GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בצלאל שטיגליץ: זה היה ההסכם, האם כיבדתם אותו?
בצלאל שטיגליץ: היה הסכם מפורש שבו נאמר שלאחר הבדיקה, לא אנחנו נקבע, ועדה ניטרלית, יופיעו בפניה העובדים שהם טוענים שפוטרו כתוצאה מהסיינטולוגיה.
בצלאל שטיגליץ: הנהלת המפעל לא הייתה מוכנה להקים את הוועדה הזו.
עו"ד עדי זוגלובק: למיטב ידיעתי, לא הובא אפילו בדל של ראייה לזה שהיה משהו.
יוסף יצחק פריצקי: האם גופים ממלכתיים טיפלו בנושא הזה, גופים כמו ההסתדרות, משרד העבודה והרווחה?
יוסף יצחק פריצקי: האם מישהו בדק את הטענות האלו?
עו"ד עדי זוגלובק: בוודאי.
עו"ד עדי זוגלובק: אני מפנה אותך למסמך.
עו"ד עדי זוגלובק: אני מבקש שייכתב בפרוטוקול שאנחנו צירפנו מסמכים.
יאיר פרץ: ראיתי ועיינתי בזה, תודה.
בצלאל שטגיליץ: אני רוצה להתייחס להסכם שנחתם: "מוקם בזאת צוות מקצועי בן שלושה חברים בהרכב נציג אגף כוח אדם של המפעל, נציג ההסתדרות הכללית ונציג הרבנות".
בצלאל שטגיליץ: לא אנחנו, לא לב לאחים קשורים לעניין הזה.
בצלאל שטגיליץ: הייתה צריכה לקום ועדה כזו ולא קמה.
בצלאל שטגיליץ: "מתפקידו של הצוות המקצועי לוודא אם עובדי התשלובת נפגעו בעבודתם כתוצאה מפעילות סיינטולוגית ולאפשר שובם של עובדים שפוטרו אם וככל שמסיבה זו".
נסים זאב: על כמה עובדים מפוטרים מדובר?
עו"ד עדי זוגלובק: אף אחד לא יודע.
יאיר פרץ: חבר הנסת אפי אושעיה, בבקשה.
אפי אושעיה: אדוני היושב ראש, שנינו היינו בהסתדרות פעם ואנחנו מכירים את מערכת יחסי העבודה.
אפי אושעיה: אנחנו יודעים גם שאם נמשיך בדיון הזה יכולים להיאמר דברים ומחר העובדים האלה יכולים להיות מפוטרים כי לא תהיה עבודה משום שאנשים הפסיקו לקנות מ"זוגלובק".
אפי אושעיה: לפיכך, אני מציע לוועדה לרשום את ההודעה של הנציגים המוסמכים של "זוגלובוק" שאין הפעלה סיינטולוגית כזו או אחרת במפעל.
אפי אושעיה: שנית, משרד העבודה כמופקד על יחסי העבודה ימשיך בבדיקות שלו כפי שעשה בעבר מתוקף תפקידו, ובזה נסיים את הדיון.
נסים זאב: גם הקמת הוועדה.
נסים זאב: ההחלטה בחודש יוני הייתה להקים את הוועדה הזו במטרה לבדוק.
נסים זאב: במידה ופוטרו עובדים הם צריכים להיות מוחזרים לעבודתם.
רחל אזולאי: אני עובדת במפעל "זוגלובק" ואני רוצה לומר שיש לי תחושה כזו שמישהו פה מחפש את חנן או שהוא מחפש את הסיינטולוגיה.
רחל אזולאי: זה בסדר, וזה בסדר, תתעסקו עם זה.
יאיר פרץ: חנן והסיינטולוגיה חד הם, לא?
רחל אזולאי: אני לא יודעת וזה גם לא כל כך מעניין.
בצלאל שטיגליץ: את יודעת היטב.
רחל אזולאי: אנחנו רוצים לעבוד.
רחל אזולאי: מדובר פה ב-1,500 משפחות שמועסקות באופן ישיר ויש עוד אלף משפחות שמועסקות באופן עקיף, למשל משפחות של ספקים.
רחל אזולאי: לא נותנים לנו לעבוד.
רחל אזולאי: אנחנו מפעל מזון שנמצא בגבול הצפון וגם תחת התקפת קטיושות עבדנו.
רחל אזולאי: כל הזמן היינו גאים לומר שאנחנו עובדים במפעל "זוגלובק".
רחל אזולאי: אנחנו היום מתביישים לומר שאנחנו עובדים במפעל "זוגלובק".
רחל אזולאי: אנחנו לא יודעים על מה מאשימים אותנו בכלל.
רחל אזולאי: משרד העבודה והרווחה חקר תשעה חודשים.
רחל אזולאי: באו אלינו באמצע הלילה, ראיינו אנשים באופן אקראי, התקשרו לאנשים הביתה, הייתה פניה לכל האנשים שפנו לארגון לב לאחים וגם אותם ראיינו, אבל כלום.
רחל אזולאי: יש החלטה, זה סגור.
רחל אזולאי: נמצא כאן נציג ההסתדרות והוא ידווח לכם האם היו אצלו אנשים כן או לא.
רחל אזולאי: הם בדקו את הנושא, הכל סגור.
רחל אזולאי: אם אתם רוצים לתקוף את הסיינטולוגיה אז בבקשה.
רחל אזולאי: תעשו מה שאתם רוצים.
יאיר פרץ: תודה רבה, גבירתי.
יאיר פרץ: נציג ההסתדרות, בבקשה.
פרדי שכטר: שמי לא "זוגלובק" ואין לי שום קרבה למפעל.
פרדי שכטר: אני מגן על עובדים.
פרדי שכטר: יו"ר ההסתדרות במרחב שלנו הגיע למפעל והוא גם זימן אליו את ועדי העובדים כדי שהם לא יהיו במפעל וכדי שלא תהיה השפעה עליהם.
פרדי שכטר: הם הגיעו למשרדו והם בטח ובטח לא פחדו לומר לו את הדברים, הם נציגי ועד.
פרדי שכטר: יש גם תיקון לחוק לפיו אסור לפטר נציגי ועד וחברי ועד.
פרדי שכטר: אנחנו עשינו דבר שהוא מעבר לזה.
פרדי שכטר: אנחנו פנינו למשרד העבודה והרווחה וביקשנו לדעת כמה תלונות היו מטעם קונצרן זוגלובק על פיטורים שהם לא ראויים בחמש השנים האחרונות?
פרדי שכטר: כמה תביעות היו בבית הדין לעבודה האזורי בחיפה?
פרדי שכטר: אפס.
פרדי שכטר: כמה היו על פיטורים לא ראויים?
פרדי שכטר: אדוני היושב ראש, אפס.
פרדי שכטר: זה לא אומר שהם טלית שכולה תכלת, אני מדבר על העניין הזה.
פרדי שכטר: יושב ראש המרחב שלנו מר אשר שמואלי עשה עבודה בעניין הזה וזו התוצאה שגילינו.
פרדי שכטר: אנחנו רוצים שעובדים יעבדו כדי שהם יביאו את הלחם הביתה.
פרדי שכטר: אנחנו לא רוצים שיהיו עליהם לחצים לא כאלו ולא אחרים.
פרדי שכטר: באזור שלנו המלחמה של העובדים היא מלחמה על הלחם ולא על המרגרינה.
פרדי שכטר: בחוץ מתקיימת עכשיו הפגנה של תושבי הנגב ויכולנו לארגן גם שביתה של אנשי הגליל.
פרדי שכטר: בגליל המערבי ישנו אחוז המובטלים הגדול ביותר במדינת ישראל ואנחנו מבקשים בסך הכל שיתנו לעובדים לעבוד בשקט ולא להתערב בנושא הזה.
יאיר פרץ: חבר הכנסת אפי אושעיה אמר שאם חס וחלילה התופעה הזו קיימת במפעל אז היא עשויה לגרום לירידה בצריכת מוצרי המפעל.
יאיר פרץ: זה גם יגרום לפיטורים ולשרשרת של דברים.
יאיר פרץ: על מנת לשמור גם על המפעל, גם על העובדים, וגם על השורשים שלנו כעם יהודי, על שלושת הדברים האלה, אני מבקש שהנהלת המפעל תוציא מכתב לוועדת העבודה והרווחה שאין תופעה כזו, כפי שהצהרת לפרוטוקול.
נסים זאב: הייתה החלטה להקים ועדה.
אפי אושעיה: אל תקימו עוד ועדות.
אפי אושעיה: ישנו משרד העבודה והרווחה שהוא המוסמך.
יאיר פרץ: במקביל, אני אבקש מהגברת ציפי שיינקמן ממשרד העבודה והרווחה שישבה בראש הוועדה הקודמת, לעשות בדיקה מחודשת של הנושא הזה וזאת במקביל למכתב ההתחייבות שלכם, ובא לציון גואל.
דוד טל: על סדר יומנו הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם, הצעת חוק של חבר הכנסת אחמד טיבי שיש לה סיכוי סביר לעבור בוועדה.
דוד טל: כאמור, התחלנו לדון בנושא הזה ויש לנו עוד כמה בעיות שאנחנו צריכים לפתור כדי שנוכל להתקדם עם הצעת החוק.
דוד טל: לגבי הגדרה של כהונת מנהל מחלקה, הגדרנו בהצעה שהונחה?
ג'ודי וסרמן: "מחלקה – יחידת אשפוז בבית-חולים שיש בה 12 מיטות לפחות וכן מחלקת מיון והרדמה או מחלקות נוספות שייקבעו על-ידי השר בצו".
ג'ודי וסרמן: צריך לשקול אפשרות להכניס מחלקות אחרות שמתבצעים בהם עשרים אלף טיפולים בשנה לפחות.
ג'ודי וסרמן: מדובר על אותם סוגי מחלקות שאין אשפוזים אבל כולנו מכירים אותן כמחלקות לכל דבר ועניין.
לאה ופנר: מתוך הבנה שלנו לעניין הזה ושלהם לעניין הזה, אנחנו כן חושבים שאנחנו צריכים להגדיר אחרת לפחות חלק מהמחלקות שלא יהיו אך ורק תלויי מיטות.
לאה ופנר: זה לא נעשה עד היום כי כולנו מחפשים איזשהו גורם יציב.
לאה ופנר: אנחנו לא רוצים ללכת לטיפולים או לתקופות, לא בגלל שאף אחד לא רוצה ללכת אלא משום שהדברים האלה הם תלויים למשל בהנהלת המחוז.
לאה ופנר: נכון להיום מחלקה מקבלת רשיון והמחלקה היא לא מחלקה באוויר.
לאה ופנר: מי שנותן רשיון על פי הדברים המסוימים זה משרד הבריאות.
דוד טל: אני חושב שאת הנושא של 12 מיטות הייתי מוריד כי אני לא רוצה שמחר מחלקה תהיה עם עשר או שמונה מיטות והחוק לא יהיה רלוונטי לגביה.
דוד טל: אנחנו נשאיר את הסמכות הזו בידי השר.
דוד טל: שר הבריאות הוא זה שיהיה מוסמך לקבוע מה זו מחלקה.
דוד טל: אנחנו נמצאים בסעיף (ב) בעמוד 2.
לאה ופנר: צריך לזכור שבשירות הציבורי זה המגזר היחידי שהולך לכיוון הזה.
לאה ופנר: אי-אפשר לומר שבגלל שהוא המנהל, הוא יוכל עכשיו לקבוע את הכל.
לאה ופנר: בשאר המקומות כשאתה מתקבל להיות קבוע, אתה קבוע.
לאה ופנר: גם אם יש לך מנהל למעלה, הוא לא יכול להחליט לפי ראות עיניו שמחר הוא לא ימשיך או שאתה לא תהיה אלא יש פרוצדורות שקיימות לפיהן צריך ללכת.
לאה ופנר: כאן אתה מכניס ונותן להם כוח שלא זו הייתה הכוונה של המצב אלא הכוונה הייתה לתחום על פי דעת כולם ולכן יש גם משמעות לנושא של הרופאים שעובדים שם, איך הם מרגישים ואיך הם רואים את זה.
לאה ופנר: הייתי רוצה להמליץ להשאיר את זה בהסדרים בלי לחילופין.
מגי בר-אשר: אני רוצה להזכיר שמדובר לא במינוי ראשוני אלא בהארכה ועל תפקודו של אותו מנהל.
מגי בר-אשר: אני חושבת שהמנהל ומנכ"ל משרד הבריאות הם האנשים הנכונים כדי לבחון את התפקוד שלו.
מגי בר-אשר: אני לא יודעת אם עובד כזה או אחר שכועס עליו מסיבות כאלה ואחרות הוא זה שמתאים לכך.
לאה ופנר: לגבי קופת-חולים המצב יותר מסובך כאשר יש שבעה נציגים כאשר בעיקרון בגדול ישנו הנציג המרכזי, דהיינו קופת-חולים המרכזית, אליו מצטרפים נציגים נוספים כשזה לפי ההרכב הפנימי, ואליהם מצטרף נציג ארגון הרופאים.
לאה ופנר: אז יש לנו איזון והם יכולים להשפיע, כך שיש גם את נציגות בית-החולים המקומי, גם את הנציגות של הארצי והאזורי וגם את נציגות הרופאים.
לאה ופנר: שומעים את כולם ואתה מבין שהרופאים תמיד נמצאים במצב של המיעוט, אבל לפחות הם מביעים את דעתם בעניין הזה.
לאה ופנר: זה בעצם מה שהיינו רוצים.
גל הרשקוביץ: לכן מבחינת טובת בית-החולים, אני חושב שהגורם החשוב כאן שצריך לקבוע את השלוש שנים האלה, זה מנהל בית-החולים.
גל הרשקוביץ: לגבי האינטרסים.
גל הרשקוביץ: למנהל בית-החולים האינטרס שבית-החולים שלו יהיה בית-חולים שהחולים יהיו שבעי רצון ויגיעו אליו ויקבלו את הטיפול הטוב.
ישראל אייליג: מבחינת הגיל.
ישראל אייליג: תפקיד של מנהל מחלקה, בדרך כלל אנחנו מדברים על גיל 45 עד 50.
ישראל אייליג: הגאונים, ולא כולם גאונים בגיל 45, הרוב הגדול מגיעים לניהול בגיל 50.
ישראל אייליג: בשנתיים-שלוש השנים האחרונות לכהונתו כמנהל מחלקה, הוא יודע שתוך שנה-שנתיים הוא מפסיק להיות מנהל ואז הוא מתחיל לדאוג לצרכיו כי בגיל 60 הוא יוצא החוצה, הוא מפסיק להיות מנהל מחלקה והוא הופך למה שקוראים כאן מומחה מן המניין במחלקה.
דוד טל: הצעת החוק בה אנו דנים באה כדי להגביר את האכיפה על המעסיקים השונים, כדי להטיל עליהם איזושהי אחריות חזקה ורצינית יותר, כדי שידעו שמעסיק בפועל שותף בצורה כזו או אחרת לאי-תשלום שכר המינימום.
דוד טל: אנחנו מקווים שעל-ידי כך נוכל לצמצם את אותה פגיעה באותם עובדים שלא מקבלים את שכר המינימום.
דוד טל: מונח כאן נוסח הצעה מטעם הממשלה ואני מציע שעורך-דין מיכאל אטלן יפתח ויסביר לנו.
מיכאל אטלן: אנחנו מציגים בפני הוועדה מסמך ובו שני חלקים.
מיכאל אטלן: חלק אחד מהווה דברים שכבר הספקנו פחות או יותר להסכים עליהם ברמה של הפקידות לפחות ובין הגורמים המקצועיים במשרדי הממשלה, והחלק השני מהווה דברים שרצינו ללבן אותם עוד שבוע, אבל לא הספקנו וברגע זה הם מהווים הצעות אפילו לא של משרד העבודה כמשרד אלא ממש הצעות של הגורמים המקצועיים בלבד במשרד העבודה והם טרם נדונו בממשלה וטרם נדונו לפרטיהם לפחות עם יתר המשרדים.
מיכאל אטלן: אנחנו מבקשים לאפשר לנו לשכלל עוד יותר את ההצעה.
מיכאל אטלן: אם ישאל אותי היושב-ראש איפה אני רואה את עיקר המהפכה שיכולה להיות בתחום, אני לפחות חושב – ויכול להיות שכאן הדעות בממשלה חלוקות – שעיקר המהפכה היא דווקא בנספח שמהווה הצעות רק של המשרד.
מיכאל אטלן: החזקות שאנחנו מציעים שאם יתקבלו כחזקות שיחולו גם בהליך הפלילי וגם בהליך האזרחי, יכולות באמת לעשות שינוי אמיתי.
מיכאל אטלן: פרט לזה צריכות להיות הגדרת הסמכויות שחסרות לנו, אבל נתמקד בקטע שכרגע מוסכם.
מיכאל אטלן: הסעיף הראשון הוא סעיף שמהווה פירוט יותר גדול של מה שנקבע בסעיף הראשון להצעה בנוסח הכחול.
מיכאל אטלן: בחוק שכר מינימום, התשמ"ז1987- (להלן – החוק העיקרי), אחרי סעיף 6 יבוא: הסברה 6א.
מיכאל אטלן: מעביד יפרסם במקום בולט לעין שבמקום העבודה כרזה ובה יפורטו זכויות העובד לפי חוק זה, לרבות גובה שכר המינימום וכן כתובת ומספר טלפון של האגף לאכיפת חוקי עבודה במשרד העבודה והרווחה.
מיכאל אטלן: (ב) השר רשאי לקבוע בתקנות, לאחר התייעצות עם ארגון העובדים שעם חבריו נמנים רוב העובדים המאורגנים במדינה ועם ארגוני מעבידים שהם, לדעת השר, יציגים ונוגעים בדבר, ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת: (1) את נוסח הכרזה.
מיכאל אטלן: (2) את השפות שבהן תפורסם הכרזה.
מיכאל אטלן: (3) סוגי מעבידים שיחויבו בנקיטת דרכים חלופיות לפרסום הכרזה, או שיחויבו לפרסמה בדרך אחרת בנוסף לפרסום כאמור בסעיף קטן (א).
מיכאל אטלן: (4) סוגי מעבידים אשר יהיו פטורים מחובת פרסום הכרזה.
מיכאל אטלן: (ג) מעביד שאינו מקיים את חובתו לפי סיף זה ואינו פטור לפי סעיף קטן ב(4), דינו – הקנס האמור בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין התשל"ז1977- (להלן – חוק העונשין) וקנס נוסף כאמור בסעיף 61(ג) לחוק העונשין, לכל שבוע שבו נמשכה העבירה.
מיכאל אטלן: עבירה לפי סעיף זה היא מסוג העבירות של אחריות קפידה.
14 יבוא: עונשין 14.
14 יבוא: (א) מעביד שלא שילם לעובדו שכר מינימום, דינו – מאסר ששה חודשים או קנס כאמור בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין.
14 יבוא: (ב) (1) הועסק עובד בידי קבלן כוח אדם ולא שולם לו שכר מינימום, דינו של המעסיק בפועל – מאסר שלושה חודשים או מחצית הקנס האמור בסעיף קטן (א) ובלבד שהתקיים אחד מאלה: (א) העובד מסר למעסיק בפועל הודעה בכתב לפיה מסר דרישה לקבלן כוח האדם לתשלום שכר מינימום.
14 יבוא: חלפו …… ימים מיום מסירת ההודעה למעסיק בפועל, שכר המינימום לא שולם על ידי קבלן כוח האדם עד תום תקופת זו, הודעת העובד תכלול העתק הדרישה שמסר, בפסקה זו – "הודעה" – לרבות תובענה בגין הפרת חוק זה נגד קבלן כוח האדם ונגד המעסיק בפועל.
14 יבוא: מפקח עבודה מסר למעסיק בפועל הודעה בכתב כי יש לו מידע לפיו עובד של קבלן כוח אדם המעוסק אצלו לא קיבל שכר מינימום ושכר המינימום לא שולם על ידי קבלן כוח האדם בתוך ……… ימים ממועד מסירת ההודעה.
14 יבוא: (ג) לעניין חוק זה – "קבלן כוח אדם" ו"מעסיק בפועל" – כהגדרתם בסעיף 1 לחוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו1996-.
14 יבוא: יש פה הערת שוליים שהצעת נוסח שבוחנת אפשרות לעגן חובה למסירת דיווחי שכר למעסיק בפועל כחלופה אלטרנטיבית או בנוסף כבסיס לחבות של המעסיק בפועל והיא נמצאת בדיונים עדיין בין משרדי הממשלה.
14 יבוא: אם היושב-ראש זוכר, לאגף הפיקוח שלנו הייתה הצעה, והתיישרנו אתו, כך שאנחנו אכן סבורים שצריך להיות כאן שילוב של אמצעים, אבל לא היה לנו זמן להשיג את ההסכמה של כל משרדי הממשלה.
14 יבוא: פה יכולה להיות גם פעולה ללא שום נקיטת צעד מצד העובד, אם זה מגיע לידיעת המפקח.
14 יבוא: יכול להגיע לידיעת המפקח בלי שום דבר בכתב של העובד אלא באמצעות טלפון אנונימי כזה או אחר.
14 יבוא: על כל פנים, זה מהווה חצי הדרך ועדיין לא פותר את כל הבעיה.
יפעת סולל: ודאי שצריך להשאיר את זה כפי שהוא ולהכניס את הדברים האלה כראיה.
יפעת סולל: בעניין הזה הייתי שמחה לקבל דווקא את ההצעה שהועברה כאן על-ידי הממשלה, על-ידי משרד העבודה והרווחה שמדבר על דרכי הוכחה ומדבר על דרכי הוכחה רבות יותר, שורה של שש דרכים כאשר לנו יש עוד מספר סעיפים לגבי מי שיכול להעביר את המידע הזה.
יפעת סולל: למשל, לא נכנס כאן נושא של ארגונים למיניהם שיוכלו להעביר את התלונה בעצמם ולאו דווקא דרך המפקח על העבודה.
יפעת סולל: לכן אני חושבת שצריך להשאיר את הסעיף הכללי כפי שהוא ולקבוע חזקות כפי שמוצע על-ידי משרד העבודה והרווחה ואולי להוסיף להם עוד כמה רעיונות שאני אשמח להיכנס אליהן.
ורד וייץ: לא ברור לי למה ההצעה היא להפחית בסנקציה שעלולה להיות מוטלת על המעסיק בפועל.
ורד וייץ: אם ניקח לדוגמה את האפשרות שהמעסיק בפועל לא העביר כספים לקבלן כוח-אדם ויש לו התחשבנות או, למה עונשו צריך להיות פחות מעונשו של המעביד?
ורד וייץ: הוא זה שגרם חד וחלק לכך שעובד לא קיבל את כספו בכלל ואת שכר המינימום בוודאי.
ורד וייץ: אני לא רואה למה צריך להפחית בעונשו.
ורד וייץ: אנחנו מדברים כאן על קבלני כוח אדם כהגדרתם בחוק, על מעסיק בפועל כהגדרתו בחוק.
ורד וייץ: איך אנחנו מכניסים למסגרת הזו את כל אותם עובדים שנשלחים על-ידי גורמים שאינם קבלני כוח אדם כהגדרתם בחוק?
ורד וייץ: כמו חברות למתן שירותים, חברות ניקיון, שמירה ואחזקה, מיני גופים קיקיוניים או לא קיקיוניים, אבל שהם לא נכנסים למסגרת ואני חושבת שצריך לתת על זה את הדעת.
דוד טל: אני רוצה שתזכרו במה אנחנו מדברים.
דוד טל: פעמים רבות אנחנו מדברים על אנשים שאפילו לא יודעים קרוא וכתוב והם לא מכירים את הזכויות שלהם.
דוד טל: גם אם תכתוב להם את זה על שלט מאיר עיניים, הם לא ידעו בדיוק את הזכויות שלהם.
דוד טל: אני רוצה לשחרר אותם מהדבר הזה.
דוד טל: מי שיודע, טוב, אבל מי שלא יודע, אני רוצה לשחרר אותו.
שי סומך: אני רוצה להזכיר מה היה הנוסח הקודם.
שי סומך: הנוסח קודם התנה את האחריות של המעסיק בפועל בכך שהייתה הודעה של העובד, ואז אמרו בצדק רב הארגונים מה אתם רוצים מהעובד הזה, יש עובדים שהם עולים חדשים, עובדים שאולי לא יודעים את החוק ונאמר שיתחילו להיות סכסוכים בבית-הדין לעבודה אם ניתנה הודעה או לא ניתנה הודעה.
שי סומך: אני חושב שהנוסח הזה פותר במידה רבה, ואולי במידה מוחלטת, את הבעיה בכך שהוא אומר שעצם הגשת התביעה היא כבר הודעה.
שי סומך: אז זה מונע סכסוכים בבית-הדין לעבודה כי יש תביעה.
שי סומך: אם יש סכסוך שהגיע לפתרון, הכל בסדר, אבל אם הוא לא הגיע לפתרון, זה יגיע לבית-הדין לעבודה ואז עצם הגשת התביעה סוגרת כבר את הסכסוך ואין סכסוך.
שי סומך: אם הוא לא תבע, הוא לא יקבל.
שי סומך: הוא לא יקבל בין אם יש לו חובת הודעה ובין אם אין חובת הודעה.
שי סומך: זאת אומרת, אם המעסיק בפועל מחליט לא לשלם לו, הוא לא ישלם לו בכל מקרה.
שי סומך: בסופו של דבר סכסוך שלא הגיע לסיומו, צריך להגיע לבית-הדין לעבודה ואין אמצעים אחרים לשיפוט במדינת ישראל היום.
שי סומך: יש דבר נוסף שהוא ההודעה של מפקח העבודה שם היא מחילה את האחריות על המעסיק בפועל.
שי סומך: לכן אנחנו חושבים שבנוסח הזה הבעיות נפתרות וזה לא מרע את מצב העובד.
מיכאל אטלן: החלפת סעיף 14א.
14א יבוא: אחריות 14א.
14א יבוא: (א) זכות עובד של קבלן כוח אדם לתשלום שכר מינימום כאמור סעיף 2, תחול גם כלפי המעסיק בפועל אם התקיים אחד מאלה: (א) העובד מסר למעסיק בפועל הודעה בכתב לפיה מסר דרישה לקבלן כוח האדם לתשלום שכר מינימום.
14א יבוא: חלפו ……… ימים מיום מסירת ההודעה למעסיק בפועל, שכר המינימום לא שולם על ידי קבלן כוח האדם עד תום תקופה זו, הודעת העובד תכלול העתק הדרישה שמסר, בפסקה זו – "הודעה" – לרבות תובענה בגין הפרת חוק זה נגד קבלן כוח האדם ונגד המעסיק בפועל.
יפעת סולל: אגב, אנחנו מציעים גם אפשרות של קיזוז הסכומים של המעסיק בפועל לקבלן כוח אדם.
אבישי בניש: עורך-דין אטלן חידד ואמר שאחד היתרונות של הפרוצדורה שקבועה פה בחוק היא שיהיה ידוע ממתי מחשבים את הלנת השכר.
אבישי בניש: אין בעיה שהימים האלה ייספרו מהמועד בו הגיעה הדרישה למעסיק בפועל בלי לבקש מהעובד לפנות קודם כל לקבלן כוח האדם, להביא אישורים, להביא פסקי דין.
אבישי בניש: מהיום בו הוא ניגש למעסיק בפועל, ייתנו לו את 14 הימים האלה לבירור ולכל דבר אחר כפי שנקבע כאן, ומהיום הזה תהיה חבותו להלנת שכר.
ליאור אגאי: מבחינתנו, בהתייחס לחוק קבלני כוח אדם, כמעט כל פנייה שאני מקבל, אוטומטית אנחנו מנחים לגביה – אם יש צדק או אין צדק, כמו במשרד השיכון שאין צדק – גם אם יש מקום ואנחנו יושבים על כל הנושא הזה.
ליאור אגאי: אני מקווה שהחוקים האלה יפתרו את כל הבעיות עד כמה שאפשר.
בה נאמר: 3.
בה נאמר: הוספת סעיף 7ב.
7א, יבוא: נטל הוכחה – הוגשה נגד מעביד תביעה לפי חוק זה, עליו הראיה כי שילם לעובד שכר מינימום תמורת עבודתו.
7א, יבוא: זה אחד הנושאים שעדיין לא השלמנו את המלאכה לגביו כי לכאורה מה הואילו חכמים בתקנתם.
7א, יבוא: כאן אני מרגיש לא נוח שאני צריך להציג נוסח שממש לא נדון והשאלה מה לעשות.
שי סומך: תיקון חוק עסקאות בגופים ציבוריים.
שי סומך: בחוק עסקאות גופים ציבוריים (אכיפת ניהול חשבונות ותשלום חובות מס), התשל"ו1976- (1) בשם החוק לאחר המלים "חובות מס", יבוא "ושכר מינימום".
2א יבוא: (א) תשלום 2ב, שכר מינימום – תנאי לעסקה עם גוף ציבורי לא יתקשר גוף ציבורי עם תושב ישראל בעסקה למכירת נכס או למתן שירות לגוף הציבורי אלא אם כן נוכח מי שמייצג את הגוף הציבורי באותה עסקה, על פי תצהיר בכתב מאת אותו תושב, ואם קבע שר האוצר בהתייעצות עם שר העבודה והרווחה מסמך אחר לפי הוראות סעיף קטן (ד) – על פי מסמך כאמור, כי התקיימו שני אלה: (1) התושב ובעל זיקה אליו לא הורשעו בפסק דין חלוט בעבירה לפי חוק שכר מינימום בשנה שקדמה למועד ההתקשרות.
2א יבוא: (2) אם הורשעו התושב או בעל זיקה אליו בפסק דין חלוט בשתי עבירות או יותר לפי חוק שכר מינימום – ההרשעה האחרונה, לא הייתה בשלוש השנים שקדמו למועד ההתקשרות.
2א יבוא: (ב) על אף הוראות סעיף קטן (א) רשאי גוף ציבורי להתקשר עם תושב ישראל בעסקה כאמור באותו סעיף קטן אף הם מתקיים האמור בפסקאות (1) או (2) של סעיף קטן (א), אם העבירה נעברה לפני יום התחילה של החוק.
מיכאל אטלן: יחד עם זאת נמצא על ידי הצוות הזה שזה לא נכון להסתפק בזה וצריך לפחות בצורה של סדרי עדיפויות, מקרים בעלי כוח הרתעה משמעותיים, להפעיל גם במקביל את הכלי האכיפתי.
מיכאל אטלן: לכן צריך להשוות את המספרים לעומת המדיניות הקודמת והם אמורים להפוך להיות כלי משמעותי.
לאה אחדות: השלב הראשון שאנחנו בודקים הוא האם הנכה עומד בסף הרפואי של הנכות הרפואית.
לאה אחדות: זאת אומרת, האם יש לו נכות רפואית של ארבעים אחוזים ויותר, כי מתחת לארבעים אחוזים הוא אינו זכאי לקצבת נכות.
לאה אחדות: הסף הזה של ארבעים אחוזים יכול בעצם לבוא מליקוי אחד או ממספר ליקויים.
לאה אחדות: לאחר שהתובע עבר את הסף הרפואי, השלב הבא הוא בדיקת מידת הצמצום וכושר ההשתכרות כאשר הכלל אומר שכדי שתהיה זכאי לקצבת הנכות, כושר ההשתכרות צריך להצטמצם בחמישים אחוזים לפחות.
לאה אחדות: נשאלת השאלה מה זה כושר ההשתכרות וכאן אנחנו עושים הבחנה בין שתי קבוצות של נכים.
לאה אחדות: קבוצה אחת שבטרם הנכות היו לה הכנסות מעבודה, וקבוצה שנייה שלא היו לה הכנסות מעבודה, נכים שלא עבדו בתקופה שקדמה לנכות.
לאה אחדות: אני לא אכנס לפרטים לגבי התקופה שקדמה לנכות, אבל באופן כללי אני אומר שבודקים תקופה של 18 חודשים לפני שאירעה הנכות ולוקחים שכר בתקופה הזאת.
לאה אחדות: אני רוצה להתייחס קודם למבנה הכללי ואחר כך לרדת לפרטים.
לאה אחדות: נתחיל עם האוכלוסייה שעבדה קודם לכן, היו לה הכנסות מעבודה ונגרמה נכות מסיבות שונות.
לאה אחדות: אנחנו אומרים לנכה שהוא צריך לצמצם את כושרו להשתכר בחמישים אחוזים לפחות.
לאה אחדות: אנחנו מסתכלים על ההכנסה שהייתה לו בטרם הנכות, על ההכנסה מעבודה שלו לאחר שאירעה הנכות ובוחנים אם ההכנסה הזאת צומצמה בחמישים אחוזים לפחות.
לאה אחדות: אבל זה לא סוף הסיפור כי כדי להגיע לסוף הסיפור לגבי האוכלוסייה שהיא עובדת אני חייבת לעבור עכשיו לאוכלוסייה שאינה עובדת ואחר-כך אני אחזור לאוכלוסייה שעובדת.
לאה אחדות: מה קורה לגבי אוכלוסייה שלא עבדה טרם הנכות.
לאה אחדות: כדי לבחון האם היה צמצום בכושר ההשתכרות אנחנו בעצם עושים איזושהי זקיפה היפותטית של רמת ההכנסה שהנכה היה יכול להשתכר אלמלא הוא היה נכה.
לאה אחדות: המשתנה שבאמצעותו המוסד לביטוח לאומי כאילו זוקף הכנסה פוטנציאלית לאותו אדם שהפך לנכה, היא רמת ההשכלה וכאן יש שלוש רמות: השכלה יסודית ומטה, השכלה תיכונית, עיונית או מקצועית, והשכלה על-תיכונית ואקדמאית.
לאה אחדות: והיה והנכה הוא בעל השכלה תיכונית, עיונית או מקצועית, הזקיפה היא כאילו יכולת ההשתכרות שלו היא תשעים אחוזים מהשכר הממוצע.
לאה אחדות: אם יש לו השכלה אקדמאית, הזקיפה היא כאילו יכולת ההשתכרות שלו היא 110 אחוזים מהשכר הממוצע במשק.
לאה אחדות: זאת אומרת, אם אני משווה את התרגיל ההיפותטי הזה – ואנחנו חייבים כלים לעבודה כדי לבחון את הצמצום בכושר ההשתכרות – אני לא חושבת שאנחנו מנותקים מהמציאות של שוק העבודה ושל מערכת השכר בישראל.
לאה אחדות: אני אומר גם מה אנחנו חושבים שצריך לעשות בעתיד.
לאה אחדות: הסף עבור בעלי השכלה תיכונית הוא 45 אחוזים, אם אתה זכאי לנכות או לא, וגם אותו השאלנו לאלה שהייתה להם הכנסה בעבודה, גם אם הכנסתם הייתה נמוכה מתשעים אחוזים כאשר הם עבדו ולא היו נכים.
לאה אחדות: ה110- אחוזים, זה שוב 55 אחוזים.
לאה אחדות: זה השלב השני.
לאה אחדות: הצמצום בכושר ההשתכרות מבוצע על-ידי מחלקת השיקום כי היא רואה את הנכה.
לאה אחדות: כאשר אנחנו קובעים את הצמצום בכושר ההשתכרות, מתייחסים לא רק לצמצום האובייקטיבי בכושר ההשתכרות לפי הכללים שתיארתי זה עתה אלא גם לנכות הרפואית ולעתים מסתכלים גם על נתונים סביבתיים אובייקטיביים כמו למשל האם באמת יכולה להיות לנכה תעסוקה באותו מקום שהוא גר.
לאה אחדות: זה בעצם איזשהו נספח בשיקול הדעת.
לאה אחדות: יש גם תקרה לנושא הזה של כושר ההשתכרות.
לאה אחדות: זאת אומרת, כושר ההשתכרות מוגבל בשלוש פעמים השכר הממוצע טרם הנכות וזה אומר שבתקופת הנכות הוא יכול להיות עד 150 אחוזים מהשכר הממוצע.
לאה אחדות: לדוגמה, אם אדם טרם נכותו השתכר שלוש פעמים השכר הממוצע, חמישים אחוזים זה 150 אחוזים של השכר הממוצע.
לאה אחדות: אם הוא השתכר ארבע פעמים, עדיין אנחנו לא קובעים צמצום בכושר השתכרות שהוא מעל 150 אחוזים.
לאה אחדות: כשאנחנו אומרים שהסף הוא 37,5 אחוזים עבור בעלי השכלה נמוכה, יסודית ומטה, חלק גדול מאוכלוסיית הנכים, בהשוואה לכלל האוכלוסייה, הם בעלי השכלה יסודית ומטה.
לאה אחדות: מתוך סקר נכים שאנחנו ערכנו הוצאתי כמה נתונים כדי לסבר את האוזן.
לאה אחדות: אם אנחנו אומרים שבכלל האוכלוסייה כ15- אחוזים הם בעלי השכלה יסודית ומטה, הרי שבקרב הנכים הכלליים השיעור הוא של כארבעים אחוזים.
לאה אחדות: זאת אומרת שאנחנו מסתכלים על אוכלוסייה שאנחנו קובעים לה את הסף הזה של 37,5 אחוזים מהשכר הממוצע, ה2,900- ומשהו שקלים, ולכן בעצם אנחנו גם צריכים לתת מענה אבל אנחנו חושבים שאם האוכלוסייה הזו למשל משתכרת את שכר המינימום, היא יוצאת לנו מהמערכת.
לאה אחדות: כלומר, סף היציאה שלה, של 37,5 אחוזים, הוא מתחת לשכר המינימום.
לאה אחדות: בעיה שנייה שאנחנו רואים בכללים הקיימים היא שמבחן ההכנסות הזה הוא לא מבחן הכנסות מדורג מהבחינה שהוא מציג סיטואציה של הכל או לא כלום.
לאה אחדות: לכן אנחנו מתכוננים לעשות איזושהי חשיבה לגבי סף היציאה.
לאה אחדות: סף הכניסה הוא 37,5 אחוזים והשאלה היא האם אפשר לקבוע סף יציאה שיהיו בו תחנות ויקבל אופי יותר הדרגתי.
לאה אחדות: כאשר אנחנו חושבים על רעיון מסוג כזה, אנחנו חייבים להביא בחשבון גם את המגבלות התקציביות.
לאה אחדות: אם נעשה הדרגתיות ואת סף היציאה נעלה, אנחנו צריכים לקחת בחשבון שזה עלול להכניס לנו למערכת אוכלוסיות יחסית גדולות.
לאה אחדות: לצערי הרב בקרב האוכלוסייה השכירה שהיא אוכלוסייה יחסית רחבה, גם בהשוואה למדינות אחרות, יש אנשים שמשתכרים שכר מינימום, משתכרים בסביבות שכר המינימום ואפילו למטה מזה, ואנחנו מדברים על סדר גודל של 15 אחוזים מאוכלוסיית השכירים שזה כ300- אלף שכירים.
לאה אחדות: אני מדברת בעיקר על שכר לשעה, כאשר אני מביאה לידי ביטוי את חלקיות המשרה.
אריה גמליאל: לדעתי ניתן להתמודד עם הבעיה הזאת.
אריה גמליאל: השאלה היא האם יש לכם חלוקה?
אריה גמליאל: סליחה על ההשוואה, אבל יש נכים מאוד קשים שהם עושים מאמצים רבים ובכל-זאת יוצאים לעבודה כאשר לעומתם יש אנשים שכתוצאה מלחץ דם גבוה או מעקפים, מקבלים קצבת נכות באותו שיעור, אבל לדעתי עם קצת טיפול נכון וקצת מוטיבציה של אותו אדם הוא יכול להיכנס למעגל העבודה ולהשתקם.
אריה גמליאל: יושבות כאן שתי נכות שעובדות ועושות מאמץ, אבל בגלל חמישים שקלים שהשתכרו יותר, נשללת מהן כל הגמלה.
אריה גמליאל: האם למוסד לביטוח לאומי יש פתרון לכך?
אריה גמליאל: האם יש לכם בביטוח הלאומי נתונים לגבי מספר הנכים שמשתכרים מעל התקרה?
תמר גוז'נסקי: לא הזכרת - אבל את יודעת את המשמעות לנכים - שברגע שמתבטלת קצבת הנכות, מתבטלות כל ההטבות הנוספות לאותה קצבה.
תמר גוז'נסקי: כולנו יודעים את המצב של הקשישים שבאים למקום עבודה ואומרים שמוכנים לעבוד ובתנאי שישלמו להם רק 1,500 שקלים.
תמר גוז'נסקי: אותו קשיש לא מדבר על תנאי עבודה, הוא לא מדבר על שעות עבודה, הוא רק לא רוצה שהמשכורת שלו תהיה גבוהה והוא מוכן לעבוד שעות רבות.
תמר גוז'נסקי: במלים אחרות, אנחנו שולחים את האנשים האלה לשוק עם אותה מגבלה ואומרים להם שיסכימו לעבוד בתנאי עבדות כי לא תמיד זה חצי משרה תמורת 1,500 שקלים.
תמר גוז'נסקי: יכול להיות שאותו אדם יעבוד משרה שלמה, אבל הוא מבקש מהמעביד לשלם לו 1,500 שקלים ולא יותר מכך.
תמר גוז'נסקי: הטבות בארנונה או הטבות שקשורות במעון יום או הטבות שקשורות בדיור ציבורי, בשכר-דירה, בסיוע וכולי, שוות הרבה מאוד והן לא רק שוות במובן הכספי.
תמר גוז'נסקי: למשל, הזכות לדיור ציבורי, או שיש לך זכות או שאין לך זכות.
תמר גוז'נסקי: אם אתה לא נכה ואתה לא מוגדר כנכה, אתה לא זכאי לדיור ציבורי.