GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שלוה ליבוביץ: למנחת אומנה יש מרכיב של פיקוח כלפי מה שקורה במשפחה האומנת ואנחנו כן מצפים שאם מנחת אומנה חושבת שדברים שקורים בתוך המשפחה האומנת אינם לטובתו של הילד ברמה של הטיפול היום יומי, שזה הליך פיקוחי, זה כן חלק מתפקידה.
<שלוה ליבוביץ: אני רוצה שהנקודה הזאת תהיה ברורה.
<נעה בן שבת: השאלה אם ההכרעות הן הכרעות שלה או שהיא נותנת חוות דעת וההחלטה היא של המשרד.
<שלוה ליבוביץ: היא תעביר ותיתן חוות דעת, בוודאי, אבל בהחלט היא תבוא ותגיד שהיא חושבת שצריך להוציא את הילד משם בגלל סיבות אלה ואלה ואז תתקיים ועדת תכנון טיפול ושם יחליטו כן או לא.
<שלוה ליבוביץ: יש לנו היום על סדר היום כמה מקרים כאלה.
<נעה בן שבת: את מדגישה שיש לה תפקיד להרים את הדגלים, להאיר ולעשות את כל הדרוש כדי שיטפלו בנושא.
<נעה בן שבת: אבל ההחלטות בסופו של דבר הן לא החלטות שלה אלא הן נשארות בידי הרשות הציבורית.
<ויקטוריה קלבנוב: הבן שלי יום אחד הגיע למרכז.
<ויקטוריה קלבנוב: שאלה.
<ויקטוריה קלבנוב: לילד פלוני היה פנס מתחת לעין ללא הסבר.
<ויקטוריה קלבנוב: נעשתה פנייה לגוף המפעיל לכאורה ואין אפשרות להגיש תלונה במשטרת ישראל כי משטרת ישראל מקבלת פקודות ממשרד הרווחה.
<ויקטוריה קלבנוב: נוצר כאן כפל סמכויות.
<ויקטוריה קלבנוב: הגוף המפעיל שהוא תאגיד, לא בדיוק ברור לי מבחינת ההגדרה, איך ניתן להגדיר את הגוף המפעיל.
<ויקטוריה קלבנוב: זה אמור להיות גוף ממלכתי ולא תאגיד שמשרת את האינטרסים של התאגיד.
<שלוה ליבוביץ: אני רוצה לומר שכל אירוע חריג מדווח ומטופל לפי ההנחיות.
<שלוה ליבוביץ: לדעתי זה גם מופיע בהמשך הצעת החוק.
<נעה בן שבת: אבל ההורה יכול להגיש תלונה במשטרה?
<שלוה ליבוביץ: חובה.
<שלוה ליבוביץ: זה לא מותר אלא זאת חובה.
<קריאה: אומרים כאן שהמשטרה לא מקבלת את התלונה.
<ויקטוריה קלבנוב: לא מקבלת את התלונה בעניין הזה.
קארין אלהרר: כל כמה זמן נפגשת מנחת האומנה עם הילד/ילד ומשפחה?
קארין אלהרר: הדבר השני שאני רוצה לברר הוא כל כמה זמן יש מפקחת משרד הרווחה שנפגשת או מדברת או מקבלת דיווח ממנחת האומנה באותה עמותה מפעילה.
<שלוה ליבוביץ: אני מפרידה בין אומנה רגילה לאומנה טיפולית.
<שלוה ליבוביץ: באומנה רגילה, מה שכתוב, לפי הצורך לפחות פעם בחודש, גם משפחה וגם ילד בתקופות שקטות.
<שלוה ליבוביץ: בתקופת כניסת ילד או יציאת ילד או מצבי משבר, לפי הצורך, לפחות פעם בשבועיים.
<שלוה ליבוביץ: באומנה הטיפולית זה חצי.
<שלוה ליבוביץ: זאת אומרת, בתקופה שקטה לפי הצורך לפחות פעם בשבועיים ובתקופות משבר, כניסה ויציאה, לפי הצורך לפחות פעם בשבוע.
<שלוה ליבוביץ: בתהליך הפיקוח יש שתי דרישות מאוד מובנות של פתיחת 15 תיקים אקראיים כל חודש בגוף המפעיל ועשר שיחות טלפון למשפחות אומנה כדי לבדוק האם היו אצלם, האם יש תכנית טיפולית והאם היא מבוצעת.
<שלוה ליבוביץ: כל הדברים האלה הם חלק מתהליך הפיקוח החודשי של מפקחת מחוזית.
קארין אלהרר: אם הפיקוח הוא רק אקראי, זה אומר שיש איקס משפחות שאני לא יודעת אפילו לומר מה מספרן שבכלל לא מפוקחות על ידי משרד הרווחה.
<שלוה ליבוביץ: כולם מפוקחים אבל את לא נכנסת לכל משפחה.
<שלוה ליבוביץ: את עושה פיקוח ואת בודקת.
קארין אלהרר: את אומרת שגם לא את כל התיקים פותחים.
<שלוה ליבוביץ: 15 תיקים אקראיים כל חודש.
<שלוה ליבוביץ: אם ניקח כפול 12, במשך שנתיים-שלוש את עוברת על כל התיקים.
<שלוה ליבוביץ: אי אפשר לבדוק את כל התיקים.
<שלוה ליבוביץ: אני רוצה להזכיר שלכל מנחה אומנה יש מדריך, ראש צוות, ויש לו מנהל.
קארין אלהרר: זה בעמותה.
<שלוה ליבוביץ: כן.
<שלוה ליבוביץ: זה בגוף המפעיל.
קארין אלהרר: לא חלילה עמותות שכאן שבאמת עושות עבודה מצוינת אבל נניח תזכה במכרז עמותה שהיא – איך נאמר זאת בעדינות – לא הכי טובה.
קארין אלהרר: אני שואלת כמה זמן יכול לעבור בין התרחשות אירוע מצער כאשר העמותה הייתה עם חצי עין פתוחה וחצי עין סגורה לבין המקום בו משרד הרווחה הבין את גודל העניין ומתחיל לפעול.
<שלוה ליבוביץ: אני רוצה לומר שבתחילת הדרך היה גוף מפעיל שמשרד הרווחה הפסיק את עבודתו, המפעל להכשרת ילדי ישראל, תוך שנה וחצי.
קארין אלהרר: רק בגלל השם שלו הייתם צריכים להפסיק.
<שלוה ליבוביץ: זה גוף מאוד גדול של משרד החינוך.
<יצחק קדמן: מימי המנדט.
<שלוה ליבוביץ: אם יצאנו להפרטה ב-5 במאי 2001, ב-1 לינואר 2003 הם כבר לא היו כי אנחנו באמת ראינו שאנחנו לא מקבלים מהם את הטיפול והליווי לו אנחנו מצפים כמו שכתוב במכרז.
<שלוה ליבוביץ: תראו, המפקחים נמצאים בגופים המפעילים לעתים מאוד מאוד קרובות.
אלי אלאלוף: אני רוצה לשאול שאלה את הגופים המפעילים.
אלי אלאלוף: אם אתם הולכים לפי הספר, זה בסדר, אבל אני מאמין שהתפקיד שלכם הוא לא רק לפי הספר.
אלי אלאלוף: אם אתם מרגישים שיש משהו שלא הולך, התפקוד של אותה משפחה לא הולך, אני בטוח שאתם עורכים ביקורים אין סופיים.
קארין אלהרר: לא דיברתי על המפעילים האלה.
אלי אלאלוף: אני חושש שכאשר מתחילים למדוד ביקורים ולמדוד את מספר הביקורים.
אלי אלאלוף: הנפש לא מאפשרת לעבוד לפי הספר.
קארין אלהרר: אני חושבת שיש כאן איזשהו איזון מאוד עדין שצריך למצוא אותו.
קארין אלהרר: אני מנסה לחשוב על משפחת האומנה שכל שני וחמישי מישהו מבקר אצלה ובודק אותה וזה לא נעים ולא נוח.
קארין אלהרר: מצד שני אני עדיין שרויה באיזושהי תפיסה שבסוף מדינת ישראל, האחריות היא שלה.
קארין אלהרר: היא הוציאה ילד מחיק משפחתו הביולוגית מסיבות טובות ככל שיהיו.
קארין אלהרר: הילד הזה נמצא באחריות המדינה והמדינה צריכה לתת את ההסברים למה קורה עם הילד הזה ושלא חלילה נמצא את עצמנו במקום שבו, והיו דברים מעולם, ילדים לא טופלו בצורה המיטבית.
קארין אלהרר: אני לא מדברת על המפעילים שנמצאים כאן, בחלקם ביקרתי ובמקומות שעוד לא הספקתי, אני אבקר.
קארין אלהרר: אני מכירה את העבודה שהציגו לי והיא מרשימה מאוד אבל בסוף מספיק ילד אחד, זה גורם לתחשושה מאוד לא נעימה ומאוד לא טובה ובסוף, בואו נזכור, אלה דיני נפשות.
אלי אלאלוף: זה לא סותר את מה שאמרתי.
אלי אלאלוף: אני מסכים אתך מילה במילה, אבל זה לא סותר.
אלי אלאלוף: אני חושב שכל סיפור האומנה הוא כל כך רגיש שמה שאמור להוביל את כל המערכת הזאת זה הרגש, האנושיות, החום הנדרש, האהבה האמיתית לילד ולזולת.
אלי אלאלוף: להגיד לפי מספר ביקורים אנחנו יודעים מה מתרחש בבית, לצערי זה לא תמיד כך.
<טלי חלף: אני עבדתי באומנה טרם ההפרטה, לפני 2001, וגם אחריה.
<טלי חלף: אני חושבת שרמת הפיקוח על האומנה, אין אפילו מה להשוות.
<טלי חלף: אני חושבת שזה גוף מאוד מפוקח והקשר שלנו עם הפיקוח הוא מעבר לבדיקת תיקים אלא במעורבות היום יומית שלהם.
<טלי חלף: הם נמצאים הרבה במשרדי האומנה, הם נמצאים בדיונים, בוועדות החלטה, במקרים מורכבים.
<טלי חלף: אנחנו זקוקים להם.
<טלי חלף: אנחנו חולקים אתם את האחריות.
<טלי חלף: יש לנו צלע נוספת שהיא שירותי הרווחה בערים וגם הם איזשהו סוג של פיקוח על התפקוד שלנו ושל המשפחה האומנת כי גם להם יש אחריות לדבר.
<טלי חלף: אני באמת מרגישה שזאת פינה מאוד מאוד הדוקה.
<טלי חלף: אני עבדתי במשך עשר שנים בעיריית הרצליה כמנחת אומנה, לא דרכה כף רגלו של המפקח וידע מישהו מה קורה בתוך התיקים שלי.
<טלי חלף: זה חמור ובעיני זה תוקן מקצה לקצה.
<נורית גרינולד: מנהלת מטב, השירות לאומנה.
<נורית גרינולד: אני מנהלת את השירות משנת 2001, עת התחילה ההפרטה.
<נורית גרינולד: לפני ההפרטה הייתי מנחת אומנה.
<נורית גרינולד: אני אומר כאן בפראזה שאני לא ישנה בלילה כי אני בחרדת קודש מתייחסת לתפקיד שלי והצורך שלי לפקח על המנחים ועל ראשי הצוותים והאינטרס שלי הוא שכל משפחה תהיה המשפחה הטובה ביותר.
<נורית גרינולד: אם אני רק חושבת בקצה שיש איזושהי בעיה, אני הראשונה שמתריעה גם למשרד הרווחה.
<נורית גרינולד: כמו שיצאנו להפרטה, אני אמרתי גם לשיקום וגם לילד ונוער שדלתנו פתוחה.
<נורית גרינולד: יש מפתח.
<נורית גרינולד: אני נותנת כסמל מפתח למפקח והוא יכול לבוא מתי שהוא רוצה, איך שהוא רוצה, כמה פעמים שהוא רוצה ולבדוק את התיקים של הילדים ולצלול לתוכם, מעבר למה שאני עושה עם הצוות שלי ויש לי צוות שבודק כל הזמן און-ליין את התיקים של הילדים.
<נורית גרינולד: אלה מזכירות שבודקות את מנחי האומנה.
<נורית גרינולד: מעבר לכך, כל חודש לפחות שישים תיקים של הילדים נבדקים מן היסוד כדי שנדע שלא פישלנו.
<נורית גרינולד: אנחנו בקשר עם הפסיכולוגים, עם בתי הספר, עם הגנים, עם המרפאות ועם כל גורם אחר שיכול לעזור לנו.
<נורית גרינולד: כל ילד שיוצא מהמשפחה וכל אומנה שקורסת, עבורי זאת קריסה ולא סיום.
<נורית גרינולד: זאת קריסה של האומנה ואני לוקחת אחריות מלאה על כל מצב.
<נורית גרינולד: אנחנו כל כך חרדים.
<נורית גרינולד: יש טעויות ותמיד יהיו סיומים ואני כואבת את זה בצורה נוראית.
<נורית גרינולד: חלום הבלהות שלי הוא שיקרה משהו לילד.
קארין אלהרר: היה שווה לשאול את השאלה כדי לשמוע את הדברים.
<שלוה ליבוביץ: אני רוצה להוסיף ולומר שהיום אנחנו נתקלים בתופעה שדווקא הגופים המפעילים אומנה לוחצים להפסיק פעילותה של משפחה אומנת והרשויות המקומיות לא מאפשרות.
<שלוה ליבוביץ: יושבת כאן דליה לב-שדה, מנהלת שירות ילד ונוער, שהוציאה נוהל איך מתנהלים כאשר האומנה אומרת משפחה לא ראויה, אם בבדיקה, אם בתהליך ההמשך, והרשות המקומית אומרת ובכל זאת אנחנו רוצים שהילד יישאר שם מסיבות א', ב', ג'.
<שלוה ליבוביץ: קארין, אני חושבת שנתתי לך את החוברת הגדולה של כל תהליכי הלמידה שעשינו על איך בודקים משפחה, איך מכשירים משפחה, איך עושים התאמה בין צרכיו של ילד לכוחותיה של משפחה, איך מלווים משפחה, איך מתנהלים בפגיעות מיניות לא רק של ילד שהגיע וכולי, התקשרות, עבודה עם הורים ביולוגים, קרובי משפחה.
<שלוה ליבוביץ: אנחנו כל הזמן בתהליכי למידה משותפים ויוצרים כלים מקצועיים כדי לראות איתותים לבעיות עד כמה שניתן יותר מוקדם.
<שלוה ליבוביץ: אני חושבת שכדאי ללמוד את התהליכים המיוחדים שלנו ולהיכנס גם לקהילת הידע של האומנה באינטרנט, שם כל הדברים האלה מפורסמים ולראות עד כמה התהליכים שאנחנו עושים הם עמוקים ומקצועיים ובשיתופי פעולה שבסוף הופכים להיות לחלק מדרישות המכרז.
<שלוה ליבוביץ: זאת פעולה מאוד מאוד ייחודית שאני לא חושבת שקיימת בהרבה מאוד מקומות.
אלי אלאלוף: תרשו לי, אני באמת רוצה לסיים את קריאת החוק.
<מוטי רנד: סליחה היושב ראש, המטרה היא לא לסיים אלא לדון בנושאים.
אלי אלאלוף: עוד לא קיבלת רשות להפריע ליושב ראש כמו שאני גם לא מפריע לך.
אלי אלאלוף: אני לא פותח דיון על חשיבות האומנה, הצלחתה וכל הדברים הנפלאים.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים את זה וגם מנסים למנוע תופעות בעתיד.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני מפסיק את הדיון הזה וחוזר להקראת החו ק.
<יצחק קדמן: הערה לטקסט.
<מוטי רנד: הערה לסעיף.
אלי אלאלוף: למה שקראנו?
<יצחק קדמן: הערה סמנטית אבל יש מאחוריה יותר מאשר סמנטיקה.
<יצחק קדמן: בעמוד 27, סעיף קטן (6ׂ).
<יצחק קדמן: אני מציע להפוך את המלים "התאמת ילד למשפחה אומנת" ל"התאמת משפחה אומנת לילד".
אלי אלאלוף: כולם מסכימים.
<מוטי רנד: עם כל הכבוד לרגישות של הגופים המפעילים ולכבוד היושב שדיבר על כך שהרגש צריך להפעיל, בסופו של דבר ברור שגם התאגידים וגם העמותות שמפעילות שלא למטרות רווח, פועלות כמקור הכנסה לגוף הזה.
<מוטי רנד: ספרתי בסעיף 49(ב) ויש בערך 16 פעילויות שונות ומגוונות שקשורות לכל תהליך האומנה.
<מוטי רנד: זאת אומרת, העמותה או התאגיד שולטים על כל תהליך האומנה מתחילתו ועד סופו החל בגיוס האומן, גיוס והכשרת המנחה, ליווי המשפחה, הכנת התכנית הטיפולית וביקורת על התכנית הטיפולית.
<מוטי רנד: אני חושב שיש כאן ניגוד אינטרסים מובנה בכל הסעיף הזה.
<מוטי רנד: זאת אומרת, לא יתכן שאותו גוף שבכל אופן בנוי על בסיס כלכלי ויש לו אינטרס שהילד יישאר באומנה, עם כל הכבוד לדברים שנאמרו כאן ואנחנו מכירים דברים מהשטח כאשר משאירים ילדים באמנה למרות שהם לא צריכים להישאר בה.
<מוטי רנד: יש כאן ניגוד אינטרסים.
<מוטי רנד: אני חושב שהתפקידים שעוסקים במנחה אומנה ובתכנית הטיפולית לילד, שאלה תפקידים מקצועיים נטו, צריכים להישאר במשרד הרווחה ואולי זה ישנה כאן את כל מהלך העניין.
<מוטי רנד: לא יתכן שאותו גוף יעשה את כל הפעילויות האלה בניגוד אינטרסים חזק מאוד.
<משכית בנדל: הצעה להוסיף הוראה לחלק הזה בהצעת החוק.
<משכית בנדל: כיום למיטב ידיעתי יש חמישה גופים שנותנים שירותי אומנה.
<משכית בנדל: מניסיון העבר, היו מקרים בהם - ואני מדברת על ניסיון שלנו עם משרדים אחרים - בהם נוצרת תלות במי שנותן את השירותים ואז גם אם נוצר צורך להפסיק את ההתקשרות, זה לוקח הרבה מאוד זמן מכיוון שצריך למצוא איזושהי חלופה.
<משכית בנדל: אני מציעה לקבוע איזושהי הוראה הדרגתית בחוק שמחייבת את המשרד להגדיר מינימום של מפעילים.
<משכית בנדל: זאת אומרת, לא יפחת מחמישה מפעילים או לא יפחת ממפעיל לכל מחוז וזה כדי לא ליצור מצב בו יש תלות שלא ניתן להפסיק את השירות גם כשרוצים לעשות את זה.
<נעה בן שבת: השאלה אם המינימום הזה מפחית את התלות או מגביר אותה.
<משכית בנדל: ככל שיש לך יותר מפעילים, יש לך אפשרות לוותר על אחד ולהעביר למפעיל אחר.
<נעה בן שבת: אני רוצה להזכיר שיכול להיות שהמשרד יבצע את שירותי האומנה בעצמו.
<נעה בן שבת: יכול להיות מצב בעתיד בו המשרד יוותר על התפקוד החוץ משרדי.
<משכית בנדל: היום הוא תלוי בגופים האלה ואנחנו רוצים לצמצם את התלות הזאת.
<משכית בנדל: היו מקרים אפילו בזמן מלחמת לבנון השנייה.
<משכית בנדל: לא משרד הרווחה אבל מפעילים שחדלו לתת שירות ואז נוצרה תלות מאוד מאוד גדולה.
<משכית בנדל: המשרד עצמו לא ידע לתת את השירות.
<משכית בנדל: אני חושבת שצריך לצפות פני עתיד ולקבוע איזושהי הדרגתית שתוך עשר שנים כך וכך מפעילים או משהו כזה, לפי שיקול דעת של משרד הרווחה.
<קריאה: או להוריד חלק מהפעילויות של המפעיל ולהחזיר למשרד.
<משכית בנדל: זה לא יפתור את הבעיה כי הסמכויות המרכזיות - - -
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שזה רעיון מאוד נכון.
אלי אלאלוף: להיות תלוי בגוף אחד באזור שלם, לא.
<שלוה ליבוביץ: אנחנו לא.
<שלוה ליבוביץ: היום לגבי האומנה הרגילה בכל המחוזות, להוציא את הדרום שהוא מחוז קטן ולא הצלחנו למצוא, כלומר, במכרז האחרון בפירוש נוסף בכל מחוז עוד גוף.
אלי אלאלוף: מתי היה המכרז האחרון?
<שלוה ליבוביץ: באפריל 2015.
<שלוה ליבוביץ: עכשיו.
אלי אלאלוף: היה לי חלום.
אלי אלאלוף: הייתי ברש"י והיה לי חלום להיות מפעיל ופסלתם אותנו.
אלי אלאלוף: לא יודע למה.
<שלוה ליבוביץ: תראה כמה אנחנו פוסלים.
<שלוה ליבוביץ: אני רוצה לומר שהיה לנו באומנה אירוע שעמותה הפסיקה באופן חד צדדי.
<שלוה ליבוביץ: לני הייתה גוף שהפעיל לנו את האומנה ויום אחד הנשיאות מארצות הברית הודיעו שהן מפסיקות פעולתן.
<שלוה ליבוביץ: די מהר הצלחנו להתארגן, לצאת למכרז.
<שלוה ליבוביץ: היות והמשפחות והילדים הם לא חלק מהגוף, לילדים ולמשפחות לא קרה כלום.
<שלוה ליבוביץ: כל העובדים המקצועיים כפי שהם עברו לגוף, בזמנו לאור שלום, ואור שלום מאז מפעיל.
<שלוה ליבוביץ: זאת אומרת, בהחלט אנחנו יודעים להתנהל במצבי חירום כאלה, גם כשאנחנו הפסקנו וגם לצאת למכרז חדש ולנהל את זה כך שהילדים לא יוצאים נפסדים או מצבם נפגע כתוצאה מהתהליך הזה.
<נועם פליק: אני רוצה להתייחס לנוסח.
<נועם פליק: יש לנו הערה לנוסח.
<נועם פליק: לסעיף קטן (ד).
<נועם פליק: הסעיף מדבר על הדיווחים המפורטים בסעיף הזה שהגוף המפעיל ימסור למשרד ולכן אנחנו חושבים שאין מקום לרשום במועדים ובעניינים שיקבע השר כי אין מקום כאן לתקנות.
<נועם פליק: לכן אלה המועדים שיורה השר.
<נעה בן שבת: אתה רוצה להגיד שהגוף המפעיל ימסור למשרד דיווחים בעניינים המפורטים בסעיף קטן זה במועדים.
<נעה בן שבת: גם המועדים והעניינים יקבע המשרד?
<נועם פליק: זה לא בתקנות.
<נועם פליק: העניינים מפורטים כאן.
<נעה בן שבת: שייתן השר.
<נעה בן שבת: בהתאם להוראות שייתן השר.
<נעה בן שבת: תוכלו להתייחס להערות שנקבעו?
קארין אלהרר: לעניין מינימום גופים מפעילים.
<רינת וייגלר: לעניין מינימום גופים מפעילים, אני חושבת שצריך לשקול ולחשוב על זה כי אני חושבת שהצד השני של זה יכול להיות כמות על חשבון האיכות.
<רינת וייגלר: אנחנו רוצים לקבוע קריטריונים שלא נצטרך להתפשר בהם כדי להגיע לכמות יותר גדולה של גופים מפעילים.
<רינת וייגלר: לכן אני חושבת שבהקשר הס צריך להשאיר את זה לשיקול דעת כשאנחנו לוקחים בחשבון את הצורך להיערך במקרה חירום.
<רינת וייגלר: אני חושבת שזאת יכולה להיות חרב שיש לה כמה צדדים ולא הייתי רוצה לקבוע מספר מינימום.
<נעה בן שבת: לגבי הטענה של ניגוד העניינים בפעילות של מנחה אומנה ותכנית טיפול יחד עם הפעילות של אתור משפחות האומנה והטענה הכלכלית.
<רינת וייגלר: לא הצלחתי להבין את ניגוד העניינים.
<רינת וייגלר: בסופו של דבר, מאחר שיש כאן גם גוף שמפקח וההשמה אמורה לעבור וההתאמה אמורה לעבור את הפיקוח, אני לא רואה משהו מובנה שיכול להצביע על ניגוד עניינים.
<דליה לב שדה: זה גם נקבע על ידי ועדות תכנון וטיפול.
<דליה לב שדה: זה לא נקבע על ידי העמותה.
<שלוה ליבוביץ: אני רוצה לומר שנכון שמי שמפקח, זה לא יהיה מי שמבצע, ומי שמבצע יהיה גוף נפרד.
<שלוה ליבוביץ: להפך, לפעמים אחד החששות שלי לפחות כמפקחת ארצית בשירות ילד ונוער הוא שהמפקח ידע שהתפקיד שלו הוא פיקוח ולא ייכנס יותר מדי לתהליכים קליניים ויהיה שותף בתהליכים כי אז אם הוא שותף פעיל, הוא לא יכול לפקח.
<שלוה ליבוביץ: יש בנקודה הזאת איזשהו איזון שצריך לשמור עליו .
<שלוה ליבוביץ: לכן אני חושבת שהמבנה של שירותי האומנה כפי שהם היום, לעניות דעתי הם בסדר.
אלי אלאלוף: מקבלים.
<שלוה ליבוביץ: אין הנחתום מעיד על עיסתו, אבל בסדר.
<נעה בן שבת: הטענה שמקבלים תשלומים עבור ילד שנמצא באומנה וזה כאילו מהווה תמריץ להשארת הילד באומנה.
<שלוה ליבוביץ: האומנה לא קובעת שילד מגיע אליה ולא כשהוא חוזר.
<שלוה ליבוביץ: מי שקובע את זה, אלה ועדות תכנון טיפול או בית שמפט.
<שלוה ליבוביץ: אנחנו נותני שירות.
<דליה לב שדה: יש חובה לקיים דיונים של ועדות תכנון טיפול כל שנה על ילדים ולבחון האם הם ממשיכים או לא.
<דליה לב שדה: זה צומת של קבלת החלטות.
<מוטי רנד: רק הערה אחת שקשורה לדברים שנאמרו עכשיו.
אלי אלאלוף: אי אפשר לעשות פינג פונג אין סופי.
אלי אלאלוף: בסוף מתעייטפים.
<מוטי רנד: כי יש כאן
<מוטי רנד: ממש סתירה פנימית בסעיף.
אלי אלאלוף: יבדקו את זה.
<רותם יוסף: הגוף המפעיל ישמור את המידע שברשותו באופן המבטיח סודיות והגנה על פרטיותם של מי שמידע אודותיהם שמור ברשותו, לרבות כאמור בסעיף קטן (א)(א4).
<רותם יוסף: המפקח הארצי על אומנה יפרסם ברשומות ובאתר האינטרנט של המשרד את הגופים המפעילים עמם התקשר המשרד, את תקופת ההתקשרות עמם ואת האזורים שבהם רשאי כל גוף מפעיל לפעול.
<רותם יוסף: משך התקשרות המשרד עם גוף מפעיל לא יעלה על 5 שנים, והמשרד רשאי לחדש את ההתקשרות לתקופות נוספות כאמור.
<רותם יוסף: גוף מפעיל יודיע למשרד, בכתב, על כל שינוי בפרט מהפרטים שמסר במהלך ההתקשרות, בתוך שלושים ימים מהיום שנודע לו על השינוי ויצרף את המסמכים הנוגעים לעניין.
<רותם יוסף: השר, בהתייעצות עם שר המשפטים, יקבע הוראות לעניין החזקת מידע בידי הגוף המפעיל, לרבות בעניין אבטחתו, שמירתו ומחיקתו.
<נעה בן שבת: יש לנו כמה בדיקות ושאלות שעלו גם לנושא העדיפות.
<נעה בן שבת: לא הבנתי אם לגבי ההערות שנשמעו בהתחלה מהאגודה לזכויות האזרח לגבי הוספת תנאי שלא הופסקה התקשרות הגוף מטעמים של אי עמידה בהסכם.
<נעה בן שבת: זה נראה לי תנאי שאפשר להכניס אבל השאלה אם הוועדה מעוניינת להכניס אותו.
<נעה בן שבת: הגבלה על העברת הזכויות.
אלי אלאלוף: אפשר להכניס את זה.
<קריאה: מה זה ההגבלה?
<נעה בן שבת: דיברת על מצב שבו מקימים את המסגרת ומעבירים אותה לבעלות אחרת.
<נעה בן שבת: אפשר יהיה להוסיף הגבלה כזאת.
<נועם פליק: שאסור להעביר אותה?
<קריאה: אי אפשר למכור מפעיל.
<שלוה ליבוביץ: אי אפשר להעביר את ההפעלה לגורם אחר.
<שלוה ליבוביץ: זה כתוב במכרז.
אלי אלאלוף: זה טוב לכולם.
<נעה בן שבת: אני מבינה שהם רצו לבדוק את נושא העדיפות במכרזים.
<נועם פליק: שוב, אנחנו הבהרנו שזה קשור לחוק חובת המכרזים.
אלי אלאלוף: במלחמה הזאת אנחנו עוד נטפל.
<נעה בן שבת: אתם רוצים עוד לבדוק את הנושא הזה של עדיפות המלכ"ר.
<נועם פליק: כן, גם בנוגע להעברת זכויות.
אלי אלאלוף: אתם תבדקו אבל אנחנו נאשר.
אלי אלאלוף: זכותכם לעשות בדיקה מקבילה.
<נעה בן שבת: אתה אומר שנבדוק את זה לצורך רביזיה?
אלי אלאלוף: עד עכשיו לא הסכימו לעשות את הבדיקה הזאת.
אלי אלאלוף: אף פעם לא הסכימו, גם משרד המשפטים ובמיוחד משרד האוצר.
אלי אלאלוף: אני חושב שהפעם הם צריכים להתמודד מול החלטה של ועדה.
אלי אלאלוף: אני רוצה שתתמודדו מול החלטת ועדה.
אלי אלאלוף: אני רוצה שנראה אם אתם תפסלו את ההצעה.
אלי אלאלוף: זה בין המחוקק לבין הממשלה.
<רינת וייגלר: אם מותר לנו עוד הערה אחת.
אלי אלאלוף: בבקשה, בוודאי.
<נועם פליק: לגבי להעברת זכויות.
<נועם פליק: אצלנו במכרזים רשום שאי אפשר לקנות חברה מחברה אחרת אלא באישור המשרד.
<נועם פליק: אנחנו סבורים שלא נכון להגביל את זה כאן בלי אישור של המשרד.
<נועם פליק: אם חברה שהיא באיזושהי בעיה כלכלית ועתידה להיסגר, אנחנו רוצים שגוף חי יקנה אותה כעסק חי ואנחנו לא רוצים למנוע את הדבר הזה שגוף מפעיל אחר יקנה חברה קיימת כי אז מה שיקרה זה שהמשפחות ייפלו בין הכיסאות.
<רינת וייגלר: כבר היו דברים מעולם.
<רינת וייגלר: עדיף היה למכור כשמישהו מפקח מאשר לסגור את כל הסיפור כי יש שם משפחות וילדים.
אלי אלאלוף: איך זה עומד מול המכרז?
אלי אלאלוף: עיקרון המכרז הוא שהממשלה בוחרת את הגוף המפעיל ואתם רוצים עכשיו שהגוף המפעיל, אחרי חודש עשה תרגיל, עשה את הסיבוב שלו ומותר לו למכור למי שהוא רוצה?
<נועם פליק: זה חוזר לוועדת מכרזים וועדת המכרזים צריכה לאשר את הקונה שעומד בכל התנאים של הרישיון.
אלי אלאלוף: אני בעד להצביע על הסעיף ובמקביל אתם תעשו את הבדיקות שלכם.
אלי אלאלוף: זה מותר, זה חלק מסמכויות הוועדה.
אלי אלאלוף: מי בעד אישור סעיף 49?
אלי אלאלוף: בעד סעיף 49 – פה אחד
אלי אלאלוף: סעיף 49 – על כל פרטיו, כולל התוספת - אושר פה אחד.
אלי אלאלוף: היות ולא קיבלתם הפסקה ויש לנו דיון חשוב לאחר הדיון הזה, אני מודיע שאנחנו מפסיקים את הדיון בשעה 13:20.
<נעה בן שבת: פרק ז': פיקוח, בקרה וטיפול בתלונות סימן א': פיקוח כאן אנחנו אולי צריכים לוודא שהמשרד נשאר כאן כגורם מפקח אפקטיבי.
<נעה בן שבת: 50.
<נעה בן שבת: הפיקוח על האומנה ויעדיו.
<נעה בן שבת: במטרה להבטיח את שלומם וטובתם של ילדים שהושמו באומנה ואת זכויותיהם, יקיים המשרד פיקוח על הגופים המפעילים ועל משפחות האומנה ויבקר את פעולותיהם, ובין השאר את אלה: תהליכי גיוס, בדיקה והכשרה של משפחות או מנה.
<נעה בן שבת: תהליכי ההתאמה של משפחת האומנה לצורכי הילד המיוחדים.
<נעה בן שבת: תהליכי התכנון, הטיפול וההערכה בילדים באומנה.
<נעה בן שבת: כוח האדם בגוף המפעיל, לרבות מנחי האומנה והכשרתו.
<נעה בן שבת: פעולות מנחי האומנה ותהליכי ליווי של הילד ומשפחת האומנה.
<נעה בן שבת: אחד הדברים שביקשנו להבהיר כאן הוא שהתפקיד המרכזי שיש למנחי האומנה לפי הצעת החוק יהיה פיקוח שלא יהיה רק פורמלית על הגוף המפעיל ועל הפעילות שלו אלא גם על הפעילות של מנחי האומנה, כיוון שזה גורם כל כך משמעותי.
<יצחק קדמן: מה שחסר לי כאן בסעיף 50 זה באיזשהו מקום משהו שצריך להיות ראשון, פעולות שבאות לפקח על שלומו ורווחתו של הילד.
<יצחק קדמן: כל היתר הם דברים חשובים אבל זה הדבר הראשון שצריך להיות.
<שלוה ליבוביץ: זאת המטרה.
<נעה בן שבת: זאת המטרה אבל הוא אומר שזה לא אחד התפקידים וזה לא אחד הדברים שבודקים אותם.
<שלוה ליבוביץ: זאת המטרה וכל השאר הם אמצעים להגיע למטרה.
אלי אלאלוף: אני מבין מהפתיח של סעיף 50 שזה בדיוק מה שאתה אומר.
קארין אלהרר: במטרה להבטיח את שלומם וטובתם של הילדים.
<נעה בן שבת: בודקים את כל התהליכים.
<נעה בן שבת: הפיקוח בודק את התהליכים כדי להבטיח שהם בסופו של דב \ר מגיעים למטרה של שמירת טובתו של הילד.
אלי אלאלוף: ברשותך, אני לא חושב שיש כאן מה לתקן.
<עדי חן: תהליך פיקוח על תלונות של קטינים בתוך משפחת האומנה.
<נועם פליק: יש סעיף מיוחד.
<נעה בן שבת: יש סעיף מיוחד.
<יצחק קדמן: סעיף 56.
אלי אלאלוף: אנחנו מצביעים על אישור סעיף 50.
אלי אלאלוף: בעד הסעיף – פה אחד
אלי אלאלוף: סעיף 50 אושר פה אחד.
<נעה בן שבת: 51.
<נעה בן שבת: הסמכת מפקחים לשם הגשמת מטרות הפיקוח ויעדיו יסמיך השר, מבין עובדי משרדו, מפקחים שיהיו נתונות להם הסמכויות לפי סעיף 54.
<נעה בן שבת: נכתב כאן בישראל ובאזור, אבל אנחנו הצענו למחוק את המלים האלה מאחר שהסבירו לנו שאפשר במסגרת צו אלוף לגבי המועצות המקומיות להחיל את הצעת החוק הזאת אחרי שהיא תחוקק על המועצות המקומיות באזור.
קארין אלהרר: זה בהסכמת משרד המשפטים?
<נעה בן שבת: אני מבינה שיש סביב זה עניין יותר מורכב.
אלי אלאלוף: למה הפעלנו את ההגדרה הזאת בחוקים אחרים וכאן יש בעיה?
<נעה בן שבת: אולי משרד המשפטים יוכל להסביר את הבעיה.
<תהילה רוט: אולי אני אתחיל בכמה מלים על דברי החקיקה שהוחלו בשטחי ההתיישבות ביהודה ושומרון.
<תהילה רוט: עקרונית דברי החקיקה ביהודה ושומרון הם צווי אלוף שמוצאים על ידי המפקד הצבאי.
<תהילה רוט: יש טכניקת חקיקה להחיל דברי חקיקה בשטחי ההתיישבות הישראלית באזורי התעשייה עצמם בנפרד משטח יהודה ושומרון כולו ואלה הסדרים שנועדו לתת מענה שהוא ספציפית לאוכלוסייה הישראלית בשטחים.
<תהילה רוט: אלו התקנונים גם של המועצות המקומיות והמועצות האזוריות.
<תהילה רוט: בנספח לתקנונים יש נספחים שמפרטים את דברי החקיקה השונים.
<תהילה רוט: אני רק או מר שנספח אחד עוסק בדיני הרווחה וגם קובע איזה דברי חקיקה יחולו וגם מסמיך מי מוסמך לפעול על פי אותם דינים.
<תהילה רוט: לדוגמה, בנספח מוחל חוק הסעד, סדרי דין בענייני קטינים, חולי נפש וכולי, ועוד מספר דברי חקיקה.
<תהילה רוט: בהמשך קובעים מי מוסמך לפעול לפי אותם חוקים, פקידי סעד וכולי.
<תהילה רוט: באופן כזה הוסדרו מספר רב של תחומים בתחומי החינוך, רווחה, תעשייה, מסחר ואיכות סביבה.
<יצחק קדמן: בהרבה תחומים אחרים לא הוסדרו.
<תהילה רוט: חלקם של התחומים או בתהליכי הסדרה או לא הוסדרו.
<תהילה רוט: כמובן שאולי נכון להתחיל ולומר שכל דבר חקיקה באיו"ש צריך לעמוד בדין הבינלאומי ובמגבלות של תקנה 46 לתקנות ובהתאם למכלול המורכב הזה מוסדרים הדינים.
<תהילה רוט: בעניין של החוק הספציפי הזה, אנחנו הבענו את העמדה שלנו בפני ועדת שרים לחקיקה.
קארין אלהרר: הסבר שלך הוא הסבר שמתואם עם שרת המשפטים?
<תהילה רוט: זה הסבר כללי שאני מתארת על אופן החלת חקיקה ישראלית על שטחי ההתיישבות ביהודה ושומרון.
<תהילה רוט: בעניין החוק הספציפי הזה עמדתנו הובעה בפני ועדת שרים לחקיקה והחלטת ועדת שרים היא להותיר את הנוסח בנוסח הקיים.
<תהילה רוט: זאת אומרת כשהוא כולל גם את ההסמכה של המפקחים באזור, בשטחי יהודה ושומרון.
אלי אלאלוף: ברשותך, בחוקים אחרים שהוועדה אישרה זה היה.
<תהילה רוט: אולי אני אוסיף עוד משפט אחד בנוגע לעמדת יועמ"ש איו"ש בהקשר הזה.
אלי אלאלוף: היות ובחוקים אחרים דיברנו על האזור והחלנו על האזור את אותם חוקים, אני הייתי רוצה להשאיר את הנוסח.
אלי אלאלוף: אפשר לקבוע שזה כמקובל באזור בהתאם להנחיות של מפקד האזור אבל אני לא הייתי מנסה לנסח משהו נוסף לחוקים שקבענו לפני מספר חודשים.
קארין אלהרר: בזמנו זה היה התנאי של שרת המשפטים.
קארין אלהרר: אם לא היינו מסכימים לתנאי הזה, הוועדה לא הייתה מאשרת את החוק לדין רציפות.
קארין אלהרר: זה ממש היה תנאי והיא ביקשה את התחייבותי בכתב.
קארין אלהרר: הוועדה יכולה להצביע בלעדי בעניין הזה, אבל אני לא יודעת למה, יכול להיות שיש איזה עניין שאני לא מודעת לו, מעבר לאהבת אחרי הקו הירוק, אבל אני באמת לא יודעת מה היה אבל אני התחייבתי ואני מבקשת שהסעיף הזה יוצבע בלעדי.
קארין אלהרר: אני לא חברת ועדה.
אלי אלאלוף: לא, ברשותך, אני לא מביא את זה.
אלי אלאלוף: אותה הערה שקיבלת, אני אמרתי לא בכתב אלא בעל פה.
אלי אלאלוף: אמרתי שאני אפעל בהתאם לחוקים האחרים.
<תהילה רוט: אני אוסיף רק הערה אחת ביחס לעמדת יועמ"ש איו"ש שזה הגוף בפרקליטות הצבאית שאחראי על הייעוץ המשפטי לענייני יהודה ושומרון.
<תהילה רוט: לעמדתם החוק הזה לא יקנה על פי דיני האזור, ספק אם הוא יקנה סמכות למפקחים ובכל מקרה תידרש פעולה של חקיקה בדין המקומי.
אלי אלאלוף: יש לי בקשה אליך, בעקבות הערתה של חברת הכנסת אלהרר ושלי.
אלי אלאלוף: תחזרי למשרד ותבקשי את תגובת השרה.
אלי אלאלוף: אנחנו נשמע ונחליט על הסעיף הזה לאחר מכן.
<נעה בן שבת: את אומרת, את הדיון הבא נפתח בנושא הזה.
אלי אלאלוף: היום ה-28 בדצמבר 2015, ט"ז בטבת התשע"ו, השעה 14:22.