את הטלפון שלי בחוץ.
<נמרוד שיין: אני מניח שזה לא נושא הוועדה, נכון?
מירב בן ארי: אני מניחה שאתה לא תגיד לי מה נושא הוועדה.
מירב בן ארי: בבקשה, אסף.
<אסף שמול: טוב, נשלים ונאמר שכרגע אין התקדמות.
<אסף שמול: הבתים שהוצעו, התחלנו לראות אותם.
<אסף שמול: זה בתים שכרגע לא מתאימים.
<אסף שמול: ראינו גם את הבית - - -
מירב בן ארי: שבו סביב לשולחן, זה בסדר.
<אסף שמול: ראינו מספר בתים.
<אסף שמול: הבית במסדה, גם דיברנו.
<אסף שמול: בשלב זה אין התקדמות, אבל אני מאד מאד מקווה שהעירייה תציע אכן בתים שיהיו מתאימים.
<אסף שמול: התחלתי ואמרתי לפני זה, צריך מבנה שהוא שונה ולא עוד וילה.
<אסף שמול: צריך מבנה מוסדי, גדול הרבה יותר.
<אסף שמול: הבתים האלה מצומצמים.
<אסף שמול: בכל המקומות האחרים שאנחנו מפעילים – ירושלים, תל אביב ובאר שבע – העיריות נרתמו, נתנו או שטחים או ממש מבנה כמו בתל אביב.
<אסף שמול: אנחנו מצפים שעיריית חיפה תיתרם ותעזור.
<אסף שמול: לעיריית חיפה יש את המשאבים שלנו אין, ולכל היותר או לכל הפחות – זה תלוי מאיזה כיוון מסתכלים על זה – שלא ישימו לנו רגליים כאשר אנחנו מוצאים מבנים שהם מתאימים.
<אסף שמול: אנחנו מקווים שרוח הדברים שאת אומרת כרגע ונאמרו בפגישה אצל ראש העיר, תהיה בכיוון הזה.
מירב בן ארי: כן, עיריית חיפה, התייחסות שלכם בבקשה.
<מומי אלמוג: קודם כל אני הייתי בפגישה.
<מומי אלמוג: אסף לא היה.
<מומי אלמוג: הייתי עם תמר - - -
<מומי אלמוג: מה שחשוב באמת זה הילדים חסרי קורת הגג.
<מומי אלמוג: לא אנחנו ולא העמותות ולא שום דבר, ואנחנו מאד מאד נהיה קשובים לצרכים של הילדים.
<מומי אלמוג: לא יהיה בחיפה, וכמו שכל עוד אני מנהל מחלקה 36 שנים ואני הקמתי את הפרויקט ואני יזמתי אותו ומאד חשוב לי שילדים לא יהיו ברחוב, אז מאד חשוב לנו שאנחנו ניתן את המענים הכי טובים שיש.
מירב בן ארי: מה הפתרון שאתם מציעים היום?
<מומי אלמוג: מה שהצענו, ראינו, ועוד אני, כשקלטתי את מנהל הבית היום, את שרון, חיפשנו גם לפני זה מקומות ומטיילים ביחד כדי לראות דברים שמתפתחים, כי בסופו של דבר אנחנו רוצים לתת את הדברים הכי טובים לילדים.
<מומי אלמוג: ראינו בהדר עליון, ברחוב ירושלים, מבנה שמאד מאד בנינו עליו, שאם בעל הבית יסכים.
<מומי אלמוג: היינו עם תמר, היינו עם המנכ"לית החדשה והיינו עם היועץ המשפטי שלנו שם.
<מומי אלמוג: הבניין משופץ, חבל על הזמן.
<אסף שמול: זה בניין שמחולק לדירות - - -
<מומי אלמוג: רגע, שנייה, אתה לא היית שם.
<אסף שמול: אני ראיתי את הבית.
מירב בן ארי: אני דיברתי עם תמר אתמול – הבית לא מתאים.
<אסף שמול: הבית מחולק לדירות.
מירב בן ארי: הבית מחולק לדירות.
מירב בן ארי: אני אוציא את בעלי הדירות כדי להפוך אותם לחסרי בית?
<מומי אלמוג: בסופו של דבר אנחנו הולכים לצד הזה שמחפשים.
<מומי אלמוג: תוך מספר ימים ראינו כבר חמישה בתים, בתים בודדים.
<מומי אלמוג: התחלנו לחפש, בית אחרי בית, זו השאיפה שלנו למצוא מקום נהדר, מקסים, שיהיה מקובל על כולם.
<מומי אלמוג: וכמובן לא לשכוח, שמי שאמור בסופו של דבר לחתום הבית ועל איך הוא נראה זה משרד הרווחה.
<מומי אלמוג: כשאנחנו בדקנו את הבית, משרד הרווחה יש לו מודל כמו שיושבת פה מריה, היא תגיד לך.
<מומי אלמוג: יש תקנון לבתים וכתוב בת"ס איך בנוי בית לחסרי קורת גג, איך בנוי בחסות הנוער.
<מומי אלמוג: זה לא משהו שהעמותה ממציאה.
<מומי אלמוג: כשבנינו את הבית בחיפה ובהדר, זה רק על פי המודל שכתוב במשרד הרווחה, כי מדובר פה על בטיחות של הילדים, על ביטחון של הילדים ולא על איזה עמותה שאומרת.
<מומי אלמוג: העירייה היא זאת שצריכה לפקח ומשרד הרווחה צריך לפקח, וללא הדברים הקבועים - - -
מירב בן ארי: ראה מומי, אני מניחה שכשימצא הבית המתאים, האחרונים שיטרפדו זה משרד הרווחה.
מירב בן ארי: האחרונים.
מירב בן ארי: הבית שצריך להימצא, אלף חייב להיות בבניין שמן הסתם לא גרים בו אנשים.
<אסף שמול: שרק חשוב להבהיר, המשרד מממן את כל ה - - -
מירב בן ארי: ברור, ולכן המשרד הוא אחרון שיטרפד.
מירב בן ארי: תיכף גם מריה תתייחס לזה.
מירב בן ארי: אני רוצה להבהיר משהו אחד.
מירב בן ארי: סליחה אדוני, תסיים את הדברים ואז אני אבהיר.
מירב בן ארי: תגיד לנו מה.
<מומי אלמוג: אז אני אומר שאנחנו עושים המון מאמצים וטוב שאסף אומר, אנחנו מחפשים ביחד וחשוב שיש שיתוף פעולה שלנו לחפש את המבנה האידיאלי, הטוב ביותר שיתאים לצרכים של הנערים, וכמובן כל האזור שלנו מתפתח מרכס בני הדר, כרמל, רמת הדר, בכל הדר אנחנו מחפשים כדי שיהיה מקום באמת טוב, וטובת הנערים היא בראש מעיינינו.
<מומי אלמוג: ראש העיר הצהיר את זה ואמר, אין שום בעיה.
<מומי אלמוג: הדר היא ענקית - - -
מירב בן ארי: ההצעות של ראש העיר, זה לא מה שהוא אמר, אבל בסדר.
מירב בן ארי: ההצעות שלך, מה שאמרת לוועדה, זה מקובל עלינו.
מירב בן ארי: מריה, את רוצה להתייחס לסיפור בחיפה?
<מריה פודגייצקי: תראי, אני לא יכולה להתייחס לסיפור בחיפה, כי אני פחות יודעת מה הולך עם נוער בסיכון ספציפית וציפי לא נמצאת.
מירב בן ארי: רוחה של ציפי פה.
<מריה פודגייצקי: אבל אני רוצה לשתף אתכם במשהו שהוא קצת יתחבר.
<מריה פודגייצקי: אתמול בשש בערב אני קיבלתי טלפון מעיריית באר שבע, ממנהלת מחלקה הרווחה בעיריית באר שבע שלקח להם בדיוק שבוע להתלבט אחרי ההצעה שביקשתי מהם לפתוח בית משותף לדרי רחוב, לפי המודל שמתקרב לדיור תחילה, ואני חושבת שזו רוח הדברים.
<מריה פודגייצקי: איך צריך לעשות את זה, מה הפרקטיקה, איך אנחנו רצים - - -
מירב בן ארי: שבוע.
<מריה פודגייצקי: ואני מברכת גם אותה וגם את עיריית תל אביב, שהיו בסיור בחדרה בשביל ללמוד את המודל.
מירב בן ארי: כן, שמעתי על זה.
<מריה פודגייצקי: אני חושבת שחיפה אולי ככה הצטרפו לרוח הדברים, כי אנחנו צועדים היום קדימה ואנחנו מתאימים את עצמנו ללקוחות שלנו.
<מריה פודגייצקי: לא יעזור אם - - -
<מומי אלמוג: אני אגיד לך שיש בחיפה - - -
מירב בן ארי: רגע, אדוני, אל תפריע.
מירב בן ארי: אני שמרתי על זכות הדיבור שלך.
<מריה פודגייצקי: אני איתך, אני אומרת שהתקנות, אנחנו בודקים גם את עצמנו, האם התנאים הפיזיים והתקנות מתאימות.
<מריה פודגייצקי: צריך לבדוק וכל דבר אנחנו שמים עם סימני שאלה, אבל המטרה שלנו משותפת.
<מריה פודגייצקי: אני עובדת עם מומי ואני יודעת, הם גם עכשיו השקיעו כדי להקים משהו.
<מריה פודגייצקי: אני חושבת שיצאנו לאיזו שהיא דרך ואנחנו שמים סימני שאלה ואם המבנה לא מתאים אז בודקים.
<מריה פודגייצקי: יכול להיות שגם התקנות לא תואמו במאה אחוז וגם את זה נבדוק.
מירב בן ארי: אני לא חושבת שאתם אלה שתעצרו מבנה טוב מלצאת לדרך.
מירב בן ארי: אוקיי, בואו נעשה סיכום.
<נמרוד שיין: סליחה, ברשותך, אני יכול להתייחס לדברים שהגברת אמרה?
<נמרוד שיין: יש איזו תחושה של איזו שהיא אווירה של כאילו תראו איזה יופי תל אביב ובאר שבע ואולי לחיפה יש מה ללמוד.
<נמרוד שיין: אז כמה נתונים, ברשותכם, כותרת – את הפרויקט הזה הקימה עיריית חיפה.
<נמרוד שיין: יונה יהב היה בצוות שהקים את הפרויקט הזה לפני כ-20 שנה.
<נמרוד שיין: הפרויקט הזה היה פורץ דרך בישראל, ראשוני בארץ.
<נמרוד שיין: בזמן ש - - -
מירב בן ארי: מי שהקים את הבית ברחוב חיים זה חקל, יושב ראש ועדת החינוך לשעבר, זה חבר הכנסת עמרם מצנע, אז בוא.
<נמרוד שיין: מי שהיה בסבב שהחל את הכל - - -
<אסף שמול: יחד עם משרד ה - - -
מירב בן ארי: נכון, יחד עם - - -
<נמרוד שיין: אני לא אמרתי שהוא היה ראש העיר.
<נמרוד שיין: בואי, אם את רוצה להתווכח עם עובדות, יש לי את העובדות.
מירב בן ארי: תאמין לי, את העובדות שלכם אני קראתי ושמעתי והבנתי גם שאתם מסלפים את הדברים שלי.
<נמרוד שיין: תראי - - -
מירב בן ארי: לא, ואני רוצה להבהיר לך משהו, אדוני.
מירב בן ארי: לא, לא, אני אתן לך זכות דיבור, אבל בוא, אל תתבלבל.
מירב בן ארי: אני יושבת ראש הוועדה, כך שאני יכולה, היחידה שיכולה לשאול ולהעיר הערות, מה לעשות?
מירב בן ארי: אתה יודע, זה חלק מהתפקיד שלי, אבל אני אשמור על זכותך לזכות הדיבור.
מירב בן ארי: אם מדי פעם אני מעירה לך הערות, כי אני יודעת בעצמי וגם שמעתי, אגב, גם מחברי כנסת אחרים וגם משרים, שגם סילפתם את דברי.
מירב בן ארי: ולכן אני אומרת לך, למרות הדברים שאמרתם, אני אתן לך את זכות הדיבור כי זו זכותך, אבל עם כל הכבוד, אני יכולה להעיר לך הערות תוך כדי שאתה מדבר, אדוני.
<נמרוד שיין: בזמן שהשרה גמליאל הגיעה לבקר בבית שאנחנו הקמנו ואנחנו ליווינו ואנחנו ניהלנו, צריך רק למי שלא מכיר את העובדות, העמותה שעליה אנחנו מדברים, עמותת אותות, זו עמותה שמנהלת את הבית מזה מספר חודשים בלבד והבית - - -
מירב בן ארי: נו, ברצינות, אדוני.
<נמרוד שיין: רגע, רגע.
מירב בן ארי: אתה לא יכול לומר כאן דברים לא נכונים לוועדה הזאת.
<נמרוד שיין: סליחה - - -
<אסף שמול: אני ניהלתי את הבית 15 שנה - - -
מירב בן ארי: 15 שנה עמותת אותות מנהלת את הבית ברחוב חיים, עם כל הכבוד, ראש עיריית חיפה לא בנה את הבית הזה.
מירב בן ארי: מי שבנה את זה זה עמרם מצנע ובאמת, וגם לבוא על סחלב גם?
<אסף שמול: יחד עם מומי, חשוב להגיד.
<אסף שמול: מומי היה חלק מהסיפור.
מירב בן ארי: כן, אבל מומי פה, אבל מומי ישמור על זכות השתיקה מן הסתם, כדי לא לפגוע בראש העירייה.
<מומי אלמוג: סליחה, אבל אני הקמתי את זה, אני עירייה, אני - - -
מירב בן ארי: עם מי?
מירב בן ארי: עם יונה יהב הקמת את הבית ברחוב חיים?
<מומי אלמוג: התחלתי עם מ - - -
מירב בן ארי: הקמת את הבית ברחוב חיים עם יונה יהב?
<מומי אלמוג: התחלתי עם ראש העיר מצנע, ללא ספק - - -
<מומי אלמוג: אבל עדיין זה עיריית חיפה.
מירב בן ארי: אבל איך אתה אומר שזו עמותה שמפעילה כמה חודשים בעוד היא 15 נמצאת שם.
<מומי אלמוג: אבל הוא צודק, הדובר וסגן ראש העיר.
<מומי אלמוג: מה שמדברים פה, מי שהקים אותם זה עמותת קשת.
<מומי אלמוג: זה שהחליפו את השם ועושים מה שאמנון - - -
מירב בן ארי: החליפו את השם, זה אותו - - -
<מומי אלמוג: לא, אבל זה לא אותה עמותה.
<מומי אלמוג: עמותת קשת יש לה חברים אחרים ועמותת אותות זו עמותה חדשה, שלושה חודשים רק.
מירב בן ארי: טוב, בואו נשמע את הדברים.
<מומי אלמוג: זה העובדות.
<מומי אלמוג: בואו נשים את זה על השולחן.
<נמרוד שיין: בזמן שהשרה גמליאל ביקרה, ביקרו כאן בכנסת כדי לקבל אות הוקרה והצטיינות העובדים הסוציאליים של עיריית חיפה, שהצטיינו בזכות פרויקט יוצא דופן ופורץ דרך קהילתי בשכונת הדר.
<נמרוד שיין: אז קודם כל, זכותי לבקש להפסיק את ההטפה וללמד אותנו.
<נמרוד שיין: עיריית חיפה היא מודל לכל מה שקשור בטיפול בנוער, בנוער קצה, בנוער במצוקה, איך שלא תקראו לזה.
<נמרוד שיין: אפשר לבוא אלינו, אל עיריית חיפה וללמוד קצת.
<נמרוד שיין: את תטיפו.
<נמרוד שיין: זה דבר ראשון.
מירב בן ארי: אל תדאג, אנחנו בספק אם נבוא ללמוד מכם.
<נמרוד שיין: דבר שני, לגופו של עניין, יש מאות עמותות שפועלות בעיר חיפה.
<נמרוד שיין: העיר חיפה היא העיר השלישית בגודלה בישראל, אנחנו צמאים לסייע לעמותה, מבקשים לעזור להם.
<נמרוד שיין: לנו יש אמירה בתור עיר, כמו שהמלונות, משרדי העירייה, משרדו של יונה יהב, המוזיאונים, כל המוזיאונים העירוניים, התיאטרון העירוני, הבית הזה, לשכת הגיוס, כל משרדי הרווחה, הכל מצוי בהדר.
<נמרוד שיין: לכן, בשיקול שהעירייה לוקחת על עצמה, האם להוציא מוסדות ציבוריים או להשאיר מוסדות ציבוריים ובאיזה שכונה והאם היא מקבלת אמירה של עמותה שקובעת שזו שכונה מסוכנת, זו שכונה לא ראויה, לנו יש גם משהו קטן לומר בעניין.
<נמרוד שיין: אנחנו רוצים לעזור לעמותה, אנחנו נחפש.
<נמרוד שיין: אנחנו כרגע עוסקים כסוכני נדל"ן של העמותה הזו, שזה לא תפקיד שלנו.
מירב בן ארי: נכון, אם הייתם נותנים את הבית, לא היית צריך לעשות את כל סוכנות הנדל"ן.
מירב בן ארי: היה כבר בית.
מירב בן ארי: הבית הזה אפילו לא שלכם, הוא של קרן רוטנברג.
<נמרוד שיין: הבית היה - - -
מירב בן ארי: אם לא הייתם מתערבים, אדוני - - -
<נמרוד שיין: בית - - -
מירב בן ארי: אם לא היית מתערב בבית, לא היית מגיע למצב של סוכן נדל"ן.
<נמרוד שיין: אבל אלו לא העובדות.
מירב בן ארי: אה, כי אתה יודע את העובדות.
<נמרוד שיין: אלה לא העובדות, אני יודע את העובדות.
<נמרוד שיין: יש התנהלות של למעלה משלוש שנים עם בית רוטנברג, כי אנחנו צריכים את הנכס הזה לגני ילדים לטובת תושבי שכונת הכרמל, שלא ישלחו את הילדים שלהם לגנים בשכונה אחרת ואלה הצרכים שלנו ואנחנו כעירייה יש לנו say.
<נמרוד שיין: אנחנו מוכנים לעזור לעמותה, למעלה מלשתף פעולה עם העמותה.
<נמרוד שיין: אנחנו כולנו פנויים כדי שהילדים האלה, שחשובים לנו ואף אחד לא ישכנע אותנו שהם חשובים לנו פחות משהם חשובים לעמותה - - -
מירב בן ארי: אתה תשכנע את ראש העיר.
<נמרוד שיין: יקבלו את המקום הטוב ביותר.
<נמרוד שיין: אני רק מזכיר שכמעט 20 שנה זה היה בית בלי חצר, אז פתאום בשלושה חודשים נאי ויללה איך אין להם חצר ואנחנו רוצים להקים בית ספר.
<נמרוד שיין: הכל בסדר.
<נמרוד שיין: בואו, תשבו, תדברו.
מירב בן ארי: אז זה העניין, שאני חצי שנה דיברתי עם ראש העיר שלך.
מירב בן ארי: אגב, לא ראיתי אותך אף פעם.
מירב בן ארי: הייתי אצלו בלשכה, בטלפונים, שלא תתבלבל.
מירב בן ארי: זה שבסופו של דבר - - -
<נמרוד שיין: אז זה פרסונאלי.
מירב בן ארי: אדוני, אין פה עניין פרסונאלי, אני לא מכירה אותו בכלל, באמת.
מירב בן ארי: אני לא מכירה את הבן אדם.
מירב בן ארי: אתה יודע, אפילו אומרים שהוא איש כולנו, אפילו בקמפיין לא נתקלתי בו.
מירב בן ארי: אני לא מכירה את יונה יהב, בוא.
מירב בן ארי: אין פה שום דבר פרסונאלי.
<נמרוד שיין: עכשיו את מכירה.
מירב בן ארי: אני יושבת ראש ועדת המשנה לחסרי בית.
מירב בן ארי: אגב, גם היום אני לא מכירה אותו.
מירב בן ארי: אני לא מכירה אותו.
מירב בן ארי: אני מכירה את האדם ואת ההתנהלות איתו.
מירב בן ארי: את רון חולדאי אני מכירה.
מירב בן ארי: אפילו את ברקת אני לא מכירה, ני דיברתי איתו פעמיים.
מירב בן ארי: אני רוצה להסביר לך משהו - - -
<נמרוד שיין: יש עמותה - - -
מירב בן ארי: אדוני, אני מסיימת את הדיון ואני מודיעה לכם במפורש, ועדת המשנה הזאת תתכנס ב-23 לחודש הקרוב, זה מספיק זמן.
מירב בן ארי: אם אתה סוכן נדל"ן או לצורך העניין אתה רוצה לעזור לעמותה, תדאגו - - -
<נמרוד שיין: העמותה צריכה להתחיל - - -
מירב בן ארי: אדוני, אין עמותה באמת שהגיעה, תאמין לי, אתמול אני דיברתי עם המנכ"לית והיא ישבה אצלכם במשרד.
<נמרוד שיין: גם אני דיברתי איתה.
מירב בן ארי: והם באים בלב פתוח.
מירב בן ארי: יותר מזה, אני אומרת לך – טרפדתם את הבית ברחוב רוטנברג, עזוב - - -
<נמרוד שיין: לא טרפדנו.
מירב בן ארי: עזוב, אתם - - -
מירב בן ארי: עזוב, אל תיכנס.
מירב בן ארי: אם אני אגיד לך את שיחת הטלפון שלא הקלטתי את הדברים שראש העיר אמר, תאמין לי, אנשים כאן, משרד הרווחה, התגובה שלהם הייתה הרבה יותר קשה ואני לא אגיד.
מירב בן ארי: עכשיו אל תפריע לי אדוני ותקשיב טוב למה שאני אומרת.
מירב בן ארי: אני רוצה למצוא פתרון, לא בגללך, אלא רק בגלל הילדים האלה.
<נמרוד שיין: גם אנחנו.
מירב בן ארי: אם אתה רוצה למצוא פתרון, יש לך מספיק זמן עד ה-23 לבוא לוועדה הזו ולהגיד מה הפתרון שמצאתם.
מירב בן ארי: טרפדתם - - -
<נמרוד שיין: יד ביד - - -
מירב בן ארי: אל תפריע לי בבקשה.
מירב בן ארי: טרפדתם את הבית ברחוב הנשיא, תמצאו - - -
<נמרוד שיין: זה לא נכון.
מירב בן ארי: אם אתה תפריע לי עוד פעם אני אוציא אותך החוצה, אל תתבלבל.
מירב בן ארי: תפסיק להפריע לי.
מירב בן ארי: תפסיק.
מירב בן ארי: קריאות ביניים זה שמור לי, לא לך.
מירב בן ארי: אתם טרפדתם ושייאמר לפרוטוקול – אני הייתי בתהליך הזה ארבעה חודשים.
מירב בן ארי: אתם רוצים לתת בית אחר, בבקשה, כולנו פה, גם אני, גם בעמותות אורות וגם במשרד הרווחה מחכים.
מירב בן ארי: תן לנו בית אחר, בבקשה.
מירב בן ארי: לא נלך לרב, לא נריב, אבל תיתן.
מירב בן ארי: תוציא את הילדים האלה.
מירב בן ארי: ובאמת, עם כל הכבוד להשקעה שלכם בהדר, ואני לרגע לא חושבת שאתם לא משקיעים בשכונה הזו, אנחנו והילדים האלה והעמותה - כשאני אומרת אנחנו זה עמותות אותות – רוצים לצאת משם.
מירב בן ארי: יכול ראש העיר להזמין את השרה, לא לבוא איתי במשא ומתן כי הוא פגוע מזה שהקלטתי אותו, אני מקבלת את זה.
מירב בן ארי: ראית, גם לא נדחפתי לביקור עם השרה, זה לא עניין שלי.
מירב בן ארי: אבל אני רוצה פתרון ואתה יודע מה, אני אפילו סומכת על מומי שימצא פתרון.
מירב בן ארי: ואם הנושא חשוב ללבך ואם חסרי הבית הצעירים האלה, ה-20 ילדים האלה בני ה-15 חשובים, אז בבקשה, צאו לדרך ותבואו לוועדה עם פתרון.
מירב בן ארי: נראה לי שגם אני יצאתי איתכם מספיק בסדר כדי לבוא ולהפסיק את המלחמות והורדנו את התקשורת.
מירב בן ארי: כל זה כדי למצוא פתרון.
מירב בן ארי: אבל, ואל תטעה, אם לא יהיה שום פתרון והילדים האלה יישארו שם, אנחנו נמשיך במאבק, כי הילדים צריכים לצאת, ואני מניחה שאתה רוצה שנמצא פתרון, נכון?
מירב בן ארי: אתה רוצה למצוא פתרון?
<נמרוד שיין: אני לא צריך שידחפו אותי לזה.
מירב בן ארי: אני לא אדחוף אותך.
מירב בן ארי: אתה פשוט צריך לעשות את הפתרון הזה, וחבל שלא עשיתם את זה כבר לפני שבועיים, כשכל הפרשייה הזאת הגיעה למימדים האלה.
מירב בן ארי: כי אני עם ראש העיר שלך כבר חצי שנה בסיפור הזה.
מירב בן ארי: סיפרתי את הדיון בבית ברחוב חיים בחיפה.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד משהו אחד טוב בכל הסיפור הזה כדי שתדעו, כי יש פה אנשים שעובדים קשה מאד בשביל הצעירים חסרי הבית, וזה בנפשם.
מירב בן ארי: אז שתדעו שהשבוע סגרנו סופית, אחרי עבודה של שלושה חודשים, שצעירים וצעירות חסרי בית במדינת ישראל יוכלו לקבל סיוע בשכר דירה בלי לעמוד בקריטריונים של משרד הרווחה.
מירב בן ארי: אין יותר את כל הקריטריונים האלה של התמכרויות, מכור, גמור, איך שאנחנו קוראים.
מירב בן ארי: מגיל 18, זה פיילוט של 200 צעירים.
מירב בן ארי: אם תמלאו את כל ה-200 גם יהיו 400.
מירב בן ארי: רק תתנו, זה תקציב שמוערך ב-2.2 מיליון שקלים.
מירב בן ארי: כל צעיר כזה ימלא טופס של משרד השיכון, תוך חודש הטפסים יהיו מוכנים, הובטח לי על ידי רות מנע, העובדת הסוציאלית, בחוט, בדיורית.
מירב בן ארי: זה בדיוק מה שאני ואת ישבנו שם אצלך.
מירב בן ארי: אני מאד מאד גאה בזה.
מירב בן ארי: אסף באותות, כל עמותה שעובדת עם צעירים וצעירות חסרי בית, יקבלו את הטפסים.
מירב בן ארי: ציפי מעודכנת על זה, באמת ייאמר לזכותה שהיא ניסתה שנים לדחוף ואני חושבת שזה מאד מרגש.
מירב בן ארי: אין יותר את הקריטריונים הקשים.
מירב בן ארי: אותם צעירים שהומלצו על ידי העובדים הסוציאליים יקבלו סיוע בשכר דירה ממדינת ישראל.
מירב בן ארי: נתחיל עם 200, אם נמלא, אני מבטיחה לכם שאנחנו נרחיב את התכנית הזאת.
מירב בן ארי: אז לפחות משהו טוב לפני.
מירב בן ארי: אני שמחה גם.
מירב בן ארי: תגידי גם לריאנה, מהבית - - -
<טלי מאור: היא תשמע על זה והיא תשמח מאד מאד מאד.
מירב בן ארי: תגידי לה שאנחנו לא יכולים לשכוח אותה.
מירב בן ארי: בסוף הוועדה הזאת באמת, חוץ מלהעלות את הנושאים של חסרי הבית, באמת יוצאים מפה דברים טובים.
מירב בן ארי: אתמול הייתי בהלל והיה לי ביקור מקסים בערב, בשמונה וחצי, ישבתי עם הצעירים.
מירב בן ארי: גם הצוות, גם הבית, בכלל, לשמוע את החברה האלה שבאים ואומרים.
מירב בן ארי: אתה רואה חברה ממש שנראים טוב ועובדים והם לא עומדים בקריטריונים של דר רחוב, שמכור.
מירב בן ארי: והוא רוצה סיוע ומגיע לו, כי אין לו לאן ללכת.
מירב בן ארי: אין לו בית.
מירב בן ארי: אז אני שמחה שמשרד השיכון ומשרד הרווחה לקחו את זה.
מירב בן ארי: תוך חודש, טפסים, אתם בינתיים יכולים להכין את חוות הדעת של העובדת הסוציאלית.
מירב בן ארי: ציפי מכירה את זה, אתם מכירים את ציפי, אנחנו נצא לדרך.
מירב בן ארי: כמובן, אם משהו לא זה, אני כאן, אבל אין סיבה שלא.
מירב בן ארי: כולם מעודכנים ויש גם כסף לטובת הסיפור הזה.
מירב בן ארי: אז זה חשוב מאד.
מירב בן ארי: בבקשה, בנימה אופטימית זו אני שמחה להציג את ד"ר שמוליק שיינטוך.
מירב בן ארי: אחרי זה כמובן התייחסויות שלכם, רק אני רוצה לתת לשמוליק את הזמן.
מירב בן ארי: אמרתי אתמול לחברה מהלל עליך, שמאד מאד חשובה לי הזווית האקדמית פה ושמוליק הוא המומחה בתחום.
מירב בן ארי: אז ביקשתי שהוא יבוא לפה ויציג לנו את הדיור תחילה.
מירב בן ארי: ספר לנו, שמוליק, אתה יודע.
<שמוליק שיינטוך: טוב, אז דבר ראשון תודה רבה מירב, על ההזמנה להציג כאן את דיור תחילה.
<שמוליק שיינטוך: אני פגשתי במודל לראשונה בשנת 2008, כשהתבקשתי על ידי משרד הרווחה לכתוב מסמך על מדיניות כלפי אנשים חסרי בית, וכבר אז המלצתי על המודל ובדצמבר 2011 היו יומיים סמינר שמשרד הרווחה יזם ורחל אבידן, שהייתה המפקחת הארצית ויעל הרמל, מנהלת פרט ומשפחה לשעבר, שתיהן גם רצו לאמץ את המודל.
<שמוליק שיינטוך: למיטב ידיעתי בזמנו הוא נעצר על ידי הרפרנט של משרד האוצר, אבל מבחינה מקצועית, כן היה רצון של משרד הרווחה להפעיל את המודל הזה.
<שמוליק שיינטוך: בעצם כל מי ששומע על המודל נשבה בקסם שלו, וכנראה שלא סתם.
<שמוליק שיינטוך: זה קשה שלא לרצות לקחת בו חלק - - -
מירב בן ארי: החברה בעמותות, יגאל, טלי, אני רוצה אחרי זה שתתייחסו לזה.
מירב בן ארי: בבקשה שמוליק.
<שמוליק שיינטוך: קשה שלא לרצות לקחת חלק במודל שבעצם מאפשר 85% הצלחה בעבודה עם חסרי בית.
<שמוליק שיינטוך: כל מי שעובד פה עם חסרי בית יודע שהאחוזים האלה הם מאד גבוהים.
<שמוליק שיינטוך: קשה גם שלא לרצות להפחית עלויות ממשלתיות ועירוניות – יש פה גם ממשלה וגם עיריות, כולם רוצים להפחית עלויות והמודל הזה עושה את זה.
<שמוליק שיינטוך: קל מאד גם לרצות להיות חלק מגל של פיילוטים במאות ערים ברחבי העולם שכבר מאמצות את ההצלחה הזאת של מודל דיור תחילה, ודבר ראשון קשה לעמוד בפני חסר בית שנכנס למקלחת, יצא, אתה יושב מולו ובעצם יש לו את המפתח של הבית שלו יום אחרי שהוא היה ברחוב.
<שמוליק שיינטוך: אז זה גורם בעצם לכל אחד לרצות לקחת חלק בהצלחה.
<שמוליק שיינטוך: והיום אני רוצה להציג מודל שעדיין לא קיים בארץ ואנחנו כן רוצים להכניס אותו, והוא בעצם ברחבי העולם היום המודל המוביל בתכניות שמובלות דיור לאנשים חסרי בית.
<שמוליק שיינטוך: אנשים חסרי בית צריכים שני דברים בסיסיים – דיור ותמיכה.
<שמוליק שיינטוך: למעשה כולנו צריכים את זה, אבל אצל אלה מאיתנו שגרים בבית, אז דיור ותמיכה הם צרכים ממומשים ואצל אנשים חסרי בית, השילוב של שני הצרכים האלה, כאשר הוא לא מתממש - שיש להם גם דיור וגם תמיכה - הם בסופו של דבר מגיעים לרחוב.
<שמוליק שיינטוך: מה שדיור תחילה מציע בשורה התחתונה, זה דיור מיידי, דיור קבוע, מיידי לאורך זמן ותמיכה של 24/7.
<שמוליק שיינטוך: המודל התחיל בעצם בניו יורק בשנת 1992.
<שמוליק שיינטוך: הוא התחיל על ידי עמותה שעבדה ביחד עם הממשלה ובסופו של דבר אחרי מחקר של 4 שנים, כולם הבינו שהמודל הזה עובד וזה התחיל לרוץ ולמעשה עד שנת 2007 הוא כבר נכנס לרשימת המודלים מבוססי הממצאים בארצות הברית.
<שמוליק שיינטוך: בשנת 2008 אנחנו כבר רואים יותר מ-100 ערים בארצות הברית והוא מתפשט מעבר לארצות הברית.
<שמוליק שיינטוך: בשנת 2009 התחיל פיילוט של 5 שנים בקנדה, בשנת 2011 פיילוט של שנתיים באירופה, כשלמעשה שנת 2013 הייתה השנה ששני הפיילוטים האלה הסתכמו בדו"חות מאד חיוביים, שהמליצו למעשה לאמץ את התכנית בערים הרלבנטיות האלה.
<שמוליק שיינטוך: מה שחשוב להדגיש בבסיס של הדיון, זה שהדבר הבסיסי שעומד בבסיס התכנית הזאת, זה שדיור היא זכות אדם בסיסית.
<שמוליק שיינטוך: אנחנו לא מתנים את זה בשום דבר, לא מתנים את זה בטיפול, לא מתנים את זה בזה שאנשים מפסיקים להשתמש בסמים או שהם מפסיקים להיות בזנות או שהם מפסיקים לשתות.
<שמוליק שיינטוך: דיור – זכות אדם בסיסית ומגיע להם דיור.
<שמוליק שיינטוך: ההצלחה נובעת גם בגלל השקופית הזאת – העלויות האלה הן בארצות הברית, זה עלות ללילה לשיכון בכל אחד מהמוסדות האלה.
<שמוליק שיינטוך: מצד ימין יש אשפוז פסיכיאטרי.
<שמוליק שיינטוך: לילה בניו יורק עולה 1,185 דולר.