GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ענת מימון: חזר המפר והפר במהלך תקופת ההתחייבות את ההוראה שבשל הפרתה נתן את כתב ההתחייבות – יראו את ההפרה הנוספת כאמור כהפרה חוזרת לעניין סעיף 293(ב) ויחולו הוראות אלה: הממונה ימציא למפר הודעה על כוונת חיוב בשל ההפרה החוזרת.
<ענת מימון: שלח הממונה דרישת תשלום בשל ההפרה החוזרת לפי הוראות סעיף 292(ב)(1) או שהמפר לא טען טענותיו לפני הממונה לעניין אותה הפרה כאמור בסעיף 292(ד), יחלט הממונה את העירבון בנוסף להטלת העיצום הכספי בשל ההפרה החוזרת.
<ענת מימון: הפר המפר תנאי מהתנאים הנוספים שנקבעו בכתב ההתחייבות כאמור בסעיף 303(ב) – יחלט הממונה את העירבון, לאחר שנתן למפר הזדמנות לטעון את טענתיו, בכתב, לעניין זה.
<ענת מימון: לעניין סימן זה יראו בחילוט העירבון לפי הוראות סעיף זה, כהטלת עיצום כספי על המפר בשל ההפרה שלגביה ניתן העירבון.
<ענת מימון: הופר תנאי מתנאי ההתחייבות כאמור בסעיף זה, וחזר המפר והפר את ההוראה שבשל הפרתה נתן את כתב ההתחייבות, לא יאפשר לו הממונה להגיש כתב התחייבות נוסף לפי הוראת תת סימן זה, בשל אותה הפרה.
<ענת מימון: 306.
<ענת מימון: השבת עירבון עמד המפר בתנאי כתב ההתחייבות שמסר לפי תת סימן זה, יוחזר לו, בתום תקופת ההתחייבות, העירבון שהפקיד, בתוספת הפרשי הצמדה וריבית מיום הפקדתו עד יום החזרתו.
<נעה בן שבת: הכוונה להשתמש בעירבון הזה בהתחייבות להימנעות מהפרה וזה במקרים יותר קלים מההתראה?
<נעה בן שבת: איך אתם מדרגים את זה לעומת הנושא של התראה מינהלית?
<אביטל בגין: זה לא למקרים היותר קלים מההתראה אלא זה למקרים בהם יש הכרות עם המפר כמפר כזה שהוא לא מפר על בסיס קבוע ויש סיבה לחשוב שבמשך תקופת ההתחייבות הוא אכן יעמוד בתנאים.
<אביטל בגין: ככלל הוא מפר צייתן ולכן לא להטיל עליו באופן מידי את העיצום הכספי.
<נעה בן שבת: אנחנו יכולים להמשיך בתת סימן ד'.
תת סימן ד': 307.
תת סימן ד': עיצום כספי בשל הפרה לפי פרק זה ולפי חוק אחר על מעשה אחד המהווה הפרה של הוראה מהוראות פרק זה המנויות בסעיפים 287 ו-288 – נוסיף כאן את 288(א) ו-288(ב) - ושל הוראה מההוראות לפי חוק אחר, לא יוטל יותר מעיצום כספי אחד.
תת סימן ד': אם המעשה מהווה גם הפרה של תקנים ושם יש עיצום כספי, זה לא מהווה.
<זמר בלונדהיים: גם בממשק עם הגנת הצרכן זה יכול לקרות.
<רוית ארבל: חוק ההוראות, חלק כללי, לא חל כאן?
<נעה בן שבת: זה עיצום כספי.
<אביטל בגין: לא חל.
<זמר בלונדהיים: זה בעצם סיכון כפול.
<זמר בלונדהיים: אם אתם רוצים, אפשר למחוק.
<נעה בן שבת: 308.
<נעה בן שבת: ערעור על החלטה סופית של הממונה לפי סימן זה ניתן לערער לבית משפט השלום שבו יושב נשיא בית משפט השלום.
<נעה בן שבת: ערעור כאמור יוגש בתוך שלושים ימים מיום שנמסרה למפר הודעה על ההחלטה.
<נעה בן שבת: כאן יש לנו שאלה.
<נעה בן שבת: מה נחשב החלטה סופית בעניין הזה?
<נעה בן שבת: האם זה גם הנושא של התשלום, גם ביטול התראה מינהלית וגם החלטה להפחתה?
<אביטל בגין: ההפחתה כלולה בתוך התשלום.
<נעה בן שבת: אם כן, זאת יכולה להיות רק דרישת תשלום או החלטה בבקשה לביטול התראה מינהלית.
אלי אלאלוף: מותר לחייב מראש שבנושא כזה ישב הנשיא בית משפט השלום?
<זמר בלונדהיים: לא הכוונה שנשיא בית משפט השלום דן בזה אלא בית משפט השלום בו יושב נשיא.
<זמר בלונדהיים: זה מבדיל.
<זמר בלונדהיים: יש בתי משפט שהם קצת יותר קטנים והם בעצם תחת נשיא בית משפט שלום אחר.
<אביטל בגין: למשל, בית המשפט בבית שמש, בית משפט שלום בבית שמש כפוף לנשיא בית משפט השלום בירושלים.
אלי אלאלוף: אז זה לא יכול להיות בבית שמש.
<אביטל בגין: זה לא יכול להית בבית שמש.
<אביטל בגין: הסעיף הזה נוצר כחלק מהרצון או התהליך שיש במשרד המשפטים לעשות בתי משפט לעניינים מינהליים בערכאה של שלום ולא רק בערכאה של מחוזי.
<אביטל בגין: לכן החקיקה באופן רוחבי כותבת את הנוסח הזה כדי שאחר כך אנחנו נוכל פשוט להעביר את זה באופן נוח לערכאות האלה.
<נעה בן שבת: צריך לזכור שזה ערעור לבית משפט שלום.
<אביטל בגין: אבל זה ערעור מינהלי.
<אביטל בגין: במהות שלו זה ערעור מינהלי.
<אביטל בגין: כרגע אין מספיק ערכאות שמתאימות לדבר הזה.
אלי אלאלוף: מה שיש, זה מספיק.
<רוית ארבל: נשארים שלושים ימים?
<נעה בן שבת: אתם רוצים לבקש תופה ארוכה יותר?
<אביטל בגין: ערעור זה דבר סטנדרטי.
<רוית ארבל: ערעור זה עניין סטנדרטי.
<רוית ארבל: או 45 ימים או שלושים ימים, תלוי במקרה.
אלי אלאלוף: בואו לא נשנה.
אלי אלאלוף: אל תשנו את זה.
<נעה בן שבת: אין בהגשת ערעור לפי סעיף קטן (א) כדי לעכב את תשלום העיצום הכספי, אלא אם כן הסכים לכך הממונה או שבית המשפט הורה על כך.
<נעה בן שבת: החליט בית המשפט, לאחר ששולם העיצום הכספי או הופקד עירבון לפי הוראות סימן זה, לקבל ערעור שהוגש לפי סעיף קטן (א), והורה על החזרת סכום העיצום הכספי ששולם או על הפחתת העיצום הכספי או על החזרת העירבון, יוחזר הסכום ששולם או כל חלק ממנו אשר הופחת או יוחזר העירבון, לפי העניין, בתוספת הפרשי הצמדה וריבית מיום תשלומו או הפקדתו, עד יום החזרתו.
<נעה בן שבת: אני רוצה לחזור לסעיף הקודם שמדבר על החלטה סופית.
<נעה בן שבת: האם העירבון גם הוא החלטה?
<אביטל בגין: חילוט העירבון.
<נעה בן שבת: חילוט העירבון.
<נעה בן שבת: אנחנו לא כותבים את זה אבל אנחנו כותבים לעצמנו.
<נעה בן שבת: 309.
<נעה בן שבת: פרסום הטיל הממונה עיצום כספי לפי סימן זה, יפרסם באתר האינטרנט וכן בדרך נוספת אם החליט על כך, את הפרטים שלהלן, בדרך שתבטיח שקיפות לגבי הפעלת שיקול דעתו בקבלת ההחלטה להטיל עיצום כספי: דבר הטלת העיצום הכספי.
<נעה בן שבת: מהות ההפרה שבשלה הוטל העיצום הכספי ונסיבות ההפרה.
<נעה בן שבת: סכום העיצום הכספי שהוטל.
<נעה בן שבת: אם הופחת העיצום הכספי – הנסיבות שבשלהן הופחת סכום העיצום ושיעורי ההפחתה.
<נעה בן שבת: פרטים על אודות המפר, הנוגעים לעניין.
<נעה בן שבת: שמו של המפר - אם הוא תאגיד.
<נעה בן שבת: הוגש ערעור על דרישת תשלום לפי סעיף 208 יפרסם הממונה את דבר הגשת הערעור ואת תוצאותיו, בדרך שבה פרסם את דבר הטלת העיצום הכספי.
<אביטל בגין: זאת לא רק דרישת התשלום.
<אביטל בגין: לכן צריך להשאיר את זה בנוסח שהיה.
<נעה בן שבת: הוגש ערעור.
<אביטל בגין: הוגש ערעור.
<אביטל בגין: זאת יכולה להיות כל החלטה סופית.
<רוית ארבל: לעניין הודעה על החלטה סופית, אין כאן הגדרות מיוחדות.
<רוית ארבל: זה דואר רשום לצורך העניין?
<רוית ארבל: השאלה מה זה שלושים ימים.
<רוית ארבל: אנחנו בשלושים ימים והיום אנחנו עם דואר צב, כך שזה בעייתי.
<רוית ארבל: מה זה מיום שנמסרה הודעה?
<רוית ארבל: אם יש אתר אינטרנט, אולי מיום הפרסום באתר או לכל המאוחר.
<נעה בן שבת: הפרסום באתר נועד למטרת שקיפות, במקום פרסום של פסקי דין שאין לנו כאן.
<רוית ארבל: אז מה זה מיום מסירת ההודעה?
<רוית ארבל: אין כאן הגדרה ברורה.
<רוית ארבל: אנחנו מדברים על החלטה סופית מיום מסירת ההודעה למפר.
<נעה בן שבת: מיום שנמסרה לו ההודעה.
<נעה בן שבת: איך היא נמסרת?
<רוית ארבל: יש כללים בפקודת הראיות.
<נעה בן שבת: יש כללים לגבי המסירה דווקא בדואר רגיל.
<נעה בן שבת: המסירה כאן היא בדואר רגיל.
<נעה בן שבת: השאלה אם רוצים לחייב כאן מסירה בדואר רשום.
<רוית ארבל: ומה התאריך הקובע.
<נופר טל: אני יכולה לומר שאת העיצום הכספי, את ההודעה על כוונת עיצום כספי מרשות לסחר הוגן, אנחנו קיבלנו 62 ימים אחרי המועד בו היא נרשמה.
<נופר טל: כאשר ביררנו, היא נשלחה אלינו שלושה ימים אחרי שהיא נחתמה.
<נעה בן שבת: נשלחה בדואר רשום?
<נופר טל: בדואר.
<נופר טל: 62 ימים אחרי.
אלי אלאלוף: נכתוב מתאריך המשלוח בדואר רשום או משהו דומה.
אלי אלאלוף: אפשר לשלוח דרך חברה או בכל צורה שהיא.
<אביטל בגין: אני מאוד חוששת לעשות כאן איזושהי הוראת המצאה ייחודית.
<אביטל בגין: יש לנו פורום של כל הרגולטורים ואני יכולה להעלות שם לדיון את בעיית הדואר ולנסות לראות באופן אחיד איך פותרים את זה גם ללא הוראה בחוק, אבל לא הייתי רוצה לעשות כאן הסדר המצאה ספציפי וייחודי כשיש לנו עשרות רגולטורים אחרים ששולחים המצאה של הודעות.
<נעה בן שבת: ואנחנו יודעים איך הם שולחים?
<אביטל בגין: לכן אני רוצה לעשות אתם את הבירור.
<נופר טל: אנחנו לא יודעים שזה עובד שם טוב.
<נופר טל: אנחנו רק יודעים שזה קיים בחוקים אחרים.
<נופר טל: כאן יש לנו חוק חדש.
<אביטל בגין: הבעיה היא רוחבית.
<אביטל בגין: גם בחוקים הישנים זה לא נכון ולא הוגן שאם אכן יש בעיה, כאן את תתחייב המצאה כזאת ושם לא.
<נופר טל: אבל זה גם לא הגיוני או מקצועי או ענייני או תכליתי להנציח את אותו הליך לא נכון.
<נופר טל: זאת אומרת, אני מבינה מה את אומרת.
<נופר טל: את אומרת שלא הגיוני שבחוק הזה יהיה הסדר שונה.
<נופר טל: מצד שני, למדנו, יש לנו ניסיון מהחוקים האחרים, שלהנציח את אותו הסדר שקיים בחוקים האחרים, גם זה לא טוב.
<אביטל בגין: זה לא נכון לעשות כאן איזשהו שינוי בלי להבין באמת מה הבעיות שהתגלו במציאות.
<אביטל בגין: יש את הכלים לבדוק האם התגלו בעיות וגם לפתור אותן אבל לא בדרך החקיקה.
<אביטל בגין: אף רגולטור לא רוצה שלא תגיעה אליכם ההודעה.
<אביטל בגין: זאת בעיה פרקטית שמתקיימת עכשיו נוכח בעיות במעבר הדואר.
<רוית ארבל: אני רוצה להבין מבחינה תיאורטית משפטית מה ההסדר לגבי עיצומים כספיים, מסירת הודעה.
אלי אלאלוף: בואו נרשום דואר רשום ובינתיים תעשי את הבדיקה.
<רוית ארבל: עם התקבל אישור?
<נופר טל: עם אישור נתקבל מיום שנמסרה לו.
<נופר טל: אני חושבת שאפשר לפתור את זה ולומר מיום שנמסרה.
<נעה בן שבת: זה כתוב.
<נעה בן שבת: דואר רשום.
אלי אלאלוף: בדואר רשום.
<זאב שמואל פרידמן: אדוני היושב ראש, יש לנו כאן סעיף שעוסק בין היתר בפרסום של דבר הטלת העיצום והשאלה היא למה זה רק צריך לחול לגבי מצב שבו הוטל עיצום.
<זאב שמואל פרידמן: יש עוד סנקציות שאני חושב שהן מעניינן של הציבור ולא רק שזה מעניינן של הציבור אלא זה גם מהווה נדבך נוסף בהרתעה.
<זאב שמואל פרידמן: אני חושב שזה הדבר הכי חשוב אולי ולא פחות מאשר כל הסנקציות האחרות כמו למשל הפקדת ערובה או כל דבר אחר.
<זאב שמואל פרידמן: אני חושב שאם יש איזו חברה שכבר הגיעה למצב, אני יכול אמנם לסלוח לה ולבקש ממנה ערובה לתיקון של משהו, אבל הציבור צריך לדעת לבדוק את המוצרים ולדעת למשל שמתבצע איזה תהליך לגביו.
<נעה בן שבת: השאלה אם זה מתיישב עם הכיוון.
<נעה בן שבת: אתה אמרת שאתה רוצה לנקוט אמצעים יותר רכים.
<נעה בן שבת: יש מישהו שאני עוד לא יודע שהוא מפר שיטתי או משהו כזה.
<נעה בן שבת: לכן לא הטלתי עליו עיצום כספי ולכן הלכתי בדרך של התראה ולכן הלכתי בדרך של התחייבות.
<נעה בן שבת: אם זה יחזור פעם נוספת, כבר יוטל עליו עיצום כספי וגם הדבר הזה יפורסם.
<נעה בן שבת: האם זה מתאים למטרה שלנו?
<נעה בן שבת: המטרה לתת דרכים נוספים הייתה כדי לא להגיע למצב של עיצום כספי.
<זאב שמואל פרידמן: לדבר הזה יש שתי תשובות כאשר האחת היא במישור הציבורי.
<זאב שמואל פרידמן: לא יתכן שדבר כזה, כשמטילים על מישהו סנקציות, נעשה תהליך ואנחנו באים ואומרים שהציבור לא ידע על כך.
<אביטל בגין: אני חייבת לומר שהסעיף הזה, הפרסום, לא נועד למטרת הרתעה או ענישה אלא הוא נועד כדי להבטיח את השקיפות של החלטות הממונה כדי למנוע היבטים של אכיפה לא שוויונית ושרירותית.
אלי אלאלוף: מסקנה, אתם לא בעד לשנות.
<אביטל בגין: אנחנו לא בעד לשנות.
<נעה בן שבת: על אף הוראות סעיף קטן (א)(6), רשאי הממונה לפרסם את שמו של מפר שהוא יחיד, אם סבר שהדבר נחוץ לצורך אזהרת הציבור.
<נופר טל: אני מבקשת לדעת למה שוב יש כאן הבחנה בין מי שאינו יחיד.
<נופר טל: אם אותה מכולת באופן רדססיבי החליטה שהיא לא מתחשבת בחוק פעם אחר פעם והוטלו עליה עיצומים פעם אחר פעם, למה אני לא יכולה לדעת את זה?
<זמר בלונדהיים: זה יהיה מקרה שהדבר נחוץ לצורך אזהרת הציבור.
<זמר בלונדהיים: מה שתיארת, זה בדיוק זה.
<זמר בלונדהיים: ההבחנה היא מאוד פשוטה.
<זמר בלונדהיים: יש הבדל בין אישיות משפטית נפרדת של בן אדם לבין שמו הפרטי ולכן הרבה פעמים עושים את ההבדל הזה, חוץ מאשר לא נכון לעשות את זה.
<נופר טל: אני אגיד לך היכן הבעיה אצלי.
אלי אלאלוף: הנושא מובן.
אלי אלאלוף: לא משנים.
<זמר בלונדהיים: כך זה באופן רוחבי.
<נופר טל: אדוני, איך אפשר לדעת שהאכיפה היא שוויונית?
אלי אלאלוף: אמרו לכם.
אלי אלאלוף: הם הבינו את המקרה שתיארת והם הגיבו.
אלי אלאלוף: אם היה צרוך בשינוי, הם היו מתקנים.
<אביטל בגין: זה רק השם עצמו.
<אביטל בגין: כל שאר הדברים מופיעים.
<אביטל בגין: רק השם עצמו הוא מה שלא מופיע.
<אביטל בגין: מופיע המפר, באיזו הפרה ובאיזה עניין ומה הסכום שהוטל עליו.
<אביטל בגין: רק השם לא מופיע.
<רוני סורקיס: מופיע מספר הסעיף שהופר?
<נעה בן שבת: על אף האמור בסעיף זה, לא יפרסם הממונה פרטים שהם בגדר מידע שרשות ציבורית מנועה מלמסור לפי סעיף 9(א) לחוק חופש המידע, התשנ"ח-1998, וכן רשאי הוא שלא לפרסם פרטים לפי סעיף, זה, שהם בגדר מידע שרשות ציבורית אינה חייבת למסור לפי סעיף 9(ב) לחוק האמור.
<רוית ארבל: אני מבקשת להתייחס לסעיף קטן (ד).
<רוית ארבל: הסעיף עוסק בנושא של פרסום כאשר בין היתר ההפרה מגלה איזשהו סוד מסחרי של החברה.
<רוית ארבל: במקרה של סוד מסחרי, זה נכנס לסיפא של הסעיף.
<רוית ארבל: זאת אומרת, זה מידע שרשות מינהלית אינה חייבת למסור.
<רוית ארבל: אני חושבת שלצורך החוק הזה, ושמענו כאן על מטרות הפרסום, שבמקרה של סוד מסחרי, בוא נקבע במפורש שהיא לא תפרסם מידע שהוא בגדר סוד מסחרי ולא יישאר לה שיקול דעת האם לפרסם סוד מסחרי או לא לפרסם.
<נעה בן שבת: למה שיהיה כאן מידע של סוד מסחרי?
<נעה בן שבת: מה יכול להיות כאן מידע של סוד מסחרי?
<נעה בן שבת: יש כאן עבירה, עיצום כספי על עבירה ואני לא רואה למה צריך לסטות כאן מהוראות הפרסום המקובלות בחקיקה.
<אביטל בגין: לא רק זה אלא גם ההבחנה בין ה-רשאי וה-חייב, זה מתוך המבנה של חוק חופש המידע.
<אביטל בגין: ממילא אלה דברים שקיימים שם והם כאן בלי לעשות שינוי.
<אביטל בגין: אנחנו לא עושים כאן שינויים במה רשות מינהלית חייבת או שיש לה שיקול דעת אם לפרסם או לא.
<נעה בן שבת: אני מניחה שלא שאומרים שייצרת את השוקולד עם מרכיב כזה וכזה.
<נעה בן שבת: זה לא מה שמפרטים.
<רוית ארבל: לפעמים זאת ההפרה.
<רוית ארבל: לפעמים ההפרה היא חוסר התאמה לצורך העניין ואז, כדי להסביר את חוסר ההתאמה, הנימוק הוא מה כולל המוצר וזה יכול להיות סוד מסחרי.
<אביטל בגין: זה בהודעה שנשלחת אליך.
<אביטל בגין: זה לא במה שפורסם.
<אביטל בגין: זה לא במידע שמפורסם.
<רוית ארבל: איך את קובעת את זה?
<זמר בלונדהיים: אני לא חושב שזה נושא שאנחנו צריכים לפתוח עכשיו אגב חוק המזון.
<זמר בלונדהיים: חוק חופש המידע שהוא החוק הרוחבי החל על שלל תחומים, המזון מאוד לא ייחודי ביחס לתחומים אחרים בהקשר הזה.
<זמר בלונדהיים: קבע איזון שונה בין הפרטים שבסעיף 9(א) שאסור למסור לבין סעיף 9(א) שרשאי לא למסור.
<זמר בלונדהיים: סוד מסחרי הוא שם בכוונה.
<זמר בלונדהיים: חזקה על רגולטור שכשהוא יכול לתאר את ההפרה בלי לחשוף את הסוד המסחרי ואין בכך צורך, מן הסתם לא יעשה את זה.
<זמר בלונדהיים: אני לא חושב שעכשיו נשנה את האיזונים האלה אגב חוק המזון ולא נדע להסביר למה תחום המזון שונה מכל תחום מסחרי אחר.
<רוית ארבל: כן, רק שחוק חופש המידע דן במצב שונה לחלוטין בו פונים אליך ומבקשים מידע באופן יזום וכאן אנחנו מדברים על חוק שמחייב אותך למסור מידע.
<רוית ארבל: האיזונים הם קצת שונים.
<רוית ארבל: אם אתה מחויב למסור מידע, אז בוא לא נחייב אותך למסור מידע שהוא סוד מסחרי.
<זמר בלונדהיים: עיצומים כספיים על כל התחומים האחרים סבלו את הסעיף הזה.
<זמר בלונדהיים: תחום המזון הוא לא שונה.
<זמר בלונדהיים: אנחנו לא צריכים לבדל אותו.
<נעה בן שבת: פרסום באתר האינטרנט כאמור בסעיף קטן (א), בנוגע לעיצום כספי שהוטל על תאגיד יהיה לתקופה של ארבע שנים, ובנוגע לעיצום כספי שהוטל על יחיד – שנתיים וחצי.
<נעה בן שבת: השר – אנחנו מציעים באישור ועדת העבודה הרווחה והבריאות - יקבע הוראות בדבר הדרכים שימנעו, ככל הניתן, את אפשרות העיון בפרטים שפורסמו לפי סעיף קטן (א), לאחר שחלפה תקופת הפרסום האמורה.
<נעה בן שבת: מה קורה אם לא מותקנות התקנות האלה?
<נעה בן שבת: זאת שאלה אם אדוני רוצה שהתקנות האלה יהיו באישור הוועדה.
<אביטל בגין: אין בעיה שהתקנות יהיו באישור הועדה.
<אביטל בגין: התקנות כבר הותקנו והן הועתקו לכאן.
<אביטל בגין: לא יהיה הבדל בתקנות.
<אביטל בגין: האמת שהתקנות לא אומרות הרבה אלא הן בעצם אומרות שהרגולטור צריך, כאשר הוא מעלה את המידע, להעלות אותו באופן שמנועי החיפוש לא יוכלו לאחזר אותו במשך השנים ואז אי אפשר יהיה למחוק אותו ולעשות את המבחן שצריך לכתוב כל מיני מספרים שהולכים בגלים, ושזה לא יהיה בפורמט וורד שאפשר לסרוק אותו.
<אביטל בגין: כל עוד לא מותקנות התקנות, הוועדה יכולה לכתוב שלא יפורסם השם של המפר.
<אביטל בגין: להחלטת הוועדה.
<אביטל בגין: האפשרות הזאת קיימת.
אלי אלאלוף: במקרים אחרים שלא קשורים למזון מפרסמים את שם המפר?
<אביטל בגין: ההוראה הזאת נכנסה רק במספר חוקים.
<זמר בלונדהיים: יחסית היא חדשה.
<אביטל בגין: היא חדשה יחסית.
<אביטל בגין: היא נכנסה בוועדת הכלכלה בדיונים שהיו.
<אביטל בגין: לאחר זמן כשאני מסתכלת עליה, ואני מסתכלת על התקנות, יש דברים חשובים מאלה.
<אביטל בגין: זה משהו שהרגולטור עושה ממילא ואין בעיה.
<אביטל בגין: יש בחקיקה שלא יפורסמו השמות.
אלי אלאלוף: אני מסכים לא לפרסם שמות עד שלא תהיה חקיקה בהתאם.
<נעה בן שבת: אתה רוצה שהתקנות האלה יהיו באישור הוועדה?
<נעה בן שבת: יש תקנות נוספות שרצינו לבקש שיהיו באישור הוועדה ואלה התקנות של הפחתת הסכומים.
<נעה בן שבת: הנסיבות והשיקולים בשלהן אפשר להטיל עיצום כספי מופחת.
אלי אלאלוף: זה הגיוני.
<אביטל בגין: אמרנו אתמול שזה באישור הוועדה.
<רוית ארבל: לעניין ההערה הקודמת.
<רוית ארבל: לסעיף קטן (ד), אני מציעה אולי להוסיף שתינתן האפשרות בדבר האפשרות של המפר לבקש אי פרסום בעילת סוד מסחרי.
<נעה בן שבת: שהוא רשאי למסור פרטים רק אם הייתה בקשה?
<רוית ארבל: אם הוא רואה שיש סוד מסחרי, שהוא יפנה אלי וישמע אותי או שאני אוכל לבקש ממנו.
<רוית ארבל: שזה לא יהיה אוטומטי.
<אביטל בגין: כתוב שההפרה היא חוסר התאמה.
<אביטל בגין: אתה לא מפרט בפרסום.
<זמר בלונדהיים: אגב, גם שירות המזון לא יודע בהכרח שזה סוד מסחרי.
<רוית ארבל: זאת בדיוק הבעיה.
אלי אלאלוף: בשלב זה, לא מתקנים.
<נעה בן שבת: 310.
<נעה בן שבת: שמירת האחריות הפלילית תשלום עיצום כספי, המצאת התראה מינהלית או מתן כתב התחייבות ועירבון, לפי סימן זה, לא יגרעו מאחריותו הפלילית של אדם בשל הפרת הוראה מההוראות המנויות בסעיפים 287 ו-288 – אנחנו מוסיפים 288(א) ו-288(ב) - המהווה עבירה.
<רוית ארבל: בשל אותו מעשה?
<נעה בן שבת: בשל אותו מעשה.
<נעה בן שבת: זה לא פוגע באחריות הפלילית מהבחינה הזאת אבל יש הוראות שאם הוטל עיצום כספי, מיד תראי את זה, מחזירים את העיצום הכספי.
<נעה בן שבת: מסר הממונה למפר הודעה על כוונת חיוב או המציא לו התראה מינהלית או הודעה על האפשרות להגיש התחייבות ועירבון בשל הפרה המהווה עבירה כאמור בסעיף קטן (א), לא יוגש נגדו כתב אישום בשל אותה הפרה, אלא אם כן התגלו עובדות או ראיות חדשות המצדיקות זאת.
<נעה בן שבת: הוגש נגד אדם כתב אישום בשל הפרה המהווה עבירה כאמור בסעיף קטן (א), לא ינקוט נגדו הממונה הליכים לפי סימן זה בשל אותה הפרה, ואם הוגש כתב האישום בנסיבות האמורות בסעיף קטן (ב) לאחר שהמפר שילם עיצום כספי או הפקיד עירבון, יוחזר לו הסכום ששולם או העירבון שהופקד, לפי העניין, בתוספת הפרשי הצמדה וריבית מיום תשלום הסכום או יום הפקדת העירבון, עד יום החזרתו.
<נעה בן שבת: 311.
<נעה בן שבת: תקנות השר, בהסכמת שר המשפטים, רשאי להתקין תקנות לביצוע הוראות סימן זה.
אלי אלאלוף: התקנות ללא אישור הוועדה?
<אביטל בגין: אין תקנות כאלה.
<אביטל בגין: עכשיו אני חושבת על שאלת ההמצאה ואמרתי אולי דרך זה צריך לעשות איזשהו הסדר של המצאה בתקנות אבל אין כרגע תקנות.
<אביטל בגין: אלה תקנות ביצוע.
אלי אלאלוף: למה זה צריך להיות שר המשפטים?
<זמר בלונדהיים: בהסכמת שר המשפטים.
אלי אלאלוף: למה הוא צריך להיות מעורב בזה?
<אביטל בגין: כי אנחנו מרכזים באופן רוחבי את כל הנושא של עיצומים כספיים.
<אביטל בגין: אנחנו מלווים את כל המשרדים ואנחנו דואגים להיבטים האלה של אחידות בין הרגולטורים השונים.
<זמר בלונדהיים: מאותה סיבה שהנהלים הם באישור היועץ המשפטי לממשלה.
<זמר בלונדהיים: זה מודל רוחבי מקובל.
<זמר בלונדהיים: אני לא חושב שיש כאן בעיה.
<זמר בלונדהיים: אנחנו נעזור לכתוב את התקנות האלה.
אלי אלאלוף: מתי לשרים יש זמן להיפגש?
אלי אלאלוף: זה מעכב.
<אביטל בגין: הם לא נפגשים.
<אביטל בגין: הפקידים שלהם נפגשים ועושים את זה.
אלי אלאלוף: אז צריך להוסיף פקידים למערכת.
אלי אלאלוף: אתם לא יכולים לוותר על זה?
<נעה בן שבת: אם יש לך תשובה לגבי הנושא של ההמצאה שזה יהיה בדואר רשום.
<נעה בן שבת: 312.
<נעה בן שבת: תחילה ותחולה הוראות סימן זה יחולו על הפרה שנעשתה ביום תחילתו של פרק זה ואילך.
<נעה בן שבת: יכול להיות שהמקום של ההוראה הזאת הוא בפרק הוראות התחילה והתחולה אבל אנחנו קוראים אותו כאן.
<רוית ארבל: כאן צריכות להיות תקנות ההפחתה שתלויות אחת בשנייה.
<זמר בלונדהיים: כבר הוספנו.
<זמר בלונדהיים: משהו קצר.
<זמר בלונדהיים: אני מתנצל על טעות קלה שלי.
<זמר בלונדהיים: הסעיף שהקראתי קודם לעניין הנוהל, זכרתי שהתחייבנו לגביו, אנחנו בעצם לא צריכים את הנוהל הזה והסיבה היא שעיגנו את הסעיף של אחריות המשווק, הסעיף שאמר מתי משווק לא יהיה חייב, זה בעצם מה שהתכוונו לקבוע בנוהל, שהוא לא ידע, שהוא לא יכול היה לדעת, שהוא לא תרם לזה וכולי.
<זמר בלונדהיים: אין לנו מה להוסיף.
<זמר בלונדהיים: בעצם הנוהל בסוף הוא גם בגוף החוק ולכן אין לנו צורך לקבוע עוד סעיף.
<אביטל בגין: את אומרת שני דברים שונים.
<אביטל בגין: את מדברת על נוהל אכיפה.
<רוית ארבל: אני מדברת על מה שהוא מדבר, על הנוהל לעניין הפרה עם שני מפירים.
<רוית ארבל: אותה הפרה עם שניים.
<זמר בלונדהיים: כשעברנו את המסננת הזאת, זה אומר שהמשווק ידע וכולי ואלה בדיוק המקרים שכנראה יהיה נכון להטיל גם עליו עיצום כספי למרות שזה היצרן.
<זמר בלונדהיים: כלומר, המסננת היא כבר בחוק עצמו ולכן אין צורך.
<זמר בלונדהיים: הנוהל הזה היה לפני שהחלטנו בסוף לעגן את זה בחוק, מה שהוועדה כבר אישרה.
אלי אלאלוף: אני מבין שמה שקראת קודם, מבוטל.
<זמר בלונדהיים: לא צריך את הנוהל הזה.
<זמר בלונדהיים: להפך, שמנו את זה בחוק כך שהמצב יותר טוב.
אלי אלאלוף: כל מה שמתבטל, יותר טוב.
<זמר בלונדהיים: אני מתנצל על הטעות.
סימן י"ב: 313.
סימן י"ב: התראה מינהלית וצו הגבלה מינהלי היה לנותן רישיון ייצור או לרשם היבואנים יסוד סביר לחשד כי חדל להתקיים תנאי מן התנאים למתן רישיון ייצור לפי סעיף 55(א) או ל מתן תעודת יבואן רשום לפי סעיף 140 או כי הופר תנאי מתנאי רישיון הייצור או תעודת היבואן הרשום, או כי הופרה הוראה מההוראות לפי פרק זה על ידי יצרן, יבואן או משווק, וכי בשל כך קיימת סכנה לבריאות הציבור, רשאי הוא לדרוש, בכתב, מהיצרן, היבואן או המשווק, לפי העניין, לקיים את התנאי או ההוראה שחדלו להתקיים או שהופרו כאמור (בסימן זה – התראה), באופן ובתוך המועד שנקבעו בהתראה.
סימן י"ב: התקיימו הנסיבות האמורות בסעיף קטן (א), לעניין בעל רישיון או תעודה אחרת לפי פרק זה, רשאי נותן הרישיון או התעודה לתת התראה גם לבעל רישיון או תעודה אחרת כאמור, אם קיים בכך צורך לשם צמצום או מניעה של סכנה לבריאות הציבור כתוצאה מהתקיימות הנסיבות האמורות.
סימן י"ב: מנהל שירות המזון רשאי לתת התראה גם למשווק, ככל שהיה לו יסוד סביר לחשד כי המשווק הפר הוראות לפי פרק זה החלות לגביו או שחדל להתקיים תנאי מן התנאים לשיווק מזון על ידו לפי פרק זה.
<נעה בן שבת: אני רוצה להעיר לגבי סעיף קטן (א).
<נעה בן שבת: אני חושבת ששם בטעות השתרבבה המילה "משווק".
<נעה בן שבת: אני רוצה עוד לבדוק את זה.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על נותן רישיון ייצור או רשם היבואנים, הופר תנאי מתנאי הרישיון או היבואן.
<נעה בן שבת: זה יכול לחול גם על המשווק?
<נעה בן שבת: האם אני יכולה לתת הוראה למשווק לגבי פגם שנפל אצל היצרן?
<זמר בלונדהיים: שוב, ההוראה לא תהיה שהוא ילך ליצרן ויתקן אלא הוראה לגבי מה אתה עושה בהינתן שיש לך מוצרים שהפגם קיים בהם.
<זמר בלונדהיים: זאת לא טעות מבחינתנו.
<זמר בלונדהיים: זה קיים כאן וזה הופרד כי אין תנאי רישיון וכולי ולכן הוא מופיע רק בהמשך ולא בפתיח של הסעיף שמדבר על תנאי רישיון כי אין רישיון לפי חוק המזון למשווק מזון.
<ענת מימון: מי הוא הגורם המוסמך לגבי המשווק?
<נעה בן שבת: אם נותן רישיון הייצור, למשל הרופא המחוזי מצא שיש בעיה, הוא יוכל לתת הוראה למשווק לעשות פעולה בעקבות ההפרה שנעשתה על ידי היצרן.
<ענת מימון: כתוב שהופרה הוראה על ידי המשווק.
<נעה בן שבת: או המשווק.
<רז הילמן: מהסעיף הזה לא ברור מתי אמורים להנחות מתוקף הסעיף הזה משווק איך להתנהל.
<נעה בן שבת: סעיף קטן (ג) עוסק במשווק.
<נעה בן שבת: הסמכות נתונה למנהל שירות המזון.
<נעה בן שבת: השאלה אם אנחנו רוצים להגיד שגם הפרה של היצרן, אני אוכל לתת הוראות למשווק כאשר זה מה שמשתמע מסעיף קטן (א).
<רוית ארבל: איזה תנאים?
<רוית ארבל: איפה הם נקבעו?
<זמר בלונדהיים: ברישיון.
<רוית ארבל: של המשווק?
<נעה בן שבת: של היצרן.
<רוית ארבל: בסעיף קטן (ג) כתוב תנאים.
<רוית ארבל: למה הכוונה?
<ענת מימון: לדוגמה אחזקה בטמפרטורה, אחסון, תנאים לשיווק מזון מסוים.
<רוית ארבל: אלה לא תנאים.
<רוית ארבל: אלה הוראות.
<רוית ארבל: המונח תנאים לא מתאים למשווק.
<זמר בלונדהיים: אפשר לשנות את המונח.
<נעה בן שבת: אם למשל חדל להיות לו רישיון עסק כתנאי לשיווק.
<נעה בן שבת: אם הוא חייב ברישיון עסק.
<נעה בן שבת: זה יכול להיות תנאי מהתנאים.
<רוית ארבל: אבל אז הוא מפר הוראת חוק.
<נעה בן שבת: זה לא מפר את הוראות החוק בפרק זה אלא תנאי מהתנאים לשיווק מזון על ידו.
<רוני סורקיס: אבל כתוב שזה בשל סכנה לבריאות הציבור.
<רוני סורקיס: זה לא קשור כל כך לרישיון עסק.
<נעה בן שבת: הערה נוספת שעולה כאן היא האם גם בסעיף הזה, כמו בסעיף קטן (ב) מדובר על בריאות הציבור, על נושא של סכנה לבריאות הציבור.
<נעה בן שבת: נדרש לשם צמצום ומניעה של סכנה לבריאות הציבור.
<זמר בלונדהיים: אני מתנצל, היה כאן שיח על דברים אחרים שהוועדה ביקשה ועדכנו אותי.
<זמר בלונדהיים: מה הייתה השאלה?
<נעה בן שבת: לגבי המשווק.
<זמר בלונדהיים: האם הוא צריך להיות ב-(א)?
<נעה בן שבת: האם הוא צריך להיות ב-(א), זאת שאלה אחת.
<נעה בן שבת: שאלה שנייה היא האם בסעיף קטן (ג), ההפרה היא רק בנסיבות של סכנה לבריאות הציבור.
<שרון גוטמן: המשווק לא צריך להיות ב-(א) אלא ב-(ג).
<נעה בן שבת: אז נוריד את המשווק מ-(א) ונשאיר אותו ב-(ג).
<ענת מימון: סעיף (ג) נשאר כפי שהוא.
<זמר בלונדהיים: בסעיף (ג) הוספתם גם את הסכנה על בריאות הציבור?
<נעה בן שבת: אני רוצה להבין את הנסיבות.
<נעה בן שבת: גם סעיף קטן (ב), יכול להשתמע ממנו.
<נעה בן שבת: אנחנו תיקנו כאן את הנוסח ואמרנו שאם יש בעיה בבעל רישיון או תעודה אחרת, למשל רישיון אחסנה או רישיון הובלה, אפשר לתת הוראה להם לצמצם.
<נעה בן שבת: אבל יכול להיות שכוונת הסעיף הייתה שבנסיבות שיש הפרה אצל היצרן, אפשר יהיה להורות למוביל שלא יוביל את המוצרים ולא שתהיה הוראה כזאת עצמאית על הפרה של בעל רישיון אחסון, ההפרה שחלה עליו.
<נעה בן שבת: לכן לא כל כך ברור מה הכוונה ואנחנו רוצים לבקש אם תוכלו בבקשה לדייק.
<אביטל בגין: נבדוק את זה.
<ענת מימון: יש את הנושא של מפר ויש את הנושא של מקבל ההוראה.
<זמר בלונדהיים: אנחנו נבדוק את היחס ביניהם.
<זמר בלונדהיים: נדמה לי שגם ב-(ג) אנחנו צריכים להוסיף את הסכנה.
<ענת מימון: ניתנה התראה לפי הוראות סעיפים קטנים (א) עד (ג), ולא קוימו הוראותיה באופן ובמועד שנקבעו בה, רשאי נותן ההתראה להורות, בצו, ליצרן, ליבואן, למשווק או לבעל הרישיון או התעודה, לפי העניין, לא לעשות כל פעולה של ייצור מזון, ייבוא מזון, שיווק מזון או כל פעולה אחרת במזון, או לעשות פעולות כאמור רק במגבלות ובתנאים שנקבעו בצו, והכול במידה שלא תעלה על הנדרש בנסיבות העניין (בסימן זה - צו הגבלה מינהלי) ורשאי לקבוע בצו ההגבלה המינהלי הוראות לעניין האחראים לביצועו ודרכי הבטחת מילויו.
<ענת מימון: על אף הוראות סעיפים קטנים (א) עד (ד), התקיים אחד מאלה, רשאי מי שמוסמך לפי אותם סעיפים קטנים לתת צו הגבלה מינהלי (בסעיף זה – נותן הצו), לתת צו כאמור אף בלא שנתן קודם לכן התראה: המזון מיוצר בלא רישיון ייצור ולא הוגשה לגביו בקשה לרישיון ייצור או לחידושו לפי הוראות סעיף 54 או שהמזון יובא על ידי יבואן שאינו יבואן רשום לפי סעיף 135, בלא אישור מוקדם לייבוא לפי סעיף 92 או בלא תעודת שחרור לפי הוראות סעיף 112.