GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נעה בן שבת: על אף האמור בסעיפים קטנים (א) ו-(ב), לא יראו באחסנה או בהובלה של מזון שהתאריך האחרון לשימוש בו או שהתאריך האחרון המומלץ לשימוש בו, עבר, הפרה של הוראות סעיף זה, אם המזון כאמור מאוחסן במחסן או באמצעי ההובלה, בנפרד מיתר המזון, ומסומן באופן ברור ובולט כי אינו מיועד למכירה אלא להשמדה או להחזרה ליצרן או ליבואן, לפי העניין.
<נעה בן שבת: השר רשאי, באיור הוועדה, לקבוע תנאים לעניין שימוש במזון שחלף התאריך האחרון המומלץ לשימוש בו, או מכירתו, ורשאי הוא לקבוע הוראות שונות לגבי סוגי מזון שונים ולגבי עוסקים שונים במזון.
אלי אלאלוף: יש לכם אפשרות להתייחס לכל סעיף 37 מ-(א) עד (ה).
<רוית ארבל: דנו רבות בסעיף הזה וכפי שביקשנו, נערכו בו שינויים.
<רוית ארבל: לבקשתנו הוסף סעיף קטן (ג).
<רוית ארבל: אבל אחרי שסוכם כל המנגנון, נמחקה הסיפא של סעיף קטן (ב) שאמרה שבכל מקרה יש אפשרות לפנות למנהל שירות המזון ולבקש אישור.
<רוית ארבל: במקום זה, החליפו את זה באיזשהו מנגנון של קביעת הנחיות או תקנות.
<אלי גורדון: אני רוצה להבהיר נקודה אחת.
<אלי גורדון: סעיף (ב) דיבר על כל סוגי מזונות לרבות מזון רגיש לקלקול מיקרוביאלי ולא עשה הפרדה.
<אלי גורדון: אנחנו לא רוצים להשאיר את הסעיף כפי שהוא.
<רוית ארבל: אולי אפשר להוסיף ב-(ג).
<אלי גורדון: מבחינתי אין התנגדות שנוסיף ב-(ג) ונאמר שבמקרה של היעדר מערכות כאלה, רק לאחר אישור המנהל הוא יוכל.
<אלי גורדון: הטענה של התעשייה היא שחומר גלם, למעשה אפשרנו לתעשייה גדולה שיש לה מערכות לעבוד ברמה של פרה-רולינג עצמי.
<אלי גורדון: לעומת זאת, הטענה שלהם היא שיש תעשייה שאין לה מערכות הבטחת איכות וכולי.
<אלי גורדון: מכיוון ש-(ב) אפשר בצורה של מנגנון בכל זאת לעשות יישור לחומרי גלם לתעשייה שאין ברשותה מערכות הבטחת איכות, הם מבקשים לשמר את אותו המנגנון של חומר גלם שמומלץ לשימוש בלבד.
<רוית ארבל: גם אם הוא לא רגיש.
<אלי גורדון: רק לא רגיש.
<רוית ארבל: מה שהוא מבקש ברמת הניסוח, אני אפשט את זה, שבסוף סעיף (ג) יהיה כתוב אם התקיימו אחד מאלה במקום כל אלה ואז (1) יהיה כל אחד עד ארבע, והשני יהיה שקיבל אישור ממנהל שירות המזון.
<זמר בלונדהיים: ב-(ג) יש שתי אפשרויות.
איציק שמולי: מה עם מזון ייעודי?
<רוית ארבל: מזון ייעודי לא כלול.
<רוית ארבל: אפילו אי אפשר לקבל אישור.
איציק שמולי: כלומר, רגיש וייעודי זה מחוץ לעניין.
<אלי גורדון: מחוץ למשחק.
אלי אלאלוף: התיקון מקובל?
<רוית ארבל: אם התקיימו ביצרן כל אלה יהיה כתוב אם התקיימו ביצרן אחד מאלה.
אלי אלאלוף: נאשר את התיקון.
<רוית ארבל: אז יהיה סעיף (1), (2), (3), (4).
<נעה בן שבת: זאת אומרת, או שבידיו אישור או שהוא קיבל אישור בכתב של יצרן המזון.
אלי אלאלוף: למרות שדיברתם ביניכם, מאשרים את התיקון המומלץ?
<אלי גורדון: קודם כל, אנחנו מתנצלים אבל מכיוון שהקשבנו לעצמנו בעיקר, לא הצלחנו לשמוע את ההצעה.
<אלי גורדון: מה ההצעה?
<רוית ארבל: אני רק עזרתי לה לנסח.
אלי אלאלוף: תחזרי על ההצעה.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על הרישא.
<נעה בן שבת: מזון שהוא לא רגיש, לא מזון ייעודי.
<רוית ארבל: כרגע כתוב אם התקיימו כל אלה ויש רשימה של (1) עד (4).
אלי אלאלוף: אני מבקש, תתייחסו להערה.
אלי אלאלוף: אחר כך אני אתן לכם זמן להתייעצות.
<נעה בן שבת: לא יכול להיות שזה רק שומר את האישורים למשל.
<רוית ארבל: תהיי אתי רגע.
<רוית ארבל: כרגע הדרישה היא שיתקיים (1) עד (4) כולל.
<רוית ארבל: זה יישאר.
<רוית ארבל: זאת אופציה אחת.
<רוית ארבל: האופציה השנייה, בלוק אחר, שזה קיבל אישור.
<רוית ארבל: או שהתקיימו כל אלה (1) עד (4), או שקיבל אישור.
אלי אלאלוף: משרד המשפטים ומשרד הבריאות, מקובל?
<אלי גורדון: ברשותכם, מכיוון שיש לנו יום לימודים ארוך כהגדרתך אדוני היושב ראש, באופן עקרוני זה מקובל אבל אנחנו צריכים לבדוק איך זה משתלב.
אלי אלאלוף: תרשמו שנחזור לזה.
<אלי גורדון: בשעות הקרובות ניתן תשובה.
<נעה בן שבת: אני חייבת להגיד לחברי הכנסת שהתאריך האחרון המומלץ לשימוש כאן והשימוש של היצרן, הספקה הזאת הוסרה.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, כן יש כאן הקלה בנוסח שבפנינו.
<רוית ארבל: כבר אין איסור.
<נעה בן שבת: אין איסור.
<נעה בן שבת: בשימוש במזון אין את האיסור לגבי המזון שהתאריך האחרון המומלץ לשימוש בו עבר.
<נעה בן שבת: יש רק לגבי התאריך האחרון לשימוש של היצרן.
<נעה בן שבת: סעיף קטן (א) אומר שאסור למשווק לשווק וליבואן לייבא מזון שהתאריך המומלץ לשימוש בו עבר או שגם התאריך פג תוקף.
<נעה בן שבת: זה אסור.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, הוא לא יהיה על המדפים.
<נעה בן שבת: השאלה מה עושים עם היצרן.
<נעה בן שבת: ליצרן נשאר איזשהו מזון שאם הוא פג תוקף, אי אפשר לעשות בו שימוש.
<נעה בן שבת: אם רק חלף התאריך המומלץ לשימוש בו, לכאורה יש לנו כאן איזושהי הקלה.
<נעה בן שבת: אפשר יהיה לעשות שימוש בו אבל בתנאים כלשהם.
<שרון גוטמן: ליצרן או לבעל הרישיון?
<אלי גורדון: ליצרן.
<רוית ארבל: נמחקו המלים האלה.
<רוית ארבל: לא משום מה.
<נעה בן שבת: אתם רוצים בכל זאת שזה יהיה באישורכם.
<נעה בן שבת: אלי, אני מבינה שאתם רוצים שזה יהיה באישורכם, שלא כל יצרן יוכל לעשות בזה שימוש.
<נעה בן שבת: באישור המנהל.
<נעה בן שבת: אנחנו נעשה את התוספת.
אלי אלאלוף: אם יש הערה בעקבות מה שתוקן, נדון במהלך היום.
אלי אלאלוף: תסכמו ביניכם.
<נעה בן שבת: אני חושבת שכבר סיכמנו.
<נעה בן שבת: אני חושבת שעכשיו הדברים מסודרים.
<נעה בן שבת: אנחנו נגיד: (ב) לא יעשה יצרן שימוש במזון שהתאריך האחרון לשימוש בו כפי שקבע יצרן המזון האמור, חלף.
<נעה בן שבת: (ג) בעל רישיון יצרן רשאי לעשות שימוש בתהליך ייצור בחומר גלם שאינו מזון רגיש ואינו מזון ייעודי ושהתאריך האחרון המומלץ לשימוש בו, אם הוא קיבל אישור ממנהל שירות המזון או אם התקיימו ביצרן כל אלה.
<נעה בן שבת: כאן יבואו פסקאות (1) עד (4).
אלי אלאלוף: עכשיו זה באמת יותר ברור.
<זאב שמואל פרידמן: אדוני היושב ראש, אני רוצה לשאול דווקא את משרד הבריאות, ברשותך.
<זאב שמואל פרידמן: נוצר כאן מצב שבו יש לנו נורמה שאוסרת על שימוש בחומר גלם שהתאריך האחרון לשימוש בו חלף ומצד שני יש מנגנון שבאופן עצמי בית העסק יכול לפנות ליצרן ואם יש לו את ה-GMP ואת כל התנאים, הוא יכול להשתמש בחומרים פגי תוקף.
אלי אלאלוף: באישור.
<זאב שמואל פרידמן: הוא לא צריך אישור.
<זאב שמואל פרידמן: אם יש לו את כל התנאים מ-(1) עד (4), הוא לא זקוק לאישור.
<זאב שמואל פרידמן: למעשה נוצר מצב שבאופן עקבי ושיטתי יכול עסק קבוע, באופן קבוע, להזמין חומרים שהתאריך האחרון שלהם פג, אם היצרן נותן את האישור לכך והוא מקיים את הדרישות הללו.
<זאב שמואל פרידמן: האם לזאת הייתה הכוונה או לא? אין כאן הגבלה של כמות.
<זאב שמואל פרידמן: זאת אומרת, יש איסור ויש היתר שהוא לא מוגבל בכלום.
<זמר בלונדהיים: לא, זה לא נכון.
<זמר בלונדהיים: כתוב שהוא צריך לקבל את אישור היצרן לפני שהתאריך עבר.
<זאב שמואל פרידמן: זה בסדר.
<זאב שמואל פרידמן: זה נכון.
<זאב שמואל פרידמן: אני מתכוון שעל בסיס קבוע ושיטתי אני יכול לפנות לספק שלי ולומר לו שימכור לי במחיר יותר זול את כל החומרים שבאופן קבוע מגיעים לקצה גבול, אם הוא מוכן להאריך אותם, ואז אני תמיד משתמש, באופן קבוע ושיטתי, באיזה מין רף של מוצרים.
<זמר בלונדהיים: אבל אין כאן בעיה.
<זמר בלונדהיים: הרי כל הבעיה היא שהתאריך - - -
<זאב שמואל פרידמן: לכן שאלתי את משרד הבריאות ולא את משרד המשפטים כי מבחינת משרד המשפטים, אני מבין.
<זאב שמואל פרידמן: תאמין לי שהבנתי.
<זאב שמואל פרידמן: אני רק חושב שנדמה לי שלקבוע משהוא שהוא באופן גורף, עלול להפוך אותנו למקום שבו זאת פרצה.
<זאב שמואל פרידמן: אם אלי חי עם זה בשלום וחושב שהחומרים הם תקינים וזה בסדר גמור שבאופן שיטתי זה יהיה, ניחא.
<זאב שמואל פרידמן: אבל אם לא, אני חושב שצריך לתת את הדעת על כך.
<אלי גורדון: אני חושב שכל החברים היו שותפים לדיונים האלה, גם אתמול וגם במהלך השבועות האחרונים.
<אלי גורדון: אין כוונה שמישהו יעשה את זה.
<אלי גורדון: הכוונה היא לא כזאת.
<אלי גורדון: מבחינתנו לא זה מה שאנחנו רוצים, שיצרן יתחיל להזמין לא פגי תוקף כפי שהגדרת אלא מוצרים שהתאריך המומלץ לשימוש שלהם חלף.
<זאב שמואל פרידמן: אבל זה לא סגור בסעיף.
<אלי גורדון: כל המנגנון בנוי בצורה כזאת שלייצר אסור.
<אלי גורדון: נאמר כאן יותר מפעם אחת שיש נישה או פינה ועל אף שזאת פינה, בכל זאת נתנו לזה הסבר כדי שלא ליצור חוסר לגיטימיות ברמה של חומרי גלם שחבל מצד אחד לא להשתמש בהם ומצד שני יש אילוץ לוגיסטי כזה או אחר.
אלי אלאלוף: תרשה לי, היות ובמקרה אני חושב שהבנתי.
אלי אלאלוף: כאן אנחנו כאילו מזמינים שיטה חדשה של הזמנת מוצרים שתקופת השימוש בהם כמעט בסוף.
אלי אלאלוף: אני ממליץ שאישור חריג כזה, תיתן רשות המזון ולא יינתן לאותו מפעל יותר מפעמיים בשנה למשל.
אלי אלאלוף: אז יצטרך המפעל לחשוב אם כדאי לו לייבא דבר שהוא פג תוקף.
<אלי גורדון: אדוני היושב ראש, אין בעיה ואפשר בהחלט לעשות הסדר מסוג זה אבל לא זאת הכוונה, שהוא ייבא.
<אלי גורדון: כל הסוגיה היא שסחורה נמצאת אצלו.
אלי אלאלוף: גם אם זה נמצא, רשות המזון יכולה לתת לא אישור חריג כזה יותר מפעמיים בשנה כי זה אישור חריג.
אלי אלאלוף: לא לתת את זה פתוח לכל השנה, כי זה הופך לשיטה ואני מסכים עם החברים.
<רוית ארבל: אפשר לכתוב מנימוקים מיוחדים.
<רוית ארבל: אני לא חושבת שיש בעיה.
<נעה בן שבת: מה מנימוקים מיוחדים, הגבלה של פעמיים בשנה?
<אלי גורדון: בנימוקים מיוחדים, זאת אומרת שלא יהפוך להיות שיטה.
<נעה בן שבת: זה האישור שלך, אבל אם יש לו מערכת בקרת איכות?
אלי אלאלוף: הוא ייתן לך נימוקים מיוחדים בכל קבלת סחורה.
אלי אלאלוף: אני הייתי ממליץ לא יותר מפעמיים בשנה יקבל אישור לדבר כזה.
<זמר בלונדהיים: אני לא בטוח שאני מבין את הכוונה.
<זמר בלונדהיים: תאריך המזון המומלץ לשימוש, בכל העולם יש ביקורת על השימוש בו.
<זמר בלונדהיים: הרי היינו יכולים להיות בעולם שהוא לא קיים.
<זמר בלונדהיים: היצרן הרי קובע את התאריך התפוגה, כך שהוא היה יכול מראש לקבוע שמותר בעוד חודשיים ואז לא הייתה לנו בעיה בעולם הזה.
<זמר בלונדהיים: למה בגלל שיש את ההטעיה של תאריך מומלץ לשימוש כאשר בכל העולם יש ספרות על זה שהוא יוצר הטעיה מובנית, אין, זה לא קשור לבטיחות.
<זמר בלונדהיים: אותו יצרן שאנחנו סומכים עליו לקבוע את תאריך התפוגה מראש, הוא אומר שאין בעיה, אפשר להשתמש בדבר הזה עוד חודש.
<זמר בלונדהיים: אם לא היה את העולם המומלץ לשימוש, לא הייתה לנו בעיה.
אלי אלאלוף: יש בעיה לקבוע את השיטתיות בעסק.
<זמר בלונדהיים: בשיטתיות הזאת אין בעיה.
<נעה בן שבת: אנחנו אולי צריכים להחזיר את האיסור.
<זמר בלונדהיים: אני לא בטוח שאנחנו יכולים.
<זמר בלונדהיים: שוב, כל פלאפל וכל מסעדה קטנה קונה שמן ומשתמשת בו שבוע-שבועיים אחרי השימוש כמו שכל אחד מאתנו עושה בבית.
<זמר בלונדהיים: אנחנו הופכים את זה לאיסור פלילי.
איציק שמולי: אני בעוונותיי מכור לחטיפי אנרגיה.
איציק שמולי: אתה יודע מה זה לאכול חטיף אנרגיה שעוד שבועיים פג התוקף?
איציק שמולי: אני הייתי באיזו רשת ליד הבית וחשבתי שאולי התבלבלו, מכרו קופסה שעולה 17 שקלים בשישה שקלים.
איציק שמולי: הגעתי לקופה כאילו השתגעתי, פתחתי את החבילה הראשונה ואני אומר לך שקניתי חתול בשק.
אלי אלאלוף: תיזהר לא לדבר היום על החתולים.
איציק שמולי: אמנם אין כאן עניין של בטיחות אבל מי שנתן פעם ביס בחטיף אנרגיה שעוד שבוע פג תוקפו, אני אומר לך שזה כמו עוגת ארבע, אתה אוכל וארבע דופקים לך על הגב כדי שלא תיחנק.
<זמר בלונדהיים: אני לחלוטין מקבל את זה, אבל אין לנו איסור למכור משהו באיכות לא גבוהה, אלא אנחנו סומכים על השוק שיעשה את שלו.
<זמר בלונדהיים: אם המוצרים שלך לא יהיו באיכות טובה, אני יותר לא אקנה אותם.
אלי אלאלוף: מי שקונה, אלה תמיד החלשים.
<זמר בלונדהיים: אין לי בעיה להגביל את זה.
<זאב פיקובסקי: אני רוצה להסביר וגם למחות על הגישה מול התעשייה כאילו האנשים בה רמאים, שקרנים ונקודת המוצא כלפיה שהיא עבריינית וצריך לתפוס אותה.
<זאב פיקובסקי: חבל.
<זאב פיקובסקי: אם קצת הגזמתי, אני חוזר בי בחלק מהדברים.
אלי אלאלוף: לא התכוונו לכך.
<זאב פיקובסקי: אני אומר לכם איך הדברים נעשים בתעשייה המסודרת.
<זאב פיקובסקי: מזמינים חומר גלם שנכנס למחסן והוא נכנס מיד לרישום עם תאריך אחרון לשימוש ועם כל מה שצריך.
<זאב פיקובסקי: אף אחד לא מזמין מלאים כי מלאי עולה כסף.
<זאב פיקובסקי: אם נשארים תקועים עם אחוז, שניים, שלושה אחוזים, זה באמת ספורדי ולא כשיטה, יהיה אפשר להאריך את חיי המדף של אותו חומר לא רגיש, חומר גלם לא רגיש, לעוד זמן נוסף.
<זאב פיקובסקי: אני באמת מזמין את זאב שיבוא פעם ויראה איך הדברים נעשים ואז רמת החשדות קצת תקטן.
<זאב פיקובסקי: קצת אמון גם בנו.
איציק שמולי: אתם תהיו מוכנים שבתמורה לעניין הזה כן יהיה פרסום באתר של רשות המזון לגבי הזיהוי של החברות?
<זאב פיקובסקי: לגבי מה?
<זאב פיקובסקי: זה לא פג תוקף.
<זאב פיקובסקי: לא מדובר על פג תוקף אלא הוא יכול להשתמש גם אחרי.
<נעה בן שבת: אני רוצה להציע שאנחנו כן נקבע כאן בתחילת סעיף קטן (ג) שיצרן לא יעשה שימוש במזון שהתאריך האחרון המומלץ לשימוש בו, וההוראה הזאת לא תהיה פלילית כדי לתת משמעות אחר כך להמשך בו אנחנו אומרים שאולם הוא רשאי אם הוא קיבל את אישור מנהל שירות המזון או שהוא עומד בתנאים של מערכת בקרת איכות.
אלי אלאלוף: מה אומר משרד המשפטים.
<אביגיל סון פלדמן: חיכיתי שתחליטו מה יהיה כתוב בסעיף כדי להבין מה המשמעויות הפליליות.
<אביגיל סון פלדמן: בעצם, אם אני מבינה נכון, זה גם ישליך על ניסוח של עונשין.
<אביגיל סון פלדמן: ייבוא ושיווק אסורים גם לגבי התאריך האחרון המומלץ אבל ייצור אסור פלילית רק לגבי תאריך אחרון.
<קריאה: פג תוקף.
<נעה בן שבת: פג תוקף.
<אלי גורדון: לשימוש עד.
<אביגיל סון פלדמן: לא יהיה לינקג' בין (ג) ל-(ב).
<רוברט סגל: רציתי להבין מה קורה בסוף.
<נעה בן שבת: מוצע לומר בלי "על אף".
<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ב) כרגע אין איסור כי הורדנו את המלים "או שהתאריך האחרון המומלץ לשימוש בו עבר".
<נעה בן שבת: לכאורה לכן אין גם איסור.
<נעה בן שבת: זה אפילו לא ברמת נורמה, לא קבוע, ואז גם לא ברור למה אומר סעיף (ג) שאנחנו יכולים להרשות את זה בתנאים המסוימים האלה.
<נעה בן שבת: אז אנחנו אומרים ש"יצרן לא יעשה שימוש במזון שהתאריך האחרון המומלץ לשימוש בו חלף אלא אם כן זה חומר גלם שהוא לא מזון רגיש ולא מזון ייעודי ושהתאריך האחרון כך ושהתקיימו זה וזה".
<קריאה: ואז (ג) הוא לא פלילי.
<זמר בלונדהיים: זה לא העניין של פלילי.
<זמר בלונדהיים: אנחנו כל הזמן מדברים על העסקים הקטנים.
<זמר בלונדהיים: גם בלי הפללה.
<זמר בלונדהיים: מה שאנחנו קובעים עכשיו, זה אומר שכל מסעדה קטנה עוברת על ההוראות של החוק הזה והיא חשופה לתביעות.
<זמר בלונדהיים: אני לא חושב שאנחנו יכולים לעשות את זה.
<נעה בן שבת: המסעדה הקטנה לא תהיה חשופה לתביעה ייצוגית.
<זמר בלונדהיים: לא אמרתי ייצוגית.
<זמר בלונדהיים: בכוונה לא השתמשתי במילה ייצוגית.
<נעה בן שבת: אנחנו צריכים לזכור שיש אפשרות שהשר באישור הוועדה יקבע תנאים לעניין שימוש במזון.
<זמר בלונדהיים: אין בעיה, אבל עד אז - אנחנו הרי יודעים שאלה לא יהיו התקנות הראשונות שייקבעו כי יש הרבה תקנות שנדרשות לכניסת הרפורמה לתוקף – הם עושים דברים שכולנו עושים בבית שהם בסדר ואין שום הסבר רציונאלי למה זה אסור מבחינת בטיחות מזון.
<נעה בן שבת: כי הם מתפרנסים מזה.
<נעה בן שבת: זה מזון שמגיע להרבה גורמים.
<זמר בלונדהיים: אני רק אחדד את הכוונה.
<זמר בלונדהיים: שימוש במזון מומלץ לאחר השימוש, זה לא אומר שמותר להשתמש בו בכל שלב ושזה יהיה סביר ושאין הסדרה בעניין הזה.
<זמר בלונדהיים: יש את הדין הכללי ויש את פקודת הנזיקין ורשלנות, ומי שהתרשל כי בשמן כבר צפים דברים והוא שם אותו בפלאפל, הוא לא מוגן.
<נעה בן שבת: הוא לא יודע מה הסטנדרט הסביר.
<נעה בן שבת: הוא לא יודע מה הסטנדרט כי הורדת את הסטנדרט.
<זמר בלונדהיים: אנחנו קובעים את זה באופן גורף לכיוון השני.
<נופר טל: אני חושבת שהרציונל הלך לאיבוד.
<נופר טל: בסופו של דבר דיברנו גם על העניין של סימון תאריך פג תוקף על מוצר או מומלץ, דיברנו על זה שבארצות הברית למשל אין בכלל סימון כזה.
<נופר טל: אלי אמר – וזה עושה שכל – שצריך לסמן על מוצרים את התאריך המומלץ האחרון לשיווק או לשימוש בגלל שזאת בעצם תעודת הביטוח של אותו יצרן או יבואן כלפי הצרכן.
<אלי גורדון: לא השתמשתי במונח של תעודת ביטוח, אבל בסדר.
<נופר טל: בסדר, לא תעודת ביטוח, אבל זאת בעצם האחריות של היצרן והיבואן ואחרי התאריך הזה היצרן והיבואן אינם אחראים יותר כלפי הלקוח הסופי.
<נופר טל: כאן היצרן או הספק בעצם נותנים אחריות ללקוח הסופי, אחריות משלהם.
<נופר טל: זאת אומרת, הלקוח הסופי לעולם לא נשאר חשוף.
<נופר טל: אני מדברת על תהליכי ייצור.
<נופר טל: אני חושבת שאין טעם לשנות את מה שהסכמנו עליו עוד קודם כי למעשה יש לך את הביטוח.
<רוית ארבל: זמר רוצה לתת יותר.
<נופר טל: הוא רוצה לשנות.
<רוית ארבל: הוא רוצה לתת יותר מזה ויכול להיות שזה עדיף.
<נופר טל: אני חושבת שהאיסור הזה הוא לא נכון, שוב, כי אותו יצרן או יבואן ממילא נותנים את האחריות לצרכן הסופי.
<נופר טל: מה זה משנה באיזה חומר הוא משתמש?
<נופר טל: אני אתכם.
<רוית ארבל: אומר זמר שאי אפשר לאסור.
<נופר טל: אני מסכימה עם זמר.
<רוית ארבל: זה לא שאסור להשתמש במומלץ ליצרן כחומר גלם.
<רוית ארבל: כל סעיף (ג) צריך להתבטל כי הן צודקות בכך שזה לא יכול לדור בכפיפה אחת, הנוסח קיים.
<רוית ארבל: אנחנו בעד שכל סעיף (ג) יימחק ואנחנו נחליט מתי אנחנו משתמשים במומלץ ומתי לא.
<נופר טל: בתשובה לחבר הכנסת שמולי לעניין תאריך פג תוקף.
<נופר טל: אין כאן את העניין של הלקוח הסופי.
<נופר טל: אנחנו לא יוצרים משהו שהוא בעל מהות כלפי הצרכן הסופי.
אלי אלאלוף: אני רוצה לשמוע בפעם האחרונה את משרד המשפטים.
<זמר בלונדהיים: אני חושב שאולי כדאי לשים את זה בצד ולתת לנו בהפסקת צהרים לעשות כאן שיח.
<זמר בלונדהיים: אני חושב שפרק ב' שאוסר השימוש במזון מקולקל וכל מיני דברים מהותיים לגבי המזון, נותן לנו כיסוי לדבר הזה.
<זמר בלונדהיים: צריך להבין שהמצב היום בדין הקיים הוא שאין איסור.
<זמר בלונדהיים: לכן זה שינוי של מצב קיים.
<זמר בלונדהיים: כאשר משנים מצב קיים, צריך לוודא שהשוק ערוך לשינוי וצריך לעשות את זה בעדינות.
<זמר בלונדהיים: אני מציע שתתנו לנו לעשות עוד סשן פנימי ואחרי ארוחת הצהרים – אחרי שכולנו נאכל מזון שהוא לפני המומלץ לשימוש – נחזור לזה.
אלי אלאלוף: ההצעה מתקבלת.
<נעה בן שבת: אתמול אושר דיון מחדש בסעיף 38.
<נעה בן שבת: לסעיף 38 היו הערות גם לנוסח שלו וגם להוראה כפי שמצאה את ביטויה בסעיף העונשין.
<נעה בן שבת: אביגיל, אם תוכלי להתייחס לבעיה שעלתה.
<אביגיל סון פלדמן: ההערה שלי הייתה שמאחר והוספה התנהגות אסורה של מסירת מידע לסעיף הזה, הוא לא יכול לחול על כל אדם אלא הוא צריך לחול רק על עוסק במזון.
<נעה בן שבת: או שנוריד את המילים "מסירת מידע".
<אביגיל סון פלדמן: הרעיון הוא שכאשר זה היה רק סימון הפרסום, ממילא זה היה תחום לפרסונות הרלוונטיות שעוסקות בסימון ובפרסום.
<נעה בן שבת: אנחנו מציעים להוריד את המילים "מסירת מידע".
<נעה בן שבת: בהתאם לכך אנחנו צריכים לעשות תיקון בעמוד 140 לגבי נושא הפלילי.
<נעה בן שבת: גם בסעיף 37, מה שיוכרע כאן בנוסח, אנחנו נתקן בהתאם.
<קריאה: מה ההחלטה לגבי סעיף 38?
<נעה בן שבת: להוריד את המילים "מסירת מידע" ולהשאיר את זה על אדם.
<נעה בן שבת: מצד שני, עלתה הערה לגבי הנוסח עת קראנו את הסעיף הפלילי.
<זאב שמואל פרידמן: אדוני היושב ראש, סעיף 38 אכן מכסה חלק קטן מבין התופעות של ייחוס סגולות ריפוי כאשר בחלק הגדול של ייחוס סגולות הריפוי מתייחסים דווקא לשיפור תסמינים או שיפור תופעות לוואי או שיפור – אני אפילו לא יודע להגדיר אותן במובן הנכון - - -
<זאב שמואל פרידמן: ההצעה היא להוסיף שיפור בתסמינים של מחלות או שיפורים בדרכי התמודדות עם מחלות.
<זאב שמואל פרידמן: אני מתכוון לצורך הדוגמה לאותן פרסומות או רוב הפרסומות שבתחום הזה אומרות שזה מחזק את היכולת הקוגניטיבית של הילד.
<זאב שמואל פרידמן: זה לא ריפוי וזאת לא מניעה אבל זה עדיין אסור.
<זאב שמואל פרידמן: גם את זה הייתה הכוונה לאסור.
אלי אלאלוף: מה אתם אמרים?
אלי אלאלוף: אפשר להתייחס להערתו של מר פרידמן?
<נעה בן שבת: אתה רוצה אולי שיגידו פעילותו?
<נעה בן שבת: לדבר על חיזוק הגוף, ריפוי של הגוף או אחד מאיבריו או מערכותיו או פעילותו?
<נעה בן שבת: אתה מדבר על פעילות.
<נעה בן שבת: שיפור פעילות של הגוף.
<זאב שמואל פרידמן: או שיפור יכולת התמודדות עם מחלות או תופעות.
<זאב שמואל פרידמן: תכף ננסח את זה אבל הכוונה היא שבאים ואומרים לבן אדם, תשמע, המוצר הזה משפר את היכולת של הבן שלך לקשב וריכוז או משפר את המצב.
<זאב שמואל פרידמן: הוא מדבר על התסמינים, על התוצאות.
<זאב שמואל פרידמן: זה סוג ייחוס סגולות הריפוי.
<זאב שמואל פרידמן: הוא עוזר לחולה סרטן להתמודד עם תופעות הלוואי.
<זאב שמואל פרידמן: אלה רוב הפרסומים.
אלי אלאלוף: אלי, אתה יכול לענות לזה?
<אלי גורדון: אני כן רוצה להתייחס לזה וברשותך יותר ממשפט וחצי.
<אלי גורדון: זאב, אתה צריך להבין שאנחנו כרגע בשלב של עדכון תקנות שבסופו של דבר חלק ממסרים יהפכו להיות מסרים תפקודיים כנהוג בעולם כאשר חלק מהמסר התפקודי זה אותו המבוקש אותו אתה רוצה לתקן כאן.
<אלי גורדון: אני חושש שבסופו של דבר אנחנו עלולים ליצור סתירה כך שההגדרה כאן לא תתאים למה שנרצה לאפשר ברמה של התקנות.
<אלי גורדון: הייתי מציע כרגע להסתפק בנוסח הזה מכיוון שחיזוק באופן עקיף כן נותן לך מענה.
<זאב שמואל פרידמן: לא דיברתי על חיזוק.
<זאב שמואל פרידמן: דיברתי על התמודדות עם תסמינים של מחלות.
<זאב שמואל פרידמן: זאת 99 אחוזים מעבודתה של הוועדה שעובדת במשרד הבריאות.
<זאב שמואל פרידמן: אם אתה רוצה לקבל את הנוסח הנוכחי, אפשר לסגור את הוועדה כי חבל על זמן החברים בה.
<אלי גורדון: ומה נעשה עם מסר תפקודי מחר בבוקר?
<זאב שמואל פרידמן: תכתוב למעט מה שהתיר השר.
<זאב שמואל פרידמן: התיר המנהל או מי שהוא מינה לכך ואז תמנה את דוקטור טל לביא שייתן אישור למסרים שמוצאים חן בעיניו או שהוא חושב שהם כן אמיתיים והוא מצא שהם נכונים ולא מטעים.
<זאב שמואל פרידמן: אנחנו עושים את הפרה-רולינג הזה כל ישיבה וישיבה.
<רז הילמן: אני חושב שההגדרה של זאב כמו שהוא אמר שהוא קצת מתקשה להגדיר את זה, באמת זה ייצור איזושהי הגדרה מאוד מאוד רחבה.
<רז הילמן: כל הרעיון בתקנות הוא לתת את הוודאות ולכן התקנות מאוד מאוד חשובות.
<רז הילמן: בתקנות יגדירו אם מותר או אסור, יגדירו התייחסות לסימפטומים וכולי.
אלי אלאלוף: במסגרת ההפסקה שתהיה עוד שתי דקות, תנסה לחזור עם נוסח, נקרא אותו ונראה אם הוא עובר.
אלי אלאלוף: אם לא יעבור, נחיה עם מה שיש.
<זאב פיקובסקי: זה נושא סופר מקצועי שמשיק בין בריאות לבין מזון ויש לזה כללים ברורים באירופה.
<זאב פיקובסקי: לא צריך לחסום הכול.
<זאב פיקובסקי: הדברים האלה קיימים, הם נכונים והם מאומתים על ידי הרשות לבטיחות המזון.
אלי אלאלוף: זאב, אם אתה רוצה, תחזור עם נוסח ונבדוק אותו.
<נעה בן שבת: בסעיף 39 אנחנו מציעים לקיים עליו רביזיה במסגרת הדיון שייקבע.
<נעה בן שבת: יש כאן שני תיקונים.
<נעה בן שבת: הראשון, הנושא של הסימון.
אלי אלאלוף: יהיה דיון ברביזיה או נשים את זה ברביזיה?
<נעה בן שבת: נעלה את זה לרביזיה.
<נעה בן שבת: זה עדיין לא נפתח לרביזיה.
אלי אלאלוף: נשאיר את זה לרביזיה.
<רוברט סגל: אפשר רק להבין את המשמעות?
אלי אלאלוף: מאחר וברביזיה תהיה נוכחות של חברי כנסת, אני מעדיף שנשאיר את זה לדיון יותר מאוחר.
<נעה בן שבת: ההצעה בסעיף 39, אני אגיד באופן כללי.
<נעה בן שבת: מוצע בסעיף 39 להוריד מכאן – בגלל ההערה שנוגעת לנושא הפלילי – את הנושא הזה שהוא לא ידע או לא היה עליו לדעת שלא תואם את תכונות המזון ולהעביר את כל הנושא הזה לאותו סעיף שיצר חזקה לגבי המשווק, זה הרי סעיף שנוגע למשווק, ולהוסיף אותו לרשימת הסעיפים שנקבעו בחזקה שחלה על המשווק שהוא לא ידע ולא היה עליו לדעת שלא תואם את תכונות המזון.
<אביגיל סון פלדמן: אפשר לשאול שאלה לגבי סעיף 39?
<אביגיל סון פלדמן: האיסור לפרסם, זה הוסף במהלך הדיונים ואני אומרת את זה כי במקור עת דיברנו על מזון שהוא ארוז מראש ואמרנו מתי משווק בעצם צריך להיות אחראי למידע לא נכון שהוא מסר לגבי מזון ארוז מראש שהוא לא ארז אותו ובעיקרון לא אמור לדעת מה יש בו, דובר על מצב שבו ניגש אליך קונה ואומר לך שהוא חולה צליאק ו שואל האם יש בדבר הזה גלוטן.
<אביגיל סון פלדמן: אז אומרים שבמצבים האלה הוא צריך ממש ממש להיזהר ולא להגיד לו משהו.
<אביגיל סון פלדמן: ברגע שמרחיבים את זה לפרסום, אני לא כל כך מבינה איך משווק יכול לדעת איזה מידע עשוי לסכן את בריאות הצרכן.
<אביגיל סון פלדמן: הרי לפרסום אין צרכן ספציפי אלא הפרסום הוא לכלל הציבור ו כל מידע רלוונטי לבריאות של כל הציבור.
<נעה בן שבת: צירפנו את מסירת המידע לפרסום בסעיף 38 וגם כאן אמרנו שנרחיב במסירת מידע וזה גם פרסום.
<נעה בן שבת: אם אני עושה פרסום ואומרת שברשת שלי אתה יכול לקנות את המוצר הזה והזה שיש לו תכונות כאלה וכאלה, זה סוג של פרסום.
<נעה בן שבת: זה סוג של מסירת מידע אבל בדרך של פרסום.
<אביגיל סון פלדמן: העניין של פרסום הוא שאין לו נמען ספציפי.
<אביגיל סון פלדמן: כאשר ניסחנו את הסעיף הזה, הרציונל היה שכן מדובר בצרכן ספציפי, בבריאות של צרכן ספציפי, כי אחרת כל מידע רלוונטי לבריאות של כל אדם בצורה שונה.
<נעה בן שבת: מבחינתי אפשר להוריד את זה.
<זמר בלונדהיים: זה לא היה רק למקרה ספציפי.
<זמר בלונדהיים: המקרה הפרדיגמטי אולי הספציפי אבל גם באופן כללי.
<אביגיל סון פלדמן: איך אתה יכול לדעת שהמידע שאתה מפרסם מסכן?
<זמר בלונדהיים: אני לא ולכן שמנו לו הגנה שאם הוא מפרסם משהו שהיה מסומן לגבי המוצר כלא מכיל גלוטן והוא מפרסם שזה לא מכיל גלוטן, בסדר, כי זה היה כתוב ומי שאחראי לזה, זה מי שכתב את זה.
<זמר בלונדהיים: הוא יכו לפרסם מידע.
אלי אלאלוף: דיברנו על זה אתמול והתווסף הנושא של אזהרה בפרסום.
אלי אלאלוף: אני לא חושב שזה רע.
אלי אלאלוף: במה זה רע?
אלי אלאלוף: אתה קונה דבר ואתה יודע שיש לו אזהרה מיוחדת.
אלי אלאלוף: אתמול היה דיון על הנושא.
אלי אלאלוף: אתמול אמרנו שנכלול גם בפרסום.
אלי אלאלוף: לא כדאי לחזור לדיון כזה.
<נופר טל: רשום כאן כל פעם שיש בידי היצרן ואני מבקשת להכניס גם את בידי היבואן מאחר ויש מוצרים שהם ארוזים מראש.
<אביגיל סון פלדמן: ברגע שאתה אורז, אתה יצרן.
<נופר טל: המוצר הזה מיובא כך כפי שהוא.
<נופר טל: אז היבואן אחראי עליו.
<נופר טל: גם מבחינת תכלית החוק - - -
<זמר בלונדהיים: היא מסבירה שמי שארז את מה שאת הרמת עכשיו, זה לא היבואן אלא מי שארז את זה, זה היצרן בחוץ לארץ.
<זמר בלונדהיים: לא אמרנו היצרן בישראל.
<נופר טל: נניח שעכשיו אני הלקוח ואני צריכה לתבוע את אותו יצרן בסין.
<זמר בלונדהיים: את לא צריכה.
<אביגיל סון פלדמן: אנחנו לא אומרים את מי צריך לתבוע.
<אביגיל סון פלדמן: אנחנו אומרים על ידי מי הוא נארז.
<אביגיל סון פלדמן: זה כמו שתגידי ארוז מראש.
<זמר בלונדהיים: הכוונה היא שיהיה ברור על ידי מי הוא נארז.
<נעה בן שבת: אדוני, נציע את הרביזיה לגבי הסעיף הזה כדי להכניס אותו לחזקה שחלה על המשווק במקום להשאיר את ההוראה כאן שהיא מסרבלת מבחינת ההוראה הפלילית.
<נעה בן שבת: סעיף 40 נוגע לסימון מזון.
<נעה בן שבת: אנחנו מביאים כאן רק תיקון נוסח בסעיף (א): "יצרן או יבואן יסמן את המזון או את אריזתו, לפי העניין, בהתאם לחיקוקים אלה".
<נעה בן שבת: מה שמפורט כאן אלה לא סימונים אלא חיקוקים.
<נעה בן שבת: בסעיף קטן (1), אנחנו אומרים "הוראות לעניין סימון שנקבעו בתקנות לפי פרק זה".
<נעה בן שבת: זה עניין ניסוחי.
<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ג) – הוצבע כרביזיה – "משווק יסמן את המזון או את אריזתו בהתאם להוראות כאמור בסעיף קטן (א) החלות על פעולתו כמשווק או ביחס למקום ממכר המזון".
<נעה בן שבת: לסעיף 45.
<נעה בן שבת: אנחנו רוצים להקריא את הנוסח הסופי שלו לאחר שהיו כמה סיבובים.
<נעה בן שבת: חובות יצרן לא ייצר אדם מזון אלא אם כן מתקיימות דרישות לפי חקיקת המזון ומתקיימות הוראות פרק זה.
<נעה בן שבת: לסעיף 47 סעיף קטן (ב).
<נעה בן שבת: גם כאן הייתה רביזיה.
<קריאה: זה רק ניסוח.
<נעה בן שבת: בעקבות הערת משרד המשפטים.
<נעה בן שבת: "חלה על אדם חובה לקבל אישור כאמור בסעיף 67(ב) או שהוא קיבל היתר סימון תנאי יצור נאותים לפי סעיף 72, לא ייצר מזון אלא בהתאם לתנאים של אישור ייצור נאות".
<נעה בן שבת: התנאים של אישור ייצור נאות, יש כמה דברים שאנחנו רוצים להבהיר.
<נעה בן שבת: האחד, האדם הזה צריך לעבור את כל המסלול כדי לקבל את היתר סימון ייצור נאות.