GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יובל אביגדור: אני כן רוצה להגיד לגברת בניטה שאנחנו כהתאחדות הסטודנטים נהיה שם במאבקים עתידיים ונסייע בקידום החקיקה כדי שלא אתם תישאו בנטל החקיקה הזאת.
<יובל אביגדור: כפי שנאמר, שוק העבודה אכן השתנה.
<יובל אביגדור: במצב הקיים לבני דורי ייקח שנים רבות עד שנגיע לוותק שיאפשר לנו את ימי החופש המינימליים הראויים וזה כאשר דווקא אנחנו כהורים צעירים צריכים את הימים האלה.
<יובל אביגדור: דובר על פער של 46 ימים בין ימי החופשה של העובדים.
אלי אלאלוף: לא יהיו אשליות.
אלי אלאלוף: לא נגיע לזה.
<יובל אביגדור: אני יודע.
<יובל אביגדור: לכן אני חושב שהפשרה שנעשתה עם המעסיקים היא מידתית, היא ראויה ומהווה התחלה טובה ממנה נמשיך להתקדם.
<יובל אביגדור: צריך לומר שהפגיעה כאן היא באמת בשכבות החלשות.
<יובל אביגדור: במצב הקיים יש תמריץ שלילי ליציאה לעבודה.
<יובל אביגדור: הפער הזה בין ימי החופשה של התלמידים לימי החופשה של העובדים, זה פער שעולה כסף להורים הצעירים.
<יובל אביגדור: אני מסכים שבאמת שיפור ברווחת העובד יתרום בסופו של דבר גם לכלכלה הישראלית וגם למעסיקים.
<יובל אביגדור: אנחנו בהתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות כבר מיישמים את הדבר הזה שלושה חודשים והתחלנו להתנהל בהתאם לחקיקה הזאת.
<יובל אביגדור: אני קורא לכל הגורמים כאן ולחברי הכנסת לוודא שאנחנו מעבירים את החוק הזה בהקדם ובעתיד מוצאים את ההסדרים הנכונים לאוכלוסייה עם הצרכים המיוחדים.
אלי אלאלוף: יערה ישורון, הורים למען שינוי.
<יערה ישורון: אני יושבת ראש ארגון הורים עובדים לשינוי שעובד כבר למעלה משבע שנים להקטנת הפער שבין ימי החופשה של ההורים לבין ימי החופשה של הילדים.
<יערה ישורון: עבדנו הרבה עם רחל גם מחוץ לכנסת.
<יערה ישורון: ברור שהחוק הזה מבורך.
<יערה ישורון: התיקון הזה הוא קריטי, הוא יסודי, הוא בסיסי, הוא חשוב והוא ראשון.
<יערה ישורון: אולי במגזר הציבורי הוא סביב 56 ימים אבל במגזר הפרטי הפער הוא הרבה יותר גדול ואנחנו מדברים על בין שבעים לשמונים ימי פער בין חופשת ההורים לחופשת הילדים.
<יערה ישורון: כל שוק התעסוקה עבר שינוי מאוד מאוד דרמטי והיום אני מכירה מאוד אנשים שמסיימים לעבוד בשעה 4:00 או ב-7:00 או באיזושהי שעה ביום כאשר בגלל הטכנולוגיה החדשה אנשים עובדים הרבה מעבר לשעות והרבה מעבר לימים ונותנים הרבה יותר.
<יערה ישורון: החופש הוא לא מותרות אלא הוא הכרח.
<יערה ישורון: אנחנו למעשה מוסיפים כאן עוד יומיים אבל מה שנדרש זה הרבה מעבר לזה.
<יערה ישורון: בהשוואה למדינות ה-OECD אנחנו מדינה עם מינימום ימי החופשה אשר המינימום של כל המדינות האחרות עומד על עשרים ימי חופשה לעובד בשנה וזה הדבר הנכון וזה איזשהו כיוון שהוא כיוון משמעותי.
<יערה ישורון: היומיים האלה הם קריטיים והם חשובים.
<יערה ישורון: זה תחילתו של תהליך.
<יערה ישורון: אנחנו נמצאים בעולם תעסוקה שהוא שונה לחלוטין והתיקון לחוק הזה הוא תיקון ראשון.
<יערה ישורון: ככל הידוע לי החוק הוא מ-1951 והגיע הזמן לשנות אותו וגם הגיע הזמן לקצץ את המרווחים כי היום באמת עובדים מועסקים שלוש-ארבע שנים במקום עבודה אחד.
<יערה ישורון: גם הפער הזה, מתי הקפיצה הבאה, גם הוא צריך להשתנות וכמה שיותר מהר, זה יהיה יותר טוב.
<יערה ישורון: זאת תרומה גדולה מאוד למשק, לכלכלה, למשפחות, בעיקר למשפחות צעירות כאשר היום הרבה – ובואו נדבר בלי פוליטיקלי קורקט - מהאימהות נשארות בבית בגלל הפער הזה ואם אנחנו רוצים לעודד אותן לצאת החוצה, אנחנו חייבים לעשות כמה שיותר והכי הרבה שאפשר כדי לצמצם את הפער עד כמה שאפשר, בין אם זה במסגרות של הילדים, בין אם יצירת מסגרות משלימות ובין אם זה הגדלת מספר ימי החופשה לעובדים.
אלי אלאלוף: נמצא כאן לשעבר משנה למנכ"ל משרד הרווחה.
אלי אלאלוף: אני שמח לראות אותך.
<עינב גוטרמן: מנכ"לית עמותת כולנו משפחה.
<עינב גוטרמן: אני רוצה להתחבר לדברים שאמרה יערה וקודם כל באמת לברך על המהלך הזה שמהווה צעד חיובי ונכון בכיוון של הוספת ימי חופשה לעובדים.
<עינב גוטרמן: זה עדיף מאשר לגרוע מספר ימי חופשה לילדים.
<עינב גוטרמן: אנחנו מדברים בפריזמה של הורים ומשפחות.
<עינב גוטרמן: אנחנו לא רוצים להכניס את הילדים לטירוף בו אנחנו נמצאים אלא לאפשר להורים להיות כמה שיותר עם הילדים.
<עינב גוטרמן: אנחנו מברכים.
<עינב גוטרמן: זה צעד חשוב וחיובי.
<עינב גוטרמן: כפי שיערה אמרה, הוא לא עומד לבדו והוא לא יכול לעמוד לבדו אלא הוא חייב להצטרף לתכנית גדולה וכוללת של שינוי מדיניות למען משפחות בישראל.
<עינב גוטרמן: דובר כאן על חופשות, על הפער העצום הזה בין מספר ימי החופשה לעובדים לבין מספר ימי החופשה במערכות החינוך, ואנחנו רוצים להוסיף אתה ההיבט של שעות העבודה, מה קורה ביום יום.
<עינב גוטרמן: מדינת ישראל היא בין המדינות בה עובדים הכי הרבה שעות עבודה דבר שמקשה עלינו מאוד להיות נוכחים פיזית ורגשית בחיי הילדים שלנו.
<עינב גוטרמן: לכן המהלך הזה חייב להיות משלים למהלך שמסתכל גם על היום יום שלנו ולא רק על החופשות.
<עינב גוטרמן: ילדים נכנסים ב-7:30 בבוקר למסגרת חינוכית כאשר לרוב, בפרט בגיל הרך, היא לא מיטבית, היא לא עונה על הצרכים הפיזיים והרגשיים.
<עינב גוטרמן: יש גנים פרטיים שלא מפוקחים, צהרונים שלא מפוקחים, מעונות יום שפחות או יותר בקריסה, גני עירייה שמתחילים להשתפר עם הסייעת השנייה אבל עדיין יש עוד הרבה בעיות.
<עינב גוטרמן: בשעה 4:30, 5:00, ההורים באים לאסוף את הילדים ובוא נודה, לרוב זה הורה אחד במקרה הטוב.
<עינב גוטרמן: לפני כמה חודשים התקיים כאן דיון על אפליית אימהות צעירות ואכן האימא היא זו שלרוב מצופה ממנה להגיע והיא זו שתצא ותיקח את הילדים, מה שיעלה לה ביוקר מבחינה מקצועית, מבחינת השכר, פערי השכר, היכולת שלה להתקדם וכולי.
<עינב גוטרמן: אבל זה במקרה הטוב כי במקרה הרע שני ההורים נאלצים לעבוד ואז יש כאן איזשהו מיקור חוץ של ההורות, או סבא וסבתא או בייביסיטר שנמצאת עם הילדים וגם כך מעט הזמן שנשאר לנו, שלוש-ארבע שעות להיות עם הילדים וגם בתוך שלוש-ארבע השעות האלה הטלפונים שלא מפסיקים להטריד.
<עינב גוטרמן: כך נוצר איזשהו רצף שלם של ילדים – וזה דור העתיד שלנו – שפשוט אין להם מספיק נוכחות הורית ותשומת לב.
<עינב גוטרמן: לכן אנחנו חושבים שהמהלך המשלים לדבר הזה הוא מעבר להוספת עוד ימי חופשה אלא קיצור שעות העבודה לארבעים שעות.
אלי אלאלוף: אל תפתחו עכשיו תכנית עבודה.
<עינב גוטרמן: חשוב להגיד את זה כי צריך להסתכל על הדברים בצורה כוללת.
<עינב גוטרמן: בכל מקרה, תודה.
<ורד וייץ: ההסתדרות החדשה.
<ורד וייץ: אין לנו אלא לברך על החוק.
<ורד וייץ: אנחנו כמובן מברכים על הצעת החוק שהיא בסופו של דבר פרי של עבודה משותפת ושל ההסכם הקיבוצי שנחתם בינינו לבין המעסיקים.
<ורד וייץ: אני מקווה שזה ייטיב עם כולם ויהווה עוד חוליה בדרך טובה של שיפור זכויות עובדים והטבות לטובת המשק בכללו.
<ורד וייץ: תודה.
אלי אלאלוף: ניצן תנעמי, כוח לעובדים.
<ניצן תנעמי: במפתיע אנחנו מברכים על החוק, בעיקר בגלל ההקשר בו יותר ויותר עובדים מוגנים רק על ידי חוקי עבודה והמינימום הופך למקסימום.
<ניצן תנעמי: זה ההקשר הרחב.
<ניצן תנעמי: בהקשר המצומצם יותר של הצעות חוק רק מהתקופה האחרונה, החל מפיילוט שעומד להתחיל עכשיו ומאפשר למעסיקים לא לשלם שעות נוספות, דרך הצעת חוק לאפשר לילדים בני 13 לצאת לעבוד, דרך כל הזמן ניסיונות להגביל את זכות השביתה ולכן אנחנו מאוד מברכים על כל צעד קטן ככל שיהיה לקראת שוק עבודה טוב יותר ואנחנו מקווים שזה מהווה סימן לבאות.
אלי אלאלוף: אנחנו נעשה הפסקה.
אלי אלאלוף: הגיע נציג האוצר.
אלי אלאלוף: יש לנו בקשה מיוחדת שנדמה לי שרחל העבירה אותה אתמול והיא האם אתה יודע להעריך כלכלית את עלות החוק הזה בשלבים שלו.
<אורי שיינין: אגף התקציבים, משרד האוצר.
<אורי שיינין: אנחנו יחד עם אגף מחקר וכלכלה במשרד האוצר עשינו אומדן לעלות הכלכלית של הצעת החוק כפי שמונחת כיום בפני הוועדה.
<אורי שיינין: אני אסביר את המתודולוגיה ואז אני אגיע לשורה התחתונה.
<אורי שיינין: המתודולוגיה בה ניתחנו את זה הייתה לבדוק כמה שכירים צפויים ליהנות מהצעד הזה.
<אורי שיינין: הניתוח היה בהתבסס על נתוני הסקר החברתי.
אלי אלאלוף: הסקר החברתי של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
<אורי שיינין: הסקר החברתי של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
<אורי שיינין: כמובן.
<אורי שיינין: היה לנו ניתוח נתונים נוסף שהזמנו אותו באופן אישי מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה כי יש ניתוחים הם לא זמינים לכל הציבור אלא אם כן אתה מבקש, משלם ומקבל אותם.
<אורי שיינין: על בסיס הניתוח הזה בעצם יש קבוצה של כ-150 אלף שכירים שמופיעים בסקר החברתי וצריך לעשות איזשהו מנגנון ניתוח מסוים – אבל לא אלאה בכל הפרטים – של מי הולך ליהנות מההצעה הזאת.
<אורי שיינין: אז אתה משלב את הנתון הזה בנתונים של השפעה על תוצר.
<אורי שיינין: אתה בעצם מניח שהאנשים האלה יעבדו יומיים פחות בשנה והתוצר שנוצר כתוצאה מהעבודה שלהם יקטן.
<אורי שיינין: האופן הישיר בו ניתן לחשב את זה, זה פשוט לקחת את התוצר ולחלק אותו בכל עובדים כאילו כל עובד מייצר את אותו ערך תוצר.
<אורי שיינין: במקרה כזה העלות המשקית של ההצעה יכולה להגיע גם עד ל-350 מיליון שקלים בערך.
<אורי שיינין: אבל לתפיסתנו יש מתאם בין רמות תוצר של עובדים, בין רמות פריון, לבין תנאי העסקה ותנאי השכר שלהם.
<אורי שיינין: זאת אומרת, מקומות בהם אנחנו נצפה לראות עובדים שמקבלים רק עשרה ימי חופשה, אלה מקומות כמו שמירה, ניקיון, עבודות שהן יחסית יותר לאו-סקיל וממילא התוצר שלהן גם יותר נמוך.
<אורי שיינין: לכן בהערכה שמרנית אנחנו מעריכים שמדובר באזור ה-200-250 מיליון שקלים וזאת תהיה הערכה יחסית שמרנית שאנחנו יכולים להרגיש בנוח עם המספרים לגבי העלות המשקית.
<אורי שיינין: לגבי העלות התקציבית, יש כאן עלות יחסית מאוד מינורית, בעיקר התקשרויות של המדינה עם ספקי שירותים של ניקיון ושמירה.
<אורי שיינין: כמובן שהמדינה לוקחת את זה על עצמה וזה היה חלק מההבנות עם המציעה.
<אורי שיינין: זה לא אמור להגיע ליותר מ-5-10 מיליוני שקלים.
אלי אלאלוף: בשנה.
<אורי שיינין: בשנה.
<אורי שיינין: הסכום של עשרה מיליון שקלים מכסה בוודאות.
<אורי שיינין: המיפוי של כמה התקשרויות, יש התקשרויות של משרדי הממשלה ואותן אנחנו יכולים לכמת.
אלי אלאלוף: אם זה לא קשה לך, אני אשמח לקבל את זה בכתב.
<אבנר עורקבי: חשוב מאוד לדעת איך האוצר מפצה את ציבור הנכים.
אלי אלאלוף: אתה איחרת לדיון.
<אבנר עורקבי: אני יודע.
<אבנר עורקבי: אני מודע למה שהיה כאן.
אלי אלאלוף: אנחנו מתחייבים לעשות את העבודה ולבוא עם הצעות קונקרטיות.
אלי אלאלוף: אתה יודע שלך ולי מותר לדבר גם מחוץ לוועדה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אנחנו נקריא את הצעת החוק.
<ענת מימון: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – הארכת תקופת החופשה לכל שנת עבודה אצל מעסיק),
<ענת מימון: תיקון סעיף 3 בחוק חופשה שנתית, התשי,א-1951 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 3(א) – "(1) בפסקה (1), במקום "מ-4" יבוא "מ-5" ובמקום "14" יבוא "16".
<ענת מימון: (2) פסקה (2) – תימחק.
<ענת מימון: תחילה והוראת שעה תחילתו של חוק זה ביום ג' בטבת התשע"ז (1 בינואר 2017), (להלן – יום התחילה).
<ענת מימון: בתקופה שמיום י"ד בתמוז התשע"ו (1 ביולי 2016) ועד ליום התחילה יקראו את סעיף 3(א) לחוק העיקרי כך שבמקום "מ-4" יבוא "מ-5" ובמקום "14" יבוא "15".
<אור רוזנמן: התאריך הנכון צריך להיות כ"ה בסיון התשע"ו (1 ביולי 2016).
<ענת מימון: אני אומר במלים פשוטות מה שאנחנו עושים כאן.
<ענת מימון: הוראת הקבע תיכנס ב-1 בינואר 2017 והיא תקבע את ההסדר הקבוע שיחול מכאן להבא, כך שבארבעת השנים הראשונות מספר הימים יעלה ל-16 ימי חופשה.
<ענת מימון: חצי שנה בתקופה שמ-1 ביולי 2016 עד 1 בינואר 2017, אנחנו נעלה את מספר ימי החופשה בארבעת השנים הראשונות ל-15 ימי חופשה.
<ענת מימון: שתי הערות לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
<ענת מימון: אנחנו כן נרצה לבדוק אם יש התאמה בין סעיף 3 שקובע את מספר ימי החופשה לבין צווי הרחבה נוספים שהיו במהלך השנים כדי שאם כבר אנחנו קובעים סעיף, הוא באמת ישקף נאמנה את המצב הנכון מבחינת ימי חופשה שמגיעים לעובד.
<ענת מימון: אנחנו נעשה בדיקה ואם נצטרך, נתקן.
<ענת מימון: אנחנו כן שקלנו אם לשנות את הנוסח כך שהוא יהיה יותר פשוט מבחינת החישוב, אם זה ברוטו או נטו.
<ענת מימון: כלומר, החוק היום נוקט באיזשהו מספר ולא ברור כל כך איך גוזרים את הימים לפי מספר ימי העבודה בפועל בשבוע.
<ענת מימון: אנחנו בדקנו את זה והיה נראה לנו מעט מורכב.
<ענת מימון: אנחנו כן שומרים על האפשרות אולי לקראת קריאה שנייה ושלישית כן לנסות את זה בצורה פשוטה יותר וכאמור, אנחנו נבדוק את זה.
אלי אלאלוף: בכל מקרה, לפני שנצביע אני מזמין את מי שיש לו הערות שניקח בחשבון בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית לשלוח אותן אלינו באמצעות הנהלת הוועדה.
אלי אלאלוף: מי בעד אישור הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – הארכת תקופת החופשה לכל שנת עבודה אצל מעסיק), התשע"ו–2015?
<יפה חובב: איגוד לשכות המסחר.
<יפה חובב: חשוב לי לציין שבאמת חשוב להגן על זכויות עובדים ואני מסכימה שאכן שוק העבודה בשנים האחרונות השתנה.
<יפה חובב: אבל אני רוצה לציין ששוק העבודה השתנה בגלל שהמגזר העסקי כורע תחת הנטל ואני חושבת שהתיקון הזה מצטרף גם לשורה ארוכה של תיקונים שנעשו לאחרונה ואכן לאחרונה נעשו שמספר תיקונים שהתקבלו בתחום החיסכון הפנסיוני.
<יפה חובב: גם שכר המינימום התעדכן ויש שורה ארוכה של תיקונים.
<יפה חובב: כל תיקון כזה, יש לו השלכה כלכלית על המגזר העסקי וחשוב לנו לומר שההכבדה הזאת מעמיסה על המגזר העסקי וזה גם מוביל לקריסה של עסקים.
<יפה חובב: שוב, אני רוצה להדגיש שאנחנו בעד זכויות עובדים, אנחנו בעד רווחת העובדים אבל זה גם משפיע על המגזר העסקי.
אלי אלאלוף: אני מאמץ כל מילה שאת אומרת אלא שאני מאמין שמגזר עסקי חזק יודע גם להתמודד עם האתגרים שמשפרים תנאי עובדים ואת זה אני מבקש לא לשכוח.
אלי אלאלוף: היום יש יותר עובדים עניים מאשר פעם וזה קורה גם בגלל שחלק מהעסקים לא יודעים לפצות את העובדים בהתאם.
אלי אלאלוף: אל תצפו שנפסיק את החקיקה הנדרשת ואת החקיקה בכלל לשיפור תנאי העובדים, וזה יהיה.
אלי אלאלוף: זה לא איום אלא תבינו שיש תהליך כזה והוא יימשך.
אלי אלאלוף: כל מי שבא לחיים הציבוריים לא בא כדי להיבחר מחדש, אני לא שם, אלא כדי לשפר את התנאים של האוכלוסיות החלשות ויש הרבה מאוד אנשים שהם מתחת לקו העוני למרות שהם עובדים אבל השכר אינו מאפשר להם להתמודד עם האתגרים המינימליים של כל משפחה.
אלי אלאלוף: חוץ מזה, אני אומר שזה שיפור פריון העבודה של העובדים ומי שרוצה עובד שמח, יקבל גם עובד תורם ועושה יותר למען המפעל שלו ולמען המעסיקים שלו.
אלי אלאלוף: הרשיתי לעצמי להביע את דעתי האישית אבל היא מבוססת על ידע לא קטן של חברים.
אלי אלאלוף: בבקשה, מיכל תג'ר.
<מיכל תג'ר: קו לעובד.
<מיכל תג'ר: אנחנו כמובן מברכים על החוק הזה.
<מיכל תג'ר: אני חושבת שאמרו כאן כבר ששוק העבודה השתנה.
<מיכל תג'ר: חשוב לומר שחוקי העבודה נוצרו בתקופה בה הם היוו סל מינימלי של זכויות כאשר רוב שוק העבודה היה מעוגן ובעצם קיבל הסכמים קיבוציים מיטיבים בהם עיגנו הרבה יותר ימי חופשה.
<מיכל תג'ר: לאט לאט מספר העובדים הלא מאורגנים הולך ועולה ויותר עובדים היום – להערכתנו המספר מתקרב לחמישים אחוזים מהעובדים – לא מקבלים הסדרים מיטיבים שנוגעים לימי חופשה ומסתפקים בהסדר המאוד מאוד מינימלי שקובע החוק כבר עשרות שנים.
<מיכל תג'ר: מהבחינה הזאת החוק הוא מאוד חיובי בהתאמה שלו לשוק העבודה המשתנה, לזה שעובדים עוברים ממקום עבודה אחד למקום עבודה אחר.
<מיכל תג'ר: חשוב לי מאוד להתייחס לדברים של גברת בניטה בהקשר לעובדים זרים ובהקשר לעובדי סיעוד שעובדים ימים ולילות בעבודת פרך וגם הם נזקקים לימי החופשה שלהם.
<מיכל תג'ר: גברת בניטה העלתה כאן סוגיה מאוד חשובה בה אין התאמה בין העלייה בקצבאות הביטוח הלאומי לבין השיפור בזכויות עובדים שמשתקף בהצעת החוק הזאת, השתקף גם בהעלאת שכר המינימום והשתקף בצו ההרחבה לביטוח פנסיוני בשנת 2008.
<מיכל תג'ר: העלאת הקצבאות היא הכרחית אבל היא לא קשורה.
אלי אלאלוף: כבר נאמר על ידי האנשים הנוגעים בדבר.
אלי אלאלוף: בואי לא נחזור על הדברים כי נשארה לנו דקה עד לסיום הדיון.
אלי אלאלוף: אנחנו נדון בזה אבל לא היום.
<מיכל וקסמן חילי: אנחנו מברכים על התיקון ועל ההסכמות אליהן הגיעו המעסיקים והעובדים.
<מיכל וקסמן חילי: אנחנו סבורים שההסכמות בין המעסיקים לעובדים הן הדרך הנכונה להסדרה של המצב המשפטי בנוגע לזכויות עובדים.
אלי אלאלוף: אני חייב לציין שבעקבות הפגישה שלי עם התאחדות התעשיינים, נקבל את המסמך שהתבקשתי להגיש אותו על ידי נציגי האוצר.
אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לכולם, במיוחד למי שהכין את החוק ומי שמנהל את הוועדה.
אלי אלאלוף: יום טוב.
יעקב מרגי: אני פותח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
יעקב מרגי: הנושא שעל סדר היום הוא תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות למקומות ציבוריים קיימים שהם מוסדות להשכלה גבוהה ולשירותי השכלה גבוהה שהם נותנים), התשע"ה- 2015.
יעקב מרגי: בבקשה, אייל, תמשיך בסקירה ונתחיל בתקנות.
<אייל לב ארי: כפי שאמרתי לגבי הנושא של אקוסטיקה, לפני מספר חודשים התפרסם תקן ישראלי שעוסק בעיקר בנושא אקוסטיקה ולאו דווקא בהיבט הספציפי של התאמות נגישות לאנשים עם מוגבלות כמו ת"י 1918 בכללותו.
<אייל לב ארי: המגמה שלנו, וזה כרגע לפני שגיבשנו סופית, ככל הנראה כן להפנות לתקן שהוא תקן כללי והוא גם הגיוני כהפניה כי אקוסטיקה נדרשת גם לאנשים ללא מוגבלות.
<אייל לב ארי: הנושא של האינטרנט יובא בהמשך ישיבת הוועדה.
יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים עם התקנות.
יעקב מרגי: אני מזכיר שסדר הדיון הוא כדלקמן: אנחנו נקריא.
יעקב מרגי: אני לא חוזר ופותח דיונים במה שכבר דנו בעבר.
יעקב מרגי: אנחנו מסיימים סעיף ולאחר שמסיימים אותו, אם יש הערות והתייחסויות – אני אשמח להן אבל לא באמצע ההקראה.
<אייל לב ארי: אנחנו ממשיכים במרכז תמיכה.
<אייל לב ארי: מרכז תמיכה מרכז תמיכה הוא גורם המתמחה במתן סיוע לתלמיד ולמוסד באמצעות אנשים בעלי ידע וניסיון מתאימים ובמידת הצורך בהתייעצות עם אנשים בעלי מומחיות ספציפית והכול בשיתוף עם התלמיד, וכן ישמש אמצעי לקיום חובות המוטלות על מוסד לפי פרק ג' ו-ד' ולרבות באמצעות הפעולות הבאות, לפי הצורך: ייעוץ, תמיכה וליווי אישי ומקצועי לתלמיד בקשר ללימודיו במוסד.
<אייל לב ארי: (1א) סיוע בהגשת בקשה כמשמעותה בתקנה 16 ומתן חוות דעת לאחראי לקביעת התאמות אישיות בדבר ההתאמות הנדרשות, לפי הצורך.
<אייל לב ארי: הדרכה וסיוע פרטני או קבוצתי להקניה ושיפור הרגלי למידה ואסטרטגיות למידה.
<אייל לב ארי: ליווי ותמיכה במתן התאמות ובשימוש בהן בלימודים במוסד.
<אייל לב ארי: ליווי, הדרכת והכשרת צוות ההוראה והצוות המינהלי.
<אייל לב ארי: ייעוץ לצוות המוסד בנוגע למתן התאמות ותמיכה בתלמיד.
<אייל לב ארי: אספקה, תחזוקה והפעלה של אמצעי עזר ושירותי עזר הנדרשים לתלמיד.
<אייל לב ארי: (1) מוסד יקיים מרכז תמיכה כמשמעותו בתקנה זו.
<אייל לב ארי: (2) מוסד יספק את השירותים המפורטים בתקנת משנה (א) בכל קמפוס או מרכז לימוד.
יעקב מרגי: יש התייחסות לסעיף?
<ננה בר: אני רוצה להזכיר לכם שאני בן אדם חירש וצריך לשמור על תרבות דיון ושכל אחד לא ידבר עת מדבר מישהו אחר.
יעקב מרגי: אני מודה על הסיוע.
יעקב מרגי: זה אינטרס שלי.
<ננה בר: יש לי כמה שאלות בקשר למרכז התמיכה.
<ננה בר: יש כמה ספקים.
<ננה בר: אני מהמכון לקידום החירש.
<ננה בר: מי מטפל בנושא מרכז התמיכה?
<ננה בר: עד היום מרכזי תמיכה ענו לי שהם לא הגורם המטפל בחסמים להשכלה כמו פסיכומטרי ואנגלית.
<ננה בר: אלה חסמים מאוד קשים עבור אוכלוסיית החירשים וכבדי שמיעה.
<ננה בר: עוד שאלה.
<ננה בר: מי קובע מי מומחה בנושא המוגבלות?
<ננה בר: האם עמותה כמו המכון לקידום החירש יכולה להיחשב כעמותה של מומחים בנושא הזה?
<ננה בר: האם מרכזי תמיכה אחרים יעסקו בהתאמות מול נגישות לשפת סימנים?
<ננה בר: אני לומדת באוניברסיטת תל אביב ועד היום קיבלתי תשובה שהיא לא מטפלת בשלב הזה עד שיובאו התקנות.
<ננה בר: הם ענו לי שהם לא יכולים לקבוע משרד ממשלתי אחר.
יעקב מרגי: התייחסויות נוספות.
יעקב מרגי: התשובות יהיו בסוף.
<סלי בסון: האוניברסיטה הפתוחה ו-ור"ה.
<סלי בסון: לגבי תקנה 8(א)(5).
<סלי בסון: אנחנו מבקשים בסוף המשפט "אספקת תחזוקה והפעלה של אמצעי עזר ושירותי עזר הנדרשים לתלמיד" להוסיף "לצורך מילוי חובותיו האקדמיים".
<סלי בסון: יכולים לבקש מאתנו כל מיני מכשירים.
יעקב מרגי: אני מכיר את החשש הזה שלך מדיונים קודמים.
<סלי בסון: עוד משהו.
<סלי בסון: עניין כללי.
<סלי בסון: אני מזכירה את כל נושא הביטוח הלאומי.
יעקב מרגי: תתמקדו בסעיפים.
יעקב מרגי: יש לך התייחסות ספציפית לסעיף?
<סלי בסון: אם הביטוח הלאומי יפסיק לממן את מרכזי הלימוד - - -
יעקב מרגי: על כל תקנה ועל כל סעיף תשאלי אותי על הביטוח הלאומי.
יעקב מרגי: זאת שאלה מרכזית ולכן היא לא שייכת לכאן.
<אסף מרקוביץ': שלום לכולם.
<אסף מרקוביץ': אני מאס"י, פעילי הקהילה האוטיסטית בישראל.
<אסף מרקוביץ': רציתי להמשיך את הקו שנאמר בהערה הראשונה לגבי השאלה מה זה בעלי מומחיות ספציפיות והתייעצות.
<אסף מרקוביץ': רציתי לומר שאני חושב שגם ארגונים של סינגור עצמי, יש להם איזושהי מומחיות והכרות מאוד מעמיקה עם אנשים שחווים את אותם דברים.
יעקב מרגי: אין סוף לאנשים שיכולים להיות.
יעקב מרגי: בסוף צריך להכריע על גורם מקצועי שהוא יתמחה ויבין בכלל המוגבלויות, כי אי אפשר לייעד מומחים לכל מוגבלות ומוגבלות, דבר שרק מסרבל.
יעקב מרגי: הכוונה היא לעשות משהו טוב ולא לעשות משהו לא ישים.
יעקב מרגי: תקבל את התשובה בהמשך.
<ענת טל: האוניברסיטה העברית ו-ר"ה.
<ענת טל: אני כן רוצה לחזור לביטוח הלאומי אבל בסעיף ספציפי.
<ענת טל: תקנה 8(א)(2).
<ענת טל: היום השיעורים הפרטניים והסיוע הפרטני ניתנים במימון הביטוח הלאומי וזה המון כסף.
יעקב מרגי: אנחנו עכשיו בתקנה של מרכז תמיכה.
יעקב מרגי: את חולקת על הסעיף?
יעקב מרגי: מה הקשר לביטוח לאומי?
יעקב מרגי: זאת שאלה מרכזית בה נדון.
יעקב מרגי: למה להכניס את זה כאן?
יעקב מרגי: הבהרתי חד משמעית שזה לא יהיה.
יעקב מרגי: אני לא אתן לזה לקרות.
<מעיין חג'ג': אני מהתאחדות הסטודנטים.
<מעיין חג'ג': לגבי תקנה 8(א)(4).
<מעיין חג'ג': אנחנו רוצים להוסיף שיהיה ליווי והדרכה של ציבור הסטודנטים לגבי מודעות לבעלי מוגבלויות בנוסף לסגל המינהלי והסגל האקדמי.
<מעיין חג'ג': בנוסף, אם ניתן לומר שהמרכז יפעל על פי תקנון אתיקה ושמירת סויות לגבי הסטודנטים שמקבלים את הסיוע ממנו.
<מעיין חג'ג': הערה שלישית שאולי לא קשורה לסעיף הספציפי הזה, אבל היינו רוצים שהמרכז עצמו יהיה מונגש פיזית כי אנחנו יודעים שהיום יש מרכזי תמיכה שהם עצמם לא מונגשים.
<גיא פינקלשטיין: יש שני חוקים שנוגעים למרכז תמיכה, והזכרנו את זה בעבר, כאשר החוק המקביל הוא חוק זכויות תלמידים עם לקות למידה בחינוך התיכוני שנדון בוועדת החינוך.
<גיא פינקלשטיין: התקנות או טיוטת התקנות שם היא הרבה יותר מרחיבה את סעיף מרכז התמיכה מטיוטת התקנות כאן.
<גיא פינקלשטיין: בסופו של דבר ברור גם היום בשטח שלא מקימים שני מרכזי תמיכה.
<גיא פינקלשטיין: מרבית המוסדות, נגיד אפילו 98 אחוזים מהמוסדות, הקימו מרכז תמיכה אחד ולא עשו הפרדה בפועל.
<גיא פינקלשטיין: מה שקורה היום בשטח, בין מרכז התמיכה ללקויי למידה לבין מרכז התמיכה לשאר המוגבלויות, למעשה זה אותו מרכז.
<גיא פינקלשטיין: החשש הכבד של מרכזי התמיכה שאני בקשר מתמיד אתם הוא שהסעיף כאן, שהוא סעיף מקוצר לסעיף מרכז התמיכה שקיים בתקנות שנדונות שם אלא שנדונות באופן יותר איטי, למעשה ישפיע בסופו של יום על דמותו של מרכז התמיכה.
<גיא פינקלשטיין: אני לא רוצה שתיווצר תחרות בין שתי תקנות או בין שני חוקים ולכן הצעתי, וגם כתבנו על זה לוועדה, שסעיף מרכז התמיכה יורחב מעט יותר ולא יהיה כל כך מצומצם בכל מתן השירותים, פירוט השירותים שהוא צריך לתת, החובות שלו וכיוצא בזה.
<גיא פינקלשטיין: אפשר לצטט את הטיוטה שכתובה שם שהיא מעט יותר רחבה.
<גיא פינקלשטיין: ברור שבסוף צריך להגיע למשהו מתומצת.
יעקב מרגי: אתה רוצה שמרכז התמיכה שם בו מפורטות התקנות יותר, כביכול לאמץ את זה לכאן.
<גיא פינקלשטיין: נכון שבסוף זה יקבע.
<גיא פינקלשטיין: סעיף נוסף, והזכירה ננה בצורה די נכונה.
<גיא פינקלשטיין: בחוק זכויות תלמידים עם לקות למידה יש התייחסות לכל השלבים של טרום לימודים ואחרי לימודים.
<גיא פינקלשטיין: זאת אומרת, הזכויות בחוק זכויות תלמידים עם לקות למידה, רק לגבי לקויי למידה לצערי, מעגנות את זכותו של המועמד ללימודים במבחנים שקודמים ללימודים, כמו פסיכומטרי ואחרים, במבחני המיון שעושות האוניברסיטאות והמכללות, ובחוק הזה או בפרק הזה אין עיגון לדבר הזה.
<גיא פינקלשטיין: לא יתכן שללקויי למידה יהיה עיגון לזכויות במבחנים טרום לימודיים, ועדות מיון, פסיכומטרי וכל מה שאתם אומרים.
יעקב מרגי: יצאת כבר ממרכז התמיכה.
יעקב מרגי: ניצלת את היסח הדעת שלי ויצאת ממרכז התמיכה.
<גיא פינקלשטיין: לא.
יעקב מרגי: תגיד כן.
יעקב מרגי: תהיה פוזיטיבי.
יעקב מרגי: בוא נתמקד כרגע במרכז התמיכה.
<גיא פינקלשטיין: אני חושב שצריך מעט להרחיב.
<טליה דוד: אני לא זוכרת מי אמרה לגבי הביטוח הלאומי, אבל אני מבקשת לציין הסתייגות מאוד חשובה בעניין.
<טליה דוד: יש מצבים, וגם אני עברתי אותם, שלמרבה הצער ביטוח לאומי לא מממן שיקום לאדם עם מוגבלות מכל מיני סיבות - הוא לא חושב שזה מתאים לו, הוא לא חושב שהוא יכול ללמוד באוניברסיטה, הוא לא חושב שהמקצוע הספציפי מתאים לו וכולי.
יעקב מרגי: גברתי, אנחנו כרגע בסעיף מרכז תמיכה.
יעקב מרגי: יש לך התייחסות ספציפית?
<טליה דוד: כן.
<טליה דוד: יש לי.
<טליה דוד: אדוני קטע לי את חוט המחשבה.
יעקב מרגי: אני מתנצל אבל אני מחויב לסדרי הדיון כי אם לא, אנחנו נבזבז את הזמן וההנגשה לא תהיה לפחות בגלגול שלי.
<טליה דוד: אני מבקשת לציין אדוני שזה לא יהיה תלוי מימון ביטוח לאומי משום שיש מצבים שנכה מממן את הלימודים בעצמו ולכן הפרמטר הזה - - -
יעקב מרגי: אולי לא הבנת את דבריי ואני אסביר.
יעקב מרגי: כיושב ראש ועדה זה החטא ועונשו.
יעקב מרגי: מוציאים נושא ואחר כך מנהלים עליו תתי דיונים.
יעקב מרגי: כרגע אנחנו במרכז התמיכה.
יעקב מרגי: כאשר נגיע לביטוח לאומי, אדרבה, הכוונה היא הפוכה.
יעקב מרגי: כאן הם רוצים לשמר גם את סוגיית התקצוב של הביטוח הלאומי ואת התמיכה בנושא הנגשות.
יעקב מרגי: כרגע זה לא הדיון.
יעקב מרגי: תשובות להתייחסויות.
<ערן טמיר: נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים.
<ערן טמיר: לשאלה האם עמותות שמתמחות בנושאים יכולות להיות בעלות מומחיות ספציפית שאפשר להתייעץ אתן – התשובה היא בעיקרון כן.
<ערן טמיר: אין סיבה שלא יהיה כך.
<ערן טמיר: לדעתי זה עונה גם לדבריה של טליה עת שאלה מה קורה כאשר ביטוח לאומי לא משתתף אבל בכל זאת אדם עם מוגבלות לומד במוסד.
<ערן טמיר: מבחינת החוק התשובה היא, לטעמי לפחות, ברורה.
<ערן טמיר: החוק אומר שהאחריות למתן ההתאמות היא על המוסד.
<ערן טמיר: כך גם אומרות התקנות.
<ערן טמיר: זאת אומרת, אם ביטוח לאומי עוזר למוסד להשכלה גבוהה, המוסד הרוויח.
<ערן טמיר: אם הוא לא עוזר למוסד, ברגע שיהיו תקנות, המוסד – האוניברסיטה או המכללה – צריך לדאוג למתן ההתאמות.
<ננה בר: המוסד לביטוח לאומי לא מעביר למערכת הלימודים.
<ננה בר: לפעמים הסטודנטים חורגים מהתקציב.
<ננה בר: ביטוח לאומי נותן התאמות אחידות והן לא מתאימות לכל אחד.
<ננה בר: האם התקנות יפתרו את זה וישלימו את ההפרש?
<ערן טמיר: התקנות האלה לא עוסקות בתקצוב.
<ערן טמיר: התקנות עוסקות בשאלה מה הן התאמות הנגישות שמוסד אקדמי, מוסד להשכלה גבוהה, צריך לתת.
<ערן טמיר: הוא צריך לתת וזאת האחריות שלו לדאוג גם לתקציב של זה.
יעקב מרגי: יש עוד שאלות שלא נענו?
<ערן טמיר: היו עוד שאלות.
<ערן טמיר: ביקשו שמרכז התמיכה יתייחס גם לליווי לסטודנטים.
<ערן טמיר: לדעתנו זה טוב ומבורך.
<ערן טמיר: המוסד יכול להחליט שמרכז התמיכה יעשה יותר ממה שכתוב כאן, אבל נכון להיום זה מה שסוכם ועם זה נישאר בהקשר הזה.
<ערן טמיר: נושא של שמירה על סודיות ואתיקה.
<ערן טמיר: לא כתוב כאן במפורש אבל אלה חובות שלפי החוק חייבים לקיים אותם.
יעקב מרגי: גם המובן מאליו כדאי שייאמר.
<ערן טמיר: אם רוצים, אפשר לנסות לכתוב את זה אבל אני לא בטוח שזה מוסיף.
<סלי בסון: הוא לא ענה לבקשתי בסעיף (5).
<ערן טמיר: ברור שזה לצורך חובותיו.
<ערן טמיר: אין צורך לכתוב את זה.
יעקב מרגי: זה עלה בכל הדיונים.
<ערן טמיר: התקנות עוסקות רק בשירותים שהמוסד נותן.
יעקב מרגי: לצורך הלימודי.
יעקב מרגי: איזה חשש יכול להתקיים?
<סלי בסון: יש כאן מכשירים שיכולים לשמש לכל מיני צרכים פרטיים ולא רק לצרכים של לימודים.
<ערן טמיר: לא רק או לא בכלל?
יעקב מרגי: מה ההגדרה של תלמיד?