GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אסף חלבני: אנחנו לא רוצים שיהיה מצב שאדם אומר לעצמו, טוב, אני יכול לעשות אותו תפקיד גם פה וגם פה, אבל בצבא יש לי מסגרת מאוד מגבילה, ואני צריך לעשות שבתות וכו', אז עדיף לי לנסות להוציא פטור ולעשות אותו תפקיד בשירות לאומי.
<קריאה: רק שהצבא הוא שנותן את הפטור, לא הבן אדם מוציא.
<אסף חלבני: נכון, אבל במציאות אנחנו יודעים שזה כך.
אלי אלאלוף: כן, ברור.
<מוטי אלמליח: האמירה היא כוללנית, כמו שאמרנו, אבל מי שמזמין את השירותים האלה זה משרד הביטחון או המשטרה או יחידות במשרד ראש הממשלה כמו המוסד ושב"כ.
<מוטי אלמליח: אם אנשי הביטחון יחליטו שהם לא רוצים לעשות תפקיד של בת שירות ליד חיילת אז זאת החלטה שלהם.
<מוטי אלמליח: כל עוד הם מזמינים את השירות, והם רוצים זאת החלטה שלהם.
<מוטי אלמליח: הם לא יכולים לבוא לכאן בשני כובעים ולהגיד, אנחנו מתנגדים, ומצד שני הם לוקחים.
<מוטי אלמליח: זה תרתי דסתרי.
אלי אלאלוף: לא, עכשיו זה אומר שהם לא יכולים יותר לבקש.
<דוד פלבר: אני ממשרד החינוך.
<דוד פלבר: לגבי ההערה הזאת יש מורות חיילות שנמצאות בבתי ספר שדה, במועדוניות לנוער במצוקה - -
מירב בן ארי: עדיף שלא תפתח את עניין המורות החיילות.
<דוד פלבר: הצבא מתנגד לזה ורוצה לחסל את זה.
מירב בן ארי: קודם כול הצבא כבר חיסל את זה, ואין גיוס של מורות חיילות.
מירב בן ארי: אני רק אעדכן אותך, אדוני היושב-ראש, שבוועדת חוץ וביטחון שאני חברה בה לא אישרו גיוס של מורות חיילות, ולכן אין גיוס של מורות חיילות כי הצבא הוריד משש מאות לארבע מאות.
מירב בן ארי: הוועדה התנגדה בכלל לקיצוץ.
<דוד פלבר: כל מה שאני אומר הוא שהכפל הזה הוא לא תמיד בעייתי.
<דוד פלבר: יש מספיק בתי ספר שדה ומספיק מועדוניות.
<דוד פלבר: יש מקומות שעושה את זה מורה חיילת עם אותם כישורים של בת שירות, רק שזאת קיבלה פטור, וזאת הצבא הציב אותה שם.
אלי אלאלוף: אני מציע שהיועץ המשפטי של צה"ל יבדוק לאור ההערות שנראות לי ענייניות.
אלי אלאלוף: תחזרו לדיון הבא עם עמדה ברורה יותר.
אלי אלאלוף: בבקשה, יגאל.
אלי אלאלוף: אתה לא חייב להעיר על כל סעיף.
<יגאל וינר: רק כשחשוב לי.
אלי אלאלוף: שניתן גם לאחרים זכות דיבור.
<יגאל וינר: אם אדוני רוצה שאני לא אעיר - -
אלי אלאלוף: לא, אז אני אומר, אל תרגישו מחויבות.
מאיר כהן: אתה נעלב?
<יגאל וינר: שאלתי, אם אדוני לא מאפשר לי לדבר, אני לא אדבר.
אלי אלאלוף: אמרתי לך, תדבר, אבל לא על כל סעיף.
<יגאל וינר: בעניין סעיף תחומי השירות זה יכול להיות אמנם כניסה פנימה לפירוט יתר, אבל כיוון שיש לנו ניסיון בזה הדוגמה של צער בעלי חיים הוא תחום שהולך ומתפתח, ואנחנו היינו מאוד רוצים שהוא יישמר כאחד התחומים האפשריים.
<יגאל וינר: זה יכול להיכנס תחת תחום חינוך או תחת תחום הגנת הסביבה.
<יגאל וינר: בפועל מכיוון שקיבלנו תשובות שליליות בנושא הזה חשוב לנו שהוא ייכנס פנימה.
<יואב ארבל: בפועל כיום יכול להיות שיש כמה מקומות, אבל היום כשמוגשות לנו בקשות אנחנו לא מאשרים גופים של צער בעלי חיים כי אנחנו לא רואים שנכנסים לאחד התחומים.
מירב בן ארי: זה מה שאמרת בנוגע לנושאים.
אלי אלאלוף: כן, אמרתי – תבדקו את כל התחומים, כולל אלה שלא כלולים, ותחזרו עם עמדה מגובשת.
<נעה בן שבת: אף על פי שבסופו של דבר נצטרך להביא את כל האפשרויות להכרעה כי זה עניין מאוד משמעותי וחשוב.
אלי אלאלוף: אז תזמינו את הצוות של המקצועות.
<איל יסוד: אני נציג הפורום לקידום השירות האזרחי, נציג הנוער העובד והלומד בתוך הפורום.
<איל יסוד: אנחנו מציעים בתחום החינוך, לרבות תחום החינוך הבלתי פורמלי.
<איל יסוד: במובן הזה חלק גדול מפעולת מתנדבי השירות הלאומי גם נעשית אחר הצהריים, ותחום החינוך הבלתי פורמלי לא עונה על הקטגוריה רק של מסגרת החינוך הרגילה.
אלי אלאלוף: ומה הוא יעשה בבוקר?
<איל יסוד: במסגרת החינוך הפורמלי, ואחר הצהריים במסגרת החינוך הבלתי פורמלי.
<יואב ארבל: תחום החינוך כולל את הפורמלי והלא פורמלי.
<דרור גרנית: זה דבר ראשון.
<דרור גרנית: שנית אני לא מבין, האם אתה מציע שיהיו לאותו מתנדב שני גופים מפעילים, אחד לשעות הבוקר ואחד לשעות הערב?
<יואב ארבל: זאת בהחלט פרקטיקה נוהגת.
<דרור גרנית: זאת פרקטיקה נוהגת וקיימת?
<יואב ארבל: כן.
<יואב ארבל: אם מתנדב נמצא בגוף שפועל רק חמש שעות ביום הוא צריך למצוא מקום שישלים את השעות שלו.
<יואב ארבל: לכן בהחלט יש מתנדבים שמפצלים את השירות שלהם בין שני גופים.
<יואב ארבל: זה בהחלט דבר שקורה.
אלי אלאלוף: נראה לי לא טוב.
<דרור גרנית: נכנס לתחום החינוך בכל מקרה.
אלי אלאלוף: אבל הפיצול הפונקציונלי הזה להיות בשירות בשני גופים שונים?
<נעה בן שבת: לא במקביל.
<נעה בן שבת: הם משלימים זה את זה.
<נעה בן שבת: בבית ספר בבוקר, במועדונית אחר הצהריים.
אלי אלאלוף: התלות אחר כך – מי אחראי על הביטוח, זה שמעסיק אותו בבוקר או אחה"צ?
<נעה בן שבת: - - - על-ידי הגוף המוכר.
<דוד פלבר: זאת פרקטיקה נוהגת היום בחינוך.
<דוד פלבר: רוצים שבת תעשה ארבעים שעות.
<דוד פלבר: יש לה שלושים שעות בבית הספר בבוקר, ואחר הצהריים היא משלימה במתנ"ס, במועדונית.
אלי אלאלוף: טכנית הכול מאורגן?
<דוד פלבר: מסודר, מבוטח.
<דוד פלבר: אין בעיה.
<דפנה ליפשיץ: אני מנכ"לית של עמותת תפוח, יושבת-ראש הפורום לקידום שירות אזרחי.
<דפנה ליפשיץ: זאת פרקטיקה נהוגה.
<דפנה ליפשיץ: אנחנו, למשל, עובדים עם "מעשה".
<דפנה ליפשיץ: בשעות הבוקר אנחנו עובדים בתוך בתי הספר ואחר הצהריים עובדים עם מסגרות א-פורמליות.
<דפנה ליפשיץ: אף על פי שמשתמע שאולי החינוך הבלתי פורמלי בפנים חשוב לנו מאוד שזה ייכלל בחקיקה החדשה.
אלי אלאלוף: אני בוגר החינוך הבלתי פורמלי.
אלי אלאלוף: יותר חשוב מהפורמלי.
<דרור גרנית: השאלה אם אנחנו צריכים להוסיף את זה כתחום שירות נוסף.
מאיר כהן: תחום שירות נוסף.
<נעה בן שבת: בהמשך לכך ששלחת אותנו, אדוני, לעשות שיעורי בית, לדעתי, ההערות שנשמעו נוגעות לפירוט של תחום החינוך.
<נעה בן שבת: גם העניין של החינוך הבלתי פורמלי, גם העניין של המדע וגם העניין של בתי הספר החקלאיים.
<נעה בן שבת: אז אולי ננסה שם בתוך המסגרת של החינוך להביא נוסח שיכליל את הכול תחת נושא החינוך.
אלי אלאלוף: אבל אין פה נציג של הרווחה.
אלי אלאלוף: הייתי שמח שתצרפו נציג של הרווחה.
<נעה בן שבת: אני גם רוצה להזכיר שיש פה תחום של חשיפת חומר ארכיוני מגנזך המדינה.
מאיר כהן: לא הבנתי את זה.
<נעה בן שבת: זה תחום שנולד מהשירות הלאומי אזרחי של החרדים.
<נעה בן שבת: רצו להכניס אותו כתחום בפני עצמו, שהם יישבו בגנזך המדינה ויחשפו מסמכים.
מאיר כהן: אני מתנגד.
<יעקב לזוביק: אני גנז המדינה.
<יעקב לזוביק: אני יכול להסביר את העניין, בבקשה?
אלי אלאלוף: רק שנבין לפני שתסביר - זה רק לחרדים?
<נעה בן שבת: זה תחום מיוחד שנכנס לראשונה בחוק השירות הלאומי אזרחי של החרדים, ועכשיו מוצע להעתיק אותו גם לפה.
מאיר כהן: פשוט נורא.
<יואב ארבל: היה להם רעיון נכון שהתחומים יהיו שווים בחוק של החרדים וגם פה.
<יואב ארבל: לא הייתה סיבה- -
מאיר כהן: תגיד לי, אם מישהו עשה טעות אתה רוצה לשכפל אותה?
<יואב ארבל: אולי הוא יסביר למה זאת לא טעות.
אלי אלאלוף: אני בעד הגנזך.
מאיר כהן: גם אני בעד הגנזך, אבל - -
מאיר כהן: אתה החלפת את טוביה?
<יעקב לזוביק: אני החלפתי את מי שהחליף את טוביה.
<יעקב לזוביק: לפי החוק, כל תיק ותעודה שנמצאים בארכיב המדינה, לפני שהציבור יכול לראות אותם הם צריכים לעבור פעולה של חשיפה.
<יעקב לזוביק: הפעולה הזאת כוללת בדיקות בשני תחומים: א', לוודא שאין שם סודות שיפגעו בביטחון המדינה וביחסי החוץ שלה; והתחום השני הוא נושא הגנת הפרטיות.
<יעקב לזוביק: רוב שנמצא בארכיון המדינה הוא בצד השני, בצד של החומר הבלמ"סי.
<יעקב לזוביק: יש שם בעיות של הגנת פרטיות.
<יעקב לזוביק: אין שם בעיות של חוץ וביטחון.
<יעקב לזוביק: על החומרים שיש בהם בעיות של חוץ וביטחון אנחנו שמים אנשים מאוד מיומנים.
<יעקב לזוביק: זה לא רלוונטי לדיון כאן.
<יעקב לזוביק: בחומר שהבעיה הפוטנציאלית היחידה בו לפני פתיחת החומר לציבור זה בעיות של הגנת הפרטיות יש כרגע פיגור של כחמשת אלפים שנות אדם של טיפול בחומר.
<יעקב לזוביק: כ-97% מהחומר איננו פתוח כיוון שבמשך עשרות שנים אף אחד לא עסק בכך בצורה שיטתית.
<יעקב לזוביק: יש החלטות ממשלה משנת 2013-2012 שארכיון המדינה צריך סוף-סוף לגרום לכך שהחומר יהיה פתוח באופן מסיבי לציבור כדי שהציבור יוכל לעשות בו שימוש ולא רק מי שמחפש תיק מסוים פותחים לו את התיק המסוים הזה אד-הוק, אלא לעשות פעולה מסיבית לפתיחת כל החומר.
<יעקב לזוביק: לנוכח גודל המשימה וחוסר ההיתכנות המוחלטת שמשרדי הממשלה אי פעם יקציבו לכך את התקנים המרובים מאוד הנדרשים כדי לטפל בבעיה – ואני מזכיר שהבעיה לא תפוג אף פעם כי כל עוד המדינה מייצרת תיעוד כך כמות החומר שצריך פתיחה לא יירד – לנוכח העניין הזה בחוק שטיפל בשירות של חרדים הכנסנו את הסעיף – ולא רק הכנסנו את הסעיף, אלא בהחלטת הממשלה יש גם תקציב לארכיון המדינה להעסיק מספר לא קטן של עובדי שירות אזרחי חרדים שיעסקו במשימה הזאת.
<יעקב לזוביק: לנו לא נראה שיש לחרדים איזשהו כישור שאין באופן פוטנציאלי לבנות או לבני שירות לאומי מתנדבים, ולכן נראה לנו שכמו שיש האישור לעשות את זה שם, וזה אישור מבורך כי אחרת החומר לא ייפתח לציבור – ראוי להחיל את האפשרות הזאת גם על המתנדבים של השירות האזרחי.
מאיר כהן: הרצחת וגם ירשת, אתה אומר.
מאיר כהן: אתה משכנע אותנו במשהו שמנוגד לכל עיקרון.
מאיר כהן: למה לא יבוא ארכיון בבית הספר ויגיד, אין סיכוי למצוא, אז אני רוצה שתתנו לי מאה מתנדבים?
מאיר כהן: אתה מבקש מתנדבים?
מאיר כהן: על מה?
מאיר כהן: לא רק שקיבלת; במקום לשתוק אתה אומר תחילו את זה גם על הלא חרדים.
מאיר כהן: ואיך אתם הסכמתם?
מאיר כהן: מה, כל דבר שמבקשים אתם אומרים "כן"?
<יואב ארבל: זה בא לפתחנו, הסכמנו, וזה עבר בחקיקה ראשית של הכנסת.
מאיר כהן: מה יש בזה?
מאיר כהן: יש בזה חינוך?
מאיר כהן: יש בזה ציונות?
<דרור גרנית: בכל הכבוד - -
מאיר כהן: אדוני, אין בזה כלום.
מאיר כהן: זה שאתה משרד המשפטים אתה לא צריך לקפוץ כל פעם.
מאיר כהן: מה יש לך, תגיד לי?
מאיר כהן: אתה בא להגן?
מאיר כהן: זה שירות לאומי?
<דרור גרנית: דווקא בנושא הזה - -
מאיר כהן: אני עשיתי עבודת דוקטורט על גנזך המדינה.
מאיר כהן: אתה יודע כמה הם משלמים על כל קופסה?
מאיר כהן: שמונה עשר דולר.
<יעקב לזוביק: אני לא יודע - -
מאיר כהן: אתה אפילו לא יודע.
<יעקב לזוביק: אני לא יודע למה אתה מתכוון.
מאיר כהן: אני הצעתי להביא את הגנזך לדימונה, והם התנגדו.
<קריאה: יש החלטה לערר.
מאיר כהן: לא מקיימים אותה.
מאיר כהן: מדינת ישראל משלמת שמונה עשר דולר לארגז לשנה.
מאיר כהן: הציעו להם בשישה דולר, כולל העסקת עובדים, סריקה, לעשות את כל מה שהם ביקשו, והם לא מוכנים.
מאיר כהן: אז עכשיו הם באים לקחת אנשים מהשירות הלאומי?
<יעקב לזוביק: בתור פקיד אני לא מעוניין להתווכח עם חבר כנסת, אבל הנתונים שאמרת לא מוכרים לי.
מאיר כהן: הם לא מוכרים לך?
מאיר כהן: אני מנסה לא להוסיף עוד כמה פרטים כדי לא לעורר המולה למי שייכים הגנזכים האלה.
אלי אלאלוף: בלי לפגוע, חלילה.
אלי אלאלוף: מאיר, ברשותך, גנזך המדינה זה אוצר אדיר שחייבים לשמור עליו.
מאיר כהן: אני מוכן, אבל לא השירות האזרחי.
מאיר כהן: אני מעדיף שמאה החבר'ה האלה יעבדו עם אנשים עם מוגבלויות; אני מעדיף שמאה החבר'ה האלה יבואו לפריפריה ויעזרו.
מאיר כהן: שילכו לתפוח, שילכו לעל"ם.
מאיר כהן: אבל ללכת לגנזך?
מאיר כהן: אני אתנגד לזה, אני אעמוד על הרגליים.
מאיר כהן: גם אם זאת הייתה החלטת ממשלה זאת שערורייה.
מאיר כהן: חסרים אנשים מוגבלים במגזר החרדי?
מאיר כהן: למה לוקחים חבר'ה צעירים חרדים?
מאיר כהן: הם לא יכולים לבוא לניצולי שואה ולעבוד?
מאיר כהן: חסרות לנו בעיות?
מאיר כהן: הגנזך הוא בראש סדר העדיפות שלנו?
מאיר כהן: תוציא כסף, תשלם, תביא עובדים.
אלי אלאלוף: אני רוצה לציין שבדבריך, אדוני הגנז, פסלת את ההצעה.
אלי אלאלוף: אתה בעצמך אומר שהיות שלא יהיה תקציב למדינה אז אתה לוקח.
אלי אלאלוף: זה בדיוק מה שאנחנו לא רוצים שיהיה – שהשירות הלאומי ילך להחליף מקומות עבודה רצויים בתקצוב מדינה.
אלי אלאלוף: זה לא יכול להיות מפני שאנחנו המדינה– במירכאות – שמחוקקים רק נחוקק לפי האינטרס הכלכלי שלך.
אלי אלאלוף: יש פה טעם לפגם.
אלי אלאלוף: השירות הזה הוא כל כך מקצועי.
אלי אלאלוף: גם נושא הפרטיות של האזרח שיהיה במסמך זה או אחר זה לא פחות חשוב מהביטחון.
אלי אלאלוף: לביטחון רק המומחים, ואלה שיעשו בדיקה אם פוגעים בפרטיות של האזרח – זה לא חשוב, כל אחד יכול, לפי מה שאתה אומר.
אלי אלאלוף: אני אצטרף לחברה שלי, מאיר, בחוק הזה לא נרגיש נעים לתמוך בזה.
<יעקב לזוביק: כמובן, אנחנו נכבד את החלטות הכנסת, זה ברור לגמרי.
<יעקב לזוביק: אני רק רוצה להסביר שהכוונה איננה לקחת את מי שיטפל באנשים עם מוגבלות - -
אלי אלאלוף: לא דיברנו על אנשים עם מוגבלות.
<יעקב לזוביק: ההנחה שלנו היא שמגוון אנשים רחב באים לעשות שירות אזרחי או את ההתנדבות האחרות.
<יעקב לזוביק: יש אנשים שמתאים להם דבר מסוים ולא מתאים להם דבר אחר.
<יעקב לזוביק: מי שרוצה לעזור לטפל באנשים חלשים זה בסדר גמור, אנחנו לא נגד.
<יעקב לזוביק: אנחנו חושבים שבשביל אותם אנשים שזה לא מה שהם רוצים לעשות יש אפשרות להציע יותר מאשר מסלול אחד.
מאיר כהן: לא את הארכיון.
<יעקב לזוביק: בסדר.
<יעקב לזוביק: לגבי העניין הציבורי – מדובר באדם שיישב שנה או שנתיים, תלוי באורך השירות שלו, ויעסוק בחומרים האלה; ילמד על המדינה, ילמד על הארץ ועל החברה.
<יעקב לזוביק: אני לא חושב שיש בזה משום פגיעה בשום דבר.
<יעקב לזוביק: אבל, כאמור, מה שהכנסת תחליט זה מה שאנחנו נבצע.
<ידעיה לוין: אני רוצה לומר משהו בעניין הדיור הציבורי.
<ידעיה לוין: פשוט היה כאן אי דיוק.
<ידעיה לוין: בדיור הציבורי יש היום כשלושים מתנדבות בשירות לאומי שעוסקות בעיקר עם ילדי עמידר, כמו שזה נקרא, כלומר ילדים של דיירים שגרים בעמידר וקשישים בתיאום עם עמידר שאין להם מבקרים.
<ידעיה לוין: בזה בעיקר הם מתעסקים.
<ידעיה לוין: זאת אומרת זה לא בנושא של ניצול זכויות.
אלי אלאלוף: כמי שהתעסק הרבה שנים בשיקום שכונות אני רוצה לומר שפעילות המתנדבים בכלל בעניינים האלה בדיור הזה הם בחשיבות עליונה.
מאיר כהן: מבורכת.
אלי אלאלוף: אני רוצה שתבינו את זה.
אלי אלאלוף: זה שלפעמים עמידר שוכח את זה – עכשיו יש לנו יסוד לדעת ולהכיר בכך שהם חוזרים לפעילות חברתית.
אלי אלאלוף: זה לא בתפקיד שאתה ציינת שאני מסכים בזה.
אלי אלאלוף: התפקידים של הפעילות החברתית לילדי בנייני עמידר - -
<דרור גרנית: השאלה אם עמידר היא הגוף הנכון להפעיל את זה או שזה צריך לבוא מתוך מסגרות של הרשויות המקומיות והרווחה.
אלי אלאלוף: תמצאו את זה.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה שאת החברה ישרתו חברות כאלה.
אלי אלאלוף: אבל האפשרות לעבוד, לפעול ולהתנדב בדיור הציבורי – אני בעד; ולמצוא את הנוסחה המשפטית שמתאימה לכם.
<נעה בן שבת: אז יכול להיות שאנחנו עדיין מדברים על תחומים שהם רווחה במקרה של קליטת עלייה, וזה לא דיור ציבורי.
<נעה בן שבת: אתה אומר שהם עוסקים בזה במסגרת שהיא - - - הדיור הציבורי.
<ידעיה לוין: במסגרות של עמידר.
<ידעיה לוין: אף אחד לא יממן את זה, ואף אחד לא ייצור את המסגרת.
<ידעיה לוין: הם יוצרים שותפויות עם רשויות מקומיות ועם עמותות פנימיות.
<ידעיה לוין: משרד השיכון לא יניע את הגלגל הזה אם אנחנו מעבירים את זה למשרד השיכון, וחבל.
<ידעיה לוין: זה בזבוז גדול.
אלי אלאלוף: הוא רוצה אפליה טכנית.
<יואב ארבל: אם יישאר דיור ציבורי יוכלו לעזור בתיקונים בדירות.
<יואב ארבל: אבל זה דיור ציבורי.
<ידעיה לוין: אתה צודק.
<ידעיה לוין: תיקונים בדירות זה משרות פרופר.
<נעה בן שבת: אז יכול להיות שהתחום הוא באמת רווחה.
<נעה בן שבת: אז אולי לפני שנביא הצעה לתחומים נגדיר את סוג התפקיד.
<דרור גרנית: אני רוצה להעיר דבר ממש בקצרה לעניין הארכיונים וגנזך המדינה.
<דרור גרנית: אני רוצה לומר שהכנסת כבר אמרה את דברה בחוק הארכיונים על הצורך בפתיחת ארכיונים ובהנגשת חומרים לציבור כי יש בזה עניין ציבורי, ויש בזה גם צורך לאומי.
אלי אלאלוף: בוא נקצר.
אלי אלאלוף: אנחנו נעשה את הבדיקה הנדרשת ונחזור לעניין.
אלי אלאלוף: ברשותכם, נמשיך בהקראה.
אלי אלאלוף: אנחנו צריכים לברך את ענבר.
אלי אלאלוף: היא פעם ראשונה קוראת בקול רם בוועדה.
אלי אלאלוף: היא מתמחה פה.
אלי אלאלוף: תצליחי.
<נעה בן שבת: זאת ההוספה של התחומים.
<נעה בן שבת: מכיוון שנושא התחומים הוא מאוד משמעותי יש הרבה מגבלות.
<נעה בן שבת: זה צריך להיות שני שרים בהתייעצות עם שני שרים נוספים ובהתייעצות עם המועצה ובאישור הוועדה.
<נעה בן שבת: אחר כך נגיע לפרק שעוסק בשירות בחו"ל שמתגבר על ההוראה הזאת, אבל הכלל הוא שהשירות מבוצע בישראל או באזור.
אלי אלאלוף: רק פה?
אלי אלאלוף: למרות שבשירות החרדי יש אפשרות?
<נעה בן שבת: גם פה יש סימן שעוסק בשירות בחו"ל, אבל נגיע אליו אחר כך.
<נעה בן שבת: שם זה החריג לכלל.
<נעה בן שבת: הכלל הוא שהשירות מתבצע בישראל או באזור.
<נעה בן שבת: בסעיף קטן (1) זה בשל אותו עיקרון שדובר עליו.
<דרור גרנית: אני רק רוצה לחזור רגע ל-8(א) ולהבהיר בהמשך להערה של מר לוין קודם לכן בנוגע לזכות לשרת מול "רשאי לשרת".
<דרור גרנית: 8(א) מעגן את הרעיון העקרוני שזאת הסכמה של כל הצדדים.
<דרור גרנית: זאת הסכמה של כל הצדדים.
<דרור גרנית: זאת הסכמה של המתנדב, זאת הסכמה של הגוף המוכר, זאת הסכמה של הגוף המפעיל – כולם מסכימים.
<דרור גרנית: אין פה עניין של כפייה.
<דרור גרנית: זה חוזר לשאלה של "זכאי", כי דיברנו על זה ש"זכאי" זה מקים חובה – זכות מקימה חובה שכנגד.
<דרור גרנית: לכן גם הסעיף הזה מתקשר לאותה נקודה קודם.
<דרור גרנית: אם אנחנו מכניסים את המילה "זכאי" אנחנו מקימים חובה למישהו, ואז אנחנו כבר חורגים מהקונספט של הסכמה משותפת של כל הצדדים המעורבים.
<דרור גרנית: אני רק מבקש להדגיש את זה שוב אגב דיוננו על "זכאי" ו"רשאי".
אלי אלאלוף: לא רק אני שואל מה אתה אומר.
<נעה בן שבת: לדעתי, יש פה עוד נימוק תומך בטענה שלא להשתמש במונח "זכאי" למרות כל הדברים שנאמרו פה בדיון הקודם שתמכו בהוספת המונח "זכאי".
אלי אלאלוף: אז תבוא לסיכום עם הצעה ברורה, ואז נתאמץ להבין את זה.
<דרור גרנית: בסדר.
<נעה בן שבת: סעיף 8(ב)(1) מדבר על כך שמתנדב בשירות לאומי ובשירות קהילתי לא אמור להיכנס בתפקיד של עובד או כממלא מקום של עובד של גוף מפעיל, וזה איסור שחל על הגוף המפעיל.
אלי אלאלוף: יש ויכוח על זה?
אלי אלאלוף: אתם יוצאים לשטח?
אלי אלאלוף: רואים את זה?
אלי אלאלוף: כי אפשר לתת הגדרה טובה וביצוע בניגוד לחוק, לא?
אלי אלאלוף: מי עושה את הפיקוח הזה?
<מוטי אלמליח: אנחנו עושים.
אלי אלאלוף: אתם?
אלי אלאלוף: לא הגוף המפעיל?
<מוטי אלמליח: הגוף המוכר.
<מוטי אלמליח: גוף מוכר באמצעות הרכזות שלו, ואנחנו באמצעות הבקרים והמפקחים שלו.
<דוד פלבר: למשרד החינוך יש מערכת פיקוח נפרדת.
אלי אלאלוף: כל כך הרבה מבקרים?
<דוד פלבר: יש לנו ארבעת אלפים מתנדבים, ויש אלפיים מקומות השמה.
<דוד פלבר: אז כדאי שנדע מה קורה שם.
אלי אלאלוף: ומי עושה מה?
אלי אלאלוף: יודעים?
אלי אלאלוף: יש חלוקה?
<דוד פלבר: הסנכרון לא תמיד מוצלח, אבל העבודה שלנו - -
אלי אלאלוף: אולי זה תפקידכם לעשות.
<מוטי אלמליח: משרד החינוך הוא גוף מפעיל.
<מוטי אלמליח: הוא בודק שהמשרתים מבצעים את מה שהם נדרשים לעשות במסגרת בתי הספר.
<מוטי אלמליח: אנחנו השירות האזרחי.
<מוטי אלמליח: אנחנו בודקים שהמתנדב מקיים את השירות בהתאם לנהלים, בהתאם לחוקים ובהתאם לתקנות, ושהוא מקבל את כל הזכויות שלו.
<מוטי אלמליח: חלק מהדברים שאנחנו בודקים, לפי הנהלים והתקנות, זה אחד הדברים; שהוא לא מחליף עובד.
<מוטי אלמליח: יש לנו ועדה שאנחנו מאשרים את הגוף המפעיל, ואז אנחנו בודקים שבתיאור התפקיד הוא לא מחליף עובד.
<מוטי אלמליח: אם זה בשירות המדינה אז יש לנו ועדה - -
אלי אלאלוף: תיאורטית הוא לא מחליף עובד.
אלי אלאלוף: מעשית מי בודק שהוא לא מחליף עובד?
<מוטי אלמליח: הגבול הוא מאוד דק, אבל ההגדרה מאוד ברורה שהוא מסייע.
אלי אלאלוף: איפה ההגדרה כתובה?
<נעה בן שבת: פסקה (3) אומרת שהוא צריך לסייע לעובדי הגוף המפעיל במילוי תפקידם.
<נעה בן שבת: הוא יכול לסייע להם, אבל הוא לא אמור למלא את מקומם.
<נעה בן שבת: מה שכן, פסקה (4) אמורה להגיד שאפשר להטיל עליו אם יש תורנות.
אלי אלאלוף: אבל אנחנו רואים שיש שלוש מערכות לפיקוח.
<קריאה: אם זה בקשה ממשרד ממשלתי – כדי לאשר את אותו מקום שירות יושב אתנו גם נציג של נציבות שירות המדינה בוועדה.
אלי אלאלוף: אני שואל, מי עושה מה בפיקוח?
אלי אלאלוף: יש לזה הגדרה מסוימת?
<דוד פלבר: אנחנו למשל מכירים שבת שירות עוסקת בתפקידי חינוך, והיא לא במזכירות והיא לא עוזרת של אב הבית, ולא בשום תפקיד מנהלה.
<דוד פלבר: יש לה מערכת שעות שבה היא מוציאה שלושה ילדים שמתקשים בכיתה ד' בארבע פעולות חשבון בסיסיות וכדומה, ויש לה תפקיד שמוגדר סמי חינוכי.
<דוד פלבר: היא לא מורה, היא אף פעם לא לבד מול כיתה, והיא אף פעם לא בתפקיד מנהלה.
<דוד פלבר: זה דבר שאנחנו בודקים.
<דוד פלבר: אנחנו מדברים עם הבת, מדברים עם המנהל, בודקים שיש לה מערכי שיעור - -
אלי אלאלוף: מי עושה את הבדיקה של תנאי השירות שלה?
<ידעיה לוין: דבר ראשון אנחנו.
<ידעיה לוין: אנחנו נמצאים כל הזמן בשטח.
<ידעיה לוין: הם מפקחים עלינו שאנחנו עושים את העבודה הזאת.
<יואב ארבל: לנו יש בקרה.
אלי אלאלוף: אבל ההגדרות האלה שאתם נותנים כרגע בשליפה בלתי רגילה, זה מתואם?
אלי אלאלוף: זה כתוב באיזושהי פינה?
<דוד פלבר: לא יודע אם זה כתוב, אבל זאת הפרקטיקה הנוהגת, והיא עובדת לא רע.
<יואב ארבל: החוק הזה בא להסדיר את כל הדבר הזה.
אלי אלאלוף: לנו יש הגדרה על פיקוח בחלוקת תפקידים.
<נעה בן שבת: החוק הזה מדבר על הפיקוח של המדינה.
<נעה בן שבת: יש אחריות של הגוף המוכר להבטיח איפה מבצעים את השירות.
<נעה בן שבת: בסעיף הזה יש הוראה שמצד אחד לגוף המפעיל אסור להציב מתנדב במקום עובד, וגם למתנדב אסור למלא את מקומם.
<נעה בן שבת: אני מבינה שאם הוא מילא את מקומו, יכול להיות שתפרשו את זה כאילו הוא לא עשה שירות לאומי?
<נעה בן שבת: הוא היה בגוף מפעיל, ומילא את מקומו של עובד.
<יואב ארבל: שימי לב לסעיף קטן (4) שמותר לו לעשות חלק מהתפקידים.
<יואב ארבל: זה בא גם מחוק שירות לאומי אזרחי שיש תפקידים מסוימים שמותר לו לעשות במסגרת הסיוע.
<יואב ארבל: כל גוף שמבקש להיות גוף מפעיל ומבקש מאתנו, האישור גם כולל בתוכו את תיאור התפקיד של המתנדב.
<יואב ארבל: התיאור הזה מחייב את הגוף המפעיל.
<יואב ארבל: זאת אומרת הגוף המפעיל יכול להפעיל אותו רק באיתור התפקיד הזה, וגם הגוף המוכר – זה התפקיד שבו הוא יכול להציב.
אלי אלאלוף: אז בהסכם שלכם עם הגוף המפעיל?
<יואב ארבל: בהסכם של הגוף המוכר והגוף המפעיל יש פירוט של תיאורי התפקיד.
<נעה בן שבת: הגוף המפעיל זה המקום שבו מבצעים את השירות; הגוף המוכר הוא העמותות וגורמים שאחראים לתשלומים ולהצבה.
אלי אלאלוף: אני בכל מקרה מציע שתנסו להגדיר את זה, ונשים את זה בחוק.
<דרור גרנית: זה מופיע בהמשך החוק בהגדרות התפקידים של הגוף המוכר, בהגדרות התפקידים של המפעיל ובהגדרות התפקידים והסמכויות של הרשות.
<דרור גרנית: בהמשך יש פרק ביחס לכל אחד מהם.
<מוטי אלמליח: יש לנו עשרות פניות שלא אישרנו תפקידים של מחליפי עובד.
<פאטמה יוסף: אני מיוזמות קרן אברהם.
<פאטמה יוסף: יש לי שאלה – הפרק הזה מתייחס להחלפת עובדים מן המניין במשרד החינוך.
<פאטמה יוסף: אם יש סייעות מובטלות שהן מוכשרות לסייע לילדים שיש להם קשיים בלימודים למה צריך להחליף אותן בשירות לאומי?
<דוד פלבר: באמת לא צריך.
<פאטמה יוסף: אז למה יש ארבעת אלפים בנות שעובדות בשירות הלאומי במשרד החינוך, ובמקביל יש לנו סייעות מובטלות?
<דוד פלבר: המשרד הגדיר שבמקום שיש למעלה משלושים ילדים בגן ילדים שחלקם עוד לא גמולים הוא ישים סייעת שנייה.
<דוד פלבר: לפני ההסדר הזה שמו בת שירות בתור סייעת שנייה.
<דוד פלבר: זאת אומרת לא במקום סייעת, אלא כסייעת שנייה.
<פאטמה יוסף: אז היא בהגדרה של סייעת.
<דוד פלבר: כעבור שנה, בשנה הזאת, שר החינוך השיג תקצוב לסייעת שנייה, ובכל מקום שאפשר היה הכניסו סייעת שנייה במקום בת שירות.
<פאטמה יוסף: זה אומר שהיא מחליפה עובדים.
<דוד פלבר: היא מחליפה.
<פאטמה יוסף: היא מחליפה.
<דוד פלבר: הוציאו את בת השירות והכניסו סייעת בשכר.
<פאטמה יוסף: למה מראש אין סייעת בגן?
<דוד פלבר: עד שלא היה תקצוב לא הייתה סייעת.
<פאטמה יוסף: אלפי גנים בארץ בחברה הערבית וגם בחברה היהודית הם בלי סייעות.
<פאטמה יוסף: יש מלא סייעות מובטלות, והיום משרד החינוך מבקש שבנות השירות הלאומי יהיו סייעות בגנים.
<פאטמה יוסף: הזכות שלי לבן שלי היא שיקבל את השירות בחינוך הנכון דרך עובדים מוכשרים, ולא דרך בת שירות לאומי שהיא לא מוכשרת להיות סייעת.
<דוד פלבר: אני לא מבין את ההערה.
אלי אלאלוף: אני שואל שאלה: היום יש סייעות במקומות מסוימים שהן בנות שירות לאומי?
<דוד פלבר: בשנה שעברה היו קרוב לאלף בנות.
<דוד פלבר: בשנה הזאת בכל מקום שניתן היה לגייס סייעת בשכר הוציאו את בנות השירות והכניסו סייעת בשכר.
<דוד פלבר: בחברה הערבית אני לא מכיר את זה מספיק כי זה מנוהל על-ידי הרשות לשירות לאומי, אבל ככל הידוע לי, לא מכניסים בת שירות במקום שניתן לגייס סייעת.
<פאטמה יוסף: אני אומרת לך מהשטח שזה לא נכון.
אלי אלאלוף: בגלל בעיה תקציבית?
<דוד פלבר: אז אני אומר – תקציבית המשרד אישר סייעת שנייה בכל גן שיש בו מעל שלושים ילדים, ושם הוציאו את בנות השירות.
אלי אלאלוף: זה אומר שבגן של פחות משלושים ילדים יש סייעת אחת?
<דוד פלבר: יש סייעת אחת שהמדינה שמה.
<דוד פלבר: היא חושבת שעל עשרים ילדים מספיק שני אנשי צוות.
אלי אלאלוף: קיבלת מספיק תשובה?
<פאטמה יוסף: לא.
<פאטמה יוסף: כי אני יודעת שבחברה הערבית זה לא קיים.
<פאטמה יוסף: על הנייר זה קיים, אבל בפועל זה לא קיים.
<פאטמה יוסף: כי אתה אמרת שאין לך נתונים על החברה הערבית.
<דוד פלבר: אני אומר שבחברה הערבית מעל שלושים ילדים הכניסו סייעת שנייה.
<דוד פלבר: אם יש לך נתונים על מקומות מסוימים תפני אלינו, ונראה.
אלי אלאלוף: גברת, אם יש לך נתונים אני אשמח לקבל אותם ולגלגל אותם.
אלי אלאלוף: המשך הקראה, בבקשה.
<מוריה ברוט: אני מלשכת המשנה למנכ"ל והממונה על התעסוקה במשרד הכלכלה והתעשייה.
<מוריה ברוט: יש לנו הערות.
<מוריה ברוט: בפסקה אנחנו מתנגדים לאישור פרטני שיינתן על-ידי עובד מהמשרד.
<מוריה ברוט: אנחנו חושבים שזה לא נכון לייצר את צוואר הבקבוק הזה ואת הרגולציה הזאת.
<מוריה ברוט: אנחנו כן מבקשים שייקבע נוהל שיגדיר את הכללים שעל-פיהם ניתן יהיה להתיר לתקופה שלא תעלה על שישים יום כחלק מהכללים.
<מוריה ברוט: אפשר ליצור מנגנון דיווח שיינתן לוועדה אחת לשנה כדי שתהיה איזושהי בקרה.
<מוריה ברוט: אני גם יכולה להגיד בהמשך להערות שהתקבלו כאן על החשש להחליף עובדים.
<מוריה ברוט: זאת אומרת שיהיה מנגנון דיווח ובקרה, אבל האישור הפרטני לעובד שפתאום עכשיו צריכים, ויכול להיות שזה הדבר הכי נכון, לא נכון להכניס אותנו ברמה הפרטנית.
<נעה בן שבת: אתם רוצים שנוהל כזה ייקבע על-ידי שר הכלכלה?
<מוריה ברוט: אפשר נוהל בשיתוף משרד המשפטים - -
<ניר חיים ויינר: שהנוהל יהיה של הרשות באישור ובהסכמה של שר הכלכלה.
<נעה בן שבת: ואתם לא חושבים שנוהל ייצור דווקא זרימה גדולה יותר ממה שרציתם?
<נעה בן שבת: כלומר פה התכוונו להגיד שיש איזה מקרה, ואני צריך אד-הוק לתת היתר אז אני נותן - -
<דרור גרנית: התפיסה של הנוסח הזה שגובש במשרדיה של נעה הייתה המחשבה שזה צריך להיות חריג שבחריג.
<דרור גרנית: ניר, נדמה לי שהיית אתנו שם.
<דרור גרנית: כשניסינו לדמיין סיטואציות אפשריות שהמצב הזה יקרה זה למשל מצב דברים שבת שירות מוצבת באיזשהו מקום, ואחד מעובדי המקום נפצע, נפגע, נהרג או נעדר ממקום העבודה בנסיבות בלתי צפויות כמו תאונת דרכים או משהו כזה, ואז נעזרים בבת השירות כדי למלא את מקומו במקום תהליך שלוקח לפעמים למעסיקים או למקומות עבודה זמן כדי לחפש עובד מחליף.
<דרור גרנית: לכן קצבנו את פרק הביניים הזה לשישים יום.
<דרור גרנית: לכן דיברנו שזה במקרים מיוחדים וכדומה.
<דרור גרנית: המטרה של הסייגים האלה ושל הצורך באישור פרטני זה שזה יהיה חריג קטן, צר ומצומצם שלא יחליפו עובדים.
<דרור גרנית: אני רוצה לציין שהסיפור הזה של אישור פרטני קיים במשרד הכלכלה.
<דרור גרנית: הוא קיים בהקשרים אחרים, למשל בכל מה שקשור לזכויות של נשים בנוגע לפיטורים בהיריון בחופשות לידה וכדומה, שיש פקיד או פקידה במשרד הכלכלה שתפקידם לאשר פיטורי עובדת.
<דרור גרנית: זה ממש אישור פרטני פר-עובדת.
<דרור גרנית: זאת תופעה הרבה יותר רחבה והרבה יותר רווחת, ואתם מקצים לזה את כוח האדם.