GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מאיר כחלון: יש להם זמן.
<מאיר כחלון: יש עורכי דין שהם נשמה.
<מאיר כחלון: הם יושבים, מדברים, מטלפנים, חוזרים ובודקים מה אפשר לסדר.
<מאיר כחלון: אנחנו מוצאים את הדרך.
<מאיר כחלון: אבל יש עורכי דין שעומדים על זה בתוקף ולא מוותרים.
<מאיר כחלון: רק השבוע מאכער דואני רוצה הוצאות לפועל מחדש.
<מאיר כחלון: על מה?
<מאיר כחלון: על התביעה שמגיע לי תשע מאות שמונים שקל במקום ארבע מאות חמישים.
<מאיר כחלון: זה לא יכול להיות, ריבונו של עולם.
<מאיר כחלון: אנחנו חיים במדינה של רחמנות.
<מאיר כחלון: אין פה רחמנות.
<מאיר כחלון: פה יש תפוס כפי יכולתך.
<מאיר כחלון: כמה שאתה יכול לתפוס הרווחת.
<מאיר כחלון: תודה רבה לכם.
אלי אלאלוף: אני רוצה לשמוע בשלב הזה רק ניצולי שואה או עוסקים.
אלי אלאלוף: אחר כך נגיע לסיוע המשפטי ולעורכי הדין.
<יוסף הירש: שמי יוסי הירש, אני בן 82.
<יוסף הירש: אני ניצול שואה מרומניה.
<יוסף הירש: מ-1965 עד 2012 נלחמתי לקבל מה שמגיע לניצולי שואה.
<יוסף הירש: כמובן, בהתחלה פנינו לבונדסטאג בגרמניה, והגרמנים אמרו שבן גוריון לקח את הכסף, הוא אצלו.
<יוסף הירש: ב-2008 התחילו בארץ לקבל פנסיה לניצולי שואה.
<יוסף הירש: נרשמתי אצל עורך דין ידיד בתל-אביב, והלך יפה מאוד.
<יוסף הירש: שילמתי ארבעת אלפים שקל ולא שלושים אלף שקל ולא שישים אלף - -
<גליה מאיר אריכא: אחרים, כנראה, שילמו.
<יוסף הירש: - - אני התנדבתי לעזור לאחרים מהעיר שלי ומהסביבה שלי שהם כמה עשרות אנשים.
<יוסף הירש: אף אחד לא שילם יותר מארבעת אלפים, חמשת אלפים שקל.
<יוסף הירש: נכנס לזה גם עניין הנכות.
<יוסף הירש: אני לא יודע מאיפה מוצאים כל מיני שמות וסיפורים.
<יוסף הירש: שנית, אם רוצים לשנות את שכר הטרחה לעורך דין – שיהיה משהו אחר.
<יוסף הירש: אני רוצה לציין שאני לא שאני לא שייך לשום ועדה או לובי.
<יוסף הירש: אני פשוט ניצול שואה שמתנדב לעזור לניצולים אחרים.
<יוסף הירש: כל הניצולים נלחמים בלי סוף לקבל את הסכומים האלה.
<יוסף הירש: הוועדה שאתם הקמתם – או מי שהקים – אני קורא לבטל – משמונת אלפים לשמונה מאות שקל – האם זה שהקים את זה לקח תיק מההתחלה ועד הסוף?
<יוסף הירש: תלווה אותו, תראה מה צריך לעשות.
אלי אלאלוף: זאת לא השיטה לעשות.
<יוסף הירש: אם מכירים את העבודה אז עם סכומים כאלה - -
אלי אלאלוף: תבדיל בין מאכער למחוקק.
<יוסף הירש: - - בסוף מי יסבול?
<יוסף הירש: ניצולי השואה.
<אריה שמש: אני אריה שמש.
<אריה שמש: אני נציג יהדות בבל.
<אריה שמש: אני גם בין אלה שתובעים בנושא החבות ליוצאי עיראק את הפוגרום שגרם להרג של מאות אנשים, אלפי פצועים, שדידה וביזה בהרבה מאוד דירות בערי עיראק.
<אריה שמש: אני נרשמתי אצל עורך דין שלא אומר את שמו.
<אריה שמש: אני לא באתי להגן על אף אחד.
<אריה שמש: אני הכרתי צדדים אחרים ממה שמסופר כאן.
<אריה שמש: אני לגמרי מתפלא.
<אריה שמש: האם יש כאלה עורכי דין שתבעו ועשקו וגזלו את הניצולים ואת הלקוחות שלהם?
<אריה שמש: קצת קשה להאמין.
<אריה שמש: אני רוצה לספר לכם על עצמי.
<אריה שמש: לפני שלוש שנים הייתי במשרד עורכי דין ודוּוחתי מפעם לפעם על מהלך משפטי של משרד עורכי הדין בנושא יהדות עיראק משום שאני משמש בשני תפקידים – כניצול שנפגע וכנציג יהדות בבל.
<אריה שמש: למדתי רק דברים טובים.
<אריה שמש: לא היו ויכוחים, לא היה עושק.
<אריה שמש: מסיבה פשוטה - -
<אריה שמש: אני מגיע לפואנטה מאוד חשובה.
אלי אלאלוף: אתה לא מטיל ספק בדברים שנאמרו נגד הטיפול.
<אריה שמש: אני יודע.
אלי אלאלוף: אז הבנו את הכוונות של אדוני.
<אריה שמש: אני אסיים תוך דקה.
<אריה שמש: מאז ההחלטה המנהלית משרד עורכי הדין שאני עובד אתו פנה לכל שבעת אלפים האנשים מיהדות עיראק ואמר להם, יש לכם שתי אפשרויות: או ללכת לכיוון ההחלטה המנהלית או להמשיך להישאר, ואנחנו נמשיך לתבוע עד שנגיע לרנטה חודשית.
<אריה שמש: מי שרצה לעזוב עזב.
<אריה שמש: כשהוא עזב והלך לכיוון משרד האוצר כדי לקבל את הכסף הוא לא שילם אלפי שקלים, אלא הסתדרו עם משרד עורכי הדין בסביבות חמש מאות שקל כולל מע"מ.
אלי אלאלוף: אפשר לבקש מהסיוע המשפטי?
<לבנה זמיר: אני ניצולת שואה.
אלי אלאלוף: עוד שנייה, נחזור אלייך.
<יצחק כרם: אתה יכול לתת?
<יצחק כרם: בדיון הקודם לא נתת לי לדבר.
<נעה בן שבת: סליחה, אדוני, לא היה פה דיון קודם בוועדה.
<יצחק כרם: היה.
<יצחק כרם: היינו.
<נעה בן שבת: בוועדה שלנו?
<נעה בן שבת: לא היה דיון.
אלי אלאלוף: רשמתי את ההערה שלך.
<שרי ורדי: אני אחראית לנושא סיוע לניצולי שואה באגף לסיוע משפטי.
<שרי ורדי: האגף לסיוע משפטי במשרד המשפטים מעניק סיוע לניצולי שואה חינם וללא בדיקת זכאות כלכלית.
<שרי ורדי: אנחנו עושים את זה מתיקון החקיקה באוקטובר 2013.
<שרי ורדי: מאז יש אלינו אלפי פניות.
<שרי ורדי: אנחנו תומכים בהצעת החוק, ואנחנו מברכים על כל חקיקה שנועדה לקדם זכויות של ניצולי שואה.
<שרי ורדי: בסופו של דבר זה הרצון של כולנו כאן
<שרי ורדי: שמי שייהנה הם קודם כול ניצולי השואה.
<שרי ורדי: לכן חשוב לנו שניצולי השואה יקבלו את הזכויות שלהם ויקבלו שירות איכותי וטוב מהאגף לסיוע משפטי.
<קריאה: בחינם.
<שרי ורדי: בחינם.
<שרי ורדי: אני מדגישה שזה חינם וללא מבחן זכאות כלכלית.
<שרי ורדי: האגף מטפל בנושאים שונים, ויש לנו מדי שנה כמאתיים ועשרים אלף הליכים שהאגף מייצג.
<שרי ורדי: כדי שנמשיך לייצג את הניצולים כמו שעכשיו אנחנו מייצגים אותם באיכות וביעילות, וניתן להם את השירות שצריך לתת לכלל האוכלוסייה, אבל בפרט לניצולי שואה, חשוב שייתנו לאגף תקנים כדי שנוכל לטפל בניצולי שואה כי האגף נמצא בעומס רב.
<שרי ורדי: זה בהתאם להחלטה מ-14 בפברואר בוועדת שרים.
<שרי ורדי: הסוגיה הזאת תתברר בין משרד האוצר לבין משרד המשפטים בקרוב.
<שרי ורדי: עולה מהדברים של ניצולי השואה שיש חשש שלא תהיה אלטרנטיבה.
<שרי ורדי: מדובר על עורכי דין מייצגים פרטיים או שהם יהיו בדד במערכה מול הרשות.
<שרי ורדי: אז אני רוצה להגיד שהאגף לסיוע משפטי הוא אלטרנטיבה ראויה מכובדת, ייחודית ואיכות.
<שרי ורדי: כל המטרה שלנו זה לסייע לניצולי שואה, והם לא משלמים שכר.
<שרי ורדי: חשוב לנו מאוד שיהיה שיתוף פעולה בין משרד האוצר לבין משרד המשפטים בעניין היידוע והפרסום.
<שרי ורדי: כמו שכבר אמרתי בוועדות קודמות, ואני מתפלאת שאני עדיין שומעת – שאין מי שיטפל בניצולי שואה; או עורכי דין פרטיים או שאין מי שיטפל.
<שרי ורדי: לכן חשוב היידוע כדי שניצולי שואה יידעו שיש מי שמטפל בהם.
<שרי ורדי: בחוק אני רואה עניין של הבהרות.
<שרי ורדי: ההבהרות האלה נגרמו בעקבות אי הבנות שהתגלו בשטח.
<שרי ורדי: אני מבינה שחלק מהדברים מוסכמים על-ידי עורכי דין.
<שרי ורדי: אבל ראינו שלמשל ניצולי שואה משלמים לכמה גורמים ונדרשים לשלם.
<שרי ורדי: לפעמים זה בסכומים מאוד גבוהים.
<שרי ורדי: למשל, יש לנו ניצול שואה שנדרש לשלם שישים וחמישה אלף שח מתוך מאה ועשרים אלף שקל.
נחמן שי: על מה הוא שילם שישים וחמישה אלף שקל מתוך מאה עשרים אלף?
<שרי ורדי: על כך שיש כמה גורמים שטיפלו בו, וכל גורם מבקש את חלקו.
<שרי ורדי: לכן מאוד חשוב שיהיה ברור שאם יש כמה גורמים שמטפלים שהם יחלקו ביניהם את השכר ולא יגידו לניצול, אל תדאג, אנחנו נטפל לך בתביעה שיגיש נגדך עורך הדין הקודם שטיפל בתיק שלך.
אלי אלאלוף: אתם יכולים לעזור להם לדרוש את הכסף?
<שרי ורדי: אנחנו עוזרים להם.
<שרי ורדי: הם פונים אלינו - -
סופה לנדבר: באיזה טלפונים הם פונים?
<גליה מאיר אריכא: הבעיה שמנהלים הליכים משפטיים.
<גליה מאיר אריכא: הם טוענים בבית משפט שכל אחד צריך לקבל את החלק שלו.
<גליה מאיר אריכא: בקשר לכל דבר הם מוצאים פרצות בחוק ולקונות, וכבר שנים הספק פועל לרעת הניצולים.
<גליה מאיר אריכא: לא ראיתי מקרה אחד שזה פועל לטובת הניצולים.
סופה לנדבר: הם מכירים את הטלפונים שלהם?
<דוד נאוי: סליחה, גברתי, הסיוע המשפטי מנהל משפטים של חמש שנים בשביל יוצאי השואה?
<דוד נאוי: אתם מנהלים חמש שנים משפט או שאתם מדברים רק על הוראת שעה?
אלי אלאלוף: אדוני לא קיבל רשות דיבור.
<שרי ורדי: אנחנו נטפל בניצולי שואה כמה שצריך – מהערכאה הראשונה ועד הערכאה העליונה.
<שרי ורדי: אנחנו מקווים מאוד שזה לא ייקח חמש שנים.
<שרי ורדי: אני רוצה להגיד שחלק מהמאעכרים וחלק מהגורמים המטפלים וחלק מעורכי הדין מגיעים אתנו להסכמים שהם לפי התיקון.
<שרי ורדי: זה לא משהו שאנחנו דורשים בעלמא, אלא אלה דברים שנכתבו בתיקון ונקבעו בחוק, והם מגיעים אתנו להסכמים.
<שרי ורדי: אז אנחנו מבקשים שיגיעו אתנו להסכמים בכל התיקים.
<שרי ורדי: היום כשחשבתי אם להגיד את הדברים או לא להגיד – התקשר אלי אתמול ניצול שואה וביקש ממני, אני מבקש שתשמשי לי פה, ותגידי בוועדה את הדברים הבאים.
<שרי ורדי: זה ניצול שואה בן 91 שהיה במחנות הקשים, כולל באושוויץ.
<שרי ורדי: הוא אמר לי, אני ציפיתי שאחרי שיעבור תיקון החקיקה – הכוונה לתיקון 20 – שיתקשר אלי עורך הדין ויחזיר לי את הכסף.
<שרי ורדי: אנחנו כתבנו לעורך הדין מכתב, ועדיין לא קיבלנו את ההחזר של הסכום שבמקרה הזה הוא מאוד גבוה.
<שרי ורדי: יש לנו מקרים של ניצולים שטוענים שהם לא מכירים ולא הכירו את עורכי הדין שמטפלים בהם.
<שרי ורדי: דבר אחרון שאני רוצה להגיד – ואני פשוט לא מרחיבה את זה כי גליה ואחרים יפרטו – מאוד חשוב שהחוק יהיה מובהר ופשוט, ושניצולי השואה יידעו כמה הם צריכים לשלם.
<שרי ורדי: מגיעים אלינו עכשיו הרבה מאוד פניות חדשות, לפי החלטה של שר האוצר, לגבי הכרה ביוצאי מרוקו, עיראק ואלג'יריה ושואלים אותנו אם כן לשלם או לא לשלם וכמה לשלם.
<שרי ורדי: אם בחוק הדברים לא יהיו ברורים גם לנו הדבר לא יהיה ברור.
<שרי ורדי: הסכומים משתנים.
<שרי ורדי: למשל, ניצול השואה שהגיע אתמול הגיש בקשה בכוחות עצמו.
<שרי ורדי: אנחנו עוזרים בהכנת הבקשות האלה למי שרוצה.
סופה לנדבר: בגיל 90 הם מסוגלים להגיע?
אלי אלאלוף: לא, היא אמרה.
<שרי ורדי: הוא הגיש בכוחות עצמו את הבקשה, ומשרד עורך הדין אמר לו שהוא יהיה חייב לו אלף וחמש מאות שקל.
<שרי ורדי: אז הוא אמר לו, אבל עשיתי את זה בכוחות עצמי, אז הוא אמר, נכון, אני אקבל ממשרד האוצר את הרשימה של כל אלה שקיבלו את המענק השנתי, ואתה תצטרך לשלם.
<שרי ורדי: אני אומרת שוב – זה לא כל עורכי הדין ולא כל האנשים, אבל זה צריך להיות מסודר כדי שאף אחד לא ימצא פרצה.
<שרי ורדי: כמו שאמרתי הסיוע המשפטי נותן סיוע חינם, ויש היום אלטרנטיבה לניצולי שואה.
אלי אלאלוף: תודה רבה, גברתי ורדי.
<גליה מאיר אריכא: בהמשך לסיוע משפטי שניתן חינם אני רק רוצה לציין שבטפסים שניסחנו לאנשים כתבנו בעמוד הראשון בצורה מודגשת שהם יכולים לקבל סיוע משפטי חינם, ושאם הם רוצים ישלחו לו גם מתנדב שיסייע לו למלא את הטופס.
<גליה מאיר אריכא: לצערי הרב, ראינו ששולחים לאנשים מכתבים רק עם העמוד השני שיחתום ויחזיר להם.
<דוד נאוי: אנחנו מבקשים את הגנת היושב-ראש.
<דוד נאוי: אי אפשר שמישהו ידבר ארבע פעמים או שלוש, ואנחנו אפילו לפצות פה לא יכולים.
<יצחק כרם: תן לציבור ולאנשים שקשורים לניצולים לדבר.
<יצחק כרם: אתה באמת - - - אתה מאמין לאוצר, ואתה נגד העם.
<יצחק כרם: אני אומר ברצינות.
אלי אלאלוף: אדוני גמר את משפט הזעם שלו?
אלי אלאלוף: בשם פורום עורכי הדין ביקש לדבר עורך דין אדם ידיד.
<אדם ידיד: אני ארצה להראות תוך כדי שאני מדבר שההחלטה המנהלית זה לא מַן מִן השמים.
<אדם ידיד: המקור של החלטות מנהליות הוא במאבק שבדרך כלל מובילים אותו לא עורך-דין אחד, אלא קבוצה של עורכי דין שכל אחד מהם מייצג אנשים.
<אדם ידיד: המאבק הזה כולל הגשת תביעה לכל אדם מהקבוצה הזאת אחרי שמתשאלים אותו; אחרי שהוא מקבל דחייה – וזה רק עניין של זמן כי כל האנשים האלה מקבלים מהרשות דחייה לקונית מאוד – מגישים ערר; ואחרי הערר הזה צריך להגיש חוות דעת.
<אדם ידיד: חוות הדעת האלה הן גם חוות דעת של היסטוריונים.
<אדם ידיד: לפעמים יש צורך להביא היסטוריון מחו"ל, ולפעמים יש צורך לשלוח היסטוריונים.
אלי אלאלוף: כולל בהחלטות האחרונות?
<אדם ידיד: כן.
<אדם ידיד: אני אראה את זה.
אלי אלאלוף: כל אחד אמור להביא?
<אדם ידיד: כל אחד צריך להגיש.
אלי אלאלוף: אתה מכיר את הטופס האחרון?
אלי אלאלוף: מה כתוב שם?
אלי אלאלוף: יש סעיף שמסתמך על ההחלטה המנהלית?
אלי אלאלוף: אני מבקש להיצמד לטופס.
<אדם ידיד: לא.
<אדם ידיד: כי כדי להגיע להחלטה המנהלית הזאת היה מאבק של שלוש שנים.
אלי אלאלוף: אז בוא נדייק, אדוני.
אלי אלאלוף: אדוני לא התכונן לבד לדיון, גם אני התכוננתי לדיון.
<אדם ידיד: אוקיי, זה בדיוק מה שאני אומר.
אלי אלאלוף: ההחלטה המנהלית היא לא בידיו של אף אחד מחוץ למערכת.
<אדם ידיד: אם אנחנו מדברים על ההחלטה המנהלית הזאת - -
<גליה מאיר אריכא: - - - ההחלטה היא מענק.
<אדם ידיד: - - אז בואו נדבר על המאבק של יהודי עיראק לדוגמה.
<אדם ידיד: אני רוצה לצטט את הדברים של חברתי עורכת הדין אריכא שבמאבק הזה על ארבעה עמודים בפרוטוקול היא אומרת שלא מגיע ליהודי עיראק כלום.
<אדם ידיד: אז כמַן מִן השמים הגענו לדבר הזה?
<גליה מאיר אריכא: לא אמרתי.
<גליה מאיר אריכא: סליחה.
<גליה מאיר אריכא: אם אתה מצטט אותי, תצטט אותי במדויק.
<אדם ידיד: כן, אני אצטט אותך, אין שום בעיה.
<גליה מאיר אריכא: אתה לא צריך לצטט - - - אני אגיד במפורש - -
<אדם ידיד: אני אצטט.
<גליה מאיר אריכא: אתה לא מחדש פה שום דבר.
<אדם ידיד: "עבור לאירוע - - - מהווה לעמדתנו ולהבנתנו, התפרצות חד פעמית בעת של כאוס פוליטי ושלטוני כביטוי לשנאה שנבעה מגורמים אינהרנטיים פנימיים של שנאת יהודים בעיראק הקשורים בהיסטוריה, ובוודאי שלא כחלק מההגדרה הגזענית של היהודים כאויב הארי".
<גליה מאיר אריכא: נכון.
<אדם ידיד: אחר כך יש המשך: "העוררים מבקשים לטעון לקיומה של תעמולה פרו-נאצית".
<אדם ידיד: זה נמשך: "אין בכך כדי לבסס זכאות לפיצוי לפי חוק הפיצויים הפדרליים".
<גליה מאיר אריכא: לכן קיבלנו החלטה מנהלית.
איציק שמולי: אתה מדבר על - - - לפני שהתקבלה ההחלטה המנהלית.
<אדם ידיד: נכון.
<אדם ידיד: כי המקור של ההחלטה המנהלית זה המאבקים הגדולים.
איציק שמולי: אבל הוויכוח יכול להיחשב לגיטימי.
איציק שמולי: אבל ברגע שאתם שולחים הוצאות לפועל לניצולי שואה איבדתם את האמון בתמיכת הכנסת.
איציק שמולי: אתם לא תקבלו פה תמיכה.
איציק שמולי: אם יש קשיש ניצול שואה שנשלחה אליו דרישה של הוצאה לפועל - -
<גליה מאיר אריכא: ב-22:00 בלילה.
איציק שמולי: - - לא תקבלו תמיכה.
<גליה מאיר אריכא: היה צריך להגיע לפה ניצול שואה, והוא לא יכול היה להגיע.
<אדם ידיד: התשובה לכך עולה מכך שכל החלטה מנהלית מחייבת מאותו ניצול שואה לקבל החלטה לא פשוטה.
<אדם ידיד: לדוגמה ההחלטה המנהלית של יהודי לוב.
<אדם ידיד: כל אדם שרוצה לקחת את ההחלטה הזאת היה צריך להחליט אם הוא מקבל את ההחלטה או עומד על זכויות של מאה וחמישים אלף שקל.
<אדם ידיד: לנו מתנהל היום תיק בוועדת הערר בתל-אביב שבו אישה אומרת שהיא הלכה לארגון יהודי לוב, לא הסבירו לה כלום, לא הסתכלו על התיק שלה, ולקחו לה מאה וחמישים אלף שקל.
<אדם ידיד: היא אמרה שהיא רצתה לעמוד על הזכויות שלה.
<אדם ידיד: יש לה שם לא רק עילה אחת, אלא כמה עילות של נרדפות.
<אדם ידיד: הזכויות שלה סתם נפגעו.
<אדם ידיד: בלי לדבר על הדברים האלה ובלי שאנשים מקבלים ייעוץ, אז בלי לדעת הם מוותרים על זכויות.
<אדם ידיד: אם פונה למרכז המידע של הרשות אדם יוצא עיראק, אלג'יר או מרוקו ואומר שיש לו תביעה שמתנהלת שנים – מה קורה אם הוא לוקח את ההחלטה המנהלית?
<אדם ידיד: לא אומרים לו שהוא מוותר על סכום ממוצע של כחמישים אלף שקל.
<אדם ידיד: אם תשאל על זה יגידו לך, אל תדאג, בסוף תקבל.
<אדם ידיד: למרות שזה לא המצב המשפטי, ובטופס כתוב: "ידוע לי שתביעתי נדחתה", "ידוע לי כי ההחלטה המנהלית נועדה למי שאיננו מעוניין בניהול הליכים משפטיים לקבלת תגמולים חודשיים, לפי חוק נכי רדיפות הנאשים או חוק ההטבות - -
<גליה מאיר אריכא: אין יותר ציני מזה.
<גליה מאיר אריכא: בחירה בהחלטה מנהלית, בטח של יוצאי לוב, כוויתור על זכות – אין יותר ציני מזה.
<אדם ידיד: - - בסוף ההפניה שאני נגדה גורמת בעיה.
<אדם ידיד: אני אתן עוד דוגמה - -
<נעה בן שבת: אתה יכול רגע להסביר מה זה חמישים אלף שקל שמוותרים עליהם?
<אדם ידיד: זה הסכום התיאורטי הרטרואקטיבי שנצבר לאותו אדם אם וכאשר המאבק - -
<גליה מאיר אריכא: זה גם קדימה.
<אדם ידיד: אני עוד לא מדבר על קדימה.
<נעה בן שבת: קדימה – מקבל תגמולים מכאן ואילך.
<אדם ידיד: אצל יהודי לוב זה קדימה; אצל יהודי עיראק, מרוקו ואלג'יר אפילו לא.
<דורית עטיה גנות: הם דיברו על עשר שנים אחורה רטרואקטיבית בסכומים של מאה וחמישים אלף שקלים כל אחד.
<אדם ידיד: אני מבקש רגע להמשיך.
<גליה מאיר אריכא: - - -
<דורית עטיה גנות: זה פשוט לא ייאמן.
<דורית עטיה גנות: עשר שנים הרשות - - - הרשות מנהלת נגדנו מלחמת חורמה.
<אדם ידיד: - - -
אלי אלאלוף: אני מבקש שקט.
<נעה בן שבת: אתה מדבר לא על זכות קיימת, אלא על הזכות לתבוע תיאורטית.
<אדם ידיד: אצל יהודי עיראק לדוגמה אמור להיות פסק דין – חיובי, אנחנו מקווים – בחודש אוגוסט.
<אדם ידיד: במשרד האוצר ובסיוע אנשים לא אומרים להם את זה.
אלי אלאלוף: מה לא אומרים להם?
<אדם ידיד: לא אומרים להם שיש סיכוי שהם מפסידים כרגע סכום מאוד גדול, ואתם מוותרים על זכות גדולה.
<שרי ורדי: למה אתה אומר שהסיוע המשפטי לא אומר?
<שרי ורדי: הסיוע המשפטי נותן ייעוץ משפטי ואומר להם בדיוק על מה הם מוותרים.
<שרי ורדי: אומר להם שהם יכולים לקבל מה שקיים.
<אדם ידיד: עד להחלטה המנהלית יהודי עיראק לא קיבלו סיוע משפטי.
<אדם ידיד: יהודי מעיראק שהיה בא לסיוע המשפטי ומבקש שיעזרו לו לממש את הזכויות שלו מול הרשות, היו אומרים לו, לא.
<שרי ורדי: סליחה, אנחנו מדברים על החלטות מנהליות.
<אדם ידיד: יש לי עוד כמה דוגמות כאלה.
<דורית עטיה גנות: אבל מאיפה באו ההחלטות המנהליות האלה?
<דורית עטיה גנות: אחרי עשר - - -
אלי אלאלוף: גברת, אני מזהיר אותך.
<אדם ידיד: עוד דוגמה.
<אדם ידיד: הסיוע המשפטי כן קיבל תיקים לייצוג של יהודי מרוקו.
<אדם ידיד: מה קרה עם התיקים האלה?
<אדם ידיד: התיקים האלה קפאו.
<אדם ידיד: חיכו עד שתסתיים ההתנהלות של התיק המרכזי של יהודי מרוקו עם חוות הדעת של עורכי דין.
<אדם ידיד: ביקשנו מהסיוע המשפטי להצטרף כידיד בית המשפט בתיק שמתנהל מול הרשות ובית המשפט העליון, והם אמרו כל מיני סיבות.
<אדם ידיד: ניהול מאבק משפטי הוא לא למלא טופס.
<אדם ידיד: עד שמגיעים לטופס הזה, שאני מסכים – זה טופס קל, ואני מסכים שכתוב שיש מתנדב שיכול לסייע, וזה דבר טוב מאוד.
<אדם ידיד: עד שזה מגיע לזה זה לא כמן מן השמים.
<אדם ידיד: זה מאבק שלוקח שלוש, ארבע ועשר שנים.
<לבנה זמיר: אני לבנה זמיר, ואני יושבת ראש ארגון יהודי מצרים בישראל.
<לבנה זמיר: תתפלאו לשמוע – אני ניצולת שואה; ניצולת ההפצצות הנאציות הכבדות על אלכסנדריה וקהיר.
<לבנה זמיר: הייתי בת ארבע.
<לבנה זמיר: ברחנו מקהיר לבתי הקברות וגרנו שם חודשים רבים.
<לבנה זמיר: עשרות אלפי יהודי אלכסנדריה ברחו לקהיר והתגוררו בבתי הכנסת בתנאים קשים.
<לבנה זמיר: אני לא אשכח את מסיכת האב"כ ששמו לי והתעלפתי בתור ילדה עד כדי כך שבמלחמת המפרץ כשבעלי עזר לי אני התעלפתי.
<לבנה זמיר: זה פוסט טראומה.
<לבנה זמיר: לפני כשנה עורך דין ידיד פנה אלינו כיהודי מצרים ואמר, שגם לנו יש קייס.
<לבנה זמיר: אמרתי לו, זה נכון, אני יודעת שבני משפחה שלי נהרגו בהפצצות בקהיר.
<לבנה זמיר: אבל לא חשבנו על זה.
<לבנה זמיר: עד שזה עבר אצלנו ועדות ודוח והתערבות, פניתי אליו לאחרונה, והוא אמר לי, היום מורידים את שכר הטרחה שלי לסכום ממש מחפיר, ואני לא יודע אם אני אסכים היום לטפל בנושא שלכם כי אני רק אפסיד כסף.
אלי אלאלוף: ואת לקחת ברצינות את דבריו?
<לבנה זמיר: כן, כי אני רואה מה קורה פה.
<לבנה זמיר: עוד מעט הוא יצטרך למכור את הבית שלו נגד אמא של מרים.
<לבנה זמיר: למה אמא של מרים אינה פונה לממשלת ישראל שטעו ולא לקחו אותה בחשבון?
<לבנה זמיר: ב-52' כשבן גוריון חתם על השילומים הייתי אז נערה, אבל אני זוכרת – הוא טעה שהוא לא לקח אותנו בחשבון כמיליון יהודים בארצות ערב.
<לבנה זמיר: מדוע לא לקחו אותנו בחשבון?
<לבנה זמיר: ממשלת ישראל יכולה בהחלט להגיד, סליחה, טעות לעולם חוזרת, ללכת לממשלת גרמניה, ולהגיד לה, סליחה – לא לקחנו בחשבון את יהודי סלוניקי, את יהודי לוב, יהודי טוניס, יהודי עיראק.
<לבנה זמיר: את סלוניקי לקחו אבל לקח להם עשרים שנה.
<לבנה זמיר: במקום להילחם בקומץ עורכי דין על כמה עשרות אלפי שקלים - -
אלי אלאלוף: מסקנה?
<לבנה זמיר: לבקש ממשלת גרמניה עוד כמה מיליארדים ולא להילחם בעורכי דין.
<לבנה זמיר: הם שהציפו למודעות הקהל והממשלה.
איציק שמולי: גברתי, יש לי שאלה אחת אלייך, ואני רוצה לשאול אותה באופן לוגי.
איציק שמולי: אם היום יעבור עורך דין בקרב האזרחים הוותיקים במדינת ישראל, ויחתים אותם על טופס שהוא הולך לעשות מאבק להעלאת קצבאות הזקנה.
איציק שמולי: בעוד חמש שנים כנסת ישראל תחליט סוף-סוף להעלות את קצבאות הזקנה, היעלה על הדעת שאותו עורך דין יקבל עכשיו רנטה או אחוזים מזה שממשלת ישראל החליטה להעלות את קצבאות הזקנה?
<לבנה זמיר: כי עורכי הדין הציפו את הנושא למודעות הממשלה.
אלי אלאלוף: אני מבקש מהגברת לנוח שלוש דקות.
<דורית עטיה גנות: אני לא אפריע.
אלי אלאלוף: שתי דקות תנוחי.
<דורית עטיה גנות: גם הוא צעק.
אלי אלאלוף: לא, את יכולה לצאת.
אלי אלאלוף: בפעם הבאה, גברת, אני גם אוציא אותך, גברת שולביץ'.
איציק שמולי: הדאגה לעתיד ניצולי השואה והאזרחים הוותיקים היא לא בידיים של עורכי דין.
<מרים שולביץ': סליחה, אני מתרשמת מהחדות.
אלי אלאלוף: כל מי שרוצה לדבר במגבלת הזמן יקבל את רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: תאמינו לי, אני לא אשאיר שום דבר לעצמי.
אלי אלאלוף: גברת זמיר, סיימת?
<לבנה זמיר: כן, תודה.
<נחום מנחם: עשרות שנים מחיי השקעתי בחקר ההיסטוריה של יהודי ארצות האיסלאם - -
אלי אלאלוף: יש לי עדיין הספר הירוק שלך.
אלי אלאלוף: הוא מצוין.
איציק שמולי: אני מבקש גם עותק עם הקדשה.
<נחום מנחם: אני מבטיח לך.
<נחום מנחם: אתה תיהנה ממנו כל רגע.
<נחום מנחם: כמו שאמר ראש עיריית בית-שאן, תפסתי את הספר וקראתי אותו ולא הנחתי את היד ממנו עד שסיימתי.
<נחום מנחם: עשרות שנים ראיתי את האפליה הממסדית, את הפערים ואת גורמי הפערים.
<נחום מנחם: שאלתי את עצמי למה.
<נחום מנחם: אני מנמק אותם פה אחת לאחת, למה אלה נשארו בני תלות כלכלית – יוצאי ארצות ערב – ואלה הצליחו להיחלץ גם מהמעברות וגם מהשכונות.
<נחום מנחם: למה?
<נחום מנחם: הסכם השילומים וכל מה שקשור לרנטות וכן הלאה.
<נחום מנחם: אבל מה שחשוב לי זה דבר אחד – למה מצאו לנכון לחוקק את החוק הזה היום?
<נחום מנחם: עברתי על כל החוק מילה במילה, וכולו גיבובי מילים שבאות לבלום את האפשרות לאותן קהילות לממש את הזכויות שלהן, כמו מצרים, סוריה, לבנון, עיראק.
<נחום מנחם: כולם הפכו להיות בני תלות.
<נחום מנחם: הכול כאן מגובב בהחלטה מנהלית, לא חוק שיחייב את מדינת ישראל לגבי מיליארדים של הרכוש של מיליון פליטים מארצות ערב, ובפרט יהודי סוריה שכל הרכוש שלהם והבתים שלהם ניתנו לפליטים הערבים מארץ ישראל.
<נחום מנחם: המופתי, ידיד הנפש של הנאצים, ישב בסוריה.
<נחום מנחם: שם ישב כל המרכז הנאצי, כולל דנץ, הנציב העליון שישב שם מטעם וישי.
<נחום מנחם: נתתי את כל חוות הדעת שלי למר כחלון.
<נחום מנחם: מר כחלון כתב לי וטלפן אלי גם אישית; העברתי את זה למר יצחק כהן, והוא אמר שזה נמצא על שולחנו.
<נחום מנחם: לאחר כחודש ימים קיבלתי מהרשות שזה הועבר אליה.
<נחום מנחם: עכשיו אני אספר את הסיפור האישי: ב-2002 הכירה בי ממשלת גרמניה כניצול שואה.
<נחום מנחם: אני מקבל חצי יורו לחודש.
<נחום מנחם: כיוון שאי אפשר להעביר חצי יורו, אז כל שלוש שנים נותנים לי עשרים וארבעה יורו.
<נחום מנחם: פניתי למשרד החינוך, ונציבות המדינה אישרה לי 3% תוספת לפנסיה שלי כניצול שואה.
<נחום מנחם: פניתי לרשות, והרשות אמרה, לא מגיע לך.
<נחום מנחם: אם אתה רוצה, תפנה לעורך דין.
<נחום מנחם: פניתי לעורך דין מטעם הסיוע המשפטי ששמענו עליו הלל ושבח, וכשהגענו לבית המשפט מסתבר שאין שום הוכחה, אין שום דבר; הוא לא טרח לעשות משהו.
<נחום מנחם: ומה אמר השופט?
<נחום מנחם: אני מעביר אותך לדיון יחד עם יהודי מרוקו.
<נחום מנחם: שאלתי אותו, מה הקשר ביני לבין יהודי מרוקו חוץ מזה שאנחנו מזרחיים?
<נחום מנחם: אבל הרי זה גורל משותף.
<נחום מנחם: שום דבר לא יצא מזה.
<נחום מנחם: אם היום יתקבל החוק האומלל הזה אני רוצה לראות אחד מכאן מכל עורכי הדין שהגוף מייצג אותי בעד מאתיים שקל שיקום ויגיד, אני מייצג את ד"ר מנחם בהיותו ניצול שואה במסמכים עבור מאתיים שקל.
<גליה מאיר אריכא: זאת החלטה מנהלית שמתקבלת בקשר לקבוצות גדולות של אנשים, לא בקשר לאנשים בודדים.
<נחום מנחם: הרשות כתבה לי מכתב שהיא קיבלה מסגן השר את הפנייה שלי ואת ההנמקות ואת כל חוות הדעת שלי.
<נחום מנחם: שניהם, גם מר כחלון וגם מר יצחק כהן אמרו, אני צודק.
<נחום מנחם: אמר ביאליק: "אם יש צדק יופע נא מיד, ואם אחרי מותי יופיע ימוגר זכרו לעד".
<נחום מנחם: אני היום בן 80.
<נחום מנחם: מתי הצדק הזה ייעשה?
<נחום מנחם: עשרות שנים נגזלת הזכות שלנו, נגזל ונרמס הכבוד שלנו.
<נחום מנחם: כשמגיעה העת לבוא ולפצות, אני שומע – החלטה מנהלית, ושהיא לטובת הניצול.
<נחום מנחם: זה לא לטובת הניצול, מר אלאלוף, זה לטובת המדינה.
<נחום מנחם: כי אלה ממזרח אירופה וממערב אירופה כבר קיבלו.
<נחום מנחם: את כל מה שהם רוצים לקבל הם קיבלו.
<נחום מנחם: יש הרבה כלי תקשורת שכל הזמן מחזקים, מעודדים, ותומכים בהם ומגנים עליהם.
<נחום מנחם: מי מגן עלינו לולא עורכי הדין האלה?
אלי אלאלוף: חברים, אני כל כך מעריך אותך שלא נעים לי להפסיק אותך.
אלי אלאלוף: אבל אני לא רוצה שנהפוך את הדיון הזה שהוא טכני משפטי - -
<נחום מנחם: לא, הוועדה הזאת - -
אלי אלאלוף: שמת לב שאני הקשבתי לך ולא הפרעתי לך גם אם היו דברים לא מקובלים עלי.
אלי אלאלוף: אני האחרון שארצה שיגידו שיתקיים דיון אצלי ושנתתי יד לאפליה של קבוצה כלשהי, ובוודאי לא הקבוצה שממנה אני בא.
אלי אלאלוף: לכן אני מבקש להתמקד בדיון.
אלי אלאלוף: יש פה הצעת חוק ממשלתית מגובה וגם בהסכמה של כמה חברי כנסת שפנו באופן פרטני, והסכימו לאחד את שתי הצעות החוק.
אלי אלאלוף: אם יום אחד תרצו שנעשה דיון על אפליות שהיו אני הראשון שמצטרף.
אלי אלאלוף: אבל זה לא הדיון היום.
<נחום מנחם: התכוונתי שהצעת החוק דינה להידחות.
<נחום מנחם: זה הכול.
אלי אלאלוף: אני בא לדון בהצעת חוק של הממשלה שחיפשה לתקן עיוותים מבוססים על חלק מהדברים שאמרת, ואני מסכים איתם.
אלי אלאלוף: יש לי הערה אחת לעורכי הדין.
אלי אלאלוף: אנחנו נאבקנו למען הרבה מטרות שפגעו באוכלוסיות השונות, אבל אף פעם לא ביקשנו פיצוי כלשהו.
אלי אלאלוף: להפך, המשכנו לפעול כדי לתקן עיוות.
אלי אלאלוף: וגם אתה, ד"ר מנחם, גם אתה עשית את זה.
אלי אלאלוף: אני לא חושב שהיום זה מקנה לכל אחד מאתנו שהיה פעיל למען מטרה חברתית כלשהי, נעלה ככל שתהיה, את הזכות לבוא ולבקש פיצוי על זה.
אלי אלאלוף: איציק שמולי אמר את זה יפה מאוד.
איציק שמולי: אם אני אקח עמלה שהורידו את מחירי הדיור אתה יודע איפה אני אסיים?
אלי אלאלוף: לא תדע איפה לישון בכלל.
<קריאה: איזה עיוות.
אלי אלאלוף: אני לא אמרתי על שום דבר שזה עיוות.
<קריאה: מה שאומר חבר הכנסת שמולי זה ממש עיוות.
אלי אלאלוף: כל יום אנחנו קמים כדי לחפש מטרות להילחם עבורן ולתקן איתן.
אלי אלאלוף: זאת הזכות היחידה שיש לנו להיות פה.
<קריאה: אבל הוא איש ציבור בכנסת.
<קריאה: הוא מקבל משכורת ותנאים כדי להיטיב.
<קריאה: אבל אם עורכי דין מקימים משרד ומעסיקים - -
אלי אלאלוף: אני מבקש שלא תפריע לי.
איציק שמולי: כשהובלתי את המאבק לא קיבלתי משכורת מהכנסת.
אלי אלאלוף: אל תפריע לי.
אלי אלאלוף: מה שניתן לחברי כנסת, ובמיוחד לידידי איציק שמולי, להפריע לי, לא ניתן לכל אזרח שנמצא סביב השולחן הזה.
אלי אלאלוף: תרצו או לא תרצו אנשים שקיבלו שירות ממספר רב של עורכי דין מרגישים שסידרו אותם.
אלי אלאלוף: לא רוצה להגיד, רימו אותם.
אלי אלאלוף: המאכערים נולדו בחלקם בזכות הדחיפה של עורכי דין מסוימים.
אלי אלאלוף: עורכי דין, לפי האתיקה שלכם, לא צריכים לקבל שירות ממאכערים כמו שקראו להם.
אלי אלאלוף: אנחנו נמצאים במצב אבסורד: המדינה ממה שיש לה וגם ממה שאין לה החליטה לנסות לפצות – ולא בצורה אופטימלית, שיהיה ברור.
אלי אלאלוף: שלושת אלפים מאתיים שקל לשנה או שש מאות – אני לא רוצה את זה.
אלי אלאלוף: אני הייתי אומר לאחים שלי ולמשפחה שלי שלא ייקחו את זה.
אלי אלאלוף: רק דבר אחד מעניין אותנו – התיקון ההיסטורי, ההכרה.
אלי אלאלוף: מה שגברת זמיר אמרה.
אלי אלאלוף: אני בטוח שאף אחד מאתנו לא זקוק לסכום הזה, ובמיוחד מי שסביב השולחן הזה.
אלי אלאלוף: אלה שזקוקים לא זקוקים גם שייקחו מהחשבון שלהם את הסכומים שנלקחו מהם.