GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ג'נט דלל גנגינה: אגב, המוסלמים, העיראקים, אנחנו מתכתבים אתם בערבית באינטרנט, הם שם והם מצלמים לנו את המקומות והם מוציאים ומביאים את העובדות ומכים על חטא ואומרים לא עשינו נכון כלפיכם, חבל שהפסדנו את יהודי עיראק, הם הצמיחו את הכלכלה בעיראק.
<ג'נט דלל גנגינה: אם המוסלמים שם בארצות האלה באים ואומרים לנו את זה, וזה דור ההמשך של אלה שחיו פעם אבותינו שם, אם הם אומרים את זה, אז מדינת ישראל בוודאי צריכה לתת את ההכרה הזאת גם במערכת החינוך שלנו.
<ג'נט דלל גנגינה: תודה.
מירב בן ארי: משפט כי ויתרתי על זכות הדיבור שלי למרות שאני כאן
מירב בן ארי: מהתחלה והיה לי חשוב להיות כאן גם בשבילך ובעיקר אחרי הדיון הקודם בו היינו.
מירב בן ארי: אני יודעת כמה הנושא בנפשך ולכן הגעתי בעיקר בשבילך.
מירב בן ארי: הייתה סגירת מעגל היום בכל המפגש הזה.
מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם – ואני אומרת את זה בהתרגשות - משהו לגבי סבי זכרונו לברכה.
מירב בן ארי: דיברת על עורכי הדין והיה תסכול על כך שעורכי הדין לוקחים כסף.
מירב בן ארי: אם יש משהו שדאגתי לסבי כל שנה מחדש זה לכתוב לו את הבקשה לפיצויים מגרמניה.
מירב בן ארי: אני לא יודעת מי עורכי הדין שעוסקים, ואני שומעת דברים מאוד קשים, אבל הסיבה היחידה שלקחתי את זכות הדיבור הזאת היא כי אם מישהו רואה, אני חושבת שהאחריות היא קודם כל של הילדים.
מירב בן ארי: כמו שאני כנכדה דאגתי לסבי למלא לו את הטפסים, זאת אחריות של הנכדים ואני חושבת שמי שעושה דבר כזה לניצולי השואה, מבחינתי זה אחד הדברים שלנו כחברה מתוקנת הוא פשוט בלתי נסבל.
מירב בן ארי: היה לי חשוב ולו רק בשביל סבי שכל השנים הטובות שלו בילה במחנות של הנאצים.
אלי אלאלוף: מישהו בשם יהדות אלג'יריה.
<יוסף שרביט: אני רוצה לומר שהשואה איננה אירוע מקברי המסת
<יוסף שרביט: כם במספר נרצחים אלא אירוע תהליכי מתפתח ומסלים שראשיתו בחקיקה מפלה, המשכו בגטואיזציה, אריזציה, מינוי יודנראטים, הקמת מחנות ריכוז ועבודות כפייה ואחריתו במשלוח למחנות השמדה.
<יוסף שרביט: כל התהליך הזה, למעט גטואיזציה, היה באלג'יריה, כולו, חוץ מהשלב האחרון של משלוח למחנות השמדה בזכות המחתרת היהודית שקטעה את התהליך המתפתח והמסלים הזה באיבו.
<יוסף שרביט: נדמה לי שבאופן הזה, אם אנחנו נעיין בשואה, בתולדות האירוע המסיבי הזה ובתולדות עם ישראל, אנחנו נוכל לחבור לשותפות הגורל עליה דיבר דוקטור אוחיון ונוכל לדבר בצורה נכונה וראויה על שואת העם היהודי ולא שואת יהודי אירופה כי על פי כל קנה מידה היסטורי, הקונספט הזה מתבקש מתודולוגית, חינוכית והיסטורית ואני עוסק בזה, אני נותן קורס שנתי רק על הנושא הזה, ואני מחבר את כל העם היהודי שהיה נתון לתהליך הזה, לקונספט הזה שנקרא שואה.
אלי אלאלוף: הערה מאוד מרכזית וחשובה.
אלי אלאלוף: אני שוב מודה לכולם ובראש ובראשונה לשר האוצר, לסגנו ולצוות של הרשות באוצר שעוסקת זה, גם ליועצת המשפטית וגם לראשת הרשות.
אלי אלאלוף: אני רוצה לתקן ולהרשות לעצמי לבקר את ההיסטוריה.
אלי אלאלוף: לא ידעתי שתגיד משפט כל כך רחב.
אלי אלאלוף: הוריי הוחזרו לגטו, ה-מלאח, בפז מפני שגרו עם ההורים שלהם שהם היו בעלי בית והם החזירו אותם ל-מלאח כדי להשפיל אותם.
אלי אלאלוף: לא עשו את זה אף פעם.
אלי אלאלוף: אף משטר צרפתי לא עשה זאת לפני כן.
אלי אלאלוף: זה נולד רק תחת משטר וישי.
אלי אלאלוף: לנתק ולהגיד שמשטר וישי לא השפיע, לא הייתה לו מדיניות מושפעת מהגרמנים - - -
<יצחק כרם: היה טיוח.
<יצחק כרם: אתם לא התייחסתם.
<יצחק כרם: זה היה טיוח של המשפטים לעיראק שלוש שנים ואתה תפסת אותו.
אלי אלאלוף: רציתי לומר מילה גסה ואני אגיד אותה.
אלי אלאלוף: זה בולשיט.
אלי אלאלוף: דבר שני, מספר התלמידים שהיו בבתי ספר צרפתים במרוקו ועפו מהם, הם לא עפו לפני משטר וישי אלא הם עפו מפני שמשטר וישי רצה להתחנחן במלים של היום למשטר הנאצי.
אלי אלאלוף: אם בלמו את ההתפתחות הכלכלית במושגים שנאמרו כאן על ידי החברים, זה עשה אך ורק משטר וישי תחת השפעה ודרישה.
אלי אלאלוף: תפתח את ה-גוגל, זה מתחיל ב-1941 בנאום אישי של יימח שמו היטלר.
אלי אלאלוף: לנתק את כל זה ולומר שכאילו השפעה אנטישמית במדינות האלה לא הייתה בגלל משטר וישי – זה נכון שהייתה תשתית אנטישמית לפני כן והיא קיימת גם היום, אבל מי יעז היום לעשות צעדים אנטישמיים כלשהם מול היהודים בצרפת?
אלי אלאלוף: למה לא עושים את זה?
אלי אלאלוף: אני לא היסטוריון אלא אני סתם בן אדם שמכיר את ההיסטוריה המשפחתית שלי, שמכיר את ההיסטוריה ולמד בבית ספר צרפתי וכשאני הגעתי לכאן לא מצאתי את זה בהיסטוריה, בספרי ההיסטוריה על יהדות ישראל כולל יהדות מרוקו.
אלי אלאלוף: אני מאוד ממליץ ואני מוכן לעזור למצוא את המשאבים אם דרושים כדי שההיסטוריונים יתקנו את עצמם.
אלי אלאלוף: מילה אחרונה.
אלי אלאלוף: אני מצטרף לכל הפניות.
אלי אלאלוף: זאת לא הזדמנות להתעשר ולקבל מאלה שמקבלים פיצוי.
אלי אלאלוף: לאף אחד אין זכות.
אלי אלאלוף: אני מחזיק כאן מסמך מזעזע, לא אגיד לכם מי עורך הדין אבל אתם יכולים לנחש לבד והוא מנצל עוד לפני הפרסום את ההצעה שכאילו בזכותם השר קיבל את ההחלטה.
אלי אלאלוף: השר קיבל את ההחלטה בזכות אנשי המקצוע שלו, בזכות הידע שסופק לו וברצון לתקן היסטורית עוול שנעשה לחלק מהקהילות, ואמרתי את זה בדבריי.
אלי אלאלוף: צריך להשלים את זה לגבי שאר המדינות, לגבי שאר הקהילות שהיו במדינות תחת משטר וישי.
אלי אלאלוף: משטר וישי היה הדבר הממושמע ביותר אצל הנאצים.
אלי אלאלוף: ברומניה הייתה התקוממות, במדינות שונות היו התקוממויות מול הנאצים ורק לגבי החלק המסוים של משטר נאצי שולט, רק כמה יהודים כולל תגבורת ממרוקו שהגיעו לצרפת והתמרדו בה.
אלי אלאלוף: אני רוצה לסיים במילה אחת.
אלי אלאלוף: יהדות מרוקו ידעה לקלוט בגלל גודל השעה הרבה מאוד יהודים ממזרח אירופה שהתיישבו אצלה.
אלי אלאלוף: השם המפורסם הם האחים רייכמן וכמוהם היו עוד עשרות אם לא מאות ואפילו אלפים שהתיישבו במרוקו בתקופת השואה.
<יוסף שרביט: 25 אלף אנשים.
אלי אלאלוף: 25 אלף אנשים התיישבו במרוקו ונקלטו על ידי יהדות מרוקו וחלקו אתם ברכוש שלהם.
אלי אלאלוף: אני מתבסס על עובדות משפחתיות שלי אבל אם המשפחה שלי כך עשתה, אני בטוח שהיו עוד אלפים שעשו אותו הדבר כי זה היה הכי טבעי.
אלי אלאלוף: תודה רבה על השתתפותכם.
אלי אלאלוף: צהריים טובים כמעט.
אלי אלאלוף: אנחנו היום בט"ו בשבט התשע"ו.
אלי אלאלוף: ה-25 לינואר 2016.
אלי אלאלוף: השעה 11:07 דקות.
אלי אלאלוף: מנכ"ל משרד האוצר מאוד רוצה להיות שותף, ויגיע לפה בסביבות 11:50.
אלי אלאלוף: לכן ביקש להודיע על כך.
אלי אלאלוף: אני שמח לארח - - - איתנו את מנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה וכל החברים, נציגי ארגון המכללות, חברי הכנסת דב חנין, אילן גילאון ומאיר כהן.
אלי אלאלוף: הנושא הוא באמת מורכב.
אלי אלאלוף: מורכב כי המצב של המכללות הוא פשוט לקראת קריסה.
אלי אלאלוף: לדעתי, הובלת התחום הזה על ידי משרד הכלכלה והתעשייה, בעיני רבים ובעיניי באופן אישי, קרוב לקריסה.
מאיר כהן: כישלון.
אלי אלאלוף: גם כישלון.
אלי אלאלוף: והרגשתנו היא שאם לא נוקטים בצעדים דחופים במיידית, ובמקביל, גם כן במיידית, מתחילים לתכנן את העתיד של המכללות האלה, אנחנו עלולים לגרום למצב כלכלי חמור מבחינת פיתוח המשק, פיתוח ההכשרה המקצועית, פיתוח כל התחומים, כולל החדשים שלא נכללו עוד במכללות, ולמצוא את עצמנו בקריסת מערכת שהיא כל כך חשובה להתפתחות המשק.
אלי אלאלוף: אני רוצה להזכיר, ואני מודה בהזדמנות הזאת למרכז המחקר והמידע שלנו, באמת על העבודה האדירה שהוא עשה.
אלי אלאלוף: שבו הוא מזכיר את הניתוח של ה-OECD כניתוח מאוד-מאוד קשה.
אלי אלאלוף: אנחנו נבקש גם ממרכז המחקר והמידע להגיד כמה דברים.
אלי אלאלוף: זה ברור שהמערכת הממשלתית וגם המערכת של הכנסת חייבות לקחת מאוד ברצינות את כל המצב הזה ולנקוט בצעדים, כפי שאמרתי, גם מיידיים וגם לטווח ארוך.
אלי אלאלוף: אבל מצד שני יש פה הרגשה ואני חייב להגיד שגם למכללות יש אחריות.
אלי אלאלוף: ובדיונים שאנחנו מקיימים, ואני בחפץ לב נכנסתי למצב הזה, אבל לא ידעתי עד כמה הוא קשה, אני מרגיש שהמכללות רק מבקשות, רוצות לתקן, אבל לא מציעות בעצמן שום תכנית אלטרנטיבית שתאפשר לנו להתמודד עם הבעיה המאוד מאוד קשה שקיימת.
אלי אלאלוף: אני גם חייב, ובזכות חבר הכנסת מאיר כהן אני נכנסתי לנושא של העוני.
אלי אלאלוף: המכללות הטכנולוגיות, זה אחד המרכיבים הטובים ביותר לתיקון המצב הזה של העוני.
אלי אלאלוף: הוא הגורם הטוב ביותר למוביליות חברתית, מקצועית, כלכלית, כדי שאנשים ייצאו משם.
אלי אלאלוף: ולכן לא תמיד הקריטריונים האקדמיים הם הקריטריונים הבלעדיים שאמורים לקבוע את חיי המכללות.
אלי אלאלוף: ולכן לבוא בהתניות, כמו אחוזי הצלחה ואחוזי התעודות של הבוגרים – הם לא הקריטריון האופטימלי, אם רוצים להתמודד עם המצב המאוד עגום - - - אני חייב לציין שמשרד האוצר, למרות שזה לא תפקידו, לקח אחריות והובלה, כדי להתמודד באופן מיידי עם הבעיה.
אלי אלאלוף: מנכ"ל משרד האוצר במספר מפגשים, בהשתתפות אישית שלו – אחת עם הצוותים שלו – לקחו הובלה והגיעו לפתרונות חלקיים למצב המיידי בלבד.
אלי אלאלוף: ההתנייה היא להמשיך גם לטווח ארוך.
אלי אלאלוף: הצעדים הראשונים שנרקחו הם על מנת לאפשר קיום מיידי ללא שביתות וללא פגיעה ישירה באוכלוסיית התלמידים, שהיא בעיניי החשובה ביותר.
אלי אלאלוף: לכן, פה הוצבו מספר המלצות, שאני מעדיף לחכות למנכ"ל משרד האוצר כדי שהוא יציג אותן.
אלי אלאלוף: אבל תדעו שיש פה החלטות.
אלי אלאלוף: אז יכול להיות שעוד נתקן פה, עוד נתקן שם.
אלי אלאלוף: אבל בעבודה שנעשתה, כולל אחריות ותפקיד של משרד הכלכלה והתעשייה, ההמלצות האלה מאפשרות התקדמות מסוימת.
אלי אלאלוף: לא מספיק גדולה, לא אופטימלית, אבל יש פה המלצות שמאפשרות לפחות לתפקד.
אלי אלאלוף: האבסורד הוא המצב שיש חוב מוכר, ידוע או לא ידוע, למכללות, בסכום של 50 מיליון שקל, ואי אפשר לבצע את זה.
אלי אלאלוף: זה נראה לי הזוי.
אלי אלאלוף: אחד כמוני, שלא מבין הרבה במתימטיקה, יודע לספור אם 90% שולמו, איך סופרים את ה-10%?
אלי אלאלוף: זה נראה לי אבסורד שלא יודעים לפתור את הבעיה.
אלי אלאלוף: אתם ממשיכים לחייב את המכללות לשאת בגירעונות ובריביות על הגירעונות, ואי תפקוד כזה ואחר, ואי מתן שירות אופטימלי.
אלי אלאלוף: יש הסכמים.
אלי אלאלוף: יש הסכם.
אלי אלאלוף: ולא מצליחים ליישם אותו.
אלי אלאלוף: אי אפשר לממש אותו.
אלי אלאלוף: ומשאירים.
אלי אלאלוף: חיים עם המשבר הזה.
אלי אלאלוף: אני בכנסת שמונה חודשים, אבל יש לי ידע קודם, ואני לא רואה שהתקדמנו.
אלי אלאלוף: שמונה חודשים ולא התקדמנו.
אלי אלאלוף: והזעקנו.
אלי אלאלוף: אני צעקתי.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת מאיר כהן, שהוא ביחד איתי, גם עשה את זה.
אלי אלאלוף: ואנחנו לא מרגישים שכאילו אין מה לעשות.
אלי אלאלוף: אז אני אומר: גם אנחנו כמחוקקים נכשלנו, אבל המערכת, הביצוע, נכשלו.
אלי אלאלוף: מכל הצדדים.
אלי אלאלוף: אני התחייבתי שנקיים דיון, לפחות אחת לשלושה חודשים, למעקב אחרי ההתפתחות בנושא של המכללות.
אלי אלאלוף: אנחנו נצטרך לעשות שינויים מהותיים בהרכב ובניהול של המכללות.
אלי אלאלוף: כולל אופציה להעביר את זה ממשרד למשרד.
אלי אלאלוף: השוואה, למשל, אם כבר, חבר הכנסת אלעזר שטרן, אתה מעיר: למה לא משווים את המכללות האלה למכללות של צה"ל?
אלי אלאלוף: לי"ג, י"ד של משרד החינוך?
אלי אלאלוף: גם תקציבית.
מאיר כהן: זה חצי.
אלי אלאלוף: גם תקציבית, אבל גם ניהולית וגם התוצאות.
אלי אלאלוף: למה לא משווים את זה?
אלי אלאלוף: לי הייתה הזכות הבלתי רגילה להקים בחיל האוויר מכללה בבאר שבע.
אלי אלאלוף: חברים, המספרים שאני מכיר, שאני בטוח שהשתפרו מאז שאני עזבתי את המערכת ההיא – אין מה להשוות למצב של המכללות היום.
מירב בן ארי: יש שם כיתות משנות ה-50.
אלי אלאלוף: לכן, אני פה באמת רוצה לציין שהדיון הוא יהיה כבד.
אלי אלאלוף: הוא יהיה, אני מקווה בונה.
אלי אלאלוף: ויאפשר לנו לצאת לדרך מבססת על מצב שהוא מאוד קשה.
אלי אלאלוף: קשה לי להגיד דבר אחד, בעיניי, אני אומר לכם: אנחנו, בצורה שיטתית, באי תפקוד של מערכת המכללות, פוגעים באוכלוסיות החלשות ביותר, שבזכות המכללות יוצאים מהמצב.
אלי אלאלוף: אם זה החרדים, אם זה הערבים, אם זה הבדווים בדרום.
אלי אלאלוף: כל המערכת האנושית הסובלת במדינה שלנו, הייתה יכולה לצאת לדרך טובה יותר אם המכללות היו מתפקדות - - - אני חוזר: האחריות היא כוללת.
אלי אלאלוף: לא רק צד אחד.
אלי אלאלוף: לא כל הצדיקים הם בצד של המכללות וכל הרשעים בצד השני.
אלי אלאלוף: כי אני חושב ש-73 מכללות – זה דורש איזו בדיקה נוספת.
אלי אלאלוף: דורש התמודדות נוספת.
אלי אלאלוף: לא יכול להיות – ארבע מכללות במגזר הערבי; 20 מכללות במגזר החרדי, והשאר ככה.
אלי אלאלוף: זה הרבה יוזמות אישיות.
אלי אלאלוף: מותר לי להגיד: אפילו הרבה יוזמות פוליטיות.
אלי אלאלוף: לכן, באמת אני מבקש.
אלי אלאלוף: כל מי שרוצה רשות דיבור, קודם כל לבקש את זה.
אלי אלאלוף: אני פותח את זה לדיון.
אלי אלאלוף: אז מנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה.
<עמית לנג: בוקר טוב.
<עמית לנג: קודם כל, בניגוד לחלק מהרוח של הדברים שנאמרו פה, משרד הכלכלה והתעשייה רואה חשיבות מאוד-מאוד גדולה בהכשרה המקצועית בכלל ובהכשרה הטכנולוגית באמצעות המכללות בפרט.
<עמית לנג: עכשיו, צריך לזכור שלא סתם הגענו עד הלום.
<עמית לנג: כי מי שמכיר את הנתונים, ובסופו של דבר זה משהו שבדרך כלל אני לא נוהג לעשות, אבל אין פה ברירה, כי זה פשוט המצב לאשורו; מי שמכיר את הנתונים יכול לראות שבעשור האחרון פשוט, בסיס סדרי העדיפויות – אני לא יודע.
<עמית לנג: לא הייתי בכל השנים האלה במשרד.
<עמית לנג: אני בסך הכול שנתיים וחצי – פשוט ייבשו, מבחינה תקציבית, את נושא ההכשרה המקצועית.
<עמית לנג: פשוט ייבשו אותה, על כל רבדיה.
<עמית לנג: עכשיו, זה נחמד ויפה, וזה גם נכון במידה מסוימת, שגם המשרד, במידה מסוימת, לא תפקד בצורה אופטימלית.
<עמית לנג: אבל מאוד קשה לתפקד בצורה אופטימלית כשאין משאבים, גם לנושא של ההכשרה וגם אין משאבים בצורת תקנים ואנשים שיטפלו בזה.
<עמית לנג: הדברים שלובים.
<עמית לנג: כי אם אין משאבים להכשרה מקצועית, אז למה צריך תקנים ולמה צריך זה.
<עמית לנג: ולכן העסק מאוד-מאוד הידרדר: גם ביכולת התפקוד שלנו, אבל גם בשטח.
<עמית לנג: בפועל.
<עמית לנג: השנה זו השנה הראשונה אולי שאנחנו מתחילים לראות איזשהו אור בקצה המנהרה בנוגע להכשרה המקצועית בכלל.
<עמית לנג: קיבלנו יותר תקציבים וקיבלנו יותר הבנה מאגף התקציבים.
<עמית לנג: ואני מקווה שהדברים יתחילו להיראות אחרת.
<עמית לנג: ספציפית לעניין המכללות: אז כפי שציינת, בסופו של דבר, הרבה מאוד מהמפתחות לא נמצאים בידינו, אלא נמצאים במסגרת משרד האוצר.
<עמית לנג: בסופו של דבר, אפשר לדבר המון על חוסר התפקוד או התפקוד הלא טוב של משרד הכלכלה והתעשייה.
<עמית לנג: אבל כשבפועל, סטודנט במכללה הטכנולוגית מתוקצב ב-8,000 שקל לשנה, וזה אל מול כל פרמטר אחר שתבדוק, בכל צורת לימודים אחרת, שמתוקצבים בכמה עשרות – 40 אלף שקל, 50 אלף שקל לשנה – אז לא יעזור, גם אם אני אעשה פליק-פלאק לאחור וגם אם אני אקצה לזה 100 תקנים שיישבו כל היום על התקציב של המכללות.
<עמית לנג: הם עדיין יהיו בקשיים רבים.
<עמית לנג: לעניין החוב: אז נכון.
<עמית לנג: אנחנו מאוד מתקשים לבצע את התהליך הטכני של סגירת החובות, מאותן הסיבות שאמרתי קודם: מהסיבות שאנחנו עם משאבים חסרים בעניין הזה.
<עמית לנג: אבל אנחנו מטפלים בזה, וגם נסגור את זה.
<עמית לנג: אבל אנחנו זועקים כבר חודשים.
<עמית לנג: חודשים.
<עמית לנג: אומרים: תנו להם מקדמה.
<עמית לנג: ניתן להם את כל מה שכחוב כמקדמה.
<עמית לנג: ואנחנו ממילא הרי נמצאים איתם בקשר לעולם ועד.
<עמית לנג: זה לא שהם נעלמים.
<עמית לנג: ואם אחרי זה יתגלו טעויות בתחשיבים – אנחנו נחזיר.
<עמית לנג: רק בשבוע שעבר קיבלנו אישור ממשרד האוצר לתת את המקדמה.
<עמית לנג: אז בואו גם נשים את הדברים בפרופורציות.
אילן גילאון: רגע, אבל יש תחשיב.
אילן גילאון: אתם בכלל יש לכם איזשהו תחשיב?
אילן גילאון: איזו קפיטציה?
אילן גילאון: איך זה עובד בכלל?
אילן גילאון: איך ההתחשבנות?
<עמית לנג: יש נוסחאות שמבוססות על ההסכמות ועל אופן התקצוב של המכללות.
<עמית לנג: אם אתה רוצה להיכנס לפרטים, אז הגברת מיכל צוק או מנהל האגף ייכנסו לפרטים.
<עמית לנג: ואני אומר עוד פעם: זה גם נכון שאנחנו מתקשים לעשות גם - - - חשבון מהשנים שעברו, כי הנוסחאות האלה לא פשוטות.
<עמית לנג: ויש לי מעט מאוד אנשים שיכולים להתעסק עם זה.
דב חנין: יש לנו נוסחאות פשוטות מאוד.
דב חנין: למשל: תשלומי הארנונה.
דב חנין: הם משלמים מאה אחוז.
דב חנין: אוקיי?
מאיר כהן: כן, אבל זה עניין של הרשות.
מאיר כהן: של מרכז השלטון המקומי שמתנגד.
<עמית לנג: אז הנוסחאות הן לא פשוטות.
<עמית לנג: ואם תרצה אז תקבל על זה הסבר מפורט.
<עמית לנג: כי אחרת, היינו מסיימים את זה מזמן.
אלי אלאלוף: והארנונה עוד לא פתרה.
אלי אלאלוף: אם נפתור את בעיית הארנונה, עוד לא פתרנו - - -
דב חנין: עוד לא פתרנו את הבעיה.
<עמית לנג: והארנונה זה דבר אחד.
<עמית לנג: יש פה - - -
אלי אלאלוף: בואו נלך לבעיות המהותיות, ברשותכם.
מאיר כהן: כי זה הרבה כסף, אדוני היושב ראש.
<עמית לנג: תן לי להתקדם, בבקשה.
אלי אלאלוף: כן, כן.
<עמית לנג: אני כבר מסיים, אדוני היושב ראש.
אלי אלאלוף: לא, לא, לא, אתה יכול.
אלי אלאלוף: - - - אתה מסכים איתנו.
<עמית לנג: אני לגמרי מסכים.
<עמית לנג: ולעניין הזה אני רק רוצה לציין שלאחר שהתקבל אישור משרד האוצר באמצעות החשב הכללי לבצע בעצם את המקדמות ולהתקזז בהמשך, כשנסיים את התחשיבים, חשב המשרד היום יוציא למכללות את הנוהל על מנת שהן יוכלו, מה שנקרא להגיש את הבקשה הספציפית.
<עמית לנג: ובמהלך הימים הקרובים גם יועברו להם הכספים.
<עמית לנג: ואפשר לראות את הנושא הזה, פחות או יותר, כסגור.
<עמית לנג: וזה מחזיר אותנו עוד פעם לנושא המרכזי, אדוני, יושב ראש הוועדה: כל עוד סטודנט במכללה הטכנולוגית, ואני אחזור על זה 100 פעם, יתוקצב ב-8,000 שקל לשנה – לא יקרה שום דבר.
<עמית לנג: נקודה.
אלי אלאלוף: אני לא יכול להתאפק.
אלי אלאלוף: אני חייב לציין את נוכחותם של הזוג ברוניצקי.
אלי אלאלוף: באמת, אני הייתה לי הזכות לבקר אצלכם לפני שנה-שנתיים.
אלי אלאלוף: לא זוכר.
אלי אלאלוף: אבל זה כאילו היה אתמול.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שזה סוג היזמים בתעשייה שיודעים לשלב חינוך טכנולוגי ותעשייה מדהימה.
אלי אלאלוף: לשם הוועדה שלי, שלא ידעתי כשביקרתי אתכם שאני אהיה פה.
אלי אלאלוף: אני באמת רוצה לברך אתכם בשם הוועדה בכנסת.
אלי אלאלוף: זה פשוט סוג האנשים שכדאי שנלמד אותם ונלמד מהם הרבה.
אלעזר שטרן: גם על דעת לא חברי הוועדה שכאן.
אלי אלאלוף: אני אמרתי - - -
<דיתה ברוניצקי: תודה.
<דיתה ברוניצקי: תודה והסמקנו.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת אילן גילאון, רצית?
אילן גילאון: מאוד קצר, אדוני.
אילן גילאון: כי אני חושב שכאן סיכמו את העניין.
אילן גילאון: בסופו של דבר, התקצוב הוא זה שקובע.
אילן גילאון: זה מקרה קלאסי של תת תקצוב, ולא ברור למה.
אילן גילאון: הרי החשיבות של העניין היא כל כך רבה.
אילן גילאון: אפשר לדעת מזה גם מכך ש-50% מן התלמידים במכללות לעומת האקדמיה משתלבים בשוק העבודה - - -
<יעקב דור: 90%.
<יעקב דור: אני אתקן אותך – 90%.
<יעקב דור: מאלה שבוגרים – 90% עובדים במקצוע שלמדו.
אילן גילאון: במקצועות הייעודיים שלהם.
אילן גילאון: טעיתי.
אילן גילאון: ולכן לגבי החשיבות של הדבר הזה אין מחלוקת ואין צורך.
אילן גילאון: כל שנה לנהל את הסיפור הזה מחדש.
אילן גילאון: זאת אומרת, חייבים לפתור את הבעיה מן הבסיס.
אילן גילאון: והבעיה מן הבסיס היא ברמת התקצוב, לעומת, נניח; אני מסתכל כאן, בעמודה הזאת, ואני רואה, נניח, הקצבה של סטודנט במכללות לעומת האקדמיה בהנדסה – זה משהו כמו רבע.
אילן גילאון: בערך רבע.
אילן גילאון: רבע מהתקציב.
אילן גילאון: ולכן מה שצריך לשנות זה כאן.
אילן גילאון: הבעיה היותר מהותית היא הנושא: יש תאריכים ויש תהליכים.
אילן גילאון: אני יודע שהעניינים יסתדרו, כאילו לגבי השנה, ועומדים ונתנו לכם הבטחה שזה יסתדר בתקציב של 2017.
אילן גילאון: אם הדברים לא יהיו סגורים עכשיו לקראת שנת 2017, חוק ההסדרים, אנחנו נדבר שוב אל הלמפה, ועכשיו פשוט ניפגש באותה פגישה.
אילן גילאון: אתה תגיד שכל זמן שתקצוב של סטודנט יהיה 9,000 שקל – אי אפשר לפתור את הבעיה.
אילן גילאון: עכשיו, נשאלת שאלה פילוסופית מאוד גדולה, אדוני היושב ראש.
אילן גילאון: את האמת, אני חוכך – לא יודע את התשובה עד הסוף.
אילן גילאון: יכול להיות שמי שלקח את המכללות ושם אותן במשרד הכלכלה והתעשייה והוציא את ההכשרה ממשרד החינוך, את ההכשרה המקצועית, יכול להיות שהוא בעצם, בכך גם גזר את המדף שאליו ההתייחסות היא, לנושא הזה.
אילן גילאון: ויכול להיות שצריך לחשוב ארגונית: אולי זה לא נכון.
אילן גילאון: אולי צריך הכשרה מקצועית.
אילן גילאון: אולי כולה צריכה לעבור בחזרה למשרד החינוך.
אילן גילאון: כי שם זה מקום - - - הוא אחר לגמרי.
אילן גילאון: החלוקה היא אחרת לגמרי.
אילן גילאון: גם קשה לעשות את האפליה באופן כל כך בוטה וכל כך גדול: רבע לעומת המוסדות של המל"ג.
אילן גילאון: זה נקודה למחשבה.
אילן גילאון: אז פתרון מיידי, קודם כל.
אילן גילאון: ופתרון מיידי אני מתכוון ל-2017.
אילן גילאון: והוא צריך להיות מוכן היום.
אילן גילאון: כי ב-2017 לא יהיה פתרון.
אילן גילאון: אנחנו צריכים לדעת.
אילן גילאון: ולכן שאלתי את השיטה.
אילן גילאון: זה צריך להיות קפיטציה, טכנולוגיה, התפתחות דרישה – כל הדברים שאתם חייבים לקחת בחשבון, על פי איזשהו מדד של עלייה בשנים הקודמות, מבחינת ההשתתפות במסגרת שלכם.
<עמית לנג: אני רק אגיד, חבר הכנסת אילן גילאון, שמאחר והפער הוא כל כך גדול, אז זה הכול מהכול.
<עמית לנג: צריך לתקצב יותר לציוד ויותר לראש ויותר - - -
אילן גילאון: אבל תדע לך, אם מסדרים את העניין, בוא נסדר אותו טוב.
אילן גילאון: בבת אחת.
אילן גילאון: ועד הסוף.
אלי אלאלוף: - - - יש הצעות - - -
אילן גילאון: זה חייב להיות מושווה למשהו אחר.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת אילן גילאון, יש הצעות למשרד האוצר, ולכן אני מעדיף שנחכה למנכ"ל של משרד האוצר כדי להתייחס לזה.
אלי אלאלוף: הגברת דיתה ברוניצקי.
<דיתה ברוניצקי: שלום.
<דיתה ברוניצקי: דיתה ברוניצקי.
<דיתה ברוניצקי: אחרי ההקדמה של יושב ראש הוועדה, אז אני רק נבוכה.
אלי אלאלוף: מכל הלב.
<דיתה ברוניצקי: אני הצטרפתי לפורום שהוקם לפני מספר חודשים.
<דיתה ברוניצקי: פורום ציבורי למען המכללות הטכנולוגיות.
<דיתה ברוניצקי: כיוון שלכולנו כאב המצב של המכללות הטכנולוגיות.
<דיתה ברוניצקי: ואם תרשו לי, למרות שזה לא בדיוק הנושא של היום – להרחיב את זה יותר: החינוך הטכנולוגי והחינוך המקצועי בכלל, מכיוון שזה לא נשאר.
<דיתה ברוניצקי: אבל מה שהיה על סף קריסה זה המכללות הטכנולוגיות, ולכן זה הדבר הדחוף לטפל בו.
<דיתה ברוניצקי: לא בהכרח - - - אני מסכימה שבפגישה שהייתה במשרד האוצר לפני מספר ימים, ניתן לכאורה מענה לבעיות המיידיות האקוטיות.
<דיתה ברוניצקי: צריך עוד לראות שזה באמת יבוצע על פי לוח הזמנים שסוכם עם משרד האוצר, ואולי דוקטור יוכבד פנחסי תדבר על זה כשיגיע תורה.
<דיתה ברוניצקי: אני רוצה לדבר על הטווח הארוך.
<דיתה ברוניצקי: הטווח הקצר הוא חשוב.
<דיתה ברוניצקי: אבל אם לא נטפל היום בטווח הארוך, אז נגיע ל-2017 ונהיה באותו מקום ומאוחר יותר.
<דיתה ברוניצקי: ואין ספק, ואני מסכימה שנדרש שינוי, גם מצד המכללות ולא רק מצד הממשלה.
<דיתה ברוניצקי: שינוי מצד הממשלה הוא הכרחי.
<דיתה ברוניצקי: אי אפשר בלעדיו.
<דיתה ברוניצקי: אבל גם מצד המכללות.
<דיתה ברוניצקי: ואם אני ארשה לעצמי לדבר גם טיפה בשם התעשייה – אז גם התעשייה תקרוס אם לא יימצא לזה פתרון.
<דיתה ברוניצקי: ולכן אנחנו לא מדברים רק על קריסה של המכללות.
<דיתה ברוניצקי: אנחנו מדברים על קריסה של התעשייה בזמן ארוך יותר.
<דיתה ברוניצקי: וזה בסך הכול מקור הפרנסה של רבים-רבים מאיתנו.
<דיתה ברוניצקי: בפורום הציבורי של המכללות הקמנו ועדה שמנסה לקבוע צעדים אסטרטגיים או צרכים אסטרטגיים של המכללות, ולקחת בחשבון מה יצטרך המשק בעוד 10 שנים ו-15 שנים.
<דיתה ברוניצקי: אם לא נטפל בזה היום, נגיע בעוד 10 שנים לשוקת שבורה.
<דיתה ברוניצקי: היינו שמחים מאוד אם היה דיאלוג שנמשך ביניכם לבין הוועדה הזאת לבין משרד האוצר כדי ליצור פתרון שייתן מוביליות השכלתית, מוביליות אנושית.
<דיתה ברוניצקי: מעבר נוח לאקדמיה במקום שזה צריך.
<דיתה ברוניצקי: מעבר נוח לתעשייה, במקצוע שכמעט שכחנו אותו, שקוראים לו טכנאים.
<דיתה ברוניצקי: זה לא רק הנדסאים.
<דיתה ברוניצקי: זה גם טכנאים שצריך.
<דיתה ברוניצקי: כדי להביא, להחזיר את ההכשרה המקצועית למקום שבו היא צריכה להיות.
<דיתה ברוניצקי: מקום שהתעשייה צריכה אותה.
<דיתה ברוניצקי: מקום שהמשק צריך אותה.
<דיתה ברוניצקי: מקום שהאנשים שצריכים לצאת ממקומות שבו הם נמצאים ואנחנו רוצים להוציא אותם משם – יוכלו לצאת בכבוד ובקלות.
אורלי לוי אבקסיס: על איזה גילאים?
<דיתה ברוניצקי: עכשיו?
<דיתה ברוניצקי: על בוגרי צבא.
אורלי לוי אבקסיס: כשאת מדברת על הארוך טווח, אני לרגע שמעתי חינוך טכנולוגי כביכול בתוך החינוך הפורמלי.
<דיתה ברוניצקי: נכון.
<דיתה ברוניצקי: גם זה נדרש.
<דיתה ברוניצקי: אמרתי: זה נושא שצריך - - -
אורלי לוי אבקסיס: בואו ניזהר.
אורלי לוי אבקסיס: באמת - - -
מירב בן ארי: בואו נעשה דיון.
מיכל בירן: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, את מכניסה פה - - -
אלי אלאלוף: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני מסכים להערות של חברי הכנסת, אבל עוד לא פתחנו את זה לדיון.
אורלי לוי אבקסיס: לא, אני שמעתי.
אורלי לוי אבקסיס: שמעתי - - -
מיכל בירן: אני הייתי במגמת תקשוב ובקרה בהוד השרון.
מיכל בירן: חינוך טכנולוגי זה לא בהכרח מיסלול - - -
אורלי לוי אבקסיס: כי את היית בהוד השרון.
אורלי לוי אבקסיס: כי את היית בהוד השרון - - -
מיכל בירן: בסדר, אבל זה לא אומר שהבעיה היא בחינוך הטכנולוגי, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.
מיכל בירן: הבעיה היא באיך - - -
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים להיזהר.
מירב בן ארי: למה זה עכשיו?
מירב בן ארי: נו, למה?
מירב בן ארי: - - - דיון חשוב.
מירב בן ארי: דיון - - -
מיכל בירן: אנחנו לא - - - שזה לא יעשה מיסלול לפי מעמדות חברתיים, אבל - - -
אורלי לוי אבקסיס: בסדר - - - נכון.
אלי אלאלוף: ביקשת.
דב חנין: המצב כיום הוא כזה: במכללות, אל המכללות מגיעים בדרך כלל תלמידים משכבות יותר מוחלשות.
דב חנין: זו המציאות.
דב חנין: יכול להיות שאנחנו רוצים להגיע למציאות אחרת, שבה לא יהיו מכללות וכולם יגיעו לאותו סוג של הכשרה ולימוד אקדמי, אבל זה לא המצב כרגע.
דב חנין: זה צד אחד של המשוואה.
דב חנין: צד שני של המשוואה: ברור לכולם שהמכללות היום מוציאות אנשים שיודעים להשתלב בשוק העבודה.
דב חנין: אנחנו, בשבועות הקרובים, נקיים דיון בכנסת – אני עדיין לא יודע באיזו מתכונת – על מחסור בעובדים מקצועיים בתעשייה הישראלית.
דב חנין: והנה המכללות נותנות חלק מהתשובה לדבר הזה.
דב חנין: אז לכאורה, גם מהסיבה שמגיעים לשם אנשים מקבוצות מוחלשות בחברה וגם מהסיבה שזה נותן לכלכלה הישראלית שירות מאוד-מאוד חיוני, אפשר היה לחשוב שזה יהיה המסלול שמקבל העדפה ומקבל תמרוץ מרשויות המדינה.
דב חנין: אדוני היושב ראש, אז לכאורה, משתי הסיבות האלה: גם המקום החברתי, שהמכללות היום נמצאות בתוכו, וגם השירות המאוד משמעותי שהן מספקות לכלכלה ובמיוחד לתעשייה הישראלית, אפשר היה להעריך שהדבר הזה יזכה לתמרוץ ולחיזוק מיוחד מרשויות המדינה.
דב חנין: בפועל, התמונה היא בדיוק תמונה הפוכה.
דב חנין: וזה הדבר שקשה להבין אותו.
דב חנין: אני נתתי את הדוגמה של הארנונה, לא מכיוון שכספי הארנונה יפתרו את הבעיה, אלא מכיוון שדרך הדוגמה של הארנונה יכולים לראות כמה המצב אבסורדי.
דב חנין: המכללות משלמות מאה אחוז ארנונה.
דב חנין: אוניברסיטאות או מכללות אקדמיות משלמות שליש.
דב חנין: זאת אומרת, משלמות 33% ארנונה.
דב חנין: ואם מדובר בגני ילדים או בית ספר או ישיבה – משלמים אפס אחוז ארנונה.
דב חנין: אז זה אומר שבעצם המכללות נמצאות בתחתית סדר העדיפויות מבחינת ההתייחסות אליהן.
דב חנין: כמובן שאני מסכים עם מר עמית לנג: בעיית הבעיות היא התקצוב על ידי המדינה.
דב חנין: ואני לא יכול להבין מאיפה נמצא המספר הזה – 8,250 שקל.
דב חנין: כאשר במסלולים אחרים של האקדמיה – הכשרה הנדסית, המדינה מתקצבת ב-33,700 שקלים – אני לא מצליח להבין מאיפה הגיע בכלל המספר הזה – 8,250 שקלים.
דב חנין: מאיפה?
דב חנין: זה מישהו פשוט כתב על הנייר או - - -?
<יעקב דור: כתבו לפני 30 שנה.
דב חנין: ולכן הדבר הזה הוא בלתי אפשרי.
דב חנין: אני מבין, מהחומרים שקיבלתי לקראת הדיון הזה, שהמכללות, אדוני היושב ראש, נמצאות, בחלקן לפחות, ממש בסכנה של קריסה.
דב חנין: אנחנו נמצאים באמת במצב שהוא מצב חירום.