GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנואל טרכטנברג: אני כיו"ר הות"ת, – ויושבת כאן הגברת מיכל צוק, שהייתה נוכחת בחלק מהישיבות וזוכרת את זה היטב – ניסיתי להוביל מהלך של הקמת, מה שקראנו Community Colleges, במודל של ארצות הברית.
מנואל טרכטנברג: כלומר, מכללות של שנתיים, אוקיי?
מנואל טרכטנברג: שאתה לא צריך פסיכומטרי, תנאי קבלה מינימליים.
מנואל טרכטנברג: כל התעשייה של המכינות וכולי.
מנואל טרכטנברג: שיכולים.
מנואל טרכטנברג: אתה נכנס לשם, ואז פתוחים בפניך מסלולים שונים.
מיכל בירן: במה זה שונה ממכללה טכנולוגית?
מנואל טרכטנברג: זה שונה מאוד.
מנואל טרכטנברג: מכיוון שזה גם פותח פתח להשכלה הגבוהה אם אתה רוצה ואם אתה מוכיח את עצמך.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זה קיים.
<יעקב דור: זה קיים.
<יעקב דור: זה אנחנו.
מנואל טרכטנברג: לא, לא, לא, לא, לא בצורה הזאת.
מנואל טרכטנברג: לא בצורה הזאת.
מנואל טרכטנברג: הרבה יותר כללית.
מנואל טרכטנברג: הרבה יותר מסלולים.
מנואל טרכטנברג: וכולי.
מנואל טרכטנברג: לא הצלחתי במהלך הזה - - -
אלי אלאלוף: יש מסמך של פרופסור פרינגר - - -
מנואל טרכטנברג: לא הצלחתי במהלך הזה.
מנואל טרכטנברג: התנגדויות מכל הכיוונים, כולל מתוך האקדמיה.
מנואל טרכטנברג: אני חייב להגיד: חששו שזה ייקח תקציבים מהם וכולי וכולי.
מנואל טרכטנברג: לא רצו.
מנואל טרכטנברג: כפי שאתה יודע, אדוני היושב ראש, אני עובד זה חודשים על הגשת הצעת חוק להקמת המל"ט – המועצה להשכלה טכנולוגית.
מנואל טרכטנברג: כי בלי זה, כל זמן שהמצב הוא כמו שהוא – שהמכללות האלו בעצם נתפסות כסוג ב'.
מנואל טרכטנברג: כי אין להן בית.
מנואל טרכטנברג: אין להן, לא את הפרסטיז'ה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אין הסדרה.
מנואל טרכטנברג: אין את ההסדרה הנכונה.
מנואל טרכטנברג: אנחנו נמשיך, וכל שנה אנחנו ניפגש כאן, במקרה הטוב, כדי להתווכח על עוד כמה עשרות מיליונים.
מנואל טרכטנברג: למחצית השנייה של כל דור צעיר צריך שגם יהיו הכלים, המועצה, העצמאות.
מנואל טרכטנברג: הרי המל"ג, אחת העוצמות שלו, זה שיש לו עצמאות.
מנואל טרכטנברג: לא צריך, אתה יודע, כל פעם להתווכח עם הפקידות של המשרד.
מנואל טרכטנברג: ולא חשוב.
מנואל טרכטנברג: הפקידות של המשרד עושה את עבודתה נאמנה, מר עמית לנג.
מנואל טרכטנברג: זה לא הנקודה.
מנואל טרכטנברג: אלא פשוט זה לא מתאים.
מנואל טרכטנברג: זה לא מתאים.
מנואל טרכטנברג: זה שני דברים שלא יכולים לדור יחדיו.
מנואל טרכטנברג: כמו שלא יכול להיות שהגיל הרך נמצא שם.
מנואל טרכטנברג: המעונות.
מנואל טרכטנברג: כי זה פשוט מנטליות אחרת.
מנואל טרכטנברג: זה מטרות אחרות.
מנואל טרכטנברג: נוצרו למטרה אחרת.
מנואל טרכטנברג: בעידן אחר.
מנואל טרכטנברג: אז מה שאני אומר: עכשיו צריך לעשות כל מאמץ כדי שלא לפגוע בטווח המיידי במכללות, ובאמת לסייע להם, אתה יודע, להמשיך ולתפקד.
מנואל טרכטנברג: אבל זה לא יפתור את זה.
מנואל טרכטנברג: זה לא יפתור.
מנואל טרכטנברג: צריך פה החלטה בסדר גודל אחר.
מנואל טרכטנברג: ואני מאוד מקווה שהוועדה הזאת, בראשותך, ביחד עם הצעות חוק שאנחנו רוצים לקדם – שנוכל לעשות את המהלך הזה - - - אנחנו לא מבינים מה ההשלכות על מדינת ישראל.
מנואל טרכטנברג: הרי מה אנחנו מצפים שיקרה אם מכל דור צעיר, מכל מחזור, מחציתו לא מקבל מה שהוא צריך כדי להשתלב בכל מובן במדינה?
מנואל טרכטנברג: ולגבי הסללה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, זה בדיוק הנקודה.
מנואל טרכטנברג: אתה צריך לפתוח מסלולים, שגם אפשר יהיה להגיע למי שיכול וצריך.
מנואל טרכטנברג: בלי פסיכומטרי ובלי בחינות.
מנואל טרכטנברג: מוכיח את עצמו?
מנואל טרכטנברג: שיגיע להשכלה הגבוהה.
מנואל טרכטנברג: לא מוכיח את עצמו?
מנואל טרכטנברג: לא רוצה את זה?
מנואל טרכטנברג: לא צריך לרצות, אתה יודע, רק B.A. כללי, שאחר כך - - -
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו דיברנו על מערכת החינוך, אתה יודע, עד גיל - - -.
אורלי לוי אבקסיס: שם אנחנו מאוד זהירים, כי זה בנפשנו.
מנואל טרכטנברג: בסדר, בסדר.
מנואל טרכטנברג: אבל אני אומר: צריך להתמודד עם זה, עם כלים, עם מסגרות, שמתאימות למאה ה-21.
מנואל טרכטנברג: אז זהו.
מנואל טרכטנברג: זה מה שאני חושב שצריך לשאוף לזה.
מנואל טרכטנברג: ואתה, כיושב ראש הוועדה, יכול להוביל את המהלך.
אלעזר שטרן: אני חושב שזה יותר מ-50%.
אלעזר שטרן: בגלל שגם בתוך ה-50% - - - למכללות - - -
מנואל טרכטנברג: אתה צודק לגמרי.
<יעקב דור: וחלקם מגיעים אקדמאים אלינו היום.
<יעקב דור: שסובסדו על ידי המדינה ולומדים אחרי זה הנדסאים.
<יעקב דור: הנדסה היום זה כרטיס כניסה לשוק העבודה.
מיכל בירן: בא לי להגיד - - -, כנראה אין לו יכולת להסתדר בשוק העבודה.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.
מירב בן ארי: אולי יש יתרון בזה שאני מדברת אחרונה מחברי הכנסת.
מירב בן ארי: כי אני אדבר על מה שעשינו.
אלי אלאלוף: אין לך ברירה אלא לחדש.
מירב בן ארי: הקשבתי לכולם, והם אמרו כאן דברים מאוד מעניינים.
מירב בן ארי: אבל אני רוצה להגיד מה שכן נעשה.
מירב בן ארי: ואני דווקא שמחה שמר שי באב"ד כאן.
מירב בן ארי: שהוא מוביל את ההליך הזה.
מירב בן ארי: נכון, אתה אומר שבמשך שנים אנחנו צועקים.
מירב בן ארי: אבל זה, גם במסגרת השיחות שהיו לי עם דוקטור יוכבד פנחסי, זה שאמרתי לה שבאמת יש יושב ראש ועדה שלקח את זה, ויש מנכ"ל משרד שבאמת מתחיל להזיז את התהליך.
מירב בן ארי: מתי זה היה?
מירב בן ארי: בשבת.
מירב בן ארי: לא האחרונה.
מירב בן ארי: הקודמת – היינו בשיחת ועידה: אני, מר שי באב"ד, דוקטור יוכבד פנחסי ומר גלעד ארדיטי – הוא כאן – וניסינו.
מירב בן ארי: באמת, בשיחות: גם ביום שישי, עד כניסת השבת, וגם במוצאי השבת.
מירב בן ארי: ועוד אדוני היושב ראש, ייאמר גם לזכותו, שגם הוא היה מעורב בעניין הזה.
מירב בן ארי: ובאמת בשיחת הוועידה הצלחנו קודם כל למנוע את השביתה.
מירב בן ארי: שזה דבר ראשון בעיניי.
מירב בן ארי: כי אני יודעת שהיה כאן רצון של כל ההנדסאים במדינת ישראל לצאת ביום ראשון בשעה 11:00 בבוקר, ולשבות מול משרד האוצר.
מירב בן ארי: נכון, דוקטור יוכבד פנחסי?
מירב בן ארי: את מסכימה איתי?
מירב בן ארי: והשביתה הזאת, לצורך העניין, קודם כל היא לפחות נדחתה.
מירב בן ארי: ואז קיבלתי את המסקנות.
מירב בן ארי: קראתי את הדברים.
מירב בן ארי: ולכן אני כן רוצה להגיד בעניין הזה.
אלי אלאלוף: - - - את המסקנות - - -
מירב בן ארי: אני עובדת איתו.
מירב בן ארי: תאמין לי, אני משאירה לו, שהוא יגיד על זה.
מירב בן ארי: אני רוצה רק להגיד על העניין של מניעת השביתה, שהיא חשובה, והיא חשובה לפרוטוקול – כי גם אתה היית מעורב בעניין הזה.
מירב בן ארי: ודבר שני, אני רציתי להגיד שהייתה כאן, בפעם הראשונה מ-2006, הצעת חוק היסטורית, בשבוע שעבר.
מירב בן ארי: שעלתה בקריאה טרומית.
מירב בן ארי: שמאזנת.
מירב בן ארי: זאת הצעת חוק שלי.
מירב בן ארי: למרות שחברי כנסת אחרים צולמו.
מירב בן ארי: זה מהסיעה שלי.
מירב בן ארי: הצעת חוק שמאזנת את נקודת הזיכוי בין האקדמאי שסיים תואר ראשון לבין אדם שסיים תואר הנדסאי.
מירב בן ארי: עוול היסטורי.
מירב בן ארי: לא מובן.
מירב בן ארי: אפילו כשבאתי למשרד האוצר והסברתי את זה, הם לא הצליחו להבין למה.
מירב בן ארי: למה מישהו שלומד 1,700 שעות, הנדסאי – מקבל חצי נקודת - - -
<יעקב דור: 2,300.
מירב בן ארי: לפי החוק זה 1,700.
מירב בן ארי: ואדם שלומד תואר ראשון, B.A. במדעי החיים, מקבל נקודת זיכוי.
מירב בן ארי: ולכן זה עלה בטרומית.
מירב בן ארי: וזה מגיע לוועדה הזו כדי להמשיך את הדיונים, ובאמת ליצור כאן איזשהו צדק חברתי בין ההנדסאים לבין סטודנטים אחרים.
מירב בן ארי: והדבר השלישי שאני חייבת לומר כאן: יש כאן שותף, במשרד האוצר.
מירב בן ארי: ואני לא אומרת את זה כמס שפתיים.
מירב בן ארי: אתה יודע, הייתי אצלך במכללה.
מירב בן ארי: ראיתי איך אתם חיים.
מירב בן ארי: דיברתי עם דוקטור יוכבד פנחסי.
מירב בן ארי: הרבה שיחות.
מירב בן ארי: אני אתכם במאבק הזה.
מירב בן ארי: אני גם יודעת כמה התאחדות הסטודנטים, ומר גלעד ארדיטי פה מגויס בשביל לעזור.
מירב בן ארי: יש כאן דווקא שיח.
מירב בן ארי: ויש שיח.
מירב בן ארי: ואני יודעת כבר.
מירב בן ארי: נדבר גם.
מירב בן ארי: תיכף דוקטור יוכבד פנחסי תדבר.
מירב בן ארי: את תדברי על ה-30 מיליון שקל, ותדברי על הכסף שמתחיל לזוז.
מירב בן ארי: אני חושבת שחוץ מהשיח, שהוא חשוב פה, וחוץ ממך, שאתה באמת מוביל את זה, ואני, שאני מגויסת לעניין, אני בהחלט חושבת שלא משנה, וזה, מר עמית לנג, אליך – כמה עבודה טובה וכמה התקציב הוא חסר.
מירב בן ארי: בסופו של דבר, המטרה היא חינוכית.
מירב בן ארי: היא חינוכית.
מירב בן ארי: ואלו הנדסאים שאמורים שנמצאים במערכת החינוך.
מירב בן ארי: לכן, מראש, זה ששמו אותם אצלכם – ושוב פעם, אני לא אומרת שאתם לא עושים את עבודתכם נאמנה – היא, לדעתי, בטעות.
מירב בן ארי: ואני אומרת לך: אני יושבת ראש השדולה להשכלה גבוהה בכנסת.
מירב בן ארי: אני מלווה את הסטודנטים כל היום.
מירב בן ארי: אני חושבת שיש כאן עוול אחרי עוול, שהמדינה עושה במשך שנים.
מירב בן ארי: ועם כל ההיסטוריה הקשה, אני כן מוצאת פה נקודת אור.
מירב בן ארי: כי אני חושבת שיש לכם שותף במשרד האוצר.
מירב בן ארי: ואני חושבת שאנחנו באמת-באמת רוצים לקדם את הנושא של ההשכלה הגבוהה בארץ.
מירב בן ארי: בטח של, וברור וברור שאת ההנדסאים.
אלי אלאלוף: אז בואו נבקש עכשיו מהמכללות בתיאום.
אלי אלאלוף: אני ביקשתי מדוקטור יוכבד פנחסי לדבר בנוכחות מנכ"ל משרד האוצר.
אלי אלאלוף: ולכן עכשיו אני נותן לדוקטור יוכבד פנחסי, יושבת ראש הפורום של המכללות הטכנולוגיות.
אלי אלאלוף: דוקטור יוכבד פנחסי, בבקשה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז קודם כל, על השם יוכי, כנראה אני באמת מרגישה פה בבית, ובטח ובטח היום.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אני חושבת שמה שקרה פה היום, שכל כך הרבה חברי כנסת יושבים בתוך הוועדה – לכבוד הוא לנו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: מגיע מנכ"ל משרד האוצר.
<יוכבד פנחסי-אדיב: מגיע מנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: על כלל האנשים שיושבים פה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: מגיעים לפה הזוג ברוניצקי, שאנחנו מחבקים אותם בעשייה ומסתכלים קדימה, כי כרגע אנחנו צריכים, בדיוק מה שחברת הכנסת מירב בן ארי אמרה: להרים את הראש מעל המים ולהסתכל רגע קדימה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: וואו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זה לא היה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זה תהליך עבודה של ארבע שנים, שאנחנו מתרוצצים פה בין הוועדות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: ואנחנו שובתים ואנחנו רועשים ואנחנו אומרים את כל הדברים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: וחברים, אף אחד לא מקשיב.
<יוכבד פנחסי-אדיב: ופתאום משהו קרה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז משהו קרה – אז כל הכבוד.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז בואו נתחיל לעבוד.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו נמצאים כרגע במשרד הכלכלה והתעשייה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: 70 מכללות – בואו נגיד את האמת: לא יודעת מה זה 70 מכללות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: יש פה 20 מכללות שהן גדולות, יפות וטובות; ויש סמינרים חרדיים – פה כיתה, פה כיתה; ויש פה איזשהן רשתות שמפוזרות בארץ.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אני לא יודעת מה זה 70 מכללות, אבל בואו נגיד שיש פה איזשהו חלק ארי שמפוזר פה, בפריפריה, ועושה עבודה נאמנה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: יושבים פה מגוון רחב של מכללות מכל הארץ: תל חי, באר שבע.
<יוכבד פנחסי-אדיב: לכו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: על כל המדינה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: והם מעניקים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: למכללה למינהל יש לה סניף אפילו באילת.
<יוכבד פנחסי-אדיב: סניף – נכון, סניף קטן.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אבל אילת, מה לעשות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: יושבים פה ועושים עבודה מדהימה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: עושים עבודה של הנגשה של השכלה לאוכלוסיות מרבדים שונים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: חלק מהם מוחלשים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אוכלוסיות מוחלשות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: חלק מהם דווקא אוכלוסיות מוגברות, אבל שרואות את האופק התעסוקתי שלהם כמקצוע.
<יוכבד פנחסי-אדיב: והן באות ובוחרות לימודים טכנולוגיים מגיל 20 ומעלה או 18, אם מדובר על מגזר כזה או אחר.
<יוכבד פנחסי-אדיב: והנה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: ובוחרים את המקצועות האלה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: לא, דווקא לא את המקצועות האקדמאיים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: לא.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הם לא רוצים את ה-B.A.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הכללי, שאולי לא תהיה עבודה בסוף.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אלא הם בוחרים מקצוע לחיים, ואותם אנחנו מכבדים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: וכן, יש להם אפשרות אחר כך, מי שרוצה ויכול, לעבור לאקדמיה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז יש להם נקודות זכות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: ובואו נתווכח אם מגיע יותר.
<יוכבד פנחסי-אדיב: כי כנראה מגיע יותר.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אבל בואו, זה כבר דיונים אחרים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: יש עולם של עולם שצריך לדאוג למדינה, צריך לדאוג לצמיחה של המדינה, לפריון של המדינה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: מאיפה הוא יגיע?
<יוכבד פנחסי-אדיב: הוא יגיע רק מאצלנו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הוא יגיע רק מאלה - - -
איתן ברושי: אז למה הממשלה לא מבינה?
<יוכבד פנחסי-אדיב: היא לא מבינה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זו בדיוק הבעיה: שהיא לא הבינה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: עד היום היא לא מבינה.
איתן ברושי: איפה הבעיה?
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז בואו נדבר עכשיו על מה קורה.
<יעקב דור: לפי מודל תפוקות.
<יעקב דור: מתקצבים לפי תפוקות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: התהליך אומר: תראו, אנחנו עשינו ככל שביכולתנו, מנהלי המכללות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: עם הצמצום, עם הכסף, המעט שיש לנו – הלכנו ושמנו את הנושא הזה על סדר היום.
<יוכבד פנחסי-אדיב: בינתיים, התחלפו לנו כבר שלוש ממשלות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: והנה הגיעה ממשלה שהתחילה לעשות תהליך של הבנה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז אנחנו מברכים על זה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אבל אנחנו חייבים להגיד שפה אנחנו הקמנו פורום ציבורי בראשותה של הגברת דיתה ברוניצקי.
<יוכבד פנחסי-אדיב: שהיא מבינה את התהליך ומסתכלת קדימה ומושכת אותנו, מהמקום שבו אנחנו נמצאים היום, בתחתית, למקום אחר.
<יוכבד פנחסי-אדיב: להרים את הראש.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זה מה שהיא עושה לנו, אבל זה לא התפקיד שלנו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זה התפקיד שלכם – קובעי המדיניות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זה התפקיד של משרד הכלכלה והתעשייה, שהוא המפקח שלנו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זה התפקיד של משרד האוצר.
<יוכבד פנחסי-אדיב: שיגיד: כן, צריך אתכם.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אתם תביאו לנו תפוקה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז בואו נעשה את התהליך הזה כמו שצריך.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זה המקום שבו אנחנו נמצאים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: כרגע, במהלך הדיונים האחרונים – ואני חייבת לציין שכן.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הייתה הקשבה ממשרד האוצר.
<יוכבד פנחסי-אדיב: פעם ראשונה, אני חייבת לציין, ישבנו מול מנכ"ל משרד האוצר.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הוא פתח לנו את הדלת.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אמר: חברים, אני מבין.
<יוכבד פנחסי-אדיב: ארבע פגישות היינו אצלו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אני מבין.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אני מבין שצריך להשקיע בכם.
<יוכבד פנחסי-אדיב: לא יכול להיות שתתוגמלו ב-8,500 שקל לסטודנט.
<יוכבד פנחסי-אדיב: ואני אגלה לכם סוד?
<יוכבד פנחסי-אדיב: גם יש לנו אפס בזה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו לא באמת מתוגמלים ב-8,500 שקל לסטודנט.
<יוכבד פנחסי-אדיב: וזה למה?
<יוכבד פנחסי-אדיב: כי משרד הכלכלה והתעשייה עשה יד ביד, ופתאום השית מודל תפוקות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: מודל תפוקות אומר שאנחנו מקבלים את הכסף רק על סטודנט שמסיים את חוק לימודיו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: חוק לימודיו בדיפלומה – זה רחוק אלפי מונים מהעולם האקדמי.
<יוכבד פנחסי-אדיב: בעולם האקדמי יש מרצה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: יש קורס.
<יוכבד פנחסי-אדיב: המרצה סוברני להחליט מהו הציון, ובזה נגמרת הדיפלומה שלו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: תעודת ה-B.A.
<יוכבד פנחסי-אדיב: או ה-B.S.C.
<יוכבד פנחסי-אדיב: מה שהוא מקבל.
<יוכבד פנחסי-אדיב: בעולם של ההנדסאים הוא לומד 2,200 שעות.
<יעקב דור: בשנתיים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: שזה כבר גבוה יותר מהעולם האקדמי, שיושב על 1,800 שעות לתואר ראשון בשלוש שנים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו עושים 2,200 בשנתיים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הוא צריך להיבחן בארבע בחינות - - -.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אלה בחינות חיצוניות, שאלוהים יודע מה זה הבחינות האלה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: לא מפוקחות כמו שצריך.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אין בכלל יועצים ומפקחים בעולם של משרד הכלכלה והתעשייה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו עובדים לבד.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הבחינות לא מותאמות לחומר הנלמד.
<יוכבד פנחסי-אדיב: יש בהן טעויות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: בואו, אני אגלה לכם סוד: גם אין מועדי ב'.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אם סטודנט חלה באותו יום או היה במילואים – בואו נחכה - - -
אורלי לוי אבקסיס: מה, הוא יחכה לשנה הבאה?
אורלי לוי אבקסיס: תגידו לי, אתם השתגעתם?
<יוכבד פנחסי-אדיב: איפה הוא בשנה הבאה, את יודעת?
<יוכבד פנחסי-אדיב: בעבודה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אשתו ילדה, אז הוא צריך לפרנס אותה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: כי זו אוכלוסייה בוגרת יותר.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זאת אומרת שהוא בכלל לא יחזור אלינו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: ואיך זה נהיה פתאום הבעיה שלנו?
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז הנה, אז הוא צריך לעמוד בארבע - - -
אורלי לוי אבקסיס: מה אחוז הנשירה אם ככה?
אורלי לוי אבקסיס: בטח גבוהים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אחוזי הנשירה עומדים על 30% ו-35%.
<יעקב דור: אפילו יותר.
<יוכבד פנחסי-אדיב: למה?
<יוכבד פנחסי-אדיב: כי אנחנו קולטים אוכלוסייה שבמקום לשבת על הברזלים – היא אצלנו, ואנחנו - - - אותה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: ובמקום לקבל צל"ש, אנחנו מקבלים טר"ש.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז גם 8,500 שקלים אנחנו לא מקבלים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: בואו נגיד את האמת.
<יוכבד פנחסי-אדיב: ואז מגיע פרויקט הגמר המהולל, שהוא מנוהל בצורה מסוימת.
<יוכבד פנחסי-אדיב: שבו הסטודנט כבר אומר: בשביל מה צריך פרויקט גמר?
<יוכבד פנחסי-אדיב: התעשייה בכלל לא רוצה את זה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זה לא מעניין אותה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: והתעשייה רוצה עובד עכשיו, אד-הוק, והיא לקחה אותו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז מה קרה?
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז הסטודנט בכלל הלך הביתה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: והוא לא צריך את התעודה, בואו נגיד לכם את האמת.
<יוכבד פנחסי-אדיב: כי התעשייה קולטת אותו גם ככה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הנה, יש לו מקום עבודה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הוא עסק בפריון ובצמיחה של המשק.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אבל אנחנו, המכללות, שכל כך טיפלנו בו - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז אתם לא מקבלים שקל עליו?
<יוכבד פנחסי-אדיב: לא נקבל.
<יוכבד פנחסי-אדיב: על כל אחד שפרש לא נקבל.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אוקיי?
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז זה מודל התפוקה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: בואו, אני אגלה לכם עוד משהו: בתקציב הקיים, למעשה, רק 18 אלף סטודנטים - - -
אילן גילאון: מה המשמעות של מה שאמרת: שהתעשייה קולטת אותו גם ככה?
אילן גילאון: מה ה-incentive שלו ללמוד?
<יוכבד פנחסי-אדיב: היא קולטת אותו ללא תעודה.
<קריאה: והוא יודע את העבודה.
<קריאה: זה לא מעניין אותם התעודה.
אילן גילאון: את זה הבנתי.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הוא מיומן.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הוא איש טוב.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הוא מצוין.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו יודעים לאמן אותו מצוין.
<יוכבד פנחסי-אדיב: מבחינתו, הוא סיים לימודים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הוא רוצה.
<יעקב דור: הוא סיים לימודים.
<יעקב דור: חסר לו מקצוע אחד.
<קריאה: תעודה.
אילן גילאון: התעשייה קולטת אותו גם ככה.
אילן גילאון: לא כי אין לו תעודה - - -
<יוכבד פנחסי-אדיב: כי יש לו את הידע המקצועי.
<קריאה: כי הוא טוב כבר.
<קריאה: הוא מתאים להם כבר.
<קריאה: וגם לתעשייה אין ברירה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: ולתעשייה אין ברירה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הוא צודק.
<יוכבד פנחסי-אדיב: 18 אלף בסך הכול מתוקצבים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זאת אומרת, תראו איזה תקציב דל.
<יעקב דור: מתוך 30 אלף.
<יוכבד פנחסי-אדיב: לא רק שאנחנו מתוקצבים חצי ממערכת החינוך, לא רק שאנחנו מתוקצבים רבע מהמערכת האקדמית; ובואו אני אגיד לכם שמי שמלמד אצלנו זה לא איזה דלת העם.
<יוכבד פנחסי-אדיב: יש פה דוקטורים ויש פה תואר שני ויש פה חבר'ה דווקא מהתעשייה, שאותם אנחנו צריכים למשוך אלינו, כי אז הם ייתנו לנו מה שנקרא, את החומר הטוב ביותר לתוך המערכת.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו לא צריכים לוח וגיר.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו צריכים מרצים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: כדי שהתעשייה תקבל את מה שהיא צריכה, אנחנו צריכים לקבל את הקאדר של המרצים הכי טוב שיכול להיות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: ומה אנחנו בוחרים?
<יוכבד פנחסי-אדיב: - - -
אלי אלאלוף: עם המעבדות הכי טובות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: והמעבדות הכי טובות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: כי הן צריכות להיות הכי משוכללות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: וטכנולוגיה היום, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – גם החרט והחרש וכל אלה, הן טכנולוגיות מתקדמות - - -
אורלי לוי אבקסיס: טוב, טוב.
אורלי לוי אבקסיס: בואי נשאיר.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה שאנחנו נתווכח.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו באותו צד של השולחן.
<יוכבד פנחסי-אדיב: בדיוק.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו לא שם.
אורלי לוי אבקסיס: את המחלוקות בואו נשאיר בצד.
אורלי לוי אבקסיס: אני לעולם לא אשתכנע - - -
<יוכבד פנחסי-אדיב: לא, אני רק מסבירה שהיום הטכנולוגיה היא טכנולוגיה גבוהה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: בסדר?
<יוכבד פנחסי-אדיב: המעבדות שלנו צריכות להיות מתוחכמות מאוד.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אין לנו מרצים כרגע.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אין לנו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו משלמים שכר מינימום.
<יוכבד פנחסי-אדיב: למה זה קורה לנו?
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז עכשיו, תראו מה קרה: הדברים על השולחן.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הם נורא ברורים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: כולנו שותפים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אני מעריכה ומכבדת את הצעתו של פרופסור וחבר הכנסת מנואל טרכטנברג.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אני חושבת שזה נכון.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו צריכים עכשיו להרים רגע את הראש מעל המים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: והתחלנו בזה עם מנכ"ל משרד האוצר, ובראשות שר האוצר, משה כחלון.
<יוכבד פנחסי-אדיב: והיו לי שיחות במוצאי שבת וביום הראשון של מוצאי שבת.
<יוכבד פנחסי-אדיב: והיושב ראש, חבר הכנסת אלי אלאלוף, כל כך מכובד.
<יוכבד פנחסי-אדיב: שאפילו מהמקום המצער שבו הוא היה נמצא בשבוע האחרון, הוא בא ואמר לי: דוקטור יוכבד פנחסי, אנחנו עם הפנים קדימה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: תרימו את הראש.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו מסתכלים קדימה היום.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הבקשה שלי היום מהוועדה היא בקשה מאוד ברורה: בואו נצא לדרך חדשה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: בואו נדבר על הרפורמה, שאנחנו כל כך מבקשים אותה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: יש הקשבה בצד משרד האוצר.
<יוכבד פנחסי-אדיב: מר שי באב"ד מבין את התהליך.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הוא אמר לי: תקשיבו, אני רוצה לתת כסף.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אני רוצה לתת כסף.
<יוכבד פנחסי-אדיב: וזה יעלה לי כסף.
<יוכבד פנחסי-אדיב: ואני כבר אומרת לך שלא צריך לעבוד קשה, כי הדו"חות נמצאים אצלנו ביד.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו יודעים בדיוק כמה כסף צריך, ואיך מנהלים מכללה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אף אחד לא ילמד אותנו איך מנהלים מכללה ומה צריך.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו יודעים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: החומר, הידע, נמצא אצלנו, רק תנו לנו לעשות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: תנו לנו לעזור לכם.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו נעזור לכם לייצר את הצמיחה ואת הפריון, שאנחנו כמדינה, כאזרחים, כל כך צריכים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז כן.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז בואו, תנו לנו להרים את הראש מעל המים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: ובואו כרגע.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הוועדה תבוא ותגיד ותיקח את זה על עצמה ותגיד: תקשיבו, אנחנו עכשיו יוצאים לתהליך של רפורמה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: קיבלתם פלסטר לשנה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: המשיכו לנו את רשת הביטחון בשווי של 90%, דרך אגב, ולא במאה אחוז.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אבל בסדר.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו נתמודד עם זה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אבל ההתמודדות הזאת היא לפרק זמן מסוים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: ואני מכבדת את הבטחתו של מר שי באב"ד, שהבטיח ואמר: תקשיבי, אני לא צריך לרשום לך את זה עד סוף הרפורמה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: תהיה רפורמה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אני מבטיח לך.
אורלי לוי אבקסיס: איפה היא תהיה – אצל חבר הכנסת אלי כהן או בוועדה הזו?
<יוכבד פנחסי-אדיב: לא יודעת.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אבל כרגע, מה שצריך לעשות - - -
מיכל בירן: אם לא יפזרו את הממשלה.
מיכל בירן: אם לא - - -
<יוכבד פנחסי-אדיב: זה בדיוק ממה שאנחנו מפחדים: שלא יקרה משהו.
מיכל בירן: זאת מדינת ישראל ויקרה משהו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זהו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז אני לא רוצה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אני רוצה להבטיח את עצמנו, ולהגיד: אנחנו מוכנים להעלות את הראש מעל המים, ומוכנים לעשות תהליך, ומוכנים להתייצב עכשיו, בארבעת החודשים האלה, הקרובים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: עד להעברת התקציב של 2017 אנחנו צריכים להיות מוכנים לזה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אתה אמרת.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אני פחות כלכלנית.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אתה אמרת לי: יוני 2016 אנחנו בפנים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: גמרנו את הרפורמה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אני מבקשת מהוועדה: פקחי על התהליך.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו רוצים שהוועדה תהיה עם הרגליים כדי לראות שהיא קורית.
<יוכבד פנחסי-אדיב: רפורמה צריכה להיות בתחום הרגולטורי, בתחום המינהלי, בתחום התקציבי, בתחום התכנוני.
<יוכבד פנחסי-אדיב: גם לטווח ארוך.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו מסכימים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו מוכנים לשבת, כולנו, ולהגיד: חברים, בואו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו יודעים את העבודה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אפשר לקחת איזשהן עבודות ולהגיד מה צריך.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הפורום הציבורי שלנו יודע להגיד.
<יוכבד פנחסי-אדיב: עושה את הבחינה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו עובדים ביחד.
<יוכבד פנחסי-אדיב: יד ביד.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אבל אני מבקשת שהוועדה הזאת תהיה כל כולה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: כי אנחנו, בדיוק מזה אני מפחדת: שהרפורמה תקום ותיפול, כי מישהו יתחלף או משהו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זה לא הפרויקט שלנו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אני אגיד לכם את האמת: זה לא פרויקט של מינהל המכללות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זה פרויקט של המדינה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זה מדינת ישראל, וזה כל אחד כאזרחים, אנחנו צריכים להבין שאנחנו צריכים להיות שם.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אז אני מודה למנכ"ל משרד האוצר.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אני מודה לשר האוצר שנותן את הברכה, ומה שנקרא, את המטריה התפעולית של התהליך הזה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אני מבקשת מאוד: אנחנו מתכנסים פה באמת חודש בחודשו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו מפקחים על זה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: מבקרים את זה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: מתקדמים עם זה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: כאשר ביוני אנחנו עם תכנית ביד.
אילן גילאון: מעולה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: רגע.
<יוכבד פנחסי-אדיב: רק עוד מילה אחת.
<יוכבד פנחסי-אדיב: שלפחות נהיה פה מיושרים.
<יוכבד פנחסי-אדיב: הזכירו כאן את זה מספר פעמים: סיפור הארנונה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: סיפור הארנונה הוא סיפור כואב כספית.
<יוכבד פנחסי-אדיב: העלנו את הנושא הזה לדיון עם מנכ"ל משרד האוצר.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו מכירים את הקשיים שלו.
<יוכבד פנחסי-אדיב: אנחנו רוצים שכאן, הוועדה תתערב בנושא הזה ותעזור למכללות הטכנולוגיות.
<יוכבד פנחסי-אדיב: מה שנקרא: לטפל בסוגיית הארנונה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: זוהי אפליה ברורה.
<יוכבד פנחסי-אדיב: לא - - -
<יעקב דור: הצעת חוק.
<יעקב דור: של הוועדה.
<קריאה: הצעת חוק.
<קריאה: תיקון החוק.
אלי אלאלוף: חבר'ה, ברגע שנדבר ארנונה, זה עובר לוועדה אחרת.
<יעקב דור: לא, אבל זאת הצעת חוק שיכולה לצאת מהוועדה.
אלי אלאלוף: מר גלעד ארדיטי, בבקשה.
<גלעד ארדיטי: טוב.
<גלעד ארדיטי: אהלן.
<גלעד ארדיטי: צהריים טובים.
<גלעד ארדיטי: תודה ליושב ראש הוועדה.
<גלעד ארדיטי: אני אשתדל לחדש ולהגיד מעט דברים.
<גלעד ארדיטי: אני חושב שנגעו פה בנושא של התקצוב, והוא נושא ברור וודאי.
<גלעד ארדיטי: אבל אני חושב שגם דוקטור יוכבד פנחסי אמרה את זה בתוך הדברים שלה.
<גלעד ארדיטי: כאילו היה פה איזשהו רושם שאם מחר בבוקר, פתאום יצוץ מיליארד שקל, אז הכול ייפתר וכל המצב יהיה טוב.
<גלעד ארדיטי: זה לא המצב.
<גלעד ארדיטי: הרגולציה במקום הזה של המכללות הטכנולוגיות – אני אומר, עוד פעם, מהצד של הסטודנטים – היא מתעללת בסטודנטים.
<גלעד ארדיטי: באמת.
<גלעד ארדיטי: לא רק מה שהיא עושה למכללות עצמן.
<גלעד ארדיטי: אלא היא באמת מתעללת בסטודנטים.
<גלעד ארדיטי: "זרקו" פה סתם את הנושא של מועדי ב'.
<גלעד ארדיטי: תחשבו על האבסורד, שבן אדם נכנס לתוך מערכת, משקיע את מירב זמנו, ואז, מה לעשות, לא יכול לגשת למבחן מסוים.
<גלעד ארדיטי: הוא נכנס לתוך הלופ של החיים שלו.
<גלעד ארדיטי: ובזה - - -
מיכל בירן: מה הלוגיקה של זה, אגב?
מיכל בירן: למה זה?
<גלעד ארדיטי: אמרתי: כשמתעללים אין לוגיקה.
אלי אלאלוף: כי זה תקציב.
אלי אלאלוף: אנחנו בדקנו.
אלי אלאלוף: כי זה תקציב נוסף - - -
<גלעד ארדיטי: ואני אומר: זה חלק אחד.