GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<משה רפאלוביץ: היום המצב הוא שכאשר הוא נמצא בביקורת ובודק בשווקים, אם מתעוררת איזו בעיה אקוטית, עוזבים רגע את הביקורת, מטפלים בתושב וחוזרים לביקורת וגם הפוך קורה.
<משה רפאלוביץ: כשהוא יעבוד בשני כובעים ועם שני מעבידים, הוא לא יכול יותר לתת שירות לתושבים.
<משה רפאלוביץ: איזה מעביד יקבע עכשיו באיזה שעה הוא צריך להיות היכן?
<משה רפאלוביץ: מפצלים אותו באופן שהוא לא יכול לתפקד יותר.
<משה רפאלוביץ: המצב הזה הוא מסובך עוד יותר אם העובד עובד בחלקיות משרה כי אז דמיינו לכם עובד שנמצא בפנסיה תקציבית ועכשיו מורידים את אחוזי המשרה שלו לפחות משלושים אחוזים אצל כל אחד מהמעבידים, ואז הוא מאבד באמצע החיים את הפנסיה התקציבית שלו.
<משה רפאלוביץ: זה עוד יותר מסובך אם הוא עובד בכמה רשויות.
אלי אלאלוף: נציגי הממשלה, תכינו תשובות.
אלי אלאלוף: יש הרבה תשובות קיימות.
אלי אלאלוף: אני לא מבין איך אתה שלמדת כל כך הרבה את החוק, אתה חוזר על דברים שכבר לא קיימים בחוק, אבל לא נורא.
אלי אלאלוף: כל נושא הפנסיה התקציבית, אתם הגוף היחיד שקיבלתם הבטחה לשמירה על כל הנושא של פנסיה תקציבית.
אלי אלאלוף: אז אנא.
מיכל בירן: אבל לא בהיקף שלה.
<משה רפאלוביץ: לא בהיקף.
אלי אלאלוף: לא בהיקף שינוצל.
מיכל בירן: זה מה שהוא אמר, שאם מורידים אותו לשלושים אחוזים.
אלי אלאלוף: אני יודע בדיוק על מה הוא מדבר.
אלי אלאלוף: אני גם אחד שמקשיב ויודע אפילו להבין ויודע להשוות מול המסמכים שיש לי ביד.
אלי אלאלוף: כדאי שנדייק.
<משה רפאלוביץ: אני אומר שהמצב הוא יותר מסובך כאשר רופא עובד – וזה מצב שקיים היום – ברשויות הקטנות, שם רופא יכול לעבוד אמנם במשרה מלאה אבל מחולקת לשלוש רשויות שונות ולפעמים זה פחות ממשרה מלאה.
<משה רפאלוביץ: הוא יכול לעבוד עשרים ושלושים אחוזים ברשות אחת, עוד עשרה אחוזים ברשות שנייה ועוד 15 אחוזים ברשות שלישית.
<משה רפאלוביץ: עכשיו ייקחו את שברירי המשרות האלה ויחלקו כל אחת מהן לשתיים, כך שפתאום יהיו לו לא שלושה מעבידים כמו שיש לו עכשיו אלא יהיו לו ארבעה מעבידים שיתחילו להתנגש ביניהם.
<משה רפאלוביץ: אם אלה רשויות סמוכות, הרשויות גם מתאמות את העבודה שלו ביניהן.
<משה רפאלוביץ: הדברים האלה מקובלים שאם באמצע יום עבודה צריך לקפוץ מרשות לרשות, זה בסדר.
<משה רפאלוביץ: עכשיו כשיש מעביד רביעי שזה התאגיד, ייתן לו הוראות סותרות לרשויות המקומיות ואנה אנחנו באים עם הדבר הזה?
<משה רפאלוביץ: זה מצב שהוא בלתי אפשרי.
<משה רפאלוביץ: אומרים כאן שהמדינה לוקחת אחריות והשלטון המקומי מתנקה מאחריות.
<משה רפאלוביץ: אני מזכיר שגם על פי החוק קיים, גם על בדיקות המשנה, על רובן לפחות, מי שאחראי גם היום ומי שנותן הנחיות איך זה מתבצע, זאת המדינה.
<משה רפאלוביץ: זה לא השלטון המקומי קובע איך עושים את בדיקות המשנה.
<משה רפאלוביץ: החוק קובע היום שמי שקובע איך עושים את בדיקות המשנה הקיימות היום אותן הולכים לבטל, זה מנהל השירותים הווטרינריים.
<משה רפאלוביץ: זה לא שעוברת האחריות לגמרי.
<משה רפאלוביץ: האחריות הייתה בידי המדינה ונשארת בידי המדינה.
<משה רפאלוביץ: יש כאן שינוי בבדיקות המשנה ואת זה אנחנו מבינים, ויש כאן שינוי באגרות שגובה מרכז השלטון המקומי והדבר הזה באמת מצער כי מרכז שלטון מקומי יפסיק לגבות אגרות ומה שמוצע כאן בחוק זה שהרשויות יקבלו את השיפוי על כך.
<משה רפאלוביץ: אגב, הן יקבלו יותר שיפוי מכפי שיש בבדיקות המשנה של היום.
<משה רפאלוביץ: לפי התחשיב שנציגי הממשלה הציגו כאן, עבור הפיקוח בשווקים יש סדר גודל של שישים מיליון שקלים.
<משה רפאלוביץ: מרכז שלטון מקומי, לפי הנתונים של השנים האחרונות, גובה עשרים וקצת מיליון שקלים.
<משה רפאלוביץ: זה קצת משתנה בין השנים, אבל מדובר על בערך שליש מזה.
<משה רפאלוביץ: זאת אומרת, הרשויות המקומיות ישופו אפילו ביותר כסף.
<משה רפאלוביץ: השאלה אם זה מספיק או לא וזאת שאלה טובה.
<שלמה דולברג: אתה בטוח שהאוצר יעביר לנו את הכסף?
<משה רפאלוביץ: זאת הנקודה.
<משה רפאלוביץ: הנה, זאת הנקודה וכאן יוצא המרצע מהשק.
<משה רפאלוביץ: בעצם אומרים בואו נפגע בעובדים, למה?
<משה רפאלוביץ: כי יש חוסר אמון בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי.
<משה רפאלוביץ: חוסר אמון.
אלי אלאלוף: אני חייב להתפרץ.
אלי אלאלוף: מערכת ציבורית בהיקף של מרכז השלטון המקומי שמטילה ספק באמינות הממשלה, אני חושב שכדאי שנכבה את האורות בלוד.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה פשוט חוסר אחריות מוחלטת.
מיכל בירן: אם הם צריכים אותי כעדת אופי לממשלה על המשפט הזה, אני מוכנה לבוא ולהעיד.
אלי אלאלוף: מיכל, אני מבקש גם ממך להקשיב לי.
אלי אלאלוף: אני חי במדינה פחות זמן מהרבה אנשים למרות שאני כאן כבר חמישים שנים, עם תפקיד ממלכתי לפני שלושים שנים ועם תפקיד ממלכתי חדש מלפני כמה חודשים.
אלי אלאלוף: להטיל רפש כזה על המדינה, זה חוסר אחריות גם במשא ומתן על תנאים של העובדים.
אלי אלאלוף: אני לא מוכן לקבל מאף אחד הטלת ספק באמינות המדינה הזאת.
אלי אלאלוף: מה אתם עושים כאן?
אלי אלאלוף: תתקפלו.
אלי אלאלוף: תעופו.
אלי אלאלוף: תברחו.
מיכל בירן: מה זה קשור.
אלי אלאלוף: זה קשור לזה.
מיכל בירן: אנחנו כאן כי זה העם שלנו.
מיכל בירן: זה לא אומר שהמדינה הזאת עומדת בהבטחות שלה.
מיכל בירן: היא מפירה אותן באופן סדרתי.
אלי אלאלוף: שמעתי אותך בהקשבה קדושה כמו שאומרים בצרפתית אבל יש גבול.
אלי אלאלוף: תאמינו לי, יש לי דעות פוליטיות שלא מתאימות אפילו לקואליציה שאני חבר בה.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אי אפשר.
אלי אלאלוף: על בסיס משפט כזה, אין ישיבה, אין רפורמה, לכו הביתה.
אלי אלאלוף: אני לא מוכן לקבל את זה.
אלי אלאלוף: זה שהמדינה צריכה לתקן את עצמה, כולנו רוצים בזה.
אלי אלאלוף: מי הולך לישון בלי לקטר, בלי לרצות לתקן, בלי לרצות שהעתיד של הילדים יהיה טוב יותר?
אלי אלאלוף: להטיל חוסר אמון כזה מוחלט כשיש כאן מערכת משפטית משולבת שאתם יכולים להגן על עצמכם, שהמדינה מגנה והפקידים מגנים על המדינה ולא פחות מאשר עליכם?
אלי אלאלוף: אי אפשר לקחת איזו אקסיומה כזאת ולומר שהמדינה לא אמינה.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אם זה כך, מה אנחנו עושים כך?
אלי אלאלוף: איזו מין דמוקרטיה?
אלי אלאלוף: אתם יכולים להשוות אותנו לאיזה אי של אינדיאנים, סליחה, בלי לפגוע באינדיאנים?
אלי אלאלוף: על זה אי אפשר להתמודד.
אלי אלאלוף: אני מצטער להגיד לך, שלמה.
אלי אלאלוף: אתם מחזקים, כביכול מסכימים עם הנימוק הזה.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אני רוצה להגיד לכם שהשלטון המקומי מקבל כל שנה מיליארדים ומותר לו להתווכח ולומר שזה לא מספיק, וזכותו.
אלי אלאלוף: כך ישרת אותנו טוב יותר.
אלי אלאלוף: אבל יש גבול לאקסיומה ההתחלתית הזאת.
אלי אלאלוף: משא ומתן, היות ואני לא מאמין למדינה, ויש לכם הוכחות, ולמי לא?
אלי אלאלוף: גם לי יש.
אלי אלאלוף: זה לא ניתן למשא ומתן, זה כאילו אתם אמרתם איך אנחנו נעשה כדי לשנות את הצבע הכחול של השמים.
אלי אלאלוף: יש גבול לנוסח.
אלי אלאלוף: שנית, וזה הזמן שלי.
אלי אלאלוף: חברים, מי שחושב שרפורמה כל כך ענקית, כל כך רצויה לטובת הציבור והבריאות של כולנו יכולה להתלוות בהעסקת מאתיים עובדים, הוא טועה.
אלי אלאלוף: רפורמה היא רפורמה גדולה בקווים גדולים ואחר כך נכנס המרכיב האנושי ובמרכיב האנושי אפשר לדרוש לא לפגוע בעובדים.
אלי אלאלוף: מצד שני היום כל אחד בא למשרה מסיבות כאלה ואחרות, איך נעשה כדי שההוא שיש לו עשרה אחוזים פה, ותלוי בשלושים אחוזים משם, ושם הוא יעיף אותו כי הוא לא בעיניים הכחולות של הבוס.
אלי אלאלוף: אתם רוצים שלא נעשה רפורמה?
אלי אלאלוף: שנאכל בשר עם זבל?
אלי אלאלוף: שנאכל בשר באטליז הזרוק?
אלי אלאלוף: שנאכל בשר מהפירמות הגדולות שמטעות את הציבור?
אלי אלאלוף: שנאכל בשר יקר מדי?
אלי אלאלוף: מי שחושב שהרפורמה הזאת תגמור עם שטיח שכל אחד ימצא את הצבע בניואנס שלו, חברים, אכזבה מוחלטת, לא.
אלי אלאלוף: לא יהיה.
אלי אלאלוף: תהיה התחלה.
אלי אלאלוף: יש תהליך.
אלי אלאלוף: התשובה היחידה במצב הזה היא שאף אחד לא החליט שמהיום למחר כולם לובשים חולצה אדומה, ואני מעדיף הפועל באר שבע.
אלי אלאלוף: אבל זה לא כך.
אלי אלאלוף: חבר'ה, יש כאן תהליך מבוקר, יש ועדה שהתחייבה בתוך החוק ללוות בכל מושב של הכנסת כדי לבדוק ולהמשיך להקשיב, להמשיך לראות מה קורה, לתקן תוך כדי.
אלי אלאלוף: יש התחייבות של השרים היום לעמוד בכל הדרישות.
אלי אלאלוף: שוב אני חוזר ואומר שכל הרצונות האלה לא יפתרו את הבעיה הפרסונלית של כל אחד ואני באמת רוצה לפתור את הבעיה הפרסונלית של כל אחד, אבל שלא תחשבו.
אלי אלאלוף: אני אגיד שתעשו כמו תאגיד המים, כולם יאמרו מה אומרים עליהם, תעשו כמו ברשות השידור, כולם יודעים.
אלי אלאלוף: זאת אומרת שכאן אנחנו חייבים להיות יצירתיים.
אלי אלאלוף: המצב הנוכחי לטובת בריאות הציבור הוא רע, הוא מסוכן, הוא עלול לפגוע בכל אחד מאתנו, ודאי במי שהולך לשוק כמוני וזה לא אומר שאני סובל עד עכשיו, עובדה, תראו כמה אני יותר מדי נוכח.
אלי אלאלוף: אבל מה אתם רוצים מהרפורמה הזאת?
אלי אלאלוף: היא לא יכולה לפתור את כל הבעיות של כל העולם.
אלי אלאלוף: היא צריכה להתחיל, ארבע שנים, ואנחנו רוצים לקצר כדי שנהיה עם יד על הדופק כדי לראות שהדברים יתקדמו נכון, עם מערכת שמוכנה.
אלי אלאלוף: תנחשו, העובדים שעד עכשיו היו מלכים בתפקידים שלהם, הם הולכים להיות מבוקרים יותר, עם מערכת מגבילה וזה אומר שגם הם כבר לא תפקדו נכון.
אלי אלאלוף: גם עובדי המדינה חטפו אותה.
אלי אלאלוף: כולנו נחטוף כדי שנשיג דבר אחד חשוב.
אלי אלאלוף: למרות שזה במסגרת הרפורמה של הקורנפלקס כאילו אנחנו רוצים להוזיל, זה אולי, אבל הדבר הכי חשוב זה בריאות הציבור.
אלי אלאלוף: בעיני הדבר הכי חשוב זה בריאות כל אחד מהילדים שלנו ושלנו.
אלי אלאלוף: מי שבא לעשות כאן אולטימטום, יש לי פטנט.
אלי אלאלוף: אל תדאגו.
אלי אלאלוף: יש לי פטנט.
אלי אלאלוף: יש לי קואליציה מדהימה אבל אני לא רוצה להפעיל את זה.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה להצביע ברוב נגד מיעוט.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיע למצב שאנחנו נבין אחד את השני ונשאיר משימות לעתיד.
אלי אלאלוף: מי שיחשוב שהוא יקום מהשולחן הזה ויגיד השגתי או השני יגיד הפסדתי, שנינו טועים.
אלי אלאלוף: אנחנו חייבים להמשיך ולנסות ולשפר.
אלי אלאלוף: תנו אפשרות להתחיל את המהלך הזה שהוא הכי חשוב.
אלי אלאלוף: אני יודע, אני לא פוליטיקה, אתם רואים, זה נאום של טיפש אבל לא יכול להיות היום מאבק בין כוחות לא עם אינטרסים אישיים אלא עם אינטרסים שאפילו השטן לא יכול לגלות אותם.
אלי אלאלוף: לכן אני מודיע לכם חברים, אני בעד לתקן את המצב ולכן אמרתי שההצעה הזאת שקראנו ניתנת לתיקון אבל אין שום אולטימטום שיתקבל.
אלי אלאלוף: הדמוקרטיה המדהימה הזאת של המדינה שכביכול לא שווה בעיניכם, אין מדינת שמאפשרות דיון כזה עם כבוד כזה לכל אחד מכם, עם מה שמקבלים מכם וזה נפלא.
אלי אלאלוף: אני רואה מה קיבלה המדינה טוב יותר מכל אחד.
אלי אלאלוף: אם היינו יושבים רק בתוך השכל האדיר של חברי כנסת ושל עובדי המדינה, לא, הגאולה תבוא רק מזה שיש מעורבות של הציבור.
אלי אלאלוף: לכן אני מציע בואו נתעשת, נבין שהחוק הזה יעבור ובוא נגרום לכך שהוא יעבור טוב.
אלי אלאלוף: את זה אני מבקש מכולם.
אלי אלאלוף: יש לי הבטחה משר האוצר - ולכן אני כאן בפוליטיקה – שהוא ראש המפלגה שלי ואני גאה בזה, אני לא פוליטיקאי, אני אומר לכם שיש לי הבטחה לעשות הכול כדי לא לפגוע בעובדים.
אלי אלאלוף: אחד.
אלי אלאלוף: לעשות הכול כדי שהרפורמה תתחיל כי זה טוב לעם, לכל העם, למרות שמי שיש לו קצת יותר כסף יכול לקנות במקומות קצת יותר טובים.
אלי אלאלוף: למה שהחבר'ה שיש להם פחות אמצעים יאכלו דברים פסולים?
אלי אלאלוף: תדעו לכם שאני הולך לשוק רק כדי לא להתנתק.
אלי אלאלוף: אני גר בשכונה פשוטה בבאר שבע רק כדי לא להתנתק ולא מפני שאין לי כסף אבל יש גבול חברים.
אלי אלאלוף: אם תרצו כולם להיות בעמדות שלכם, לא צריך מאה שעות דיון.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם שמחר בערב יש הצבעה והיא תעבור, אז מי שרוצה עכשיו לתת הצעות קונקרטיות, קונסטרוקטיביות, בבקשה, תמשיכו.
אלי אלאלוף: מי שרוצה לאיים, לא בשולחן הזה.
מיכל בירן: שתי הערות לדבריך.
מיכל בירן: דבר ראשון, אני אשמח, לפחות אני לא מרגישה שאני זקוקה לציונים על אהבת המדינה ונראה לי שכל היושבים מסביב לשולחן כך.
מיכל בירן: היו כאן כמה הערות על המדינה הזאת.
מיכל בירן: אני חושבת שכל היושבים מסביב לשולחן אוהבים את המדינה.
מיכל בירן: אפשר לקחת את זה כ-גיבן ומשם להתקדם ולא להתחיל לתת כאן ציונים לאנשים.
מיכל בירן: לגבי השיפוי.
מיכל בירן: זה לא עניין של חשדנות, זה לא עניין של פרנויה אלא זה עניין של מדיניות עקבית.
מיכל בירן: אחת העבודות האקדמיות שעשיתי באוניברסיטה הייתה איך אחרי שנתיים או שלוש אחרי חוק ביטוח בריאות ממלכתי החליטו לבטל את השתתפות המעסיקים בביטוח הבריאות של עובדיהם והאוצר אמר שהוא ישפה בשבעה מיליארד שקלים.
מיכל בירן: האוצר אמר.
מיכל בירן: תגיד עכשיו השרה גרמן האם שבעה מיליארד השקלים האלה צבועים היכן שהוא.
יעל גרמן: חסרים עשרים מיליארד במערכת הבריאות בגלל שמס מקביל בוטל בניגוד להסכמים.
מיכל בירן: כאשר מבטיחים שיפוי, אי אפשר לבדוק מה קורה אתו.
מיכל בירן: זוכרים את זה לשנה, שנתיים, ואחר כך עוברים מים בנהר ואף אחד לא זוכר איפה הוא נמצא, הוא לא צבוע והוא נעלם.
מיכל בירן: החשש הזה הוא חשש הגיוני.
מיכל בירן: חוץ מזה, הערה נוספת.
מיכל בירן: המצב הנוכחי הוא לא מסוכן.
מיכל בירן: בסך הכול עושים עבודה טובה.
מיכל בירן: הוא יכול להיות יותר יעיל ועל זה כולנו מסכימים ובכל מקרה הוא במגמה של התייעלות ויכול להתייעל עוד יותר.
מיכל בירן: אני חושבת שהסכמנו על דברים מקצועיים בהרבה מובנים ואם לא, בכל מקרה זה ויכוח מקצועי וזה לא שחור ולבן.
מיכל בירן: הדבר הכי חשוב.
מיכל בירן: החלק הזה הוא לא קשור לרפורמת המזון, הוא לא מגביל אותה, הוא לא קשור לפרקים האחרים, הוא לא מפריע לשום דבר אחר, לא הייתה שום מניעה שנעשה את זה בניחותא.
מיכל בירן: אפשר להגיע להסכמות.
מיכל בירן: אני מעריכה מאוד את היכולת שלך ואת השקעת השעות הרבות שאתה משקיע.
אלי אלאלוף: לא אני לבד.
אלי אלאלוף: כולנו.
מיכל בירן: כולנו משקיעים בניסיון להגיע להסכמות.
מיכל בירן: אני חושבת שזה הכיוון.
מיכל בירן: אני רק חושבת שאנחנו מאוד מתקרבים לשם וכל מה שצריך כרגע זה עוד קצת יצירתיות.
מיכל בירן: הבעיות מופו, אפשר להגיע לפתרון.
מיכל בירן: זאת תפיסתי.
יעל גרמן: קודם כל, זאת פעם ראשונה שאני רואה אותך כך וצר לי.
יעל גרמן: באמת, אחרי כל השעות שאתה מקדיש, אנחנו באים והולכים, חלקנו יותר, חלקנו פחות אבל אתה נמצא כאן כל הזמן ואתה גם השכלת ליצור שיתוף פעולה ממש כמו שאתה בא ואתה אומר, אנחנו מרגישים כך.
יעל גרמן: אנחנו כאן יושבים אחת מהקואליציה ושלושה – שמוליק כרגע יצא – מהאופוזיציה ואני לא חושבת שאם מישהו היה נכנס לחדר, הוא היה יודע מי באופוזיציה ומי בקואליציה כי אנחנו יושבים כאן לטובת העניין ואנחנו מאמינים שזאת רפורמה חשובה וממש כמוך אנחנו רוצים להעביר אותה.
יעל גרמן: אחרי שאמרתי זאת, אני חייבת לומר שלא שמעתי את הדברים כפי שאתה שמעת את מה שאמר שלמה דולברג.
אלי אלאלוף: הוא יודע כמה אני מעריך אותו.
יעל גרמן: אני חושבת שכאשר דובר על המדינה, לא דובר על המדינה אלא דובר על משרדי הממשלה.
יעל גרמן: לא דובר על המדינה כמדינה.
יעל גרמן: מדובר על המשרדים.
יעל גרמן: אני חייבת לציין ששלמה צודק במאה אחוזים.
יעל גרמן: נתנה כאן מיכל דוגמה נפלאה אבל יש לנו עוד כמה דוגמאות ובשלטון המקומי יש המון דוגמאות להבטחות שנתנו משרדי ממשלה עם הסכמים שהתקבלו ולאחר מכן בהינף יד הם שונו בין אם בחוק ההסדרים שקל לשנות בו כל דבר ובין אם בצורה אחרת.
יעל גרמן: צודק שלמה וצודק מרכז השלטון המקומי שרוצה הבטחה.
יעל גרמן: היום, כשאנחנו באים לחוקק את החוק ובתוכו יש את הסעיף, ואני מסכימה עם מיכל, אני חושבת שזה שהלבישו את כל הנושא הווטרינרי, והראיה שאנחנו גם דנים בו לחוד, אפשר היה לקחת ולשים אותו בצד ולא להביא אותו בחוק ההסדרים ולא להעביר אותו במהירות כזאת אלא להפריד אותו, לפצל, ולבוא ולומר שאנחנו גמרנו את הנושאים העיקריים של אבטחת איכות המזון והורדת המחירים על ידי יבוא מקביל ובוא נשים את הנושא המאוד מאוד כבד הזה בצד.
יעל גרמן: אבל לא.
יעל גרמן: אני מבינה שרוצים להעביר את זה יחד.
יעל גרמן: אבל ברגע שרוצים להעביר את זה ביחד, אנחנו ישבנו על פרטי פרטים בשבועיים-שלושה האחרונים ואפילו היום, על טלפון כזה או טלפון אחר וכולי.
יעל גרמן: לא שמת לב כי אתה נמצא כאן ואנחנו הקדשנו לזה שעה וחצי.
יעל גרמן: אני חושבת שמן הראוי שנקדיש יותר משעה וחצי לגורלם של אנשים שהתעסוקה שלהם וחייהם תלויים בחוק הזה.
יעל גרמן: לא נפיל את הרפורמה אבל בוא לא נפיל את הרפורמה גם על כתפיהם ובוא נבטיח לרשויות – ואני לא מדברת על הרשויות החזקות כי מרבית הרשויות הן לא חזקות – שברגע שהן נכנסות להסכם הזה, הן תהיינה בטוחות שהן תקבלנה שיפוי ולא רק השנה ובעוד שנה אלא גם בעוד שלוש-ארבע שנים ולאורך כל הזמן.
יעל גרמן: אני חושבת שזה חשוב ומטובתנו לעשות זאת בהסכמה כפי שעשינו את זה לאורך כל הדרך.
אלי אלאלוף: בבקשה, דוקטור שפירא.
<אבי שפירא: אני נמצא כאן כבר כמה ימים ואני חייב להגיד שאנחנו בארגון – ואני באופן אישי – השתכנענו.
<אבי שפירא: הרפורמה הזאת חשובה, יש בה המון דברים טובים, אבל כרגע מבחינתי מדובר באנשים וזה מה שניסיתי גם להסביר בשיחות מחוץ לדיונים.
<אבי שפירא: התחושה שלנו, של כל האנשים האלה שמסביבנו - וכל יום נמצאים כאן עשרים-שלושים וטרינרים שעולים למעלה ומייעצים, קבוצות ווטסאפ ודיבורים ודיונים – שאנחנו הולכים לשלם מחיר בגלל חוסר יכולת להסדיר באיזה מנגנון בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי הבטחה של כספים.
<אבי שפירא: אני שומע את זה ואני שואל את עצמי איך זה יכול להיות.
<אבי שפירא: הזכירו כאן שני מושגים – חפץ ובהסכמה.
<אבי שפירא: אז כן, קודם כל, אנחנו קצת מרגישים כמו חפץ כי אם לא היינו חפץ, אולי היו מדברים אתנו כמה חודשים מראש ומסדירים את העניין הזה, אבל לא עשו את זה.
<אבי שפירא: אחרי כן הזכירו את המילה הסכמה.
<אבי שפירא: באנו והצענו כאן איזושהי הצעה שאומרת שהרשות המקומית תרצה להוציא ממנה את האחריות על הפיקוח בשווקים, זה בסדר, אבל היא תעשה את זה לגבי עובדים שפורשים או מרצון או פורשים מחמת גיל ואז יוכלו להמשיך ללא הרופאים האלה ואז הרופאים יועסקו בתאגיד.
<אבי שפירא: שוב התשובה חוזרת לשיפוי הכספי.
<אבי שפירא: אני לא יכול להבין את זה.
<אבי שפירא: כופים עלינו.
<אבי שפירא: יש כאן אנשים שעובדים עשרים ושלושים שנים ולוקחים אותם מהעבודה שלהם ואומרים עכשיו נפצל אתכם.
<אבי שפירא: זה לא חפץ.
<אבי שפירא: היד שלכם תהיה כאן, הרגל שלכם תהיה שם וזה מה שיהיה כי הרפורמה חשובה, ועל מה?
<אבי שפירא: על זה שלא מאמינים אחד לשני?
<אבי שפירא: זה לא איזה משהו גורלי.
<אבי שפירא: אני שומע ממשרדי הממשלה שמצדם הם אפילו רוצים שאלה יהיו הרשויות המקומיות וזה אפילו יותר נכון ואולי יותר יעיל.
<אבי שפירא: אני באמת לא מבין מה הולך כאן.
<אבי שפירא: אני לא יכול להבין.
<אבי שפירא: קטונתי.
אלי אלאלוף: בעיניך השיפוי היא הבעיה המרכזית?
<אבי שפירא: זה מה שהבנתי.
אלי אלאלוף: ושנית, מי מעסיק.
אלי אלאלוף: מי לוקח אחריות מוחלטת על הרפורמה הזאת.
אלי אלאלוף: אחריות מוחלטת.
אלי אלאלוף: יכול להיות רק גוף אחד, גם אם הוא לא אמין מספיק בעיניכם היום.
<משה רפאלוביץ: בעינינו הוא אמין.
<אבי שפירא: אם היו לוקחים את התפקיד שלנו במלואו והיו מעבירים אותו לתאגיד, יכול להיות שהייתי אומר בסדר, אבל זה לא מה שקורה.
אלי אלאלוף: זה תאגיד ממשלתי.
<אבי שפירא: אבל זה לא מה שקורה.
אלי אלאלוף: מטילים ספק בכל המערכות
<משה רפאלוביץ: אנחנו לא מטילים ספק.
<אבי שפירא: אנחנו לא מטילים ספק.
<אבי שפירא: אנחנו אומרים דבר מאוד פשוט.
<אבי שפירא: אין סיבה שבעולם שישנו את מקום ההעסקה שלנו ויחתכו את התפקיד שלנו לשניים.
<אבי שפירא: אנחנו קמים בבוקר כבר שלושים שנים ועושים את העבודה שלנו ורוצים להמשיך לעשות אותה.
אלי אלאלוף: כדי שלא נגיע למבוי סתום, יש לי בקשה.
אלי אלאלוף: בואו נאפשר לנציגי הממשלה להביע את עמדתם.
<משה רפאלוביץ: משפט אחד אדוני.
אלי אלאלוף: בבקשה, עד שיתארגנו.
<משה רפאלוביץ: הרפורמה אמרת שהרגולטור הם משרדי הממשלה ואין לנו ויכוח על זה.
<משה רפאלוביץ: היא אומרת שהעובדים יועסקו או בתאגיד או ברשות המקומית.
<משה רפאלוביץ: אנחנו מבקשים שעובדים שהיום עובדים ברשות המקומית ימשיכו לעבוד ברשות המקומית תחת הפיקוח של אותו רגולטור.
<משה רפאלוביץ: אנחנו לא מפקפקים בדבר הזה ואנחנו לא רוצים לעצור את הרפורמה.
<משה רפאלוביץ: שהדבר הזה יהיה ברור.
<משה רפאלוביץ: קודם עלה מהדברים שלך כאילו אנחנו מתנגדים לזה אבל אנחנו לא מתנגדים.
<משה רפאלוביץ: אנחנו רוצים אותה.
אלי אלאלוף: אלה היו שני משפטים חשובים, בעיני לפחות.
אלי אלאלוף: אני לא שופט, אני סתם כמוכם גם טועה וגם חושב לפעמים לא נכון.
<רון אייפר: אני אתן את עמדת הממשלה ואז תהיה כאן התייחסות המשרדים השונים בנוגע לטענות השונות.
<רון אייפר: אנחנו עשינו משא ומתן והגענו להסכם בין כל משרדי הממשלה, וזה לא היה פשוט, יחד עם מרכז השלטון המקומי.
<רון אייפר: בנוגע לטענה שלא שותפתם בעניין הזה, דוקטור רפאלוביץ היה אתנו בדיונים לאורך כל הדרך.
<רון אייפר: אנחנו הגשנו את ההצעה שנמצאת כאן מולכם ואנחנו עדיין עומדים מאחורי ההצעה הזאת כי בבסיס ההצעה הזאת עמדה ההבנה העקרונית שרשות מקומית תוכל לבחור אם לעשות את השירותים האלה או לא לעשות אותם ברגע שאנחנו כרגולטורים לוקחים את זה לידינו.
<רון אייפר: לאחר שהנחנו את הצעת החוק הזאת, עלו עוד טענות מכיוון הווטרינרים הרשותיים ואני חושב שגם שם קיימנו דין ודברים לאורך זמן רב ונענינו כמעט לכל הטענות והבקשות שלהם שנוגעות לשכר, לקליטה וכדומה.
<רון אייפר: נותר כאן רק העניין הזה עליו אנחנו מדברים עכשיו.
<רון אייפר: אנחנו מחויבים להסכם שלנו עם מרכז השלטון המקומי שאומר שרשות תוכל לבחור לעשות את הדבר הזה.
<רון אייפר: מבחינתנו להכריח את הרשות לעשות את זה, גם אם ניתנת אופציה לצאת אם היא לא עושה וכושלת בתפקידה, זה לא פתרון מספיק טוב.
<רון אייפר: אנחנו חוששים.
<רון אייפר: חוץ מהעניין עליו דיבר השלטון המקומי, על זכות הבחירה של הרשות לעשות את הדבר הזה, אם יכריחו את הרשות לעשות את הפיקוח בשווקים האופציה היחידה שלה לצאת תהיה אם היא תתרשל בתפקידה – אנחנו חוששים שיהיו רשויות מסוימות שבכוונה יתרשלו ובכוונה יידחקו לעשות פעולה לא טובה כדי שהמנהל יחליט להוציא אותן ולהעביר את הפעילות הזאת לתאגיד.
<שלמה דולברג: עכשיו מטילים דופי ברשויות.
<רון אייפר: לא, אנחנו לא מטילים דופי ברשויות.
<רון אייפר: אנחנו פשוט לא רוצים להציב אותם במצב הזה.
<שלמה דולברג: זאת הטלת דופי ברשויות.
אלי אלאלוף: תן לו לסיים ואחר כך תגיב.
<רון אייפר: העיקרון של שמירת הבחירה של הרשות הוא מאוד חשוב עבורנו.
<רון אייפר: אנחנו גם הסכמנו להפוך את ברירת המחדל שכל הרשויות יהיו בפנים אבל רשויות שירצו לצאת, יוכלו לצאת ולא רק בגלל שהן לא עובדות כמו שצריך.
<רון אייפר: זה גם איזשהו צעד שאנחנו נלך לקראת אבל עיקרון הבחירה של הרשות הוא מהותי עבורנו.
יעל גרמן: מה עם הווטרינרים?
<רון אייפר: בהיבטים של הווטרינרים ידברו נציגי האוצר.
<רון אייפר: יש כאן נכונות להתחייב לקלוט את הווטרינרים.
<רון אייפר: כל וטרינר שהרשות בה הוא מועסק תחליט שלא לבצע את הפיקוח בשווקים, גם לקלוט אותם בתאגיד וגם לשמור על זכויותיהם.
<רון אייפר: אנחנו גם מאמינים שרבות מהרשויות יבחרו שכן להמשיך לעשות את הדבר הזה כי הפיצוי שהן יקבלו מהתאגיד ישתלם עבורן.
<רון אייפר: יש הרבה מאוד סינרגיות ברשויות המקומיות כמו שנאמר כאן.
<רון אייפר: הווטרינרים מבצעים עבודה שלא קשורה לפיקוח, בין אם מדובר בכלבת או עבודות אחרות, ולהרבה רשויות מבחינה כלכלית יהיה להן משתלם להמשיך להעסיק את הווטרינרים בפיקוח בשווקים ולקבל מהתאגיד עבור הדבר הזה.
<משה רפאלוביץ: נאמר כאן דבר אחד שהוא לא נכון ואני מבקש לתקן.
<משה רפאלוביץ: אמרו שהשתתפתי בישיבות וזה נכון.
<משה רפאלוביץ: הייתי שם בחלק מהישיבות בכובעי השני, כיועץ של מרכז שלטון מקומי.
<משה רפאלוביץ: לא ניהלו אתנו שיחה עד השבוע וחצי האחרונים, השבועיים האחרונים, כארגון הרופאים הווטרינרים ברשויות.
<משה רפאלוביץ: זה לא התקיים בשום מקרה עד שקראו לנו לשיחה לשאול באיזה תנאים אנחנו רוצים לפרוש.
<משה רפאלוביץ: פחות או יותר, זה אם אני מתמצת שיחה קצת יותר מסובכת מכפי שאני אומר עכשיו.
<משה רפאלוביץ: צריך להעמיד דברים על דיוקם.
מיכל בירן: יש לנו הערכת זמן לדיונים היום?
אלי אלאלוף: אנחנו נחליט תוך כדי דיון.
אלי אלאלוף: אני מוכן לשבת כל הלילה אם זה יביא פתרון.
אלי אלאלוף: אם נרגיש שהגענו לטחינת מים, נפסיק את הדיון.
אלי אלאלוף: אני בעד לקדם כמה שיותר.
אלי אלאלוף: אני אשמח מאוד להמשיך עד שיצא עשן לבן, למרות שזה לא במסורת שלנו.
נורית קורן: אולי נשמע אם לאוצר יש איזושהי הצעה.
<עומרי קנר: אני מאגף הממונה על השכר.
<עומרי קנר: רציתי להתייחס לשתי נקודות, האחת לדבריה של חברת הכנסת יעל גרמן לעניין ההשאלה.
<עומרי קנר: בעינינו אפשר לבחון את הנושא אבל הוא לא הכרחי לאור הסעיפים שנמצאים היום בהצעת החוק שבעצם מבטיחים לעובד את כל הזכויות שקיימות לו ברשות המקומית או במועצה לענף הלול שימשיכו בתוך התאגיד החדש.
<עומרי קנר: זאת אומרת, העובד לא נפגע לא מבחינת ביטוח פנסיוני, לא מבחינת השכר שלו, לא צבירת ימי המחלה שלו, לא צבירת ימי החופשה שלו אלא הוא ממשיך עם הכול כפי שהוא לתוך התאגיד.
<עומרי קנר: לכן ההשאלה, אני לא רואה בה את היתרון.
<עומרי קנר: בהשאלה יש בעיה שהיא בעיה של הסמכות, מה התאגיד יכול להורות לעובד לעומת מה הרשות המקומית יכולה והיכן האחריות נמצאת.
<עומרי קנר: לכן לא נכון לעשות את זה לפני שהתאגיד עצמו קם.
<עומרי קנר: הוא יכול לבוא ולדון עם הרשות המקומית על אופן ההשאלה של העובד לתוך התאגיד.
<עומרי קנר: נקודה שנייה אליה רציתי להתייחס, איך מבוצעת חלוקת העובדים.
<עומרי קנר: אני לא יודע.
<עומרי קנר: אפשר לבחון את הנושא.
<עומרי קנר: הוא מורכב, במיוחד לגבי עובדים שמבוטחים בפנסיות תקציביות אבל העובד יועסק חצי משרה בתאגיד, חצי משרה ימשיך לעבוד ברשות המקומית וכך בעצם המשרה שלו לא משתנה והיא כפי שהיא היום.
<עומרי קנר: זה רעיון שאפשר לבדוק אותו אבל זה לא אמור לפסול את המעבר לתוך התאגיד.
מיכל בירן: תחזור על הדברים.
מיכל בירן: היום לעובד יש את אותו מעסיק ותחומי עבודתו חצויים.
<עומרי קנר: אבל אם העיסוק שלו היום הוא חצי משרה לדוגמה בפיקוח וטרינרי, מן הסתם גם משרד הבריאות ייקח אותו לחצי משרה ולא ייקח אותו למשרה מלאה.
<עומרי קנר: לכן בחצי משרה שנייה הוא ימשיך לעבוד ברשות.
מיכל בירן: על זה אנחנו מתריעים.
אלי אלאלוף: אבל הוא יוכל להישאר ברשות.
אלי אלאלוף: אם הרשות מחליטה להמשיך לתת את השירות הזה של העסקת העובד כאשר הסמכות המקצועית – וכאן משה נתן ויש לי את זה בכתב – הרגולטור קובע בתחום הספציפי את החוקים של ההתנהגות של אותו עובד.
אלי אלאלוף: זה כתוב.
אלי אלאלוף: אתם כתבתם את זה.
<משה רפאלוביץ: אנחנו עומדים מאחורי זה.
אלי אלאלוף: אז איפה הפלונטר?
אלי אלאלוף: יש כאלה שעובדים שליש פה ושליש שם.
אלי אלאלוף: צריך לתת לתאגיד את הסמכות ואת היכולת לנהל משא ומתן כדי להיות אנושיים עם כל אחד מהעובדים.
אלי אלאלוף: אנחנו לא רוצים לפגוע.
אלי אלאלוף: תבינו, אי אפשר להיכנס בחוק לפרטי פרטים.
אלי אלאלוף: אם יש מישהו, אולי הלשכה המשפטית, משרד המשפטים, שיש לו נוסח שיכול להגיד שהסעיף הזה, העסקת העובדים תיעשה במשא ומתן עם כל אחד מהעובדים על מנת שלא ייפגע.
<שי בירן: סלח לי אדוני, יש ארגון עובדים.
<שי בירן: זה לא אמור להיות משרד המשפטים.
אלי אלאלוף: ההידברות זה לא ארגון עובדים.
אלי אלאלוף: במקרה הספציפי הזה, ארגון מדינה.
אלי אלאלוף: ההסתדרות כבודה במקומה מונח.
נורית קורן: אפשר גם עם ההסתדרות אבל גם עם העובדים.
אלי אלאלוף: יש כאן שני ארגונים של וטרינרים.
<משה רפאלוביץ: יש רק ארגון אחד.
<משה רפאלוביץ: ארגון יציג יש רק אחד אדוני.
<משה רפאלוביץ: יש רק ארגון עובדים אחד שמייצג אותנו והוא נקרא הסתדרות העובדים הכללית.
<משה רפאלוביץ: זה ארגון העובדים היחידי שמייצג אותנו.
נורית קורן: אבל יש כאן עוד ארגון.
אלי אלאלוף: אם הממשלה רוצה לנהל משא ומתן עם ההסתדרות, היא לא צריכה שום דבר ממני.
נורית קורן: אנחנו רוצים להבטיח כאן את העובדים ואת הזכויות שלהם.
נורית קורן: זה דבר מאוד חשוב.
נורית קורן: אני לא רוצה שיקרה כמו שקרה ברשות השידור וכמו בדואר.
נורית קורן: אני לא רוצה שיהיה מצב כמו בדואר שם אדם אחד עובד בשביל שני אנשים.
נורית קורן: אני לא מוכנה שזה יקרה והגיע הזמן שנעשה את זה בצורה באמת מסודרת.
נורית קורן: אם אין כאן פתרון, אולי נפצל.
נורית קורן: אנחנו יכולים להגיע לפתרון מוסכם על כולם.
נורית קורן: כולנו כבר עייפים ורוצים לראות פתרון.