GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אסי מסינג: היו עליו דיונים שלמים גם בוועדה הציבורית, גם בכנסת.
<אסי מסינג: הוא מהלך מורכב במובן הבא שהוא יוצר חוסר ודאות גם במישור של בני הזוג, וגם במישור של הגופים המשלמים.
<אסי מסינג: לכן במצב שבו ניתן יהיה להחיל גם החלה של פסקי דין ישנים שלעתים ניתנו לפני שנים רבות, שהמשמעות שלהם גם תשלומים שצריכים להיות משולמים בתקופות בפרקי זמן ארוכים, יש צורך לקבוע מועד אחרון שהוא ליצור החלה.
<אסי מסינג: נדמה לי ששלוש שנים מקביעת החוק הוא דיי והותר.
<אסי מסינג: כמובן שהכנסת לא קובלת את שיקול דעתה להאריך במועד מאוחר יותר, אבל אני חושב שחייבת להיות מעין איזושהי כוונה כדי לייצר ודאות בתוך המערכת, וכדי ליצור פרק זמן שהוא דיי והותר בשביל ליישם את פסקי הדין הישנים, ולגופים המשלמים להתמודד גם עם הדילמות שעולות על פסקי דין ישנים, והצורך ליישם אותם.
מרב מיכאלי: אני מציעה, אגב האמירה הזאת שלך, שבשביל להגדיל את הסיכויים שלא יהיה צורך בהארכה נוספת, אולי כדאי שמשרד האוצר ייקח under advisement את הרעיון הזה של קמפיין, כי ללא ספק אז יידעו ציבור גדול שזה רלבנטי לגביו ולגביה, ובאמת נגדיל את הסיכויים שלא יהיה צורך בהארכה נוספת – אדרבא, בוא ננסה לעשות את זה.
זהבה גלאון: אני מציעה שההערה שלך תישאר בגדר המלצה, והחיים יותר חזקים מהכול.
זהבה גלאון: כאשר חוקקנו את החוק בקדנציה הקודמת, חשבנו שמשך הזמן שקבענו זה משך זמן סביר, ואז ראינו שהאנשים שמדובר החיים, האנשים שמדובר בהם והמשרדים ועורכי הדין, ובתי המשפט לא יוכלו להתאים את עצמם למציאות המשתנה.
זהבה גלאון: לעתים החקיקה היא גמלונית - לוקח זמן להסתכל על המציאות.
זהבה גלאון: זו המלצה שיש בה הרבה הגיון, אבל בוא נראה איך החיים זורמים, זה לא משהו שנקבע בחקיקה.
<אסי מסינג: לא התכוונתי לרגע שיקובע בחקיקה.
<אסי מסינג: אמרתי שזה צריך להיות כאיזושהי הבנה.
זהבה גלאון: אי אפשר לדעת.
זהבה גלאון: תראה, אסי, זה חוק מאוד מורכב, לא במקרה נשמעה כאן הערה.
זהבה גלאון: משרדי עורכי דין, לא יודעים להתמודד עם זה, שופטים לא יודעים להתמודד עם זה.
<אסי מסינג: בהקשר של המורכבות אני חייב להגיד מלה.
<אסי מסינג: נושא הפנסיה הוא נושא מורכב מאוד.
<אסי מסינג: אנחנו ניסינו במסגרת החוק הזה לייצר פתרונות לשורה של מוצרים שהם מאוד מורכבים ואין ביניהם לעתים אפילו קשר.
<אסי מסינג: ההתמחות של שופטי משפחה ועורכי הדין שמתעסקים בדיני משפחה, היא התמחות בדיני משפחה ולא בדיני פנסיה.
<אסי מסינג: לכן המפגש הזה הוא יוצר את המורכבות.
<אסי מסינג: אני מקווה מאוד - - -
<מינה אורגד: זה רק מזכיר למה זה לוקח יותר זמן.
אלי אלאלוף: קיבלת תשובות מספקות?
<גלי עציון: דבריי נאמרו במלואם.
אלי אלאלוף: הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני זוג שנפרדו (תיקון) (הארכת התקופה להגשת בקשה לרישום פסק דין שניתן לפני יום התחילה), התשע"ו–2016, נתקבל.
מאיר כהן: בוקר טוב לכולם, שלום.
מאיר כהן: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת העבודה והרווחה.
מאיר כהן: אני מאוד מבקש שעתיים, אנחנו מסיימים בשעה 11:00.
מאיר כהן: יש הרבה מאוד דוברים ואנחנו נקפיד.
מאיר כהן: מסר לחבריי מכוחות הביטחון – השיחה היא לא רק אתכם, היא גם של אחרים.
מאיר כהן: אני קראתי את הפרוטוקולים ויש איזה נטייה להתמקד שם.
מאיר כהן: בוקר טוב לכל חברי הכנסת: אילן גילאון, מיקי לוי, יואב קיש, וראיתי את איציק פה.
מאיר כהן: גברתי, בואי נתחיל.
<נעה בן שבת: אנחנו קראנו בדיון הקודם את סעיף 9א, והתחלנו לשמוע התייחסות.
<נעה בן שבת: בינתיים נושא אחד שהיו לגביו הערות רבות זה הנושא של הגדרה "אדם עם מוגבלות משמעותית".
<נעה בן שבת: להזכיר, אדם עם מוגבלות משמעותית הוא זה שלגביו אנחנו מבקשים מהמעסיק שהוא גוף ציבורי בהקשר של החוק שלנו לקיים לגביו חובת ייצוג הולם בשיעור שנקבע פה.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על שיעור כרגע של 5%.
<נעה בן שבת: היה ויכוח מהו אדם עם מוגבלות משמעותית, וקיימנו פגישה עם משרד הכלכלה ועם הנציבות ומשרד המשפטים.
<נעה בן שבת: יש פה הצעה מתוקנת של ההגדרה של "אדם עם מוגבלות משמעותית".
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על סעיף 9א כשבעמוד 4 מתחילה ההגדרה.
<נעה בן שבת: אנחנו אומרים ב-(ה): "לעניין סעיף זה – "אדם עם מוגבלות משמעותית" – כל אחד מאלה:..." – זאת אומרת, יש פה כמה חלופות, לא רק חלופה אחת.
<נעה בן שבת: בדיבורים היה נשמע כאילו שאנחנו מדברים רק על מי שיש לו 40% נכות, וזה נשמע מאוד מחמיר לחלק מהגורמים.
<נעה בן שבת: אבל יש פה כמה חלופות.
<נעה בן שבת: החלופה הראשונה היא: "מי שרופא שהוסמך לאשר נכות לפי כל דין אישר לגביו בכתב שדרגת נכותו מגיעה ל-40% לפחות;" זה יכול להיות אישור של המוסד לביטוח לאומי, של משרד הביטחון.
<נעה בן שבת: אבל גם לפי חוק הגזזת, אם יש הוראות כאלה של אישור לפי כל דין.
מאיר כהן: אתם קראתם את זה כבר?
<נעה בן שבת: לא, לא קראנו את הנוסח המעודכן.
מאיר כהן: זה הנוסח החדש.
<נעה בן שבת: "(2) זה מי שרופא שהוסמך לאשר נכות לפי כל דין אישר לגביו בכתב שדרגת נכותו מגיעה ל-20% לפחות.
<נעה בן שבת: ..", ואני מציעה שיהיה כתוב: "...ונמצא שהוא זכאי לשיקום מחמת מוגבלותו לפי פרקים ה' או ט' לחוק הביטוח הלאומי, לפי חוק הנכים (תגמולים ושיקום), התשי"ט-1959 [נוסח משולב], או לפי חוק שיקום נכי נפש בקהילה, התש"ס-2000, או שהוא נמצא זכאי לשיקום מקצועי במסגרת שיקום שאושרה בידי המנהל הכללי של משרד הכלכלה והתעשייה או מי שהוא הסמיכו לעניין תקנות לפי סעיף 17(א) לחוק שכר מינימום.
<נעה בן שבת: (3) מי שמי שזכאי לשכר מינימום מותאם לפי סעיף 17 לחוק שכר מינימום;" זה אדם שמחמת מוגבלותו באמת הופחת לו שכר המינימום, אז ברור שהוא אדם עם מוגבלות משמעותית.
<נעה בן שבת: "(4) מי שהוא משתקם, כהגדרתו בחוק זכויות אנשים עם מוגבלות המועסקים כמשתקמים;" - דיברנו על זה גם בדיון הקודם.
<נעה בן שבת: "(5) מי שזכאי לשירותי תמיכה לתקשורת עבור אנשים עם לקות שמיעה ממשרד הרווחה והשירותים החברתיים בהתאם להוראות תע"ס;" מסתבר שסל התקשורת ניתן גם לאנשים שלא מגיעים לאחוזי הנכות שצוינו קודם.
<נעה בן שבת: "(6) מי שמחזיק בתעודת עיוור שניתנה להוראות תע"ס;" אני מתלבטת לגבי הפסקה שכן מדברת על אנשים שממילא אחוזי הנכות שלהם – תעודת עיוור ניתנת לעיוורים – הם אחוזי נכות מאוד גבוהים.
<נעה בן שבת: (7) משאיר את זה כסעיף סל למקרה שירצו להכניס, יהיו מסגרות אחרות.
<נעה בן שבת: "(7) אדם עם מוגבלות שהשר באישור הוועדה, קבע לעניין סעיף זה;"
מאיר כהן: חברי הכנסת המציעים, הניסוח מקובל עליכם?
יואב קיש: הרי כל החוק הזה בהסכמה עם כל המשרדים.
יואב קיש: הגענו להחלטה הזו ביחד בפגישה שהיתה עם המשרדים, ובסך הכול זו פשרה שמקובלת.
מאיר כהן: בבקשה, הערות לנושא הזה.
מאיר כהן: אדוני, בבקשה.
מאיר כהן: אני מבקש שכל אחד יגיד את שמו ואת תפקידו.
<אדי וייס: עו"ד אדי וייס, סגן היועץ המשפטי של משרד הרווחה.
<אדי וייס: השינוי הזה של ההגדרה לא תואם אתנו.
<אדי וייס: ככלל, אנחנו מסכימים.
<אדי וייס: הבעיה זה העניין של הציון המפורש של החרשים והעיוורים כי כולם מטופלים על- ידי המשרד שלנו, על-ידי אגף השיקום.
<אדי וייס: הצעתי שתי אלטרנטיבות כי לציין חלק ולא את השאר אולי זה יכול להיות בעייתי, ואסביר למה.
<אדי וייס: לגבי ה-40% - זה מקובל עלינו, וזה מכסה את רוב האוכלוסיות שלנו.
<אדי וייס: אבל אצל, למשל, החירשים.
<אדי וייס: לכן, למשל, העיוורים לא צריך לציין אותם כי הם כבר מקבלים 40% ככל שאני הבנתי.
מאיר כהן: מה יש לך להציע להוסיף?
<אדי וייס: אני מציע או להוציא את העיוורים ולהשאיר את החירשים, ולהוסיף גם כן אנשים עם אוטיזם שהוכרו על-ידי השירות לאוטיסטים של משרדנו, כי מסתבר שיש - - -
<נעה בן שבת: כי אתה אומר שעיוורים הם ממילא יותר מ- 40%?
<אדי וייס: ממילא הם נכנסים.
<נעה בן שבת: האוטיסטים, מצד שני, יכול להיות פחות מ-40%.
<נעה בן שבת: אבל יכול להיות שהם 20% עם שיקום מקצועי?
<אדי וייס: לכן, אני מציע גם כן לציין אותם.
<אדי וייס: או לחלופין כל האוכלוסיות המוכרות על-ידי משרדנו שזה אנשים עם פיגור שכלי, אנשים עם אוטיזם, וכל מי שמטופל על-ידי אגף השיקום, ואז זה יכסה את כולם.
מאיר כהן: נשמע הגיוני מאוד.
<מיכל שיק הר-טוב: מיכל שיק הר-טוב, עו"ד, עמותת נגישות ישראל.
<מיכל שיק הר-טוב: רק מבחינה ניסוחית: מי שרופא שהוסמך לאשר נכות על-פי דין – אני לא מכירה רופא שהוסמך על-פי דין.
<מיכל שיק הר-טוב: אני מכירה ועדות רפואיות, אני מכירה את המוסד לביטוח לאומי, משרד הרווחה, משרד הביטחון.
<מיכל שיק הר-טוב: זה נורא נורא חשוב כי - - -
<נעה בן שבת: לא המצאתי את הנוסח הזה.
<נעה בן שבת: הנוסח הזה נמצא, למשל, בנושא של תו חניה לנכים.
<מיכל שיק הר-טוב: כן.
<מיכל שיק הר-טוב: רק שם, זה באמת חריג.
מאיר כהן: קביעת רופא?
מאיר כהן: להוסיף וועדות?
<מיכל שיק הר-טוב: אני מציעה לעשות בדיוק כמו שנעשה בצו ההרחבה.
<מיכל שיק הר-טוב: למשל, לרשום: כל גורם המוסמך.
<מיכל שיק הר-טוב: גורם, לא רופא.
<מיכל שיק הר-טוב: גורם המוסמך על-פי דין, ואז זה באמת כולל את - - -
מאיר כהן: מקובל.
מאיר כהן: הערה במקום.
<בן ציון: בן ציון, שירות בתי הסוהר.
<בן ציון: אני חושב שאני מדבר בשם גופי המשרד שלנו.
מאיר כהן: כשאתה אומר "גופי המשרד", זה מי?
<בן ציון: ממשטרה, כב"ה – המשרד לביטחון הפנים.
<בן ציון: השאלה האם אדוני רוצה שאנחנו נעיר סעיף סעיף או שאנחנו נרכז.
מאיר כהן: אם אין לך מה להגיד על הסעיף הזה תדלג לסעיף הבא.
<בן ציון: יש לנו מה להגיד על הסעיף.
<עודד ברוק: אני מציע שנדון בזה ביחד כשנדון על גופי הביטחון כי זה משהו ייחודי רק לנו.
<עודד ברוק: הבעיה שלנו היא בהגדרה - - -
מאיר כהן: אדוני, אני יודע.
<בן ציון: אנחנו ישבנו עם היועצת המשפטית של הוועדה, ובסעיף הזה חסר לנו פה ועדה של שירות בתי הסוהר, משטרת ישראל או - - -
<קריאות: ועדה רפואית.
יואב קיש: הנה, גורם מוסמך.
יואב קיש: כרגע פתרו לך את זה.
<נפתלי שמולביץ: זה ועדה רפואית מכוח חוק, אדוני.
<נעה בן שבת: הבעיה היא שהוועדות הרפואיות - - -
מאיר כהן: מה רצית להוסיף?
<נפתלי שמולביץ: בוקר טוב, אדוני.
<נפתלי שמולביץ: מדובר בוועדה רפואית מכוח חוק פקודת בתי הסוהר, פקודת המשטרה.
<נעה בן שבת: הבעיה היא שהוועדה הזו לא מוסמכת לקבוע אחוזי נכות.
<נעה בן שבת: היא לא קובעת אחוזי נכות.
מאיר כהן: אתם קובעים אחוזי נכות?
<נפתלי שמולביץ: לא, אנחנו קובעים את הכשירות ואת המוגבלות.
מאיר כהן: אנחנו מדברים על ועדות שקובעות את אחוזי הנכות, לא את הכשירות.
<נפתלי שמולביץ: כן, אדוני.
<נפתלי שמולביץ: אבל מה שאנחנו הסברנו ליועצת המשפטית – אצלנו בגוף יש אנשים שהם מוגבלים וכשירים לעבוד לא בשטח, אנחנו מעבירים אותם למטה.
<נפתלי שמולביץ: מה שקורה זה שהם לא מגיעים בהחלט למשרד הביטחון או לביטוח לאומי.
מאיר כהן: זה החלטה שלכם.
<נפתלי שמולביץ: זה החלטה שלנו.
<נפתלי שמולביץ: במקום לשחרר אותם, אנחנו ממשיכים להעסיק אותם.
מאיר כהן: לכן, הורידו לכם את האחוז.
<נפתלי שמולביץ: לא, אדוני.
יואב קיש: לא, העלינו.
מאיר כהן: כמה האחוזים?
מאיר כהן: 5%.
<נפתלי שמולביץ: בינתיים כתוב 7%.
יואב קיש: הורדנו את המבצעי, ו-7% רק המינהלה.
יואב קיש: במבצעי לא צריך.
מאיר כהן: והם הסכימו אתכם?
<נפתלי שמולביץ: הנושא עדיין לא נסגר.
<נפתלי שמולביץ: בטיוטה מופיע 7% עדיין.
<עודד ברוק: גם בפחות מכך.
<עודד ברוק: הבעיה שלנו היא כזו.
<עודד ברוק: יש אצלנו עובדים רבים שבשלב מסוים לא יכולים להמשיך בעבודה המבצעית שלהם מסיבות רפואיות.
<עודד ברוק: לא מגיעים לא ל-40%.
<עודד ברוק: לעיתים אפילו לא ל-20%.
<עודד ברוק: יש לנו ספר.
<עודד ברוק: למשל, חולה סכרת, למרות שהוא לא מגיע לאחוזים האלה, לא יכול לשמש בתפקיד מבצעי.
<עודד ברוק: כדי שלא נידרש לפטר אותם אנחנו מעבירים אותם לתפקידים המינהליים והם תופסים חלק נכבד מהתפקידים המינהליים.
<עודד ברוק: הם לא עומדים בקריטריונים שקבועים כאן.
<קריאה: למה הם לא עומדים בקריטריונים?
<עודד ברוק: כי לא כל אדם שלא יכול לשמש בתפקיד מקצועי, ובמקרה שלנו בכבאות, מגיע לאחוזי הנכות האמורים, אלא הוא פשוט לא יכול לשמש.
<עודד ברוק: אדם נפל מסולם מגובה 7 מטרים, קיבל 15% נכות.
<עודד ברוק: הוא לא יכול להמשיך להיות בתפקיד מבצעי.
<עודד ברוק: אני מעסיק אותו אצלי.
<עודד ברוק: אני ממשיך להעסיק אותו באותם תנאים שהוא עסק לפני כן, אבל הוא תופס לי מקום מינהלי.
<אחיה קמארה: לא בשביל להתווכח, אבל למה זה חייב להיות בתוך האחוז עם האנשים עם מוגבלות?
<אחיה קמארה: למה זה שונה עקרונית משאר האוכלוסיות?
מאיר כהן: אחיה, אם כבאי שיש לו סכרת, או הדוגמה שהוא הביא, אז במקום ללכת לכל מיני ועדות ולהיות מפוטר, הכבאות או המשטרה - בהחלט יש בזה היגיון - בהחלטות פנימיות לוקחים ומעבירים אותו לתפקיד שהוא אחר.
מאיר כהן: בוודאי זה עלה לפני חברי הכנסת המציעים, אבל שואלים: האם הדבר הזה הוא חלק מאחוזי האנשים עם המוגבלויות, ועל זה הוויכוח.
אילן גילאון: תלוי מתי זה קרה.
מאיר כהן: בוודאי שזה תלוי מתי זה קרה.
מאיר כהן: חברי הכנסת המציעים, אתם ישבתם על הסוגיה הזו?
מאיר כהן: יואב, בבקשה.
יואב קיש: איציק, אני אגיד לך משהו שאני חושב עליו.
יואב קיש: לא דיברנו על מה שאני רוצה להעלות עכשיו.
יואב קיש: יש בעיה עם כל כוחות הביטחון, והנושא הראשון הוא מה שהם העלו.
יואב קיש: הנושא השני, אנחנו אפשרנו להם להחריג הרי את הכוחות המבצעיים, והעלינו כנגד זה ל-7% בזה.
יואב קיש: לצורך העניין, אם לא הייתי מתייחס למה שהם אמרו עכשיו אז אני חושב שההעלאה של ה-7% כנגד זה שהחרגנו כמות גדולה של מבצעיים החוצה היא לגיטימית.
יואב קיש: יכול להיות שמה שאפשר לעשות, ופה אני מעלה לדיון כי זה לא משהו שדיברנו עליו, להגיד: אוקי, הבנו את הנושא הזה.
יואב קיש: אז בואו נשמור גם במינהלתי, 5% מהמינהלתי.
יואב קיש: זאת אומרת, אני מוריד להם מ-7% ל-5% כמו כולם, ואז את האנשים שלהם במבצעי שזה שייקחו.
יואב קיש: אני חושב שאז אנחנו נגיע לפשרה שמצד אחד מאזנת.
יואב קיש: אני חושב על זה עכשיו.
מאיר כהן: נשמע טוב.
מאיר כהן: תשובה אחת שלכם בשם כל כוחות הביטחון.
מאיר כהן: יש פה הצעה מרחיקת לכת.
<נפתלי שמולביץ: אם מדובר בוועדה הרפואית הפנימית שלנו - - -
יואב קיש: היא לא רלוונטית.
יואב קיש: אתה תעמוד כמו כולם, רק במינהלתי ב-5%.
יואב קיש: - - - זה 7%.
<נפתלי שמולביץ: מה תהיה ההגדרה של - - -?
יואב קיש: כמו כל גוף במדינה לפי ההגדרה שלו.
<נפתלי שמולביץ: לא נוכל לעמוד בזה.
<שמעון לייני: שמעון, רע"ן משאבי אנוש כבאות.
<שמעון לייני: המשרות שאנחנו מאיישים מבחוץ הן משרדות בודדות.
<שמעון לייני: לכן, קשה לנו להגיע לאחוז.
<שמעון לייני: רוב המשרות, 95%, 99% מהמשרות המינהלתיות מאוישות מאנשים שיורדים מהמבצעי למינהלתי.
<שמעון לייני: לכן, אנחנו לא נצליח להגיע ל- - -
יואב קיש: אז אולי הגיע הזמן שתשנו את זה.
יואב קיש: הגיע הזמן שתקלטו אנשים - - -
מאיר כהן: אני מבקש התייחסות של חברי הכנסת.
מאיר כהן: אילן גילאון, בבקשה.
אילן גילאון: כנראה מישהו לא הבין.
אילן גילאון: כל מה שאנחנו מדברים כאן זה על זה שמגיע לאנשים עם מוגבלויות כדי שיוכלו להשתלב במקומות העבודה, לא על הפיכתם של אנשים בתוך מקומות העבודה לאנשים מוגבלים.
אילן גילאון: זה דבר שהמערכת צריכה לתת את המענה.
אילן גילאון: מה שכאן נאמר זה אי-הבנה מוחלטת של החוק הזה.
מאיר כהן: מיקי.
מיקי לוי: אני מסכים עם מה שאילן אומר, אבל צריך לראות איך בכל זאת.
מיקי לוי: אני מציע שישבו איתם עוד פעם.
מיקי לוי: אתם צריכים להבין שמה שיקרה זה איזשהו - - -.
מיקי לוי: שוטרים נפצעים וסוהרים נפצעים וכבאים נופלים מהסולמות ונשרפים.
מיקי לוי: השאלה היא אם הם משחררים אותם ומפטרים אותם אחרי עשר שנות שירות או מכניסים אותם לאותם תפקידים מינהליים.
מיקי לוי: צריך לבוא ולראות איך בכל זאת משלבים את החוק בתוך מערכת הביטחון.
מאיר כהן: מיקי, אני באתי לכאן עם 7%, כך למדתי את החומר.
מאיר כהן: אומר עכשיו חבר הכנסת המציע: אנחנו מוכנים, מורידים ל-5%.
מיקי לוי: זה שיואב אמר מ-7 ל-5 – זה מבורך.
מאיר כהן: זה כבר מבורך.
מאיר כהן: אז למה להוריד את זה עוד?
יואב קיש: אני רוצה להתייחס במילה למה שאמר מיקי.
אילן גילאון: רק רציתי להעיר במשפט שאין כוונה שאני אהיה ביחידת האבטחה של ראש הממשלה, נניח, במצבי.
אילן גילאון: הכוונה להתאים אנשים - - -
מיקי לוי: אתה יכול לעשות את זה טוב.
מיקי לוי: מה אתה מדבר?
אילן גילאון: פעם רציתי להתקבל בתור מלצר ואמרו לי שהאנגלית שלי לא טובה.
אילן גילאון: לא זו הכוונה.
אילן גילאון: הכוונה – זה ממש נומרוס קלאוזוס, זה לתת מגן למספר.
אילן גילאון: לא אנשים שחולים אז הם - - -, זה לא רלוונטי.
יואב קיש: אני רוצה להתייחס רגע, ואני פונה לכל כוחות הביטחון בעניין הזה.
יואב קיש: אני מבין שהתמונה היא כזו כרגע.
יואב קיש: אגב, גם בצה"ל קולטים אנשים לתפקידים מבצעיים באופן טבעי.
יואב קיש: זה אנשים שצריכים להיות כמעט ללא מוגבלויות.
יואב קיש: משם יש הגירה למינהלתי.
יואב קיש: זה התהליך לרוב העניין שקורה.
יואב קיש: מה שנוצר אז בתהליך הזה זה הדרה של בעלי מוגבלויות מהמקומות.
יואב קיש: מיקי, כבאי שחס וחלילה קרה לו אסון ונשרף וקיבל נכות של 40% נכנס לקטגוריה.
יואב קיש: הם כאילו מדברים על נכות שהיא קלה.
יואב קיש: היא לא נכות מהותית שאנחנו מדברים עליה.
יואב קיש: אם חס וחלילה במבצעי קרה למישהו מחלה או פתאום שמיעה, או לא יודע מה, אז הוא כן נכנס לקטגוריות שאנחנו מדברים עליהם.
יואב קיש: קודם כל, יש פה מהלך שאתם ככוחות הביטחון צריכים להבין את החוק.
יואב קיש: אנחנו משנים את האופן הזה שאתם תצטרכו לקלוט גם אנשים בעלי מוגבלויות ישירות למינהלתי.
יואב קיש: אם אתם חושבים שהחוק הזה לא יחייב אתכם למהלך הזה ותוכלו להמשיך להתנהל בצורה שתתנהלו, אז התשובה היא לא.
יואב קיש: פה כל חברי הכנסת יישרו קו כנגד הבקשה הזו.
יואב קיש: לכן, אני חושב שאתם צריכים לעשות מאוד שינוי.
יואב קיש: תבינו שאתם תצטרכו לקלוט בעלי מוגבלויות ישירות לתפקידים המינהלתיים שלכם.
אילן גילאון: כמעט כולם במינהלתיים.
יואב קיש: אנחנו באנו הרבה מאוד לקראתכם.
יואב קיש: אנחנו כשלב ראשון החרגנו את כל הכוח המבצעי שזה עיקר הכוח שלכם, ובאמת בעניין הזה אנחנו מבינים ומגיעים להבנה.
יואב קיש: אבל אמרנו: בואו נעלה ל-7% בשני.
יואב קיש: אתם אומרים שאתם רוצים לקלוט אנשים עם פגיעה שלא מגיעה לקריטריונים, אבל עם פגיעה מסוימת.
יואב קיש: אגב, הם קיימים גם בשוק האזרחי.
יואב קיש: אותם אנשים גם בשוק האזרחי לא ייהנו מהחוק הזה.
יואב קיש: זה שהוא כבאי וזה שהוא עצמאי אז הוא צריך כאילו שם בעצמאי להידפק במירכאות?
יואב קיש: סליחה על הביטוי.
יואב קיש: עם כל הכבוד, אמרנו עכשיו הצעה.
יואב קיש: אני לא הולך להיכנס לעוד דיון.
יואב קיש: אנחנו גומרים את זה ומעבירים את החוק הזה קריאה ראשונה.
יואב קיש: אנחנו יותר מדי מושכים את זה.
יואב קיש: הסחבת הזו היא בלתי נסבלת.
יואב קיש: אני מציע לכם לעשות היטב חושבים כי אחרת - - -
מאיר כהן: כל עוד זה תלוי בי אני אעזור למגמה הזו.
מאיר כהן: לסיים אפשר.
יואב קיש: אנחנו הצענו פה פשרה שמדברת על 5% רק במינהלתי.
יואב קיש: אם המשמעות היא שתקלטו אז תקלטו.
מאיר כהן: היועצת המשפטית.
<נעה בן שבת: אדוני, אולי אפשר להציע עוד הצעה.
<נעה בן שבת: ההצעה מצד אחד אומרת לאנשים: אל תוציאו את האנשים רק בשביל לקלוט אותם בחזרה כי הרי האנשים האלה ייקלטו ויהיו אנשים עם מוגבלות בחוץ, אם אנחנו מדברים באמת על מוגבלות משמעותית.
יואב קיש: מוגבלות נמוכה, לא משמעותית.
<נעה בן שבת: זהו, אבל לא לדבר על מוגבלות שהיא פחות מ-20%, אלא לדבר - - -.
<נעה בן שבת: כמו שאנחנו מאפשרים 20% פלוס הליך שיקום או במוסד לביטוח לאומי או במשרד הכלכלה או בגורם אחר, וזו אחת מהחלופות שקיימת, להגיד: אם יש לאדם 20% נכות והוא עבר ועדה כזו, ועדה רפואית שאמרה לו שהוא לא יוכל להמשיך במבצעי אבל ימצאו לו תפקיד מינהלתי מתאים, זה משהו שהוא מאוד דומה לוועדת שיקום.
אילן גילאון: למה אתם מסבכים את כל החוק, ריבונו של פתח תקווה?
אילן גילאון: מה לעניין מינהלתי וללא מינהלתי?
אילן גילאון: במשטרה יש 100,000 איש או 100 איש?
אילן גילאון: מתוכם אחוז מסוים של אנשים צריך להיות מוגבל.
אילן גילאון: אנחנו לא באים לקבוע מה הייעוד של האנשים האלה.
אילן גילאון: אני מניח שרוב רובם יהיה במינהלתי.
אילן גילאון: לספר את העניינים באופן הזה זה פשוט לסבך עד כדי כך את החוק.
מיקי לוי: היא צודקת.
מאיר כהן: הדברים של אילן ברורים והדברים של יואב.
מאיר כהן: תגובה אחת של כוחות הביטחון להצעה של יואב קיש, ולהערכתי אנחנו יכולים להצביע על הסעיף הזה.
<עודד ברוק: אני רק אתן את הנתונים לשנת 2015.
<עודד ברוק: בשנת 2015 קלטנו 31 איש לתפקידים מינהליים.
<עודד ברוק: כרגע יש לנו 15 אנשים שיש להם נכויות שאנחנו מחפשים להם עבודה, ועוד 30 איש בוועדות רפואיות מחכים להחלטה.
<עודד ברוק: זאת אומרת, אני מחכה כבר עם 45 אנשים כאשר סך הכול קלטתי 30.
מאיר כהן: החשש הגדול מהדברים שאתם אומרים זה שבעצם החוק הזה הוא לא רלוונטי כי כל גוף יבוא ויגיד: תשמע, יש לי את המוגבלים שלי.
מאיר כהן: לא, כנגד זה אנחנו רוצים לשנות.
מאיר כהן: יש פה פשרה מצוינת, אני לא מבין למה אתם לא מקבלים אותה.
<צביקה גלבוע: שמי צביקה גלבוע מצה"ל.
<צביקה גלבוע: אנחנו העברנו עמדה כתובה מראש גם לחברי הכנסת המציעים.
<צביקה גלבוע: העניין של צה"ל הוא מעט שונה ממה שמוצג פה כיוון ששירות הקבע בצה"ל הוא מושתת וצומח מתוך שירות החובה שלו.
<צביקה גלבוע: להבדיל מיתר הגופים שקולטים את האנשים מבחוץ, שירות הקבע ממשיך רובו ככולו כרצף מתוך שירות החובה.
<צביקה גלבוע: שירות החובה בצה"ל - חיילים מתגייסים אליו מכוח חוק שירות ביטחון.
<צביקה גלבוע: בחוק שירות ביטחון קבוע מה הכללים לפיהם חיילים כשירים או לא כשירים רפואית לשירות.
<צביקה גלבוע: זה כללים שונים מכללים שקבועים לפי תקנות ביטוח לאומי, וכיוצא באלה.
<צביקה גלבוע: צה"ל ממעיט מאוד לגייס אנשים מהאזרחות.
<צביקה גלבוע: הא מקבל בעיקר את האנשים מתוך שירות החובה ברצף, ומעטים שבמעטים, ובפרט בתקופה שצה"ל כרגע נמצא בתוכנית קיצוצים מסיבית, אנחנו לא מקבלים.
<צביקה גלבוע: אני לא מדבר כרגע בכלל על המנגנון של ועדות רפואיות או רופא מוסמך, אם כן מוסמך או לא מוסמך.
<צביקה גלבוע: אני מדבר על המהות של צה"ל כגוף שמושתת על שירות החובה שלו.
<צביקה גלבוע: כשנדברנו מראש גם עם היועצת המשפטית אנחנו הבנו שהחוק לא התכוון לדון בכלל בשירות החובה שלו, זה היה ברור לכולנו.
<צביקה גלבוע: אבל מכיוון ששירות הקבע בצה"ל מושתת על שירות החובה, קשה להפריד ולנתק בין השניים.
<צביקה גלבוע: לכן, ההצעה לנו מאוד קשה כצה"ל ליישם אותה.
<צביקה גלבוע: אנחנו יודעים איך לקלוט אנשים כמתנדבים.
<צביקה גלבוע: יש חוק שירות ביטחון שקובע, יש סעיף ספציפי שמאפשר לאנשים להתנדב.
<צביקה גלבוע: אבל השירות הוא שירות התנדבותי.
<צביקה גלבוע: אנחנו לא יכולים כמו שההצעה מבקשת - - -
איציק שמולי: כל עוד צה"ל הוא צבא העם, ולמרות שיש מגמות בבית הזה לפעמים לשנות את המודל הזה, אבל כל עוד לא הוגדר אחרת, מה לעשות?
איציק שמולי: השירות הצבאי הוא נדבך מרכזי בחיים של האזרחים פה.
איציק שמולי: זה אומר משהו גם על מידת האחריות שיש לצבא ההגנה לישראל על היבטים נוספים של חיי האזרחים הצעירים שהם מעבר לשירות הצבאי עכשיו בהגנה על הגבולות.
איציק שמולי: זה בא לידי ביטוי בפעילות החינוכית שאתם עושים, זה בא לידי ביטוי בפעילות מול העולים שאתם עושים.
איציק שמולי: לכאורה אפשר לקחת את הדברים שלך כפשוטם ולהגיד: מה לנו וליוצאי אתיופיה?
איציק שמולי: מה לנו ולחיילים משוחררים?
איציק שמולי: מה לנו ולחיילים בודדים?
איציק שמולי: אז למה אתם עושים את כל הדברים האלה?
איציק שמולי: כי אתם מבינים שעל צבא ההגנה לישראל יש אחריות שהיא נוספת בכל מה שקשור לחברה הישראלית.
איציק שמולי: לכן, אי-אפשר לקבל את הדברים שלך כפשוטם, שצבא הקבע נגזר מתוך שירות החובה, ולכן תשאירו אותנו במעגל סגור.
<נעה בן שבת: צריך להזכיר שלגבי הצבא יש לכם אפשרות לקבוע הגדרה: מהו אדם עם מוגבלות?
<נעה בן שבת: ייקבעו התאמות בפקודות הצבא.
איציק שמולי: שזו פריבילגיה שלא ניתנה פה כמעט לאף אחד.
<צביקה גלבוע: אני מגיע לפה כבר בפעם השלישית, ובסיום הוועדה הקודמת, בגלל שבסופו של דבר הדיון התמצה לשעה לא הספקנו לנהל את השיח בצורה מסודרת.
<צביקה גלבוע: אני דיברתי בסוף הדיון הקודם ולא זכיתי - - -
מאיר כהן: אבל שלחת את תגובתך, התייחסות?
יואב קיש: אדוני היושב-ראש, אני מציע שבואו נעזוב רגע את צה"ל.
יואב קיש: בואו נשלים את כוחות הביטחון.
יואב קיש: אני רוצה להשלים את הנושא של כוחות הביטחון שהתחלנו בו ונחזור אליך.
יואב קיש: אתה קצת נכנסת לאמצע דיון.
<צביקה גלבוע: נכון, מכיוון שחברי הכנסת - - - התייחסו לצה"ל, ולכן נדרשתי.
<צביקה גלבוע: אני הצעתי גם ככל שנדרש לקיים דיון ייחודי עם ראש מחלקת הסגל של צה"ל שתציג את הדברים בצורה מקצועית נוספת כדי שחברי הכנסת המציעים יבינו את המורכבות שיש בדבר הזה.
מאיר כהן: אחרי הצגת דעתו של צה"ל, אני מבודד את צה"ל, מה ההסכמות אתו?
מאיר כהן: שירדו ל - - -
איציק שמולי: ההסכמה המרכזית עם צה"ל זה שהוא קיבל את הפריבילגיה שאף אחד לא קיבל פה בחוק.
איציק שמולי: לא רק באחוז, בעצם זה שהוא מגדיר לעצמו מיהו איש עם מוגבלות.
איציק שמולי: אין פה אף אחד סביב השולחן שקיבל את הדבר הזה.
<צביקה גלבוע: לכאורה, מקריאת ההצעה עולה שבכלל צריך להתחייב ב-5%
<נעה בן שבת: צה"ל צריך מהאחוז הכללי, נכון.
מאיר כהן: בסעיף קטן (ג) כתוב: לעניין ההגדרה אדם עם מוגבלות משמעותית ייקבעו התאמות בפקודות הצבא.
מאיר כהן: מה עוד אתה צריך?
<צביקה גלבוע: אני מסביר.
<צביקה גלבוע: שוב, אני נמצא במצב נתון, וההצעה מבקשת ממני לעמוד ברגע נתון ביעד מסוים של 5%, לצורך העניין.
<צביקה גלבוע: מכיוון שהיום אני לא קולט אנשים כמעט מתוך האזרחות, אני מקבל את אותם אנשים שצומחים מתוך שירות החובה ושירות הקבע, אני לא יכול לעמוד ביעד הזה.
איציק שמולי: גם עיריית פתח תקווה וגם אוניברסיטת בן-גוריון לא קולטות מחר בבוקר עובדים, והן יצטרכו לעמוד בחוק הזה.
<צביקה גלבוע: אבל אין להן שירות חובה.
איציק שמולי: נו אז מה אם אין להן שירות חובה?
איציק שמולי: יש להן מרצים בפנסיות, יש להן עובדים עם ותק.
מאיר כהן: אחרי זה אנחנו עוברים לסיכום.
<ארי פלטיאל: ארי פלטיאל, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
<ארי פלטיאל: אני הופתעתי שבחוק לא מוזכר אגף השיקום של משרד הביטחון כקובע אחוזי נכות.
<נעה בן שבת: הוא גורם מוסמך על-פי דין לקבוע.
<ארי פלטיאל: הוא גורם מוסמך על-פי דין.
<ארי פלטיאל: אבל אם אני רואה את כל הניירות הנוספים של הגורמים הם צמודים לביטוח לאומי וכל מיני דברים נוספים.
<נעה בן שבת: לא רק לביטוח לאומי.
<ארי פלטיאל: הם לא מופרדים.
<ארי פלטיאל: כאשר עשינו את הדוח על נציבות שירות המדינה השתמשנו באופן נפרד בקביעות שלהם, ואתם מצמידים אותם לכל מיני גופים.
<נעה בן שבת: אני רוצה להראות לך שלמשל בסעיף 2 שאנחנו מדברים בו על נכות, גם נכות של 20% וגם שיקום, אנחנו מתייחסים גם שיקום לפי חוק הביטוח הלאומי וגם שיקום לפי חוק הנכים תגמולים ושיקום.
<נעה בן שבת: זה שני הגופים.
<נעה בן שבת: כמובן שגורם - - -
<ארי פלטיאל: מתוך הניסיון הסטטיסטי שלי עם הדברים, מה שכוחות הביטחון טוענים נכון גם לבתי חולים.
<ארי פלטיאל: רוב העובדים בבתי חולים הם אחיות ועובדים פיזיים שגם עליהם מאוד קשה לקלוט אנשים עם מוגבלות פיזית.
<ארי פלטיאל: לכן, האחוזים שם בפועל יותר נמוכים.
אילן גילאון: נו, באמת.
אילן גילאון: או שאני באופן טרגי לא מבין על איזה חוק חתמתי או שאנשים באופן טרגי בכלל לא מבינים על מה אנחנו מדברים כאן.
אילן גילאון: חייבים להבהיר את הדבר הזה כי כל מערכת תמצא לך פה את התירוצים שלה.
אילן גילאון: חברים וחברות יקרים, אין בעולם שלנו אנשים מוגבלים ולא מוגבלים.
אילן גילאון: יש מוגבלים, יש נשא עם מוגבלות, יש מוגבלים לפרקים, ויש אנשים שיתבגרו, יזדקנו, ויהיו מוגבלים.
אילן גילאון: צריך לראות.
אילן גילאון: אנחנו מתאימים היום בתקופה שלנו את הסביבה לאנשים ולא את האנשים לסביבה.
אילן גילאון: לכן, כל התירוצים האלה - אני לא יכול להבין אותם.
אילן גילאון: החוק הוא פשוט, הוא ברור לגמרי.
אילן גילאון: צריך להגדיר בצד אחד מי הם האנשים המוגבלים, ובצד השני כמה כאלה צריכים להיות בכל מערכת שהיא ציבורית.
אילן גילאון: לא מעניין אותי מה רמת הקושי שלה, מה תורם לה, מה לא תורם לה.
אילן גילאון: מערכת ציבורית צריכה להפנים את כל האנשים האלה.
אילן גילאון: במערכות הפרטיות צריך לתת אינסנטיב.
אילן גילאון: מי שלא מבין את הדבר הזה כנראה ייתקל לכל אורך הדרך בכל מיני דברים.
אילן גילאון: חבל, לא על זה אנחנו מדברים.
מאיר כהן: אנשי הביטחון, תודה.
מאיר כהן: שמענו אתכם.
מאיר כהן: שימו לב, אנחנו רוצים להצביע על סעיף קטן (ה) כסעיף 9א.
מאיר כהן: שמענו מספיק.
מאיר כהן: גברתי היועצת המשפטית.
<נעה בן שבת: אני רוצה להציג כמה שאלות שעלו.