GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: אני מבין גם, ואני אשמח לשמוע טענות בעניין הזה, שגם ההסכם שקיים עם המדינה, בפועל לא מתבצע.
דב חנין: זאת אומרת, מצד אחד, הכניסו אותם לסד של הסכם.
דב חנין: מצד שני, החלק של התקצוב לא נעשה.
דב חנין: לא קורה.
דב חנין: אז אני לא יכול להבין איך דבר כזה יכול להתרחש.
דב חנין: הבקשה שלי, אדוני היושב ראש: אני חושב שמה שאתה הצעת בתחילת הדיון – לקיים דיוני מעקב עד שהסוגיה הזאת תיפתר – אני חושב שזה רעיון מצוין.
דב חנין: אני מצטרף להצעתו של חבר הכנסת אילן גילאון.
דב חנין: נראה לי שבמשרד הכלכלה והתעשייה זה כנראה לא המקום המתאים.
דב חנין: אם במשרד החינוך יודעים לתקצב בהיקפים של פי שלושה ופי ארבעה, אז יכול להיות שגם המכללות ההנדסיות צריכות לעבור לשם, וגם הן תקבלנה את ההתייחסות השווה שכל מיני מסגרות אקדמיות ואחרות מקבלות במשרד הזה.
דב חנין: והדבר השלישי והאחרון: אני מציע שהוועדה תדרוש ממשרד האוצר וממשרד הכלכלה והתעשייה, ואני שמח שמנכ"ל משרד האוצר מצטרף אלינו, תשובה מיידית לשאלה: איך אנחנו מונעים בפרק הזמן, שעד שנעשה את כל השינויים המתבקשים, איך אנחנו מונעים בינתיים מצב שבו מכללה, אולי אפילו יותר ממכללה אחת, פשוט תקרוסנה, עם כל הנזק הפנטסטי שזה יכול לייצר, גם לתלמידים, גם למכללות וגם למשק.
אלי אלאלוף: ואחריו, חברת הכנסת מיכל בירן.
מאיר כהן: בוקר טוב, אדוני היושב ראש.
מאיר כהן: אין לי שום ספק שאנחנו צריכים לעשות הרבה יותר מאשר ללוות או לעשות עוד פגישה, כי באמת המצב הוא כלאחר ייאוש.
מאיר כהן: ואו שאנחנו מקבלים החלטה שמרכיבים איזו רכבת קטנה משלושה משרדים, בהובלת הוועדה הזאת: משרד החינוך ומשרד הכלכלה והתעשייה.
מאיר כהן: מה שקורה עם המכללות הטכנולוגיות הוא באמת בלתי נסבל.
מאיר כהן: אני ביקרתי במכללה בבאר שבע, שנותנת מענה יוצא מן הכלל לפזורה הבדווית, ומצאתי שם מבנה, תסלח לי, אדוני, אבל אני אתאר: מבנה שממש לא מתאים להיקרא מכללה טכנולוגית.
מאיר כהן: ולא בגלל שהחבר'ה שם לא רוצים.
מאיר כהן: הם עושים – ההנהלה שם עושה את כל מה שהיא יכולה לעשות, אבל היא נמצאת בסד של קשיים, שאי אפשר כך לנהל מכללות.
מאיר כהן: אני רוצה לספר לכם שבתיכונים, כמעט כל מנהל בית ספר מקבל הצעה לפתוח אצלו י"ג, י"ד.
מאיר כהן: לזה יש המון כסף.
מאיר כהן: צריך מנהל בית ספר להגיד, וככה אני אמרתי, כשהייתי מנהל בית ספר: רוצה אני, ומיד פותחים אצלך – בתקצוב פי שניים.
מאיר כהן: זה 8,000 שקלים מול 18 אלף שקלים.
מאיר כהן: פי שניים וקצת.
מאיר כהן: ובכל זאת יש איזה משהו שעומד לרועץ למכללות הטכנולוגיות.
מאיר כהן: והמשהו הזה מאוד-מאוד לא מוסבר.
מאיר כהן: יש לי ביקורת על המכללות ועל השיח שהן עושות במקומות עבודה באזורים שלהם.
מאיר כהן: אני לא מצאתי את זה, למשל, לא מצאתי מכללות שבאות למפעלים בסביבה ומכשירות סטודנטים על פי הצפי ועל פי הצרכים האזוריים.
מאיר כהן: כלומר, יש גם מכללות שעם כל הקשיים הן לא עושות הפסקה לרגע ומסתכלות בסביבה ואומרות: מה אנחנו צריכות להכשיר?
מאיר כהן: ולכן יש איזו תחושה של הכול מכול.
מאיר כהן: אני מציע.
מאיר כהן: אני מצטרף להצעה שלך, חבר הכנסת אילן גילאון.
מאיר כהן: ויסלח לי מנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה – אתם עושים דברים נהדרים ודברים אחרים; אני לא יודע מה לחינוך ולכלכלה.
מאיר כהן: גם מה להכשרה מקצועית ולכלכלה?
מאיר כהן: ובאשר להכשרות הטכנולוגיות בתיכונים – זה באמת סיפור אחר לגמרי.
מאיר כהן: כמו שאמרה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, למרות שהיא התפרצה: בהחלט צריכים להיות זהירים בזה, ולא לכרוך מין בשאינו מינו.
מאיר כהן: צריכים מאוד להיזהר.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת מיכל בירן, ואחר כך חבר הכנסת אלעזר שטרן.
מיכל בירן: אני לא רוצה לחזור על דבריהם של חבריי, שתיארו ככה את המצב.
מיכל בירן: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות אחרות.
מיכל בירן: בהמשך לוויכוחון שהתגלע בינינו קודם, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, ועניין ההסללה: הייתי במשלחת באוסטריה.
מיכל בירן: נראה לי שדיברנו על זה בישיבה הקודמת.
מיכל בירן: נסעתי ללמוד את המודל שלהם, של ההכשרה המקצועית, שרובו נמצא בזמן התיכון.
מיכל בירן: אחד הדברים שאמרתי, גם בדיונים למארחיי: שבישראל לא הייתי רוצה לראות את זה קורה, גם אם שם כל הילדים או אחוז מאוד גבוה מהחבר'ה מסיימים עם משהו.
מיכל בירן: לפעמים אני מעדיפה שאדם, למרות שאין לו תעודת בגרות, ילמד קצת ספרות, קצת דמוקרטיה, קצת מתימטיקה.
מיכל בירן: את העניין המקצועי אני כן מאמינה שאפשר להשלים גם אחר כך בזריזות.
מיכל בירן: אבל אני חושבת שצריך להיזהר מאוד, בגלל ההיסטוריה שיש לנו – להדביק על החינוך הטכנולוגי את הפחד ממיסלול.
מיכל בירן: להגיד היום חינוך טכנולוגי זה קצת מצחיק.
מיכל בירן: מה היום שרלוונטי לשוק העבודה הוא לא טכנולוגי?
מיכל בירן: מה יש שהוא לא טכנולוגי?
מיכל בירן: בסופו של דבר, האלמנטים הטכנולוגיים חייבים להיות יותר מוכיחים, גם בתוך מערכת החינוך הרגילה לכולם.
מיכל בירן: וגם אחד הדברים שראיתי באוסטריה, שכשזה מונגש לכולם, במקום שבו אחוז גבוה מאוד מהאנשים חווה כזה חינוך, לא מצטרפות הסטיגמות או הדברים האחרים שאנחנו כן חוששים.
מיכל בירן: ובמקום שבו מעט מאוד אנשים, שהם משכבות מוחלשות, ובפריפריה עושים את זה, אז זה מגיע גם עם עולם של סטיגמות שאנחנו לא רוצים לחזק.
מיכל בירן: אבל שוב, כשמדברים על סכנות של הסללה, מדברים על זה שאדם יקבל מהמדינה מקצוע, שבסופו של דבר לא יביא אותו.
מיכל בירן: היא תוכל להיות תופרת.
מיכל בירן: הוא יוכל להיות טכנאי ברמה מאוד-מאוד נמוכה, שאי אפשר להתקדם עם זה.
מיכל בירן: זה החשש בסוף מהסללה: שילדים מהוד השרון, מהחינוך הטכנולוגי, יהיו מהנדסים, ושילדים ממקומות אחרים עלולים להיות מוסללים למקום שהם לא יכולים להתקדם.
יפעת שאשא ביטון: - - - לא רק שם.
אורלי לוי אבקסיס: שר האוצר - - - כמעט הוסלל להיות מכונאי רכב.
מירב בן ארי: מסגר, מסגר.
אורלי לוי אבקסיס: מסגר.
מיכל בירן: אני חושבת אבל שמה שאנחנו מדברים עליו כאן, במכללות הטכנולוגיות, לא - - -
אורלי לוי אבקסיס: בהוד השרון לא היו שולחים אותו להיות מסגר.
מיכל בירן: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אמרתי את זה בעצמי.
מיכל בירן: אני אומרת: זאת אכן סכנה.
מיכל בירן: אבל עם כל הכבוד, אם עושים את זה כמו שצריך – הנדסאים – ואם דואגים אחר כך לזה שמי שרוצה יוכל גם לעבור למסלול האקדמי.
מיכל בירן: הנדסאי זה לא מכונאי רכב.
מיכל בירן: הנדסאי מקבל חלק ניכר - - -
<קריאה: אין על זה ויכוח.
מיכל בירן: זה כן הוויכוח עם חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.
מיכל בירן: ומילה אחרונה לסיום: אני כופרת בכל הטענה שאין כסף.
מיכל בירן: אנחנו ישבנו בוועדת הכספים.
מיכל בירן: יצאו פה סכומי עתק.
מיכל בירן: אני לא מדברת אפילו על ההתנחלויות.
מיכל בירן: אני מדברת על להוריד את המע"מ באחוז אחד, שאף אזרח לא הרגיש את זה, ועלה חמישה מיליארד שקלים.
מיכל בירן: הסכומים האלה קיימים כשהמדינה מחליטה לעשות משהו.
מיכל בירן: ובגלל זה אין דרך לטאטא את זה.
מיכל בירן: המדינה לא החליטה שזה חשוב.
מיכל בירן: ויכול מנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה, מר עמית לנג, להגיד: בסדר, זה משרד האוצר.
מיכל בירן: ואני מחכה לשמוע גם מה הם אומרים.
מיכל בירן: אבל בסוף, המדינה זה גם משרד הכלכלה והתעשייה וזה גם משרד האוצר.
מיכל בירן: ובסוף המדינה לא החליטה שזה מספיק חשוב.
מיכל בירן: ואני שמחה על השותפות הזאת עם חברי הכנסת, אבל אני חושבת שאנחנו לא צריכים להניח לנושא, עד שהמדינה, על כל זרועותיה, תבין שההישרדות של כולנו במדינה הזאת תלויה במידה רבה גם במה שיקרה במכללות הטכנולוגיות.
מיכל בירן: וחייבים להשקיע בזה את הסכומים הנדרשים.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.
אלעזר שטרן: רוצה לחזק את מה שנאמר פה קודם ממקום אחר.
אלעזר שטרן: אני לא מבין למה זה באמת לא במשרד החינוך.
אלעזר שטרן: על פניו.
אלעזר שטרן: אני חושב שכמובן שתהיה לזה השפעה גם על התקצוב.
אלעזר שטרן: אבל אני חושב שחינוך טכנולוגי זה לא עניין שמתחיל בגיל מסוים, כמו שבאוניברסיטה לא מתחילים בגיל מסוים, ולא מוציאים את האקדמיה מתוך.
אלעזר שטרן: אלא בתי הספר במדינת ישראל, ההורים, התלמידים, לא משנה מה, מתכווננים.
אלעזר שטרן: כולל שיטות הלימוד.
אלעזר שטרן: כולל הפתיחות.
אלעזר שטרן: כשהם בתוך בתי הספר, במערכת החינוך.
אלעזר שטרן: אני רואה בזה רצף.
אלעזר שטרן: סתם ככה, בשביל האנקדוטה המצחיקה – אני לא רוצה לעשות פה מניפולציה – - -
מיכל בירן: אבל זה מה שעושים כאן.
מיכל בירן: - - אבל זה כמו שהרבנות מתעסקת עם לימודי יהדות.
מיכל בירן: מחנכת ליהדות.
מיכל בירן: לפגוש בצבא קצין חינוך ראשי - - -
אלי אלאלוף: לא פותחים את הדיון הזה.
אלי אלאלוף: יש לפחות נושא שלא קשור למכללות.
אלעזר שטרן: לא, לא התכוונתי.
אלעזר שטרן: אני אמרתי באמת.
אלעזר שטרן: אני אומר את זה אבל באמת, בגלל שאני מבין למה זה כאילו.
אלעזר שטרן: דרך אגב, זה במשרד הכלכלה והתעשייה בגלל שפעם היה משרד התעשייה.
<קריאה: העבודה.
אלעזר שטרן: העבודה והתעשייה, לא?
<קריאה: העבודה והרווחה היה.
מנואל טרכטנברג: ואז אוחדו - - -
אלעזר שטרן: אבל גם היה תעשייה - - -.
מאיר כהן: היה משרד התמ"ת.
אלעזר שטרן: התמ"ת.
אלעזר שטרן: אז אני בסדר.
אלעזר שטרן: גם לחברים וגם לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שהם קצת חוששים מההסללה, אני רוצה להגיד שאני למדתי בבית ספר שממול היה אורט יד-סינגלובסקי.
מאיר כהן: זה לא אותו הדבר, חברי'ה.
מאיר כהן: ההסללה של בתי הספר - - -
אורלי לוי אבקסיס: בוא נספר להם מה קורה בפריפריה.
אורלי לוי אבקסיס: בוא.
אלעזר שטרן: תן לי שנייה אחת.
אלעזר שטרן: וגם היה תורה ומלאכה.
מאיר כהן: ההסללה זה אבי אבות הטומאה במערכת החינוך.
מאיר כהן: באיזו זכות אומרים לילד בכיתה חי"ת: אתה הולך ללמוד מסגרות?
מאיר כהן: באיזו זכות?
אלעזר שטרן: מה שרציתי להגיד לך שגם המונחים השתנו.
אלעזר שטרן: לא אומר לך מה היה אז ומה היה אז.
אלעזר שטרן: אני חושב שהמילה טכנולוגיה – אני בכוונה אומר את זה: הילדים הטובים מגבעת שמואל – בכוונה אני אומר לך – הולכים לטכנולוגי ליד בר אילן.
אלעזר שטרן: המילה טכנולוגיה, החינוך הטכנולוגי, זה לא באותו מקום שאצלכם מזוהה עם המילה - - -, ובצדק.
אלעזר שטרן: ובצדק.
מאיר כהן: צריך להגדיר אותו מחדש.
יפעת שאשא ביטון: - - - הסיפור, להגדיר אותו מחדש.
יפעת שאשא ביטון: לא להיבהל ממנו.
אלעזר שטרן: אני אגיד עוד יותר מזה: אני לא רוצה להגיד לכם.
אלעזר שטרן: אני קצת הייתי בקשר עם Iscar, על המחסור שם בחצור - - -
מירב בן ארי: זה בכל התעשייה.
מירב בן ארי: בכל התעשייה.
מירב בן ארי: בכל התעשייה חסרים.
מאיר כהן: ב-Iscar לא חסרים הנדסאים ולא חסרים מהנדסים.
מאיר כהן: חסרים רתכים וחסרים - -
אורלי לוי אבקסיס: וחרטים.
מאיר כהן: - - חרטים.
מאיר כהן: ואת זה לא ניתן ללמד בבתי הספר בפריפריה.
מאיר כהן: מי שרוצה ללמד את זה, שיתחיל בהוד השרון ובהרצליה.
מאיר כהן: בפריפריה לא ילמדו.
מאיר כהן: למגינת ליבה של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.
מאיר כהן: לא ילמדו בקריית שמונה את זה.
מאיר כהן: לא ניתן.
אורלי לוי אבקסיס: לא ניתן.
מירב בן ארי: היו כל כך הרבה דיונים על חינוך טכנולוגי.
מירב בן ארי: דיון על ההנדסאים.
מאיר כהן: כל עוד אנחנו כאן, לא ילמדו - - -
מירב בן ארי: יש פה בעיות הרבה יותר קשות.
מאיר כהן: אנחנו מצולקים מזה.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת מאיר כהן, ברשותך, אני הייתי רוצה שנחזור לנושא המכללות.
מאיר כהן: כן, כן, אתה צודק.
מירב בן ארי: על החינוך הטכנולוגי דיברנו מספיק.
אלי אלאלוף: חבר'ה, אמנם זה זווית, אבל היא מספיק גדולה כדי שנדבר עליה.
אורלי לוי אבקסיס: לא מתקנים חטא בפשע.
אלעזר שטרן: אז אני לא חושב שזה המקום של המחלוקת.
אלעזר שטרן: אני משתדל לחנך את הילדים שלי גם להרחיב אופקים וגם מקצועות שהם יוכלו להחזיק משפחות.
אלעזר שטרן: וכל מה שרציתי להגיד: שגם עם המקצועות של הפריפריה היום אפשר להחזיק משפחות הרבה יותר מאשר עם עורכי דין ורואי חשבון.
מירב בן ארי: עורכי דין בטוח.
אורלי לוי אבקסיס: זה רק בגלל שיש מחסור.
אורלי לוי אבקסיס: ברגע שהשוק יוצף זה יחזור להיות עדיין עבודה בשכר מינימום.
אלעזר שטרן: את יודעת כבר כמה שנים יש מחסור?
אלעזר שטרן: זה לא - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל ברגע שאתה - - - חינוך טכנולוגי בתוך מערכות החינוך - - -
מאיר כהן: חבר הכנסת אלעזר שטרן, איך אתה מסביר שביחידות התקשוב של צה"ל, 2% באים מהפריפריה?
מאיר כהן: איך אתה מסביר את זה?
מאיר כהן: 2% באים מהפריפריה.
מאיר כהן: איך אתה מסביר שהם ב-8200?
אלי אלאלוף: ואם אתה הולך לצפון זה 4%.
מאיר כהן: משהו לקוי?
מאיר כהן: משהו לקוי אצל ילדי הפריפריה?
מירב בן ארי: הדיון - - -
<קריאה: - - - בכלל.
<קריאה: אבל זה לא הזמן של - - -
<יעקב דור: - - - הנדסאים שונים - - - לאיים - - -
מאיר כהן: אני מצטער שהסטתי את הדיון.
אלעזר שטרן: לא, אל תצטער.
אלעזר שטרן: אני אומר לך: זה דיון אחר.
אלעזר שטרן: הוא לא בגלל החינוך הטכנולוגי שם.
אלעזר שטרן: הוא בגלל איך המבחנים של צה"ל ליחידות הטובות, ואיזה מורים יש בפריפריה גם למקצועות אחרים.
אלעזר שטרן: בגלל שהכישרונות הם אותו דבר.
אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד - - - גם לך וגם לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס: אני חושב שבלקיחה של הדיון למקום הזה אתם פוגעים, מצד אחד, גם ביכולת של האנשים להתפרנס וגם באנשים שגרים ביבנה או בחצור או בחיפה – אתם פוגעים במקצוע הזה.
אלעזר שטרן: אתם כאילו - - - את המקצוע.
יפעת שאשא ביטון: ואתם לא חייבים - - -
מאיר כהן: חבר הכנסת אלעזר שטרן, אני החלטתי - - -
אלי אלאלוף: חבר הכנסת מאיר כהן, ברשותך.
מאיר כהן: אני לא אגיב.
אלעזר שטרן: אסור שהדיון הזה ילך למקומות של אפליה ולמקומות של הפריפריה.
אלעזר שטרן: הדיון הזה חייב ללכת לחשיבות החינוך, לתקצוב, וכמו שאתה אמרת.
אלעזר שטרן: ואני רק רציתי, ממה שאמרתי, להוסיף: איפה נמצא המקום הזה?
אלעזר שטרן: הנושא של חינוך, של הכשרה מקצועית.
אלעזר שטרן: לא משנה אם זה למכונאות או לפיזיקה, הוא על סוג של רצף, ורצף במדינת ישראל נמצא במערכת החינוך.
אלעזר שטרן: אני, דרך אגב, גם בטוח ששר החינוך, שהיה גם, דרך אגב, שר הכלכלה פעם, שיסתכל על המשאבים שעומדים לרשותו – היה מחלק אותם אחרת אם הייתה לו אחריות שווה על המכללות הטכנולוגיות ועל האוניברסיטאות במדינת ישראל.
אלי אלאלוף: תודה למר שי באב"ד, המנכ"ל, שהתחייב להגיע ב-11:50.
אלי אלאלוף: תראו, הקדים.
אלי אלאלוף: ובאמת תודה שהגיע, למרות כל העיסוקים.
אלי אלאלוף: ברשותכם יש לי בקשה: באמת, זה לא במקרה שיש כל כך הרבה חברי כנסת, ואני מאוד מעריך.
אלי אלאלוף: תבינו, בשביל מי שלא מכיר את עבודת הכנסת, אז הנוכחות היא גם הפגנת תמיכה בנושא הזה.
אלי אלאלוף: ובאמת, אני חושב שזה גם נושא שברור שמעלה דברים מהותיים מאוד, נושאים מהותיים מאוד, שלא נוכל לתת להם את כל תשומת הלב היום.
אלי אלאלוף: לכן, גם ההצעה שלנו, שניפגש אחת לחודש כדי לקדם את זה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, תרשה לי מר שי באב"ד להתחיל בנוכחותך בכמה דברים ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, שהכין לנו סקירה שאני מאוד ממליץ שתראו אותה.
אלי אלאלוף: מודה באשמה: אני בחלק מהלילה עשיתי - - -, אבל לא מספיק לעומק, ולכן אני מעדיף שבאמת הגברת אתי וייסבלאי תגיד לנו כמה עקרונות, ואחר כך נחזור לסדר הישיבה בנוכחות המנכ"לים, ובאמת נמשיך בדיון הזה.
אלי אלאלוף: ברשותך, הגברת אתי וייסבלאי.
<אתי וייסבלאי: אני באמת אקצר, כי נאמרו פה כבר הרבה דברים חשובים.
<אתי וייסבלאי: הכשרת הנדסאים וטכנאים בישראל מתבצעת בשני מסלולים: הכשרת מבוגרים במכללות הטכנולוגיות, בפיקוח משרד הכלכלה והתעשייה, שנזכרה כאן, וכיתות י"ג וי"ד בבתי ספר תיכוניים של משרד החינוך.
<אתי וייסבלאי: בסך הכול לומדים בשני המסלולים קצת יותר מ-31 אלף סטודנטים: מעט יותר מ-5,000 בכיתות י"ג וי"ד של משרד החינוך, וכ-26 אלף במכללות הטכנולוגיות.
<אתי וייסבלאי: לחינוך הטכנולוגי העל-תיכוני יש שתי מטרות מרכזיות: הראשונה זה הכשרת כוח אדם טכנולוגי מקצועי בדרגי הביניים עבור התעשייה והשירותים.
<אתי וייסבלאי: השנייה, מתן אפשרות קצרה, זמינה וזולה יחסית לרכישת השכלה על-תיכונית ומקצוע לאוכלוסיות שהמערכת של ההשכלה הגבוהה פחות מתאימה להן.
<אתי וייסבלאי: הכשרת ההנדסאים והטכנאים בכלל, וביתר שאת המכללות הטכנולוגיות, סובלת בשנים האחרונות ממשבר מתמשך שיש לו כמה גורמים, שחלקם קשורים לשוק העבודה וחלקם קשורים לתחום הטכנולוגי.
<אתי וייסבלאי: אנחנו רואים אקדמיזציה גוברת של החינוך העל-תיכוני עם מקצועות אחרים, שהצליחו להפוך לתואר אקדמי.
<אתי וייסבלאי: במכללות הטכנולוגיות זה לא קרה.
<אתי וייסבלאי: צמצום של החינוך הטכנולוגי העל-יסודי; פתיחת מכללות פרטיות שנותנות תארים אקדמיים; והסתמכות על כוח אדם טכנולוגי מקצועי שהגיע עם העלייה מברית המועצות בשנות ה-90', וכיום עומד בפני פרישה.
<אתי וייסבלאי: בשנת 2014, ה-OECD פרסם דו"ח הסוקר את מצב החינוך הטכנולוגי בישראל.
<אתי וייסבלאי: הדו"ח ציין שהכלכלה הישראלית עומדת בפני כמה אתגרים משמעותיים, ובהם חוסר בידע מקצועי והכשרה בקרב עובדים, גל פרישה של עובדים מיומנים ממדינות ברית המועצות לשעבר, והצורך בהתמודדות עם השתתפות נמוכה בשוק העבודה של אוכלוסיות מהמגזרים הערבי והחרדי.
<אתי וייסבלאי: מנגד, מערכת החינוך הטכנולוגי העל-תיכוני מפותחת פחות מאשר במדינות אחרות ב-OECD, והתקציבים שניתנים לה, בהשוואה למדינות אחרות, וגם בהשוואה לעצמה, אינם מספיקים, ובחלק מהמקרים אף מתרחש בהם קיצוץ.
<אתי וייסבלאי: ה-OECD ציין גם שהפיצול בין משרד החינוך לבין משרד הכלכלה והתעשייה, גם מבחינת רגולציה וגם מבחינת מימון, מקשה על פיתוח התחום.
<אתי וייסבלאי: בעיה נוספת היא שבוגרי המסלולים להכשרה מקצועית על-תיכוניים נתקלים במכשולים כאשר הם מבקשים להתקבל למוסדות להשכלה גבוהה, ולא מקבלים הכרה ראויה בהסמכה שלהם.
<אתי וייסבלאי: דו"ח ה-OECD המליץ על השקה של תכנית אסטרטגית להרחבת החינוך המקצועי האיכותי, תוך שיתוף פעולה עם התעשייה, הסדרה בחקיקה ומתן תקציבים ראויים בנושא הזה.
<אתי וייסבלאי: אני אסיים בכמה נתונים, שמופיעים גם במסמך, בנושא המכללות הטכנולוגיות.
<אתי וייסבלאי: על פי הנתונים, במכללות הטכנולוגיות למדו בשנת הלימודים התשע"ה 25,750 סטודנטים: כ-23 אלף תלמידים במסלולים להכשרת הנדסאים, וכ-1,300 תלמידים במסלולים להכשרת טכנאים.
<אתי וייסבלאי: מבחינת הבוגרים, בשנת 2015 קיבלו דיפלומה מן המכללות הטכנולוגיות קרוב ל-6,000 בוגרים: בהם 5,200 הנדסאים ו-650 טכנאים.
<אתי וייסבלאי: אנחנו רואים שאחת הבעיות שהתייחסו אליהן זה שיעור הדפלום.
<אתי וייסבלאי: כלומר, שיעור נמוך של בוגרי המכללות שזוכים להסמכה כטכנאים.
<אתי וייסבלאי: ועל פי הנתונים שנתקבלו ממשרד הכלכלה והתעשייה, בשנת הלימודים התשע"ה, שיעור הדפלום שנקבע למכללות הוא 46.3%.
אלי אלאלוף: נתונים קשים, אפשר להגיד.
אלי אלאלוף: אז בבקשה, אני התחייבתי לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.
אלי אלאלוף: ואחר כך, ברשותכם, ניתן לדוקטור יוכבד פנחסי, ואחר כך נחזור לדיון.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב ראש, אנחנו דנים פה בבעיה שנוצרה, ויסלח לי מנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה, אבל באשמתם הבלעדית.
אורלי לוי אבקסיס: אני חוזרת עכשיו מוועדת הכספים, ודובר שם על מקצועות מסוימים, למשל, וגם דנו פה, בוועדה.
אורלי לוי אבקסיס: לדוגמה: כל ההכשרות של תדמור.
אורלי לוי אבקסיס: באופן שיטתי, ברור, ניתן למדידה – משרד הכלכלה והתעשייה הסיר את ידיו ואת המימון שלו מהכשרות מקצועיות בכלל.
אורלי לוי אבקסיס: גם במקצועות ששם אנחנו רואים השמה או יכולת, לפחות של 90% שמסיימים קורסים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ראינו את זה בכל מה שנוגע לתדמור ולקורסים.
אורלי לוי אבקסיס: שאחר כך נותנים לך את התעודה, שאתה יכול לעבוד במסעדנות, ואז הם צריכים להביא עובדים זרים.
אורלי לוי אבקסיס: באותה מידה הדברים האלו קורים פה, בענף הטכנולוגי.
אורלי לוי אבקסיס: כי אם משרד החינוך יודע לתקצב את זה נכון יודע להקים את זה כמו שצריך, לא צריך להיות גאון גדול כדי להבין שאם יש פה כשל, הכשל הוא של משרד הכלכלה והתעשייה.
אורלי לוי אבקסיס: יוכל לומר לנו בבקשה המנכ"ל כמה כספים וכמה הכשרות קוצצו בשנים האחרונות?
אורלי לוי אבקסיס: אני אומר לך: בסביבות ה-60%.
אורלי לוי אבקסיס: במקום להעלות את התקצוב להכשרות המקצועיות, ובייחוד לאלו שיש להן ביקוש בשוק – מה שעשה משרד הכלכלה והתעשייה, זה הלך וקיצץ ברגל גסה.
אורלי לוי אבקסיס: והיום אנחנו מתמודדים.
אורלי לוי אבקסיס: ואז באים ואומרים לנו: אתם יודעים מה, בואו נחזיר את החטא הקדמון ונביא את החינוך הטכנולוגי בחזרה לבתי הספר, ובתי הספר ייצרו לנו פס יצור של עובדי יצור.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא רוצים להיות שם.
אורלי לוי אבקסיס: כי בסופו של דבר, היום, גם המקצועות האלו, שאנחנו אומרים שיש ביקוש ולכן התגמול הוא גבוה או השכר שלהם יחסית גבוה; אנחנו ניצור מצב שיהיה עודף או הצפה אם נהפוך את זה לחלק מהמסלול של החינוך הפורמלי, של חינוך החובה.
אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו יודעים בדיוק, אדוני היושב ראש.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא צריכה לספר לך.
אורלי לוי אבקסיס: הרי היה פה גם חבר הכנסת מאיר כהן.
אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו באים מהמקומות שאנחנו יודעים לאיזו הסללה, ומי הילדים שהלכו לחינוך הטכנולוגי, ולאיזה חינוך טכנולוגי.
אורלי לוי אבקסיס: לא שלחו אותם לזה.
אורלי לוי אבקסיס: שלחו אותם באמת ל-low.
אורלי לוי אבקסיס: לחינוך הטכנולוגי הנמוך.
אורלי לוי אבקסיס: וזה הפחד הכי גדול שלי שיקרה בהמשך.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא ניתן לזה יד.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעמוד על הרגליים האחוריות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו גם נעמוד על הרגליים האחוריות כדי לאפשר למכללות להמשיך ולהתקיים ולהכשיר את החבר'ה הצעירים האלו.
<יעקב דור: שבחרו בכך.
אורלי לוי אבקסיס: שבחרו.
אורלי לוי אבקסיס: לא שהסלילו אותם.
אורלי לוי אבקסיס: שרוצים בכך.
אורלי לוי אבקסיס: ומשרד הכלכלה והתעשייה יצטרך לבוא ולתת - - -
מיכל בירן: בכל מקרה, מערכת החינוך, אגב, מסלילה אותם לשם.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עדיין צריכים להסתכל ולומר: איפה אנחנו יכולים לשנות.
אורלי לוי אבקסיס: איפה אנחנו יכולים לשפר.
אורלי לוי אבקסיס: יושבים פה מנכ"ל משרד האוצר ומנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה.
אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, שבו ביניכם.
אורלי לוי אבקסיס: תסתכלו.
אורלי לוי אבקסיס: כי ההצעה שהייתה פה – לחזור בחזרה לחינוך הטכנולוגי בבתי הספר, זו קטסטרופה אחת גדולה.
אורלי לוי אבקסיס: הבוס שלך כמעט היה.
אורלי לוי אבקסיס: היום היית רוצה לפגוש אותו, לא במשרד האוצר.
אורלי לוי אבקסיס: היית יכול לפגוש אותו באיזושהי מסגרייה או פחחות רכב.
אורלי לוי אבקסיס: וזה הזוי, ואסור שזה יקרה, וזה לא יקרה לילדים שלנו.
אורלי לוי אבקסיס: כי אנחנו לא ניתן שזה יקרה להם.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים בדיוק מי האוכלוסייה שתגיע לשם.
אורלי לוי אבקסיס: מה שכן צריך לעשות זה לבדוק למה משרד הכלכלה והתעשייה, באופן שיטתי, הולך ומוריד את ההכשרות האלו.
אורלי לוי אבקסיס: הוא הולך ומוריד את הסבסוד להכשרות האלו.
אורלי לוי אבקסיס: גם כאשר יש צפי, באמת, להשמה במקצועות - - - עם אופק תעסוקתי.
אורלי לוי אבקסיס: יותר מכך: אני הייתי במכללה.
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע, זה בין עפולה לבין נצרת עילית.
אורלי לוי אבקסיס: נהדר שם.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הם משלמים ארנונה גבוהה.
אורלי לוי אבקסיס: והם לא מצליחים להביא את התלמידים, כי אין מי שישתתף איתם.
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מדברים על תלמידים שמגיעים מאזורים מסוימים – הם צריכים את ההשתתפות של משרד הכלכלה והתעשייה.
אורלי לוי אבקסיס: בלי זה הם לא יוכלו להגיע לתעודות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לדעת איפה - - - את הכוח שלנו, ולא ליצור עכשיו בעיה הרבה יותר גדולה בזה שאנחנו נביא את החינוך הטכנולוגי לבתי הספר.
אורלי לוי אבקסיס: מי שרוצה, בנוסף לתעודת בגרות וכדומה – זה יכול להיות מקצוע בחירה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא יכול להיות הסללה.
אורלי לוי אבקסיס: לא ניתן יד לכך.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נבקש ממשרד הכלכלה והתעשייה, רק שייתן לנו נתונים, בכמה קוצצו ההכשרות המקצועיות ובאיזה תחומים.
אורלי לוי אבקסיס: למרות שהיו להם נתונים על השמה במקומות עבודה עם אופק תעסוקתי.
<עמית לנג: אני רק חייב להתייחס.
<עמית לנג: ספציפית.
<עמית לנג: דקה, ברשותך.
<עמית לנג: משרד הכלכלה והתעשייה לא קיצץ שום דבר.
<עמית לנג: משרד הכלכלה והתעשייה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להביא לך את התמלול של השאילתה שעשיתי בכנסת שעברה, ושר הכלכלה בא והודה.
אורלי לוי אבקסיס: ושר הכלכלה היה נפתלי בנט, שהוא היום שר החינוך, והוא הודה שקיצצו כמעט 60%.
<עמית לנג: יפה.
<עמית לנג: מילת המפתח היא קיצצו.
<עמית לנג: לא משרד הכלכלה והתעשייה.
<עמית לנג: במשרד הכלכלה והתעשייה, כבר כמעט כעשור, אין בבסיס התקציב כסף - - -
אורלי לוי אבקסיס: למה אתם לא נלחמים?
אורלי לוי אבקסיס: אז משרד האוצר קיצץ?
אורלי לוי אבקסיס: אז הנה, יש פה את מנכ"ל משרד האוצר.
<עמית לנג: מי אמר לך שאנחנו לא נלחמים?
<עמית לנג: אז מה, תמיד כשנלחמים מקבלים מה שרוצים?
אורלי לוי אבקסיס: עובדתית, ההכשרות צומצמו?
<יעקב דור: הוסללו.
<יעקב דור: לא צומצמו.
<עמית לנג: מזה עשור, משרד הכלכלה והתעשייה, אין לו כסף בבסיס.
<עמית לנג: זה לא שאני יכול להחליט.
<עמית לנג: אין לי כסף בבסיס.
<עמית לנג: הכסף שאני מקבל להכשרה מקצועית, לרבות העניין של תדמור, הוא על בסיס רוצה-לא רוצה של משרד האוצר.
<עמית לנג: אז יש רעש גדול.
<עמית לנג: אז פתאום הוא רוצה.
<עמית לנג: שנה אחת הוא רוצה – הוא נותן לי.
<עמית לנג: הוא נותן לי – אני עושה.
<עמית לנג: אני לא לוקח את זה למקומות אחרים.
<עמית לנג: צריך גם להבין את הדינמיקה וזה.
<עמית לנג: כי הרוח של הדברים מאוד - - -.
<עמית לנג: כי אני כבר עדיין צועק.
אורלי לוי אבקסיס: אבל עובדתית, קוצצו.
אורלי לוי אבקסיס: קוצצו כמעט - - -.
אורלי לוי אבקסיס: הנה, הבאנו את מנכ"ל משרד האוצר.
אורלי לוי אבקסיס: שייתן לנו תשובה למה.
אלי אלאלוף: יש לי שאלה, אם כבר.
אלי אלאלוף: אני רוצה לשאול שאלה, באמת, ולא עם תשובה מיידית.
אלי אלאלוף: תחשבו על זה: היכולות המקצועיות של המשרד היום מתאימות לצרכים?
אלי אלאלוף: לי יש הרגשה, ולא כולם מדברים.
אלי אלאלוף: לא מעזים לדבר.
אלי אלאלוף: לי יש הרגשה שהיכולת המקצועית של המשרד, בתחום הזה, של המכללות ושל ההכשרות המקצועיות, הוא פחות ממה שרצוי - - -
<עמית לנג: בוודאי שהוא פחות.
<עמית לנג: כי כמו שקיצצו את התקציבים, קיצצו גם את התקנים.
אלי אלאלוף: לא, מפני שזה הביצה והתרנגולת.
<עמית לנג: זה לא.
אלי אלאלוף: כשמערכת לא מתפקדת - - -
<עמית לנג: אחרי שהם - - -
אלי אלאלוף: כשמערכת לא מתפקדת, ויש שנים שהוחזר כסף.
אלי אלאלוף: שהוחזר כסף למשרד האוצר על אי ניצול.
אלי אלאלוף: אז אני מבקש: בוא, תעשו ביקורת עצמית.
<עמית לנג: אנחנו עושים כל הזמן.
<עמית לנג: אבל זה לא הביצה והתרנגולת.
אלי אלאלוף: אז תגיד גם המלצות אופרטיביות.
מיכל בירן: ואנחנו גם מכירים את השיטה: קודם מייבשים, ואז אומרים: זה לא יעיל.
<עמית לנג: בדיוק.
<עמית לנג: נכון.
<עמית לנג: אחרי שייבשו, אמרו: למה אתם צריכים את התקנים?
אלי אלאלוף: אני לא מכיר.
אלי אלאלוף: מעט המשרדים שאני מכיר – אני מכיר את המשרדים.
אלי אלאלוף: שרוב המשרדים היום במדינה – אם זה משרד הבריאות, אם זה משרד החינוך – יש תוספת תקציבית, ולא מעטה.
אלי אלאלוף: במשרד הכלכלה והתעשייה אפשר לקצץ.
אלי אלאלוף: אפשר לקצץ.
אלי אלאלוף: אפשר לשכוח.
מיכל בירן: גם שלא יהיה שר.
אלי אלאלוף: האם זה רק חוסר היכולת של הפוליטיקאים להבין את המצב?
אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.
אלי אלאלוף: ואני מסיים עם חברת הכנסת מירב בן ארי, ואחר כך דוקטור יוכבד פנחסי.
מנואל טרכטנברג: אדוני היושב ראש, מה שאנחנו נדרשים כרגע, כאן, בוועדה, זה רק סימפטום של תופעה הרבה יותר עמוקה.
מנואל טרכטנברג: והשאלה היותר עמוקה היא כדלקמן: כיום, זה כבר איזה שנתיים, מגיעים למוסדות ההשכלה הגבוהה – כל שנה, כל מחזור, כ-50% מהתלמידים נכנסים ומצליחים להגיע להשכלה הגבוהה.
מנואל טרכטנברג: חצי מתוך כל מחזור גיל שמסיים תיכון מגיע להשכלה גבוהה.
מנואל טרכטנברג: זה הישג גדול מאוד.
מנואל טרכטנברג: ואני זה שנים שואל, ושאלתי גם כשהייתי יושב ראש הות"ת: מה עם החצי השני?
מנואל טרכטנברג: מה קורה איתם?
מנואל טרכטנברג: כל מחזור, מחציתו – המדינה מתנערת מאחריות עליו.
מנואל טרכטנברג: מתנערת מהאחריות על ההכשרה שלו, מתן הכישורים – כדי שיגיעו לתעסוקה איכותית וכולי.
מנואל טרכטנברג: ושמים את כל יהבנו על עוד תואר ועוד – להרחיב את ההשכלה הגבוהה.
מנואל טרכטנברג: וזה לא זה.
מנואל טרכטנברג: אמרתי: התואר האקדמי זה לא חזות הכול.
מנואל טרכטנברג: זה יכול להביא חלק ניכר מהבוגרים לממש מבוי סתום.