GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נופר טל: אני רק רוצה שתיקחו בחשבון שמגזרים שלמים בעצם לא ייהנו מאיזושהי הגנה.
<נעה בן שבת: למי שהוא קטן באמת ולא לרשת שיש לה רק שני סניפים.
<נופר טל: לנו אמנם יש שבעה סניפים ולא 288 כמו לשופרסל ואני עדיין קמעונאי גדול.
<נופר טל: אותו דבר קשת העמים.
<נופר טל: לעומת זאת מעדני מניה שגם פונה למגזר הרוסי, היא לא קמעונאי גדול ולדעתי גם קשת העמים.
<ענת מימון: זה לא אומר שאותו משווק קטן יוכל לעשות מה שהוא רוצה.
<ענת מימון: הוא יהיה כפוף להוראות היצרן.
<נעה בן שבת: נציע לומר יאחסן ויוביל בהתאם לכל הדברים שנאמרו כאן.
<נעה בן שבת: יאחסן ויוביל את המזון או יחזיק, יאחסן ויוביל, בלי לגרוע מעמידה בהוראות חקיקת המזון, מהחובה לעמוד בהוראות חקיקת המזון.
<אביגיל סון פלדמן: זה ברישא.
<אביגיל סון פלדמן: מבלי לגרוע מהוראות חקיקת המזון.
<נעה בן שבת: יראו משווק שאינו משווק גדול, יראו אותו כאילו הוא עומד בחובות האלה אם הוא עומד בהוראות שנקבעו לעניין טמפרטורה.
<נעה בן שבת: יראו אותו לעניין טמפרטורה המוגדרת כאילו הוא עמד בחובה הזאת אם הוא עמד בהוראות שנקבעו בהוראות היצרן.
<אביגיל סון פלדמן: הייתה שם גם חלופה של הוראות מנהל שירות המזון.
<רוית ארבל: נעה, אני רוצה לדעת שבניסוח שכרגע סוגרים יש איזשהו פתרון.
<נעה בן שבת: תני לנו עוד דקה כדי שנוכל לסמן את זה.
<רוית ארבל: לפני שאת מקריאה, בואי נסגור את המהות.
<רוית ארבל: אומרים לי כאן התעשיינים שלמשל לעניין מוצרי חלב יש מקרים בהם הוראות הטמפרטורה – זה גם נאמר – ניתנות על גבי אריזה ביחס לצרכן הסופי.
<רוית ארבל: זאת אומרת, לצורך העניין כתוב על מוצרי החלב עד ארבע מעלות אבל בחקיקת המזון כתוב עד שבע מעלות.
<רוית ארבל: זאת אומרת שזה בסדר שהמשווקים ישמרו את זה בשבע מעלות.
<רוית ארבל: השאלה היא אם זה מתיישב עם ה-מבלי לגרוע.
<רוית ארבל: אנחנו לא רוצים שיהיו עבריינים בזה שלא שמרו בארבע מעלות.
<נעה בן שבת: אני חושבת שבלי לגרוע, זה כמובן מתייחס למקטע שלו.
<נעה בן שבת: אם הוא באמת, כמו שאמרו, עד שער המחלבה או ברכב ההובלה, אם חקיקת המזון הקלה עליו, הוא לא גורע מחקיקת המזון.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, הוא לא מחזיק את זה בפחות.
<נעה בן שבת: אבל את רוצה שהוא יסתפק במה שיש בחקיקת המזון וזאת בדיוק הייתה ההתלבטות שלנו, האם הוא צריך להסתפק בחקיקת המזון או להגיע להוראות היצרן.
<רוית ארבל: אולי לומר אלא אם נקבעה הוראה בחקיקת המזון.
<נעה בן שבת: אבל אם אומרים אלא אם נקבעה הוראה, זה יכול גם להקל.
<נעה בן שבת: הוא רוצה שיחזיקו את המוצר שלו במינוס עשרים וחקיקת המזון דורשת רק מינוס 18.
<רוית ארבל: אנחנו רוצים לחשוב רגע.
<אלי גורדון: אם אפשר להתקדם לסעיף הבא ואנחנו נצא כדי לא להפריע לדיון.
<נעה בן שבת: גברתי, זה סעיף מאוד בעייתי.
טלי פלוסקוב: אנחנו יכולים להתקדם?
<נעה בן שבת: אנחנו בסעיף 187.
<נעה בן שבת: סעיף 187, זה יותר עניין נוסחי.
<נעה בן שבת: "תאגיד מזון פטור מרישיון ייצור, רישיון הובלה ורישיון אחסנה לפי פרק זה, בתקופה כאמור בסעיף 188".
<נעה בן שבת: אנחנו רוצים להבהיר מראש שהפטור הזה הוא לא פטור מעבר לתקופה הזאת.
<נעה בן שבת: זה רק עניין ניסוחי ורצינו להעיר על כך.
<נעה בן שבת: רצינו להעיר גם שבסעיף 189 אנחנו משאירים הוראות של היתר לשימוש ארגונים לחלוקת מזון שחלף המועד המומלץ לשימוש בו.
<נעה בן שבת: 189א היתר לשימוש ארגונים לחלוקת מזון במזון שחלף המועד המומלץ לשימוש בו על אף הוראות סעיף 37 רשאי תאגיד מזון לעשות שימוש במזון שאינו מזון רגיש ואינו מזון ייעודי ושהתאריך האחרון המומלץ לשימוש בו עבר, ולחלקו, אם קיבל את אישורו בכתב של יצרן המזון להארכת התאריך האחרון המומלץ לשימוש לתקופה מוגבלת, ובלבד שהאישור ניתן לפני אותו תאריך ושהשימוש בו החלוקה כאמור ייעשו בתוך או תה תקופה.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, תנאים שמבטיחים שעדיין המזון הוא תקין ולא מסכן את בטיחות המזון ובריאות הציבור.
<נעה בן שבת: אנחנו מזכירים שבסעיף 37 הצענו לקבוע תקנות שיאפשרו שימוש ואם ייקבעו תקנות כאלה, הן יוכלו להקל, להחמיר, והכול יהיה כפוף לאותן תקנות שייקבעו.
<ענת פרידמן: לקט ישראל.
<ענת פרידמן: אני רק רוצה להבין.
<ענת פרידמן: במידה ולא יתקנו תקנות לגבי סעיף 37, האם אפשר לבקש תקנות לגבי הנושא של החלוקה לעמותות?
<נעה בן שבת: סעיף 37 יכול לדבר על הארגונים לחלוקת מזון, הוא יכול לדבר על משווקים קטנים ועל משווקים גדולים.
<נעה בן שבת: הוא יכול לעשות כל חלוקה, כמובן משיקולים ענייניים.
<נעה בן שבת: הוא יוכל גם לתת את התקנות כאשר מכוח אותו סעיף יוכלו לתקן תקנות גם לגבי הנושא של הארגונים לחלוקת מזון.
<נעה בן שבת: הנוסח שלו הוא מספיק רחב כדי גם להתייחס למגזר מסוים.
טלי פלוסקוב: אפשר להתקדם.
<נעה בן שבת: סעיף 191(ב).
<נעה בן שבת: בסעף 191 עשינו תיקונים אבל, זמר, אתה תוכל להציג גם את התיקונים שאתם ביקשתם לעשות או שרון?
<נעה בן שבת: לגבי 191(ב).
<נעה בן שבת: קראנו את הסעיפים העונשיים ואמרתם שלא צריך חובת הודעה וכי יש איזשהו סיכום אחר בנושא הזה אבל הסיכום הזה עוד לא מופיע בנוסח הזה.
<זמר בלונדהיים: טרם הספקנו להטמיע אבל נעשה זאת בהפסקה בשעה 4:00.
<זמר בלונדהיים: בגדול יש את ההבנות מה צריך להיות אלא שלא הספקנו להכניס את זה כי זה היה ברגע האחרון.
<נעה בן שבת: נעבור לסעיף 190(ד), בעמוד 95.
<נעה בן שבת: אני מצטערת, אני חוזרת לסעיף קודם.
<נעה בן שבת: יש כאן תוספת האומרת ש"הוראות המנהל יימסרו בדואר האלקטרוני לעוסקים במזון שנרשמו לקבלת עדכונים על הוראות לפי סעיף זה באמצעות כתובת דואר אלקטרוני".
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על הוראות המנהל שאומרות להימנע, לעשות איזשהו טיפול במזון מסוים ואלה אמורות להיות הוראות מוגבלות לשישה חודשים לכל היותר.
<נעה בן שבת: מוצע שלפי ההוראות האלה אפשר יהיה לעדכן את העוסקים ומשרד הבריאות הסכים לקחת את זה על עצמו, לאפשר עדכון כזה של העוסקים במזון כמובן למי שנרשם לקבל את העדכונים.
טלי פלוסקוב: אין הערות.
טלי פלוסקוב: אפשר להמשיך.
<נעה בן שבת: עוד שאלה אחת.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על הנושא של "בנסיבות חריגות הנוגעות למיידיות הסכנה לבריאות הציבור וחומרתה".
<נעה בן שבת: הנושא של המיידיות והחומרה נדרש גם לצורך סעיף 190(א).
<נעה בן שבת: דובר על כך שיש סכנה חמורה ומיידית לבריאות הציבור ולכן מוצדק לתת את ההוראות החריגות האלה של המנהל.
<נעה בן שבת: אנחנו רק רוצים להבהיר שב-(ג) מדובר בחריגה שהיא נוספת למיידיות והחומרה כי ממילא החומרה והמיידיות נדרשים בסעיף קטן (א).
<זאב שמואל פרידמן: מה היחס בין (ג) ל-(ד)?
<נעה בן שבת: תוקף ההוראות לא מותנה במסירה.
<נעה בן שבת: זאת פשוט עוד דרך.
<נעה בן שבת: זה לא יוצר את התוקף, לא מקנה את התוקף להוראות והן ייכנסו לתוקף עם פרסומן ברשומות.
<נעה בן שבת: הוראות המנהל הן רק נוספות.
<נעה בן שבת: זה רק תנאי נוסף.
<נתי ויטנברג: עם (ג) יכולה להיות בעיה כי זה אומר שאתה צריך כל הזמן להיות באינטרנט ולעקוב אחרי המידע.
<נעה בן שבת: לכן יש את (ד).
<נתי ויטנברג: השאלה אם (ד) מחליף את (ג).
<נתי ויטנברג: השאלה אם מחויבים לדחוף את המידע לעוסקים כחלק מ-(ג).
<זמר בלונדהיים: עשינו את זה גם בכמה מקומות בחוק כדי לא לדרוש ממך כל שעה לעשות רי-פרש לעמוד ועדיין לפספס בחצי שעה.
<זמר בלונדהיים: אתה כותב כתובת מייל ומקבל בדחיפה.
<נעה בן שבת: אנחנו עוברים לסעיף 193(ג).
<נעה בן שבת: מדלגים על סעיף 191.
<זמר בלונדהיים: כל הכבוד למשרד הבריאות.
<זמר בלונדהיים: אם בונים את האתר כמו שצריך, יש לזה עמוד, אז בסופו, אחרי שאתה מעלה את זה הוא שואל אותך האם לשלוח את זה באינטרנט לרשימת הנמנעים ואתה לוחץ על כן, וזהו.
<זמר בלונדהיים: אין אפשרות לשכוח.
<זמר בלונדהיים: צריך פשוט לבנות את העמוד כך שזה לא מייצר עוד חובה.
<נעה בן שבת: אנחנו בסעיף 193.
<נעה בן שבת: הסעיף הזה מדבר על הוראות נוספות שיכול לתת מנהל שירות המזון או רופא מחוזי.
<נעה בן שבת: אנחנו אומרים שיש חשש לשלומו, לבריאותו ולבטיחותו של אדם.
<נעה בן שבת: זה התנאי שנדרש בסעיף קטן (א).
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים גם על בטיחות של אדם או מספיק לומר חשש לשלומו ולבטיחות בריאותו של אדם?
<נעה בן שבת: האם בטיחות במזון נוגעת באמת לבטיחות בנושא הזה?
<נעה בן שבת: בטיחות המזון, אבל האם הפגיעה היא לא שלום או בריאות של אדם.
<נעה בן שבת: זאת שאלה אחת.
<נעה בן שבת: אנחנו אומרים מה יכול לעשות מנהל שירות המזון או רופא מחוזי אם הוא ראה שהמזון לא מתאים לדרישות חקיקת המזון או שיש חשש לשלום ולבריאות של אדם.
<נעה בן שבת: הוא רשאי לתת הוראות בכתב לעוסק במזון ובכלל זה הוראות להפסיק לייצר את המזון.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, זאת סדרה של הוראות שהוא רשאי לתת.
<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ג) נאמר ש"ראה מנהל שירות המזון או מי שהסמיכו לעניין זה כי עוסק במזון הפר הוראה של חקיקת המזון וכי קיים חשש לשלומו, לבריאותו או לבטיחותו של אדם – השאלה אם נדרשת הוראה לבטיחותו של אדם – או עלול להתקיים חשש כאמור בשל כך, רשאי הוא לתת הוראות ליצרן, יבואן או משווק או לגבי תוצרת חקלאית טרייה ומזון מן החי, גם למגדל במטרה למנוע העברת מזון הקשור לסכנה האמורה לגורם מפר".
<נעה בן שבת: למשל, אם יש חקלאי ששולח את התוצרת שלו למשווק מסוים או ל יצרן מסוים, גם החקלאי הזה יכול לקבל הוראות ממנהל שירות המזון.
טלי פלוסקוב: אנחנו משאירים "לבטיחותו"?
<נעה בן שבת: זאת שאלה שאולי צריך להפנות למנהל שירות המזון.
<זמר בלונדהיים: מה הייתה השאלה בסעיף (א), לגבי בטיחותו?
<נעה בן שבת: גם ב-(א) וגם ב-(ב).
<קריאה: בריאותו ובטיחותו, זה אותו הדבר.
טלי פלוסקוב: האם שלומו ובריאותו זה מספיק או להוסיף לבטיחותו.
טלי פלוסקוב: או לבטיחותו של אדם.
<נעה בן שבת: יכול להיות שזה מסמם אותו וחס וחלילה הוא יכול לעשות תאונה.
<נעה בן שבת: אני לא יודעת אם זאת בריאות.
<נעה בן שבת: זאת בטיחות.
<שרון גוטמן: אותה אחידות מונחים, בטיחות מזון או בריאות הציבור.
<זמר בלונדהיים: התייחסנו לאדם בתחום הבריאות ולמזון בתחום בטיחות.
<נעה בן שבת: אם כן, צריך להוריד את המילה בטיחות.
<נעה בן שבת: הסעיף הבא, סעיף 196.
<נעה בן שבת: אנחנו מציעים להבהיר כאן את המונחים.
<נעה בן שבת: מה זה אירוע בריאותי חמור ומה המשמעות.
<נעה בן שבת: אני אקרא את הסעיף כולו.
<נעה בן שבת: 196.
<נעה בן שבת: התליית רישיון בשל אירוע בריאותי חמור היה בעל רישיון ייצור, בעל תעודת יבואן רשום, בעל רישיון אחסנה, בעל רישיון הובלה או בעל רישיון אחר לפי פרק זה קשור עקב עיסוקו במזון בפגיעה בריאותית חמורה באנשים, ולדעת נותן הרישיון או התעודה התליית רישיונו או תעודתו, לפי העניין, נחוצה לשם מניעת סכנה ממשית לבריאות הציבור עד לבירור האירוע, רשאי הוא, לאחר שנתן לבעל הרישיון הזדמנות לטעון את טענותיו, להתלות את רישיונו או תעודתו, בלי לגרוע מכל סמכות אחרת הנתונה לפי פרק זה לעניין הרישיון או התעודה.
<נעה בן שבת: תקופת ההתליה לפי סעיף קטן (א) תסתיים במועד שלא יאוחר מ-45 יום ממועד סיום בירור האירוע על ידי מנהל שירות המזון או מי שהסמיכו או במועד מוקדם יותר שיורה, ובלבד שתקופת ההתליה לא תעלה על שנה.
<נתי ויטנברג: אין כאן הגדרה של מה זה פגיעה בריאותית חמורה.
<נתי ויטנברג: זה דבר שנתון לפרשנות.
<נתי ויטנברג: אני יכול לפרש את זה כך ודוקטור סורקיס יפרש אחרת.
<זמר בלונדהיים: זה לא נתון לפרשנותכם.
<נעה בן שבת: גם קודם היה אירוע בריאותי חמור, אירוע שבו נפגעה בריאותם של כמה אנשים באופן חמור.
<נעה בן שבת: מה שיש כאן, המרכיבים שיש כאן, זאת פגיעה בבריאות, שהיא חמורה וכי אלה אנשים ולא איש אחד וזה לא אירוע שקרה לאדם אחד אלא יש כאן ריבוי אנשים.
<נעה בן שבת: אני חושבת שעדיין זה נשאר בשיקול דעת ויש הזדמנות לטעון טענות ואפשרות לתקוף את ההוראה הזאת במשמעות של תקיפה וזה מוגבל בזמן.
<נעה בן שבת: תעודת בדיקה מעבדה מוכרת העורכת בדיקה שהמציא לה מפקח תמציא לו את תוצאות הבדיקה לפי הטופס שבתוספת השביעית (בתת סימן זה – תעודת בדיקה) וכל תמסור את תוצאות הבדיקה לעוסק במזון שמזונו נבדק.
<נעה בן שבת: זה לפי בקשת הגורמים בדיון.
<נעה בן שבת: יש כאן הוראה של מסירת התוצאה גם לעוסק במזון.
<זמר בלונדהיים: אבל לא הסכמנו לזה.
<זמר בלונדהיים: סליחה, מה עם זה במסגרת חקירה?
<זמר בלונדהיים: הוא יקבל את זה אולי בסוף אבל לא בהכרח כרגע.
<זמר בלונדהיים: אנחנו לא חושבים שזה בהכרח צריך להיות.
<זמר בלונדהיים: המפקחים יעבדו לפי נהלי העבודה שלהם, אם אלה בדיקות שגרתיות, מן הסתם הם ימסרו כי זה בסדר, אבל גם אם בבדיקה שגרתית עלה משהו, לא בהכרח אני אתן לו את זה מיד.
<זמר בלונדהיים: אולי אני הולך עם זה למנהל שירות המזון, חושבים מה עושים, אולי עושים ביקורת פתע בעקבות הבדיקה.
<זמר בלונדהיים: להגיד באופן גורף שמוסרים, אני לא חושב שזה נכון.
<זמר בלונדהיים: זה לא הם מסרו לבדיקה אלא מדינת ישראל מסרה.
טלי פלוסקוב: מי ביקש להוסיף את ההערה הזאת?
<זמר בלונדהיים: התנגדנו לזה גם אז, בדיון.
<זמר בלונדהיים: לא הסכמנו לבקשה שלהם.
<זמר בלונדהיים: אני בטוח שלפי הנהלים במקרים השגרתיים מוסרים את זה, אבל כשלא, רוצים להחליט מה לעשות בעקבות תוצאה חריגה, אני לא חושב שהם צריכים לקבל התראה מראש על כך.
טלי פלוסקוב: יש בזה הגיון.
<נתי ויטנברג: גם שירותים וטרינריים, שאלה מפעלים מייצאים ויש זיהוי של פתוגן, הם מדווחים למפעלים כי בסף היצרן צריך לדעת שיש לו בעיה בשרשרת הערך של המוצר.
<זמר בלונדהיים: נכון, אבל לא המעבדה עושה את זה אלא המפקח.
<זמר בלונדהיים: מן הסתם המפוקח צריך לדעת כדי למנוע סכנה ולכן חזקה על המפקח שימסור.
<נתי ויטנברג: בחלק מהמקרים יש דיליי בין המפקחים עד שהם מעבירים את זה למפעלים ולפעמים למפעלים יש שיקול דעת מחמיר יותר מדרישות החוק.
<זמר בלונדהיים: אין בעיה, אבל אני בוודאי לא יודע לתת עכשיו, בוודאי לא בלוח הזמנים הזה, ולהגיד באופן גורף שאנחנו תמיד נעביר.
<זמר בלונדהיים: יהיו להם נהלי עבודה, אלי מוסמך לקבוע נהלים למפקחים ולמעבדות ואתם רשאים להעלות את זה מולו.
<זמר בלונדהיים: במקרים מסוימים, בוודאי, אבל לא תמיד.
<נעה בן שבת: אני מציעה שכן נשמע את עמדתם.
טלי פלוסקוב: תרשמו את זה.
טלי פלוסקוב: זה נושא שנתייחס אליו.
<זמר בלונדהיים: בעיני אני לא חושב שצריך לחכות להם.
<זמר בלונדהיים: כשאני בחוץ, עוברים סעיפים וזה בסדר מבחינתי וזה סיכון שלי.
<זמר בלונדהיים: אנשים צריכים לעשות ניהול סיכונים.
<נעה בן שבת: הנה, הם הגיעו.
טלי פלוסקוב: רוית, יש איזו שורה שנוספה על פי בקשתכם ומשרד המשפטים לא מסכים לשורה הזאת.
<ענת מימון: מסירת תוצאות בדיקה של מעבדה.
<רוית ארבל: למה יש התנגדות לתוספת?
<נעה בן שבת: לפעמים מדובר בחקירה והחקירה אולי יכולה להיות סמויה.
<זמר בלונדהיים: לא רק חקירה.
<זמר בלונדהיים: יכולה להיות גם בדיקה שגרתית ובבדיקה עלו תוצאות בגינן אני רוצה לשקול לעשות ביקורת פתע במפעל או כל דבר כזה.
<זמר בלונדהיים: ברור שבמקרים מסוימים מוסרים אבל זאת רזולוציה שלא צריכה להיות בחקיקה ראשית.
<זמר בלונדהיים: אלי יוסמך לקבוע נהלים למפקחים, הוא יקבע מה הערכים בהם אפשר ומה הערכים בהם אי אפשר.
<זמר בלונדהיים: מן הסתם לרוב זה יימסר אבל להגיד את זה באופן גורף, אני לא יודע להגיד את זה.
<זמר בלונדהיים: זה עשוי לסכל פיקוח.
<רוית ארבל: אלא אם יש טעמים אחרים למנהל שלא למסור.
<רוית ארבל: אנחנו חיים במדינה של שקיפות.
<רוית ארבל: הבדיקה מתייחסת אלי ואני צריכה להתגונן אם מחר יבואו אלי בטענות לגבי תוצאות הבדיקה.
<זמר בלונדהיים: מן הסתם לא ינקטו באמצעים בלי להראות לך את התוצאות.
<זמר בלונדהיים: מדובר על חובת המעבדה למסור.
<זמר בלונדהיים: זה לא המפקח.
<זמר בלונדהיים: כאשר המפקח יבוא אלי וירצה להגיד לך שהייתה לך תוצאה חריגה וינקוט באמצעים, מן הסתם הוא יהיה חייב להראות לך את התוצאה.
<שרון גוטמן: יש לו גם חובה בחוק להגיש את הממצאים.
<זמר בלונדהיים: לא מתאים לקבוע את החובה הזאת על המעבדה.
טלי פלוסקוב: אם כן, בסעיף 198 נמחק את התוספת.
טלי פלוסקוב: אני מבינה שאתם עדיין מדברים בחוץ.
<רוית ארבל: יש פתרון.
טלי פלוסקוב: אבל אני מחכה לאלי ממשרד הבריאות ואז נמשיך.
<נעה בן שבת: סעיף 199(א).
<נעה בן שבת: אני חושבת שדיברנו על הדברים האלה, אבל אני מבקשת לקרוא את זה כדי לדעת שאנחנו סגורים.
<נעה בן שבת: חובת דיווח על תוצאה חריגה מצאה מעבדה מוכרת בדוגמת מזון שקיבלה לבדיקה מגורם שאינו מפקח לפי פרק זה, תוצאה חריגה שיש בה סכנה לבריאות הציבור, לרבות מזהם ביולוגי או כימי, תמציא הודעה על כך בטופס כאמור בסעיף 198.
<נעה בן שבת: מנהל שירות המזון יורה בנוהל שיפרסם באתר האינטרנט ויועבר למעבדות המוכרות על הגורמים שאליהם תומצא ההודעה, ורשאי הוא לקבוע נסיבות שבהן לא תחול חובת מסירת ההודעה.
<נעה בן שבת: רצינו לשאול מעבר לזה, האם יכולות להיות נסיבות נוספות לשלול את ההכרה של המעבדה או שלא רוצים לקבוע כאן נסיבות אחרות, ואם לא רוצים לקבוע כאן נסיבות אחרות, אולי לאפשר לפחות את שלילת ההכרה בסעיף 200(א) שמופיע בעמוד הבא.
<נעה בן שבת: אפשר לכלול את זה בתקנות.
<קריאה: זה מופיע בחקיקה למעבדות.
<רוית ארבל: אנחנו ביקשנו לצמצם את שיקול הדעת.
<נעה בן שבת: את רוצה שזה ייקבע בתקנות, שתהיה אפשרות לבקר את הקביעה הזאת?
<רוית ארבל: אנחנו מדברים על 199?
<רוית ארבל: אנחנו ביקשנו להוסיף את התוספת של תוצאה חריגה שיש בה סכנה.
<רוית ארבל: זה נשאר.
<רוית ארבל: מה השאלה?
<נעה בן שבת: אנחנו אומרים בסעיף קטן (ב) שאם המעבדה לא מילאה את חובת הדיווח, מסירים ממנה את ההכרה.
<נעה בן שבת: רצינו לוודא שיכולות להיות גם עילות אחרות לביטול הכרה.
<זמר בלונדהיים: לפי חוק הפרשנות, וזה גם מוכר בפסיקה, הסמכה של גורם, גם אם לא כתוב שהוא רשאי לבטלה וכולי, זה מובן מאליו.
<זמר בלונדהיים: שנית, אני חושב שזה נכנס לסעיף 200.
<זמר בלונדהיים: כלומר, הוא יקבע את התנאים ושם הוא יכול לקבוע שההפרה של תנאים אלה תהיה עילה.
<נעה בן שבת: אולי תנאים לביטול ההכרה.
<נעה בן שבת: ובסעיף 200, ביקשו להפריד בין אישור הועדה לגבי התנאים.
<רוית ארבל: אם כן, מה התוספת ב-(ב)?
<נעה בן שבת: וכן תנאים באישור ודרכי פסילתו או ביטולו או עילות לביטולו.
<זמר בלונדהיים: מה זה פסילתו?
<זמר בלונדהיים: עילות לביטולו.
<רוית ארבל: כאן לא מדברים על אישור אלא על שלילת אישור.
<זמר בלונדהיים: לא הייתי משתמש במילה פסילה אלא במילה ביטול כי במילה הזאת השתמשנו לאורך כל החוק.
<נעה בן שבת: עילות לביטולו.
<רוית ארבל: על איזה תנאים לאישור מדברים?
<רוית ארבל: אנחנו מדברים על ביטול הכרה.
<נעה בן שבת: אנחנו לא קובעים כרגע.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על אישור ההכרה במעבדה.
<רוית ארבל: אבל זה לא בסעיף 199(ב) אלא יש סעיף אחר שדן בהסמכה.
<זמר בלונדהיים: בתקנות עצמן ייקבע כל ההסדר.
<זמר בלונדהיים: זה לא כאן בחוק.
<זמר בלונדהיים: ייקבעו גם התנאים להכרה וגם התנאים לביטול שמן הסתם יהיו כרוכים.
<רוית ארבל: מה זה תנאים לביטול?
<רוית ארבל: זה או שאני מבטל או לא.
<רוית ארבל: יש תנאים לאישור.
<זמר בלונדהיים: התנאים בהם אני אבטל את ההכרה.
<נעה בן שבת: העילות.
<נעה בן שבת: באיזה עילות מעבר לעילות הזאת שלא מסר תוצאה חריגה.
<רוית ארבל: עילות נוספות.
<רוית ארבל: הבנתי.
<זמר בלונדהיים: זה יהיה ברוח ההסדרים שקיימים היום בחוק.
<רוית ארבל: אני מקווה שגם אחרים יבינו בניסוח.
<נעה בן שבת: נשתדל.
<נעה בן שבת: בסעיף 200 יש לנו שאלה שעוד לא נענתה ורצינו לברר אותה.
<נעה בן שבת: אנחנו אומרים שבהליכים לפי פרק זה תשמש תעודת בדיקה ראיה לתוכנה כל עוד לא הוכח היפוכו של דבר.
<נעה בן שבת: אנחנו מניחים שזה בכל ההליכים.
<נעה בן שבת: אבל אומרים לנו שהתעודה לא תהיה קבילה בבית המשפט אלא אם כן מסרו את התוצאות שלה לעוסק גם בתוך 21 ימים מהתאריך הנקוב בה.
<נעה בן שבת: כלומר, אנחנו רוצים לדעת האם מדובר בימים בכלל או בימי עבודה.
<נעה בן שבת: האם אנחנו מדברים רק על ראיה בבית משפט או מה אנחנו עושים בהליך המינהלי.
<נעה בן שבת: יש כאן הליכים של עיצום כספי, יש כאן הליכים של שלילת מתן הוראות לפי סעיף 190.
<נתי ויטנברג: יש כאן בעיה ב-21 ימים.
<נתי ויטנברג: אם יצרן רוצה לעשות דיגום חוזר או לתקוף את זה בעזרת בדיקת מעבדה, לעתים אין בכלל את המוצר יותר בשרשרת הערך.
<נתי ויטנברג: אז הוא חסר הגנה.
<נתי ויטנברג: יש הרבה פעמים שיש טעויות במעבדה.
<נתי ויטנברג: צריך לקצר את הזמן הזה.
<זמר בלונדהיים: זאת קבילות בבית משפט.
<נתי ויטנברג: אתה רוצה שזה יהיה קביל?
<נתי ויטנברג: אני רוצה לבדוק שזה אמין.
<נתי ויטנברג: אני רוצה לשלוח את אותו מוצר פעם נוספת למעבדה.
<נעה בן שבת: אתה אומר שזה לא 21 ימי עבודה.
<שרון גוטמן: זה המצב החוקי היום.
<שרון גוטמן: אני לא זוכרת אם זה בפקודה עצמה או בתקנות אבל זה מספר הימים שכתוב.
<שרון גוטמן: שנית, יש בדיקות מעבדה שלוקחות זמן.
<שרון גוטמן: אני לא אשת מקצוע בעניין הזה.
<נתי ויטנברג: אפשר ממועד סיום הבדיקה.
<זמר בלונדהיים: כתוב.
<נתי ויטנברג: אבל לא 21 ימים.
<זמר בלונדהיים: ה-21 ימים, אין לי עמדה.
<זמר בלונדהיים: לכך צריך את אלי כי זאת לא שאלה משפטית.
<זמר בלונדהיים: השאלה אם אלה ימי עבודה או ימים, הכוונה הייתה ימים.
<זמר בלונדהיים: תמיד כשכותבים 21 ימים, הכוונה היא שלושה שבועות.
<זמר בלונדהיים: אני רואה שכתוב כאן "שנמסרו באופן שקבע השר בתקנות" וזה אומר שבלי התקנות הסעיף הזה לא חל.
<זמר בלונדהיים: אני מציע לכתוב כאן
<זמר בלונדהיים: בדואר רשום או בדרך נוספת שנקבעה בתקנות כדי שלא יהיה צריך לחכות לתקנות.
<קריאה: יש לנו בעיות עם הדואר הרשום.
<זמר בלונדהיים: הרפורמה בדואר צריכה לקרות במקביל.
<זמר בלונדהיים: אין לי משהו אחר.
<זמר בלונדהיים: מה אתם חושבים שייקבע בתקנות?
<זמר בלונדהיים: שקלנו לאחרונה לחזור ליונים אבל יש חשש שייצאו גם אותן.
<רוני סורקיס: אני רוצה לציין שנושא תעודת הבדיקה והקבילות שלה וכן הלאה, כאן מדובר על כך ש-21 הימים מתחילים בתאריך שכתוב שם כסיום יום הדגימה.
<רוני סורקיס: כלומר, זה יכול להיות שבוע ולעתים גם יותר.
<זמר בלונדהיים: אני עוצר אותך לא כי אני חולק אלא כי צריך את אלי.
<זמר בלונדהיים: אם אלי אומר, לי לא אכפת ולא מפריע לי.
טלי פלוסקוב: בעוד רבע שעה המליאה מתכנסת.
טלי פלוסקוב: יש לנו עוד רבע שעה לעבוד.
<נעה בן שבת: ממשיכים לעבור על כל ההערות והתיקונים בנוסח ולנסות לסגור שאלות.
<נעה בן שבת: לכן אנחנו עומדים על כך שלא נחזור לוועדה עם תשובות אלא ההחלטות צריכות להתקבל.
<קריאה: מחר יהיה רק פיקוח וטרינרי?
<נעה בן שבת: כך הודיע היושב ראש.
<זמר בלונדהיים: כדי שהיום נישאר עד מתי שצריך כדי לגמור את זה, התשובה היא כן.
טלי פלוסקוב: לגבי הסעיף, הגעתם להבנות?
<זמר בלונדהיים: בשעה 16:00 יש הפסקה ואז נסגור את זה.
<זמר בלונדהיים: הם לא הספיקו לסגור אבל הבאתי אותם כדי לסגור את הדברים האלה שהם יותר קטנים וכדי לא להשאיר פינות פתוחות.
<זמר בלונדהיים: את הפינה הגדולה נסגור ב-16:00.
<נעה בן שבת: אלי, אולי נוכל לשאול אותך לגבי סעיף 200.
<נעה בן שבת: אמרו לנו שתעודת בדיקה היא ראיה לתוכנה.
<נעה בן שבת: אומרים לנו שהיא לא תהיה קבילה בבית משפט אלא אם כן התוצאות שלה נמסרו בתוך 21 ימים מיום סיומה לנבדק ובית המשפט רשאי להאריך את זה.
<נעה בן שבת: נתי ויטנברג ביקש לקצר את התקופה מ-21 ימים כי הוא אומר שזאת תקופה ארוכה מדי למקרה שהוא רוצה דיגום חוזר.
<נעה בן שבת: השאלה השנייה שלנו היא האם אנחנו גם רוצים להחיל את זה בהליכים מינהליים, להטיל את המגבלה הזאת גם בהליכים מינהליים.
<אלי גורדון: אפשר להבין למה זה?
<נתי ויטנברג: אני אסביר.
<נתי ויטנברג: אם זה מוצר עם תוקף קצר, אפילו של חודש, עד שמקבלים את התשובה, יכול להיות שיש טעות במעבדה – ואנחנו יודעים שזה קורה – כי יש במעבדה זיהום ואז המוצר יוצא כאילו הוא לא תקין.
<נתי ויטנברג: אין אפשרות לסתור את הבדיקה.
<נתי ויטנברג: אתה בא עם ראיה נגדי ואני לא יכול לסתור אותה בדיגום חוזר של אותו מוצר או של אותה אצווה.
<אלי גורדון: לשיטתך זה צריך להיות און-ליין.
<נתי ויטנברג: עדיף.
<נתי ויטנברג: אבל בוא את ה-21 ימים נקצר לשבעה ימים כדי שכן יהיה אפשר לבדוק את התוצאה.
<נתי ויטנברג: אני אומר את זה מניסיון במפעל שעבדתי עם סלמונלה טיפי, לא קיבלנו את תוצאת הבדיקה והתברר שבמעבדה היה זיהום עם סלמונלה.
<נתי ויטנברג: המשמעות היא השמדת סחורה וכאן צריך מאוד להיזהר.
<אלי גורדון: ברוב המקרים כן יש אפשרות להעביר תוצאות בדיקה.
<אלי גורדון: אף אחד לא אמר שימתינו עם סטופר 21 ימים.
<אלי גורדון: ברגע שמתקבלות תוצאות בדיקה, בין היתר זה מכלול, ואתה יודע שאנחנו לא מדברים רק על תוצאות בדיקה אלא זה מכלול וזה מועבר להתייחסות.
<אלי גורדון: להגדיר כאן שבעה ימים, מבחינתי לא.
<נתי ויטנברג: 14 ימים.
<נתי ויטנברג: משהו יותר קצר.
<נתי ויטנברג: המפעלים נדרשים ל-14 והחוק כאן לוקח 21 לרשויות.
<נתי ויטנברג: בוא נלך על אותם קווים.
<אלי גורדון: מפעלים, יצרנים ויבואנים אפילו במקרים מסוימים ניתן להם יותר זמן ממה שהם צריכים להעביר עדכון כזה או אחר.
<אלי גורדון: ניתן להם אפילו חודש.
<אלי גורדון: אני לא רואה כאן הצדקה לקצר.
<אלי גורדון: ברור שבדפוס התנהגות, כמה שיותר מהר, זה גם עקרון שלנו לפעול במקרים כאלה מהר ככל הניתן.
<אלי גורדון: יחד עם זאת, יש גבולות גזרה אנחנו רוצים לקבע אותם.
טלי פלוסקוב: אנחנו נשארים ב-21 ימים.
<נעה בן שבת: שאלה אחרונה.
<נעה בן שבת: האם זה יחול גם בהליכים מינהליים?
<נעה בן שבת: האם המגבלה הזאת תחול גם בהליכים מינהליים?
<נעה בן שבת: אני חושבת שיש הגיון בזה שהיא תחול גם בהליכים מינהליים.
<נעה בן שבת: צריך לאפשר לאדם להתמודד עם ההוראה הזאת.
<זמר בלונדהיים: זאת ראיה שבאה מעולם דיני הראיות ובתי משפט.
<זמר בלונדהיים: הליכים מינהליים זה משהו אחר לגמרי.
<זמר בלונדהיים: אני מניח שזה יימסר תוך 21 ימים וגם להליכי העיצומים יש זמניים, אבל גם אם זה לא נמסר, זאת לא יכולה להיות ראיה מינהלית.
<זמר בלונדהיים: הרי אנחנו לא באותו עולם ולעתים דברים לא קבילים בבית משפט והם כן קבילים כראיה מינהלית.
<זמר בלונדהיים: זאת הוראה שמקובלת בעולם בית המשפט ולא כל כך מקובלת בהליכים מינהליים.
<נעה בן שבת: הראיה המינהלית יכולה להיות הרבה יותר.
<זמר בלונדהיים: המשקל שלה כמובן הוא פחות.
<זמר בלונדהיים: אם המצאתי לו אותה אחרי שנתיים, כנראה בכלל אי אפשר להשתמש בה.
<זמר בלונדהיים: אם המצאתי אחרי שלושים ימים, זה כבר גבולי.
<זמר בלונדהיים: אני לא חושב שלהגיד את זה קטגורית זאת בעיה ביני, רק בבתי המשפט עושים את זה.
<נעה בן שבת: לסעיף 202, שמירת מסמכים.
<נעה בן שבת: אנחנו נקרא את הסעיפים האלה כדי שיהיה ברור.
<ענת מימון: 202.
<ענת מימון: שמירת מסמכים מסמכים, בדיקות, מפרטים ואישורים שעל עוסק במזון לשמור לפי הוראות פרק זה לרבות לצורך עקיבות המזון (בסעיף זה – מידע) יכול שיישמרו גם בדרך דיגיטלית, אלא אם כן נאמר אחרת, ובלבד שהשמירה בדרך כאמור תיעשה באופן השומר את המידע האמור באופן אמין, ברור וקריא וכי ננקטים אמצעי הגנה סבירים מפני חדירה לחומר מחשב ומפני שיבוש בעבודת המחשב.
<ענת מימון: השר רשאי לקבוע הוראות לעניין אופן השמירה של מידע כאמור באופן דיגיטלי, אופן גיבויים וצורת הנגישות אליהם לצורך פיקוח, ואפשר כי ההוראות ייקבעו בשים לב לגודל העוסק ומהות עסקו.
<ענת מימון: 202א דיווח בידי עוסק במזון דיווח שעוסק במזון חייב למסור לפי הוראות פרק זה יכול שיישלח בדואר אלקטרוני לכתובת שתפורסם באתר האינטרנט חתום בחתימה אלקטרונית או כשהוא כולל סריקה ממוחשבת של דיווח חתום בכתב, ויראו את הדיווח כאילו נמסר משעה שהתקבל אישור מסירה.
<זמר בלונדהיים: לפני שאנחנו עוברים לסעיף ההשגה.
<זמר בלונדהיים: לגבי שמירת המסמכים.
<זמר בלונדהיים: אנחנו הסמכנו את השר לקבוע.
<זמר בלונדהיים: לא שמתי לב אם קראת את הסוגריים המרובעים ב-2202א, שננקטים אמצעי הגנה סבירים.
<זמר בלונדהיים: אני לא בטוח שכדאי שזה יהיה כי הנטל שזה מטיל על עוסקים קטנים לנקוט אמצעי הגנה סבירים, זה מישהו ישמור על המחשב שלו.
<זמר בלונדהיים: אני מקווה שאנשים נוקטים אמצעי שמירה במחשב שלהם.
<נעה בן שבת: יכול להיות שאפילו אין להם תוכנת אנטי וירוס או משהו כזה.
<זמר בלונדהיים: אין לנו שום כוונה להטיל נטל על עסקים קטנים בדברים האלה.
<קריאה: תסביר מה זה אמצעי הגנה סבירה.
<זמר בלונדהיים: לכל היותר לגבי משווק גדול שם אני מניח שממילא הם עושים את זה מסיבות עסקיות כי הם לא רוצים שמערכת ניהול המלאים שלהם תותקף מאלפי סיבות אחרות ואז אולי זה בסדר.
<נעה בן שבת: אתה רוצה שגם זה יהיה בתקנות?
<נעה בן שבת: שאם לא נקבע הדבר הזה בתקנות?
<זמר בלונדהיים: אני חושב שאפשר לשמוע אותם.
<זמר בלונדהיים: אם הם אומרים שזה המצב היום ולא אכפת להם, זה לא מפריע לי.
<זמר בלונדהיים: עוד הערה אחת כדי שגם נשמע את התגובות עליה.
<זמר בלונדהיים: לטעמנו הדרישה של גיבוי לא צריכה להישאר בתקנות.