GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אילה קדמי חקלאי: ביוזמה של ראש העיר הוא הטיל עלינו, על קידום נוער וצעירים, לתכלל את שלל הפתרונות שנמצאים באזור ירושלים.
<אילה קדמי חקלאי: במסגרת הזו באמת נעשה מיפוי כשהמטרה היא, ואני חושבת שמזה אפשר לקחת משהו, שבמסגרת העירונית גוף מקצועי כזה או אחר יוכל לראות תהליך על הרצף, של מדרות הרחוב, מממש הרחוב והזולות ועד לשיקום נורמטיבי וכמעט מוחלט ואז אותו גוף עירוני של המגזר הציבורי יוכל גם לנתב, גם להוביל, פשוט לארגן.
<אילה קדמי חקלאי: יש הרבה מאוד עמותות והרבה מאוד פתרונות, חסר סוג מסוים של ארגון ולכן הרבה פעמים לא רואים את הרצף הטיפולי השיקומי.
<אילה קדמי חקלאי: אני חושבת שזה איזה שהוא מודל שעכשיו אנחנו מנסים לבנות וזה לא פשוט ויש הרבה מאוד מוטיבציות, אבל זה ייבנה בסיכומו של דבר.
<אילה קדמי חקלאי: נדמה לי שחשוב שעיריות אחרות ייקחו את הדבר הזה בחשבון ואולי אפשר יהיה לבנות מודל ארצי של התערבות מגיל 18 עד גיל 26, שלבים שונים של צרכים, שלבים שונים של פתרונות בקטע מדיני.
מירב בן ארי: אני חייבת לשאול שאלה, תעני לזה את, כי גם את מעיריית ירושלים.
מירב בן ארי: אני חייבת גם לומר, שחברי הכנסת ישמעו, האם יכול להיות, לפי מה שנראה לי, ואתם מספיק זמן בעיריית ירושלים, יש שינוי של המדיניות בנושא של חסרי בית?
מירב בן ארי: אתם מרגישים שבתקופה האחרונה זה עלה יותר לסדר היום החברתי?
<יהודית גבאי: בהחלט כן.
<יהודית גבאי: אני מרגישה שיש בולטות של העניין של חסרי הבית וזה מאוד חשוב וזה באמת מוביל את כל התהליך המאוד משמעותי שאנחנו עושים בעיריית ירושלים בהקשר הזה, אבל כמנהלת שירות שמטפל בנוער וצעירים אני מרגישה מחויבת להביא באמת את הצרכים של אלה שפחות עושים את הרעש.
<יהודית גבאי: גם צעירים שזקוקים מאוד מאוד, בין אלה שדיברת עליהם, ללא עורף משפחתי שמסיימים מסגרות, ואחרים שבאמת מתמודדים עם משימות מאוד מאוד קשות.
<יהודית גבאי: האוכלוסייה הזו פחות מובלטת והיא מאוד נזקקת.
<יהודית גבאי: מה שאני רוצה להגיד דרך זה, אני חושבת שלאוכלוסייה הזו צריך גם להתכוונן כשירות שבאמת מטפל באוכלוסייה הזו.
<יהודית גבאי: מעולם לא תוקצבתי בהקשר הזה של צעירים, גם ברמת כוח אדם.
<יהודית גבאי: כלומר באמת בונים הרבה תכניות שהן מאוד משמעותיות, הן מאוד חשובות, אבל מישהו צריך לטפל גם בצעירים האלה בתוך הקהילה, אנחנו בסך הכול רוצים לעזור להם להשתלב בקהילה.
<יהודית גבאי: לעניין הזה אין מספיק התייחסות.
<יהודית גבאי: אני רוצה להגיד שאני ממש עושה משפטי שלמה אצלי בתוך השירות.
<יהודית גבאי: לצערי אני תמיד נותנת עדיפות לילדים בני 12-13 שמגיעים למצבים מאוד מאוד קיצוניים והצעירים תמיד ממתינים.
<יהודית גבאי: אני מרגישה צורך שאנחנו חייבים לתת את הדעת עליהם וגם להתייחס לזה ברמת כוח האדם, שהם מטפלים בקהילה בצעירים.
מירב בן ארי: בסדר גמור, תודה על ההערה.
מירב בן ארי: אני רוצה רק לחדד לוועדה.
מירב בן ארי: מה שהוסכם בין משרד האוצר למשרד הרווחה זה 7 מיליון ₪ לדירות המעבר ו-12 מיליון ₪ לשלטרים והוסטלים לטובת חסרי הבית.
מירב בן ארי: נכון, ציפי, מדויק?
מירב בן ארי: חשוב שזה יהיה כאן.
מירב בן ארי: שתדעו שזה הסכם בין משרד הרווחה למשרד האוצר.
מירב בן ארי: הייתה כאן עבודת שטח רצינית מאוד - - -
<רעות גיא: מירב, לא כל כך הבנו.
<רעות גיא: 7 מתוך ה-12?
מירב בן ארי: לא, 19.
מירב בן ארי: רעות, תפרגני לנו פה.
<רעות גיא: לא, פשוט מתמטית זה לא - - -
מירב בן ארי: וכמובן התהליך שציפי התחילה מול משרד השיכון לגבי הקריטריונים של חסרי בית צעירים, שגם עליהם אנחנו עובדים במקביל.
מירב בן ארי: אחרי זה חבר הכנסת אלי אלאלוף.
אלי אלאלוף: אני רוצה להקשיב.
מירב בן ארי: בבקשה, יואב בן ארצי, עיריית תל אביב, מנהל היחידה להתמכרויות, דרי רחוב ושיקום האסיר.
מירב בן ארי: וגם שותף שלי עוד מעיריית תל אביב.
<יואב בן ארצי: קודם כל תודה לך על קידום העניינים.
<יואב בן ארצי: אני אדבר בשני כובעים, התמכרויות ודרי רחוב.
מירב בן ארי: ואני רוצה, יואב, שתתייחס גם למה שציפי אמרה כאן, לגבי המיזם המשותף וכאלה.
מירב בן ארי: זו הערה חשובה.
<יואב בן ארצי: קטונתי.
<ציפי נחשון גליק: נכון, את זה צריך לעשות רק עם מנהלת האגף.
<יואב בן ארצי: מנהלת המינהל.
<יואב בן ארצי: אני עוד לא שם.
מירב בן ארי: יום אחד, יואב, אתה יודע.
<יואב בן ארצי: או שכן או שלא.
<יואב בן ארצי: בכל מקרה, לגבי הנושא של דירות מעבר, אנחנו אמורים להקים שתי דירות, אחת כבר בינואר לנשים.
<יואב בן ארצי: אנחנו מדברים על גילאי 18 פלוס בהצהרה, אני חושב שבפועל יהיה 30-40 לפי מיפוי של צרכים בשטח, נשים מכורות נקיות, שזה עונה על רצף טיפולי שיש לנו.
<יואב בן ארצי: גם מרכז יום נשים, גם טיפול יחידתי, גם טיפול קבוצתי וגם המשך בתוך הקהילה.
<יואב בן ארצי: כנ"ל בעתיד, יותר ביוני-יולי, כשנלמד תוך כדי תנועה את הצורך הזה ואת המענה, נקים גם דירה לגברים.
<יואב בן ארצי: אנחנו מדברים על חמש השמות, חמש נשים, חמישה גברים, סך הכול עשר השמות.
<יואב בן ארצי: הלאקונה המשמעותית, וכאן אני מניח שעלם יהיו איתי לגמרי, זה לגבי צעירים.
<יואב בן ארצי: כשאני אומר צעירים אני מתכוון לבני נוער וצעירים, כאשר אני נתקל לפחות בקושי לספק מענה באמצעות עמותת לשובע שנותנת לי מענה לכ-100 דרי רחוב מדי לילה מאוכלוסיית הצעירים.
<יואב בן ארצי: עמותת לשובע מקשה על סיפוק המענה, אבל אני חייב לציין שגם אני לא שש להפנות אותם לעמותת לשובע.
<יואב בן ארצי: הייתי מאוד רוצה להבחין בין האוכלוסיות, הייתי רוצה שאוכלוסייה כזו של צעירים לא תיפגש עם אוכלוסייה של, אין לי מילה אחרת, טיפוסים.
<יואב בן ארצי: המקום שהם נמצאים זה אפיזודה בחיים ודרי רחוב זה כבר לא אפיזודה, זה כבר אורח חיים, לצערנו.
<יואב בן ארצי: מאוד קשה להוציא אותם.
<יואב בן ארצי: הרעיון הוא להפריד בין שתי האוכלוסיות ולהקים מענה שלטרי, הלנתי, הוסטלי, איך שתכנו את זה, על רצף כזה או אחר, אבל קודם כל קורת גג ללילה.
<ציפי נחשון גליק: הם מוגדרים דרי רחוב?
<יואב בן ארצי: בגילאים אני מתכוון ל-18-25.
מירב בן ארי: זה בדיוק השלטר שאנחנו רוצים ל - - -
<ציפי נחשון גליק: לכן אני שואלת אם אלה דרי רחוב, או מה שאנחנו קוראים חסרי קורת גג.
<ציפי נחשון גליק: זה הבדל.
<ציפי נחשון גליק: אתה יודע יותר טוב ממני בהגדרה של דרי רחוב, אתה מדבר על צעירים שנופלים בקטגוריה של דרי רחוב או חסרי קורת גג?
<יואב בן ארצי: ציפי, תנו לי רגע להבהיר.
<יואב בן ארצי: הייתי לא רוצה ליפול בהגדרה של דרות רחוב.
<יואב בן ארצי: ההגדרה הזו כבר מזמן לא תקפה ולא רלוונטית לימינו אנו.
<יואב בן ארצי: 3.33 אמור להשתנות כבר מזמן.
מירב בן ארי: נכון, וגם הגשנו לשר המלצות.
<יואב בן ארצי: לכן מבחינתי חסרי קורת גג, דרי רחוב, מחוסרי דיור, היינו הך, אנשים שאין להם איפה לישון בלילה.
<יואב בן ארצי: זהו, זאת האוכלוסייה.
<יואב בן ארצי: אז בואו נתאים את ההגדרות, נהיה בטרמינולוגיה שהיא שווה לכול.
<יואב בן ארצי: זו לאקונה מאוד משמעותית.
<יואב בן ארצי: הנה חורף מתקרב, אני מרגיש שעוד פעם אני עומד בפני דלת שהיא חצי פתוחה עם לשובע, כשהמקום הרעיוני המקצועי, עוד פעם, זה לא לשלוח לשם.
<יואב בן ארצי: אין לי שום מענה אחר, אין לנו, עלם, אני איתכם ביחד, וזו באמת לאקונה שאני מאוד מקווה שהיא במהרה תבוא לידי ביטוי.
<יואב בן ארצי: לגבי החלטות שקשורות בגורמים שמעליי, אני בטח לא יכול לקבל, בטח לא יכול להצהיר אותן פה.
מירב בן ארי: אילה, רק הערה קטנה.
<אילה קדמי חקלאי: רק הערה קטנה.
<אילה קדמי חקלאי: אנחנו בקידום נוער וצעירים מפעילים כבר משהו כמו 15 שנה דירות מעבר, אחת לבנים ואחת לבנות, של אותן חבר'ה שהוגדרו בזמנו כדרי רחוב והיו במצבי הקצה קצה קצה קיצוניים.
<אילה קדמי חקלאי: אני חושבת שאפשר ללמוד מהמודל שהופעל, משום שאחוזי ההצלחה פנומינלים, חבר'ה שמסיימים את השנה בדירות וממש ממש ממש חיים באופן נורמטיבי, כן או לא עם סיוע בשכר דירה ממשרד השיכון.
<אילה קדמי חקלאי: לכן אני בהחלט פתוחה להראות לעניין הזה, לשתף, כי יש הרבה מאוד ידע בעניין.
איציק שמולי: מה קורה במקומות שזה לא תל אביב או ירושלים?
מירב בן ארי: אז עכשיו אנחנו נדבר עם חיפה ואנחנו גם נתייחס.
מירב בן ארי: אני רק רוצה להתייחס למה שיואב בן ארצי אמר, נקודה מאוד חשובה, שהוועדה הזו תעסוק בישיבתה הבאה וגם ציפי מודעת לה, זה שינוי של תקנות 3.33, כבר העברנו הצעה לשר, יגיעו אותם גורמים מהייעוצים המשפטיים ונראה איך אנחנו מרחיבים את ההגדרה, כי כיום היא בהחלט לא רלוונטית לנושא של דרי רחוב.
מירב בן ארי: זה גם מה שאני ורן עשינו.
<קריאה: גם מריה אמורה להיות בישיבה.
מירב בן ארי: נכון, כמובן.
מירב בן ארי: רק עיריית חיפה, זה בשביל חבר הכנסת איציק שמולי וגם - - -
<קריאה: גם אילת.
<קריאה: היא לא פה, אבל היא גם רלוונטית מאוד לעניין.
מירב בן ארי: כן, אנחנו הזמנו נציג שלהם.
מירב בן ארי: מי מעיריית חיפה?
<אריה דרזי: אמרו כאן כמה דברים, אני רק אסכם אותך, שבהחלט כבר צריך למחוק את הנושא הזה של דרי רחוב ומחוסרי דיור, כי ההגדרה הזאת באה, אני מניח, לחסוך תקציבים או משהו.
<אריה דרזי: אז עם זה סיימנו.
<אריה דרזי: עלה הנושא של כוח אדם וחייבים לעסוק בנושא כוח האדם.
<אריה דרזי: קורת הגג היא לא השיקום, יש לנו הרבה מעבר לזה, המון עבודה בנושא השיקומי וזה דורש משאבים.
<אריה דרזי: כשאנחנו מקצים קורת גג זה דורש גם לדאוג לכוח אדם מקביל, גם לעבודת האיתור, שיש כאן גורמים שכן עוסקים בשטח וגם לטיפול.
<אריה דרזי: שני הדברים.
מירב בן ארי: אתה מדבר על העובדים בעירייה?
<אריה דרזי: בקהילה.
<אריה דרזי: רק לציין את חיפה כמטרופולין, ואנחנו מוצאים הרבה צעירים שמגיעים מהכפרים וממקומות אחרים לחיפה, לישון בגנים ציבוריים ומקומות כאלה.
<אריה דרזי: אנחנו לא לוקחים אחריות על הצעירים האלה כי המשאבים שלנו מצומצמים וגם על כך יש לתת את הדעת, שאם מקימים איזה שהיא מסגרת בצפון, שתהיה אולי מחוזית ותכלול גם אותם.
<אריה דרזי: חיפה היא עיר מעורבת ומגיעים קרובי משפחה מכל מקום ואין להם איפה לישון ואנחנו מוצאים אותם ברחובות.
מירב בן ארי: אני יכולה לשאול אותך היום מה יש לרשות חוץ מעמותת סחלב שעובדת בחיפה?
מירב בן ארי: חוץ מסחלב, מה מדינת ישראל עושה היום בחיפה לטובת העניין?
<אריה דרזי: אנחנו עם דירת מעבר כבר תקופה של ארבע שנים לפחות, אבל יש לנו ארבע השמות לשנה, זה מה שיש לנו.
<ציפי נחשון גליק: ארבע לצעירים, ארבע לצעירות ויש את חסרי קורת גג.
<אריה דרזי: אני מדבר כרגע על צעירים וצעירות.
<אריה דרזי: אנחנו משתתפים גם באופק נשי, כלומר יש צעירות בסיכון, או בזנות, שכן יש להן מסגרת מתאימה שיכולה לקלוט אותן, גם טיפולית.
<אריה דרזי: לגבי צעירים אנחנו בבעיה.
<אריה דרזי: לצעירות אנחנו נמצא איכשהו, אבל חייבים להקים - - - אני שמעתי כאן על הנושא של דיורית והרחבה של דירת מעבר ואני רק יכול לברך על זה, כי אנחנו זקוקים, באמת.
<אריה דרזי: זה מעט מדי, כשאנחנו מדברים על מספרים כאלה בודדים.
מירב בן ארי: חברי הכנסת, אתם רוצים להתייחס?
אלי אלאלוף: אני יכול לדבר בשם באר שבע.
מיכל בירן: למעשה אני נאלצת להמשיך הלאה, רק רציתי לבוא ולפרגן לעבודה החשובה שאתם עושים.
מיכל בירן: אני מתנצלת, זה יום כזה שקורים בו הרבה דברים במקביל.
מיכל בירן: אז כל הכבוד, מירב, ואני לרשותכם במה שצריך.
מירב בן ארי: חבר הכנסת אלאלוף, בבקשה.
אלי אלאלוף: אני אמשיך להקשיב ותיתני לנו בסוף.
איציק שמולי: אני אגיד משהו.
איציק שמולי: יצא לי להתחבר להערה של יואב, בדיוק אמרתי ליושב ראש ועדת העבודה והרווחה - - - קודם כל גילוי נאות, אני רק עכשיו זיהיתי את אריה, שהתנדבתי אצלו שלוש שנים במחלקה לקידום נוער בחיפה, או שנתיים.
איציק שמולי: השנים עשו לך טוב, אריה.
איציק שמולי: שיירשם לפרוטוקול.
<אריה דרזי: בתחום הזה צריכים להישאר צעירים.
איציק שמולי: אמרתי ליושב ראש, שלמתבונן מהצד שמגיע עם הרבה נכונות וכוונות טובות, מרוב עצים לא רואים את היער.
איציק שמולי: כאילו מרוב הגדרות ודירה ודיורית, אני הלכתי לאיבוד לגמרי.
איציק שמולי: אני לא יודע איך אתם עושים את זה.
איציק שמולי: לכן אני חושב שחלק מרכזי מהעבודה של הוועדה זה לא רק להביא כסף, אלא גם לעשות סדר בהגדרות, כי אם יש איזה שהוא נער שעכשיו אין לו איך לעבור את הלילות הגשומים האלה כי הוא לא נופל בהגדרה של דרי רחוב אז זה אללה יוסטור.
איציק שמולי: צריך לטפל בזה.
<ציפי נחשון גליק: אנחנו מדברים מגיל 18 פלוס.
<ציפי נחשון גליק: עד גיל 18 יש פתרונות אחרים.
<ציפי נחשון גליק: פה הדיור הוא ל-18 פלוס, לנוער זה אחרת.
<אסף שמול: אני אשמח אם אפשר להוסיף משהו.
<אסף שמול: אני מעלם בחיפה.
מירב בן ארי: תן רגע לרעות גיא, עמותת עלם, ואחריה תתייחס.
<רעות גיא: אני קודם כל גם רוצה מאוד להצטרף לברכות, מירב, וזה לא באמת בשביל לבזבז פה את הזמן, אבל זה לא מובן מאליו בכלל.
<רעות גיא: בתור עמותה ש-10 שנים, משנת 2002, מטפלת בשתי ערי מטרופולין גדולות, ירושלים ותל אביב, בקהל היעד של צעירים וצעירות חסרי הבית בגילאי 18 עד 26, אנחנו באמת מרגישים גם את העידוד שלך, של הדבר הזה, בתקשורת, בכל במה, בכנסת, אם יש לך דקה, אם יש לך 20 שניות, מול הרשויות, שזה גם לא מובן מאליו.
<רעות גיא: קוראים לנו לדיונים, בוא נגיד שאנחנו לא סובלים מזה שקוראים לנו להרבה דיונים אצל ראש העיר וכו'.
<רעות גיא: זה המצב שצריך להיות, ככה זה צריך להיראות ואני באמת רוצה להודות לך, לא רק בשמי, באמת, בשם כל הצעירים והצעירות שפגשת.
<רעות גיא: זה לא מובן מאליו.
<רעות גיא: הסיפור הזה של הכרה במצבם, ההסתכלות הזו בעיניים, לגעת מקרוב, זה שווה לנו באמת.
<רעות גיא: נוצר פה מצב מוזר.
<רעות גיא: בדרך כלל אנחנו באים לריב בכנסת ואז יש תקציב.
<רעות גיא: פה עשית לנו הפוך, כבר יש תקציב, אז עכשיו על מה נריב?
<רעות גיא: לא משנה, נמצא על מה לריב.
<רעות גיא: נכון, ציפי?
<רעות גיא: נמצא.
<רעות גיא: אני אומרת את זה בחצי בדיחה, אבל זה באמת לא בדיחה, כי בסוף אנחנו רואים, כמו שגם נאמר פה, ריבוי של שירותים, ריבוי של כוונות טובות, ריבוי של הגדרות ואיך אמרו לי?
<רעות גיא: אבל תמיד יהיה מי שייפול בין הכיסאות.
<רעות גיא: אז אני חושבת שהתפקיד שלנו פה זה לדאוג שלא.
<רעות גיא: הפעם אנחנו נתחיל ממש מלמטה, ממש מהתחתית, ממש מאיפה שבאמת מודרים, שקופים, לא מקבלים שירות, היו כבר ב-20-30 מסגרות, אני גם רוצה להגיד, הרצף של חסרות הבית לא מתחיל בגיל 18 ויום, הוא מתחיל בגילאים מוקדמים, בגילאי 12, 13, 11, אנחנו פוגשים צעירים שמסתובבים ברחובות, בירושלים, בתל אביב, בחיפה, בערים הגדולות, כבר מגילאים מאוד מאוד צעירים.
<רעות גיא: לא מצליחים לצרוך את המסגרות הקיימות, אם זה המסגרות שעושות עבודה נהדרת, עם מי שמצליח לצרוך אותה, של חסות הנוער, או מסגרות אחרות, לא חשוב, החבר'ה שאנחנו פוגשים, והיתרון היחסי שלנו, צריך להגיד את זה, שאנחנו פשוט נמצאים ברחובות, מסתובבים.
<רעות גיא: כל ערב יש ניידות שמסתובבות ברחובות, שנמצאות בזירות עצמן, נכנסים לבניינים, ראית איך זה נראה.
<רעות גיא: זה באמת היתרון בשטח, היד על הדופק, כל הזמן רלוונטיים למה שקורה.
<רעות גיא: ושם, זה לא שכאילו אם נמצא פתרון לאלה שכבר איתרנו, ותיכף אני אגיד כמה איתרנו עד סיכום השנה של 2014, אז פתרנו את הבעיה, כי כל הזמן מצטרפים למעגל חסרות הביתה.
<רעות גיא: זה לא מעגל שהוא נסגר.
<רעות גיא: אני אגיד רק שבתל אביב, עד סוף הסיכום שלנו ב-2014 הגענו ל-185 צעירים וצעירות חסרי בית בפרויקט שנקרא 'מישהו לרוץ איתו', מופעל כולו במימון של עמותת עלם, שזה אומר כספי ציבור, זה לא אומר כספים שלנו, אבל זה אומר שאין פה בעצם כסף ציבורי שמושקע בסיפור הזה וזה דבר שצריך לתת עליו את הדעת.
<רעות גיא: אני אגיד שהמענה הוא חלקי, זה לא מענה הוליסטי כוללני, כמו שאנחנו מבינים שצריך לתת לאוכלוסיות מהסוג הזה, אבל הוא כולל גם שילוב של עבודת רחוב, שילוב של עבודה בתוך המרכזים להפחתת נזק, יצירת קשר, ליווי, מיצוי זכויות - - -
מירב בן ארי: את יכולה להגיד שגם בשמונה בערב לפעמים סוגרים את מישהו - - -
<רעות גיא: מה זה לפעמים סוגרים?
<רעות גיא: כש'מישהו לרוץ איתו' עובד חמש פעמים בשבוע, לכמה שעות כל פעם, זה ברור שזה לא - - -
מירב בן ארי: לא, אמרתי כי היה גם יום שאתם סוגרים בעשר.
<רעות גיא: אנחנו בשעות משתנות.
מירב בן ארי: כן, אבל בסופו של דבר הם חוזרים ל - - -
<רעות גיא: בסופו של דבר, כשיש לי תקציב של מיליון אני צריכה לחלק אותו ולפזר אותו לפי מה שאני יכולה להשיג בתקציב הזה.
<רעות גיא: 'מישהו לרוץ איתו', כמו שהוא עובד היום, עולה מיליון שקל.
<רעות גיא: זה לא סוד, אפשר להסתכל בספרים, לפתוח את התקציב.
<רעות גיא: מה שאני מצליחה לתת במיליון זה זה, ואז אנחנו מקבלים מענה שהוא לכמה שעות כל פעם, עבודת רחוב מאוד אינטנסיבית ובעיקר ליווי, ליווי, ליווי.
<רעות גיא: אני לא סתם מדגישה את זה, כי באמת כמו שנאמר פה בחוכמה רבה, הסיפור המרכזי הוא הסיפור של התמיכה.
<רעות גיא: קורת הגג או הבלוקים או הגג, זה חשוב מאוד, אבל זה באמת לא יפתור לבדו את הדבר הזה.
מירב בן ארי: את צריכה לסכם, כדי שנספיק עוד.
<רעות גיא: אני רק להגיד משהו, רצף של חסרות הבית, גם בהגדרה הבינלאומית, הוא לא מותאם להגדרה פה בישראל ויש לנו הרבה ויכוחים עם אנשי מקצוע על הדבר הזה.
<רעות גיא: בסוף גם צריך לא רק כוח אדם, צריך כוח אדם מוכשר, מבין את השפה, מדבר בשפה אחת ואחידה על הנושא של צעירים וצעירות חסרי בית.
<רעות גיא: גם רואים את זה כאן בוועדה, כל אחד מפרש את התקנות אחרת, כל אחד מפעיל את הקריטריונים בצורה שונה.
<רעות גיא: מה שקורה בתל אביב לא קורה בירושלים, לא קורה בחיפה.
<רעות גיא: אני רוצה להגיד שבירושלים אנחנו פוגשים עוד כ-200 צעירים וצעירות חסרי בית.
<רעות גיא: בחיפה, מה שדני ואוריה המתנדבת, שיושבים כאן, איתרו בשנת 2014 זה עוד כ-40 צעירים וצעירות חסרי בית.
<רעות גיא: אני רק רוצה להגיד, זה איתור ברבע משרה, זה במשאבים מינימליים.
<רעות גיא: בחיפה אין לנו שום מענה ובגלל זה צריך בעיקר להפנות את תשומת הלב למה שקורה שם.
מירב בן ארי: בבאר שבע אמרת?
<רעות גיא: בחיפה.
<רעות גיא: בבאר שבע אין לנו מושג, אנחנו לא עושים שם עבודת איתור יזומה ואקטיבית של חסרי בית, אבל סביר להניח, עוד פעם, ככל שאנחנו נגביר את המשאבים של עבודת הרחוב והאיתור והיציאה החוצה, האקטיבית והיצירתית, אנחנו כנראה נמצא ונגלה עוד.
<רעות גיא: דבר אחרון לסיום.
<רעות גיא: מדברים פה על השיטה של הרצף הטיפולי.
<רעות גיא: אני חייבת להגיד שרוב החבר'ה שאנחנו פוגשים ברחוב אלה חבר'ה שהרצף הטיפולי פחות עבד בשבילם.
<רעות גיא: אלה חבר'ה שבאמת הביעו התנגדות לשיטה הטיפולית הזאת.
<רעות גיא: הייתה פה בוועדה הקודמת מריה, המפקחת הארצית לדרי רחוב, שדיברה כבר על מודל חדש, שמדברים אותו בכל העולם, של דיור תחילה.
<רעות גיא: אני מאוד אשמח אם הוועדה תתפנה - - -
מירב בן ארי: אנחנו נתעסק במודל של דיור תחילה.
מירב בן ארי: תהיה על זה ישיבה נפרדת.
<רעות גיא: להתבונן ולראות מה קורה בעולם.
<רעות גיא: לא יקרה כלום אם אנחנו נהיה גם - - -
מירב בן ארי: אנחנו נעשה את זה, רעות.
מירב בן ארי: תמר, מעמותת אותות, בבקשה, אם את רוצה להוסיף.
<רעות גיא: דבר אחרון ממש ממש קריטי, אני רק רוצה להגיד, אם יש עיכוב בתקציבים, ובאמת החורף מתקרב, יכול להיות שגם במבנה הקיים אפשר להרחיב את השעות, לפחות בשביל השלטר של הבנות.
<רעות גיא: זה דבר שלא צריך לחכות לו למכרזים.
<רעות גיא: נכון שצפוף - - -
מירב בן ארי: אני וציפי דיברנו על זה רק הבוקר.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע נציג של עמותת אותות.
<אסף שמול: טלי תדבר על התכנית.
<אסף שמול: אנחנו מצטרפים מאוד מאוד לברכות.
<אסף שמול: השיח הוא פחות על הרצף הטיפולי ויותר על רצף של מענים בסופו של דבר.
מירב בן ארי: אתה יכול להציג את עצמך?
<אסף שמול: אסף, ואני מנהל את המסגרות של עמותת אותות.
<אסף שמול: באמת חשוב, ברכות על ההקמה, הדרך היא ארוכה ובסופו של דבר ייוצר איזה שהוא רצף שבתוכו אפשר יהיה למצוא פתרונות לכל דבר ודבר.
מירב בן ארי: אני גם רוצה להוסיף משהו, זה מתייחס למה שרעות אמרה.
מירב בן ארי: אם יש דברים מתוך אנשי השטח, בטח העמותות, אם יש נושאים שחשוב לכם שהוועדה תדון, תכתבו את זה במייל אלינו ישירות.
מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שהתקנות ידוברו, הדיור תחילה ידובר, אבל אם יש דברים שלא, אתם יכולים - - - זו רק ההשקה של הוועדה הזאת, זו פתיחת הדרך וכמובן הבשורות של התקציב.
מירב בן ארי: חבר הכנסת אלי אלאלוף.
מירב בן ארי: אם תוכל, בתור יושב ראש הוועדה, לתת לי שבע דקות אחרי אחת, זה בסדר?
אלי אלאלוף: זה על חשבון רשות הנוער.
אלי אלאלוף: באמת ברכות לידידתי הרבה שנים, מירב.
אלי אלאלוף: אני מצטרף למה שאמר איציק.
אלי אלאלוף: הבעיה זה הפיצול המטורף, חוסר התיאום המטורף.
אלי אלאלוף: אם לא דיברתם על באר שבע, יש לזה סיבה.
אלי אלאלוף: בבאר שבע יש רצף טיפולי אישי לילד.
אלי אלאלוף: לא מסגרות ברצף, טיפול אישי לילד.
אלי אלאלוף: העוגן הקהילתי, למי שמכיר אותו, זה שבעה שירותים שונים בתחנה אחת, כי הוא דואג קודם כל לילד.
אלי אלאלוף: אם אין לו לילה בלילה, קודם כל שיילך לישון עם אוכל טוב ועם מקלחת.
אלי אלאלוף: בבאר שבע הלכנו על מודל שבונה רצף שירותים והמוקד, סליחה, בלי לפגוע באף אחד, זה לא הארגונים, זה הילד או הילדה.
אלי אלאלוף: כשאתה לוקח ילד בלילה ואין לו איפה לישון, זה המשך של הרבה צרות קודמות וזה טיפול להרבה שנים הבאות.
אלי אלאלוף: לכן צריך לחשוב על איך מארגנים את זה.
אלי אלאלוף: זה פטנט אחד, אבל זה הרבה מאוד ניסיון שהצטבר במקום הזה וכדאי שתלמדו אותו.
<קריאה: אבל זה עד 18.
מירב בן ארי: כן, הבעיה שלנו זה עם - - -
אלי אלאלוף: אני מסכים איתך, זה טיפשי, למה עד 18?
אלי אלאלוף: תעשו אותו דבר ל-18 פלוס.
אלי אלאלוף: דבר שני, וזה, אני חושב, אמורה להיות המטרה של ועדת המשנה שלך.
אלי אלאלוף: הוועדה צריכה לייצר לעצמה תכנית עבודה, כדי לייצר גם לחץ על המערכת שתתכנס לתכנית העבודה הזו.
אלי אלאלוף: כדי שתראו בין כל המערכות, אם זה יישובי אזורי ואם זה מהמשרד, כי ברור שאין לנו מספיק משאבים כדי להתמודד כרגע עם כל הלחץ שיש על המערכת והדרישות של השטח.
אלי אלאלוף: השטח זקוק לזה, אבל במידה גדולה יותר הוא זקוק לארגון ומערכת מסודרת.
אלי אלאלוף: זה ברור שזו הובלה של משרד הרווחה, אבל צריך לעשות את התכנית הזאת.
מירב בן ארי: כן, אנחנו עושים את זה ביחד.
אלי אלאלוף: אם הוועדה יכולה תוך פרק זמן קצר של עד חודשיים להוציא תכנית עבודה שתחייב את כל הגופים, לא שאחד יגיד אני עושה בתנאי שייתנו לי בצבע הזה ואחד עושה בתנאי שלא יבוא בשעות כאלה וכו' וכו'.
אלי אלאלוף: אז אנחנו נמשיך לרוץ אחרי הזנב של עצמנו.
אלי אלאלוף: אני חושב שצריך להוציא תכנית עבודה, צריך לחשוב על רצף של שירותים, בלי לפגוע באף אחד, וצמצום כוח אדם לטובת כוח אדם של השטח, פחות אנשים שעובדים עד חמש, שש, שבע ויותר שעובדים משבע עד הבוקר.
אלי אלאלוף: פחות עובדים סוציאליים נמצאים בשטח, פחות ופחות בלילה, אם בכלל.
אלי אלאלוף: המערכות שעובדות לפי שעות משרדיות אלה לא שעות שמטפלים באופן אמיתי באנשים הזקוקים, בילדים.
אלי אלאלוף: כל זה יכול להיות בתכנית עבודה, את יודעת להוביל את זה, הוועדה מוכנה לתת, הממ"מ, אני בטוח יכול לעזור לנו ולהביא תכנית, אז יהיה משא ומתן מסודר.
אלי אלאלוף: אי אפשר להפסיק שום דבר עד אז, תמשיכו ותרוצו ותמצאי להם עוד משאבים, אבל במקביל, אם לא תהיה תכנית עבודה מסודרת אנחנו ניפגש בעוד שנתיים-שלוש וזה לא אחד שלא ייראה, יהיו הרבה שנפלו בין הכיסאות.
אלי אלאלוף: ועכשיו נקודה אחרונה.
אלי אלאלוף: אני חשבתי, אני מודה, לאור הידע שלך והיכולת, זה לא רק לטפל במי שזקוק למסגרת.
אלי אלאלוף: יש הרבה אנשים שהם מחוסרי דיור היום לפני שהם זקוקים למסגרת ובגלל שאין להם תשובות למחוסרי דיור במצב נורמלי הם מגיעים לצורך במסגרת.
אלי אלאלוף: לכן צריך לדבר על הקמה של הוסטלים ללא מסגרת ארגונית, שאנשים, במיוחד בגיל 18 פלוס, שיהיו זכאים לדיור עד גיל 26 ואז שייצאו לדרך החיים הנורמלית.
אלי אלאלוף: בגלל המחסור בטיפול, סליחה, בלי לפגוע באף אחד, בעיניי כולם נורמטיביים, בחור או בחורה שאין לה איפה לגור בלילה בתקופה נורמלית שלה, אז היא נופלת או נופל למסגרות המיוחדות ואז הבזבוז של משאבים הוא אדיר כדי להתמודד.
אלי אלאלוף: צריך לטפל בצעירים שאין להם מגורים רגילים לתקופה שהם מתפקדים.
אלי אלאלוף: זה קדם טיפול, זה הטיפול המונע, כדי למנוע שצעירים ייפלו למערכות האלה, בלי לפגוע, חס וחלילה, במי שעובד היום.
מירב בן ארי: אלי נתן לנו כאן אישור לעוד שבע דקות, אז אילן מהחוט המשולש, ותיכף אני אתן גם לטלי, רק ממש בקצרה.
<רעות גיא: וצעירות חסרות בית שהגיעו לדיון.
מירב בן ארי: רעות, תבחרי אחת, אני בחרתי את ריקי, ריקי תדבר בשם חסרות הבית, היא חשובה לנו.
מירב בן ארי: את יודעת, השיח איתם לא הפסיק.
<רעות גיא: כן, אבל חשוב להם גם.
<יגאל גולדשטיין: אני אקצר מאוד, כדי שהבנות ידברו.
<יגאל גולדשטיין: שמי יגאל, מנהל החוט המשולש בירושלים.
<יגאל גולדשטיין: רציתי גם להצטרף להמון דברים שאמרו כאן, אבל להעיר עוד הערה.
<יגאל גולדשטיין: מעבר לשני ההוסטלים שאנחנו מפעילים בירושלים, שהם הוסטלים ארציים לגילאים 18 עד 25, יש לנו מסגרת שנקראת מרחב פתוח.
<יגאל גולדשטיין: במסגרת הזאת נמצאים בני נוער וצעירים מגיל 14 עד 25, 12 שעות ביום, 7 ימים בשבוע, מעשר עד עשר.
<יגאל גולדשטיין: הערה, 60% מבני הנוער והצעירים היום בירושלים, עכשיו אני מדבר על ירושלים, יכול להיות שזה גם בערים אחרות, מגיעים מהמגזר הדתי חרדי.
<יגאל גולדשטיין: חשוב שנעלה את זה גם כן באיזה שהוא שלב לתודעה.
<יגאל גולדשטיין: זה לא הזמן לדבר, אבל צריך שכן זה יהיה מואר, שיש פה תופעה חברתית של נוער חרדי נושר, צעירים חרדים נושרים שהם ממלאים את העיר והתופעה הזו הולכת וגוברת וצריך לתת את הדעת על הדבר הזה.
מירב בן ארי: ריקי, את רוצה להוסיף משהו לדיון, בבקשה?
<רבקה צחי: כן, קודם כל אני מאוד מעריכה את כל הקטע הזה של 24 שעות.
מירב בן ארי: זה הכי חשוב לך?
<רבקה צחי: כן.
<רבקה צחי: זה אחד הדברים שהיה לי הכי חשוב, גם הקטע הזה של סיוע בשכר דירה.
מירב בן ארי: ציפי, את מכירה את ריקי מגלגל?
<ציפי נחשון גליק: אני מכירה את ריקי.
<רבקה צחי: אני מכירה את ציפי שנים, שלוש שנים, עוד לפני.
<רבקה צחי: אני לא אדבר, כי אין זמן עכשיו, אני רוצה לתת לה לדבר, שהיא מאוד רוצה.
<רבקה צחי: הרבה פה מכירים אותי, אבל את מירי עוד לא.
<מרים שחף: קוראים לי מירי.
<מרים שחף: אני חושבת שאם פותחים את השלטר - - -
מירב בן ארי: מירי, את גם מגלגל?
<מרים שחף: כן.
<מרים שחף: אם פותחים את השלטר ל-24 שעות צריך שתהיה רכזת תעסוקה, כי זה מאוד חשוב שתהיה לנו עבודה.
<מרים שחף: באמת.
<מרים שחף: אני עברתי פה בכל העיר לחפש עבודה ולא קיבלו אותי לשום עבודה.
<מרים שחף: הלכתי ללשכת התעסוקה, אף אחד לא מקבל אותי.
<קריאה: למה את לא משתמשת בשירותים עירוניים?
מירב בן ארי: מירי, אנחנו נסיים את הישיבה הזאת ואנחנו נחבר לך עכשיו - - -
<שהנז כהן: באמת שאני, המתנדבת, לפעמים אני מלווה אותם לעבוד ו - - -
מירב בן ארי: עזבי, אני פותרת לך את הבעיה עכשיו.
מירב בן ארי: את לא מכירה אותי, את נשארת כאן.
<ציפי לפלר: הערה קטנה.
<ציפי לפלר: חשוב מאוד, זה מה שאנחנו מנסים לעשות, אנחנו לא ניצור בתוך השלטרים החדשים פונקציות שכבר קיימות בעיר.
<ציפי לפלר: יש מרכז תעסוקה בעיר.
מירב בן ארי: ידוע, אני נפנה אותה.
<רעות גיא: זה לא אומר שהן מתקבלות.
מירב בן ארי: רעות, אנחנו נתייחס לזה.
מירב בן ארי: אני לא רוצה להתעכב על זה, כי זה פתיר.
מירב בן ארי: רן מלמד, בבקשה, עמותת ידיד.
<רן מלמד: לפני מספר חודשים התכנסה אצלי במשרד בירושלים קבוצה די גדולה של נציגים של ארגונים שפועלים בתחום הזה, מבחינתי זאת הייתה לא טבילת אש, אבל קצת יותר להיכנס לעומק.
<רן מלמד: אני מודה שהפרוטוקול שיצא מהדיון שם, שבו דיברו מאוד בחופשיות, די שונה ממה שאני שמעתי פה היום, בלי קשר כמובן לנושא התקציבי, שעליו ברכות מאוד מאוד גדולות.
<רן מלמד: אז אני אשמח להראות לכם את הפרוטוקול - - -
מירב בן ארי: כן, אבל אין לנו זמן, רן.
מירב בן ארי: אז תעלה - - -
<רן מלמד: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות שאני חושב שהן קריטיות.
<רן מלמד: נקודה אחת זה מיצוי זכויות של הצעירים, מעבר לתחום הדיור.
<רן מלמד: יש הרבה מאוד זכויות שמגיעות לכם ואף אחד לא ממצה לכם אותן.
<רן מלמד: אני רוצה להגיד פה, מירב, שעמותת ידיד, על כל הסניפים שלה ברחבי הארץ, מעמידה את עצמה בקטע של מיצוי זכויות לצעירים.
<רן מלמד: אנחנו יכולים לבנות מערכת מסודרת שביחד - - -
מירב בן ארי: עמידה ועושה עבודה מצוינת.
מירב בן ארי: תכין לנו את זה, אנחנו נתעסק עם זה.
<רן מלמד: הדבר השני הוא שאלה, שאם היא נכונה זה בעייתי ואם היא לא נכונה זה טוב.
<רן מלמד: כשאני שאלתי האם הזכאות לקבלת דיור כזה או אחר מותנית בכל מיני דברים, אז אמרו לי 'קודם כל שתהיה עבודה'.