GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ענת מימון: מאחסן מזון הטעון אחסנה בטמפרטורה מבוקרת, בלא רישיון אחסנה, רישיון ייצור לפעילות אחסנה בטמפרטורה מבוקרת או היתר לאחסנה בתעודת היבואן הרשום, או בניגוד לתנאי הרישיון או ההיתר כאמור, בניגוד להוראות סעיף 178.
<נעה בן שבת: סעיף 178 מחייב לעניין מזון שטעון אחסנה בטמפרטורה מבוקרת.
<נעה בן שבת: הוא דורש שיהיה אחד מהאישורים שמוזכרים בספקה.
<ענת מימון: (41א) עוסק במזון שלא מקיים את הוראות היצרן, בניגוד להוראות סעיף 183.
<נעה בן שבת: סעיף 183 הוא סעיף שהוסף.
<נעה בן שבת: דיברנו עליו בדיון שהתקיים ב-25 באוקטובר.
<נעה בן שבת: הוא הוסף במקום סעיף 154.
<נעה בן שבת: אנחנו מציעים שהוא גם יחליף את סעיף 36 שכבר הצבענו עליו ויש רביזיה לגביו.
<נעה בן שבת: הוא נועד לאחד ולהגיד שעוסק במזון, כל אחד, גם המשווק, גם העוסקים האחרים, חייב לקיים את הוראות היצרן לרבות הוראות ותנאים לעניין אחסון והובלה, והכול בכפוף להוראות שנקבעו בחקיקת המזון.
<אביגיל סון פלדמן: זה לא מספיק ברור מה זה אומר בכפוף להוראות שנקבעו בחקיקת המזון.
<אביגיל סון פלדמן: האם אתם אומרים שאלא אם כן נקבע אחרת בחקיקת המזון?
<זמר בלונדהיים: אמרנו שזה סעיף שאנחנו צריכים עוד לחשוב עליו כי היחס הזה בדיוק לא ברור.
<אביגיל סון פלדמן: אני זוכרת שהיה לנו דיון שלם לגבי משהו דומה וכן הייתה כאן איזושהי החלטה לעשות הבחנה בין גודל של משווקים.
<אביגיל סון פלדמן: יש משווקים שלא מצפים מהם מעבר לקריאת מה שכתוב על האריזה, ויש משווקים שמצפים מהם להכיר - - -
<נעה בן שבת: יש את סעיף 184.
<אביגיל סון פלדמן: זה אותו רציונל.
אלי אלאלוף: אני בטוח שתמצאו את הניסוח המתאים.
<ענת מימון: (41ב) עוסק מזון שמחזיק מזון שלא בהתאם לתנאים לפי הוראות היצרן, בניגוד להוראות סעיף 184.
<נעה בן שבת: סעיף (41ב) באמת עוסק בנושא של עוסק מזון שמחזיק מזון שלא בהתאם לתנאים של הוראות היצרן בניגוד להוראות סעיף 184.
<נעה בן שבת: סעיף 184 הוא סעיף שמדבר על מזון שנקבעה לו טמפרטורה מוגדרת או בהוראות היצרן או בחקיקת המזון, ובאמת יש כאן את ההבחנה בין משווק שאינו גדול, שהוא צריך להחזיק את המזון לפי הוראות היצרן, הוא יכול להסתפק בהוראות היצרן אלא אם כן ניתנה לו הוראה מיוחדת לפי סעיף 185, לבין שאר הפועלים בשוק הזה שזה היבואן, היצרן, המשווק הגדול, המוביל או המאחסן שצריכים להחזיק את המזון בהתאם לתנאים שנקבעו בהוראות היצרן אלא אם כן נקבע אחרת בחקיקת המזון.
<נעה בן שבת: שוב, אנחנו נכנסים לשאלה של היחס בין חקיקת המזון לבין הוראת היצרן ואנחנו חייבים לוועדה תשובה בנושא הזה.
<ענת מימון: החזיק מזון שלא בהתאם להוראות מנהל שירות המזון, בניגוד להוראות סעיף 185(ג).
<נעה בן שבת: אותן הוראות עליהן דיברנו, למשווק שאינו גדול.
<ענת מימון: לא נוקט אמצעים סבירים למניעת שימוש במזון מזיק או לא מודיע למנהל שירות המזון על מזון מזיק, בניגוד להוראות סעיף 191(ב).
<נעה בן שבת: סעיף 191(ב) מחייב את העוסק במזון שיודיע על מזון מזיק.
<נעה בן שבת: גם להודיע למנהל שירות המזון על כך וגם לפעול באמצעים סבירים שמפורטים בסעיף שזה עדכון היצרן והיבואן, הוצאת המזון מדרכי השיווק וגם מסירת הודעה לציבור.
<נעה בן שבת: השאלה היא מדוע נזכרו כאן רק נקיטת אמצעים סבירים כי מצד אחד זה כאילו כולל את כולם אבל מצד שני זה הנושא של מסירת ההודעה.
<נעה בן שבת: הבנתי.
<נעה בן שבת: זאת פסקה (1) ופסקה (2).
<רוית ארבל: אין חובה לעדכן את מנהל שירות המזון.
<נעה בן שבת: החובה מופיעה בפסקה (2) באותו סעיף 191(ב) כאשר פסקה אחת אומרת שינקוט באמצעים ואלה אותם אמצעים שפורטו, ופסקה שנייה מחייבת להודיע באופן מידי למנהל שירות המזון.
<נעה בן שבת: האמצעים הסבירים לא פורטו.
<ענת מימון: (43א) לא מקיים הוראה של מנהל שירות המזון או רופא מחוזי לפי סעיף 193(א) או הוראה של מנהל שירות המזון לפי סעיף 193(ב).
<נעה בן שבת: זה סעיף שאנחנו מבקשים להוסיף כי יש כאן אפשרות לתת הוראות אבל אין עבירה פלילית בצד אי ביצוע ההוראות למרות החשיבות שלהן.
<נעה בן שבת: אלה הוראות שנוגעות לאיסוף המזון ומניעת העברת מזון לגורם אחר.
<נעה בן שבת: או שיש לי התאמה לחקיקת המזון או שגם חשש לשלומו, לבריאותו ולבטיחותו של אדם.
<נעה בן שבת: יש הוראות שבאות למנוע העברה של מזון בנסיבות האלה של חשש לבריאותו, לשלומו ולבטיחותו של אדם.
<נעה בן שבת: הן יכולות למנוע העברת המזון לעוסק המפר.
אלי אלאלוף: חשיבה מאוחרת.
אלי אלאלוף: הנושא של דיווח למנהל שירות המזון על סחורה פגומה או משהו.
אלי אלאלוף: אתם חושבים שזה ישים לגבי עסקים קטנים ובינוניים?
<אלי גורדון: ההסדר כרגע מתייחס לזה.
<אלי גורדון: הסדרנו את זה בצורה כזאת שמי שמודיע למנהל שירות המזון במקרים כאלה, זה בעיקר או יצרן או יבואן.
<אלי גורדון: אני רוצה להזכיר לנוכחים כאן שזה ההסדר שיצרנו.
<אלי גורדון: ברגע שמתקבלת החלטה, היה ורוצים לעשות ריקול, במקרה הזה כבר, לפני - - -
אלי אלאלוף: עוד לא הגעתי לריקול.
אלי אלאלוף: חנה שלי מגלה שהנקניק פגום.
אלי אלאלוף: היא צריכה לפנות אליך?
אלי אלאלוף: מה היא אמורה לעשות?
אלי אלאלוף: מי שיש לו עסק קטן, מה הוא יעשה?
אלי אלאלוף: איפה זה מעשי?
אלי אלאלוף: אני חושב שזה טוב לרשתות שימשיכו להרוויח הרבה כסף ולהחזיק מנגנון ענק שלא מוכר כלום אלא רק מלווה חקיקה.
<אלי גורדון: למיטב זיכרוני, ותכף נפתח את הסעיף, הסעיף לא מחייב את המכולת.
<אלי גורדון: אמרנו לפי העניין.
אלי אלאלוף: לא כתוב כאן.
אלי אלאלוף: אני מקשיב.
אלי אלאלוף: זה לוקח לי זמן להגיד, אבל כשאני מבין, אז תגידו לי שזה לא עבורם.
אלי אלאלוף: אני הייתי עושה חוק למכולת כי כאן אתם מאיימים על אהבל שמחליט מחר לפתוח מכולת ועושה שיעורי בית לפני שהוא פותח והוא בורח.
אלי אלאלוף: הוא אומר שהיזמים הקטנים והבינוניים הם חלק מרכזי בכלכלה של המדינה שלנו.
<כרוית ארבל: רגע החובה היא על העוסק.
<כרוית ארבל: זה לא תוקן.
<אלי גורדון: זה לפי העניין.
<רוית ארבל: מי יחליט מהו העניין?
<רוית ארבל: כרגע זה רחב מדי, הסעיף הזה ספציפית.
אלי אלאלוף: בחלק של העונשין הכבדים.
<קריאה: שנתיים מאסר.
<רוית ארבל: מה הניסוח העדכני של סעיף 191 כדי שנוכל להתייחס?
סעיף 191 אומר: בסעיף זה, מזון מזיק, מזון שהזיק או שעלול להזיק לבריאות אדם, לרבות מזון שנמצאו לגביו תוצאות של בדיקת מעבדה המעידות על אי התאמה של המזון להוראות חקיקת המזון שיש בה כדי להזיק או לעורר חשש לנזק כאמור.
סעיף 191 אומר: עוסק במזון שנודע לו כי מזון שייצר, ייבא או מחר לפי העניין הוא מזון מזיק, יפעל לפי הוראות אלה: ינקוט בהקדם האפשרי באמצעים הסבירים למניעת השימוש במזון לרבות אמצעים בין אלה לפי העניין והכול לשם מניעת הסכנה לבריאות או החשש לסכנה לבריאות מצריכת המזון: עדכון של היצרן או היבואן ובמזון שהוא תוצרת חקלאית טרייה ממנו קיבל את המזון.
סעיף 191 אומר: בתיאום עם מנהל שירות המזון עם מי שהסמיכו לכך, הוצאת המזון מדרכי השיווק בדרך של החזרה יזומה.
סעיף 191 אומר: על אף האמור הוראה על החזרה יזומה של מזון על ידי משווק תינתן רק ביחס למזון הנמכר על ידו ובהתאם לתקנות שייקבעו לפי סעיף 164(3).
סעיף 191 אומר: בתיאום עם מנהל שירות המזון או מי שהסמיכו לכך, מסירת הודעה לציבור, ריקול, על הסכנה הנשקפת מהמזון ככל שהודעה כאמור לא נמסרה על ידי היצרן או היבואן לפי העניין.
סעיף 191 אומר: יודיע על כך באופן מידי למנהל שירות המזון או למי שהסמיכו לכך וכן יעדכן אותו בפירוט האמצעים שנקט לפי פסקה (1) ויפעל על פי הוראותיו, לרבות הוראה על החזרה יזומה.
סעיף 191 אומר: (ג) נתן מנהל שירות המזון לעוסק במזון הוראה לפי סעיף (ב)(2), רשאי מנהל שירות המזון או מי שהסמיכו לכך לפעול לביצוע ההוראה בנסיבות בהן העוסק במזון סירב לבצע את ההוראה ובנסיבות של דחיפות מיוחדת.
סעיף 191 אומר: (ג1) נודע למנהל שירות המזון או מי שהסמיכו לכך כי המזון הוא מזון מזיק, רשאי הוא בנסיבות תכופות ובנסיבות בהן קיים קושי לאיתור בעלי המזון, לפעול לפי פסקה ()(1)(2) אף בטרם מסר הוראה כאמור בסעיף (ב)(2) או במקביל למתן הוראה.
סעיף 191 אומר: (ד) עוסק במזון יישא בהוצאות של פעולות שנקט מנהל שירות המזון או מי שהסמיכו לכך לפי סעיף קטן (ג) או (ג1) אלא אם כן קבע מנהל שירות המזון או מי שהסמיכו לכך אחרת.
סעיף 191 אומר: (ה) מנהל שירות המזון או מי שהסמיכו לכך רשאי להורות על החזרה יזומה אם התקיימו נסיבות כאמור בסעיף קטן (ב) אף אם לא הובא הדבר לידיעתו דרך עוסק במזון וזאת לאחר שנתן לעוסק במזון הזדמנות לטעון את טענותיו אלא אם כן ראה כי קיים צורך דחוף לשם שמירה על בריאות הציבור להורות על החזרה יזומה כאמור בלי לשמוע טענותיו.
סעיף 191 אומר: (ו) עוסק במזון יתעד אצלו, לרבות באמצעות שמירת עותק, תלונות בדבר נזק או חשש לנזק לבריאות אדם ממזון שייצר, ייבא או מכר לפי העניין לתקופות של שלוש שנים לפחות ממועד קבלת התעודה.
סעיף 191 אומר: זה הנוסח המעודכן.
<רוית ארבל: סעיף קטן (2) לא הוגבל ליצרן או יבואן ולמעשה כל משווק, גם בעל מכולת, מחויב בהודעה למנהל שירות המזון כאשר יש מזון מזיק.
<רוית ארבל: זה מעבר להודעה ליבואן או ליצרן.
<רוית ארבל: אני חושבת שצריך להגביל אותו רק להודעה ליבואן או ליצרן.
<נעה בן שבת: צריך לזכור שהמזון צריך להיות מזון שהזיק או שעלול להזיק לבריאות אדם.
<רוית ארבל: כן, אבל חובת ההודעה היא גם ליבואן או ליצרן.
<נעה בן שבת: זה מזון שאני מכרתי ופתאום התברר לי שהמזון הזה הוא מזיק.
<קריאה: לא, עוד לא מכרתי אותו.
<נעה בן שבת: זה לא מזון שנמצא אצלי על המדף.
<רוית ארבל: הוא נמצא אצלך, בוודאי.
<נעה בן שבת: עוסק במזון שנודע לו כי מזון שייצר, ייבא או מכר.
<נעה בן שבת: מכרת את המזון, התברר לך שהמזון הזה מקולקל, המזון הזה היה רעיל, הייתה בעיה במזון הזה.
<נעה בן שבת: אם הוא אצלו על המדף, לא.
<רוית ארבל: אנחנו ביקשנו והבקשה שלנו התקבלה אלא לא שמנו לב, גם את סעיף (2) צריך לתקן, שהיבואן הראשי או היצרן לצורך העניין ינהלו את התהליך של ה-ריקול.
<נעה בן שבת: כתבנו את הדברים האלה.
<רוית ארבל: גם בעניין ההודעה למנהל שירות המזון.
<זמר בלונדהיים: ההוראה של היושב ראש, הבעיה היא לא ההודעה למנהל שירות המזון וההודעה ליצרן, אלא הבעיה היא שהוא מתאר סיטואציה של מכולת קטנה גילתה משהו בעתיד והיא אומרת שכל החובות דיווח האלה, לא מעניין למי מדווחים, היא לא תדע לעשות.
<זמר בלונדהיים: אם הם יודעים לעשות ליצרן או ליבואן, אז הם גם יודעים לעשות למנהל שירות המזון.
<זמר בלונדהיים: לכן להסיט את זה רק לזה, לא.
<זמר בלונדהיים: הוא אומר שאתם קובעים כאן הסדר שעסקים קטנים לא יודעים לעשות אותו.
<זמר בלונדהיים: ברור שעסק בינוני וגדול יודעים לעשות אבל קטנים לא יודעים.
<זמר בלונדהיים: אם הייתי צריך לבחור אחד מהם, כנראה הייתי מעדיף את מנהל שירות המזון מאשר את היצרן או היבואן.
<רוית ארבל: גם המשווק הגדול לצורך העניין, גם רשת השיווק הגדולה, יש כמה רשתות וכולם יודיעו למנהל שירות המזון וירימו טלפון למרות שהם יודעים שהיצרן מטפל בזה, רק כדי לא להיות בעבירה פלילית.
<זמר בלונדהיים: הכול בסדר.
<זמר בלונדהיים: אנחנו מעדיפים לקבל כמה הודעות.
<רוית ארבל: לפי הסעיף הזה כל מכולת תרים טלפון למנהל שירות המזון כי אחרת היא בחשיפה לעבירה פלילית.
<רוית ארבל: זה לא סעיף הגיוני.
<רוית ארבל: בוא ניתן את חובת ההודעה לגורם שעומד בראש השרשרת.
<אלי גורדון: זה מה שיצרנו.
<רוית ארבל: אבל זה לא הניסוח אלא אם כן נעה תתקן אותי או זמר יתקן אותי.
<אלי גורדון: אני רוצה להזכיר לכולנו שהסעיף הזה, עבדנו עליו לדעתי יותר מדקה.
<רוית ארבל: אבל סעיף קטן (2) ברח לנו.
<אלי גורדון: כרגע אני משתמש בזכות לומר לא יודע מה כתוב אלא יודע מה סוכם.
<אלי גורדון: אמרנו שברור שלא כל משווק צריך לפעול באופן יזום במקטע שלו בתנאי שזה לא קשור אליו.
<אלי גורדון: עד כאן סיכמנו את זה כאן בוועדה?
<אלי גורדון: אפשר להוציא פרוטוקולים, אם רוצים.
<אלי גורדון: השאלה הועלתה על ידי יפעת זליקוביץ'.
<אלי גורדון: בהתאם לכך תיקנו את הנוסח ואמרנו שמכיוון שלא זאת הייתה כוונת המשורר מלכתחילה, הוספנו לפי העניין בפסקה (1).
<אלי גורדון: אם להחריג ולומר שהכול יהיה למפעל, גם לא הגיוני.
<רוית ארבל: אותו הדבר ב-(2).
<רוית ארבל: צריך להוסיף.
<רוית ארבל: נדבר על זה אחר כך.
אלי אלאלוף: מה הסיכום?
<אלי גורדון: שצריך לעבור על הנוסח ולברר שכל הסיכומים שהיו באו לידי ביטוי בנוסח.
<נעה בן שבת: אני מציעה שתעשו את זה.
<אלי גורדון: אנחנו נעשה את זה בהפסקה, זה יהיה הרבה יותר מהר ממה שאתם חושבים.
<אלי גורדון: בסך הכול אין כאן חילוקי דעות.
<אביגיל סון פלדמן: אני רק אעיר שלאורך החוק יש כל מיני מקומות בהם כתוב מנהל שירות המזון רשאי לתת הוראה כזאת והוראה אחרת.
<אביגיל סון פלדמן: חלק מהם מופיעים בפלילי וחלק מהם לא מופיעים בפלילי.
<אביגיל סון פלדמן: העיקרון הוא אותו עיקרון.
<אביגיל סון פלדמן: אנחנו נייצר איזשהו סעיף עונשי אחד שירכז את זה כמו עם המסמכים ושמירת תעודות.
<נעה בן שבת: למרות שלא כל ההוראות דומות זו לזו.
<אביגיל סון פלדמן: נבחר.
<זמר בלונדהיים: נבחר מה שמתאים.
<אביגיל סון פלדמן: נשים הכול ביחד כל הרציונל הוא אותו רציונל.
<זמר בלונדהיים: כמו שעשיתם עם המסמכים.
<אביגיל סון פלדמן: ממילא יש עבירה של הפרת הוראה חוקית גם בחוק העונשין.
אלי אלאלוף: תמיר זה מנהל שירות המזון או נציגו?
<אלי גורדון: לא תמיד.
<אלי גורדון: היכן שיש, יש התייחסות.
<זמר בלונדהיים: בהרבה מקומות השארנו את זה רק למנהל שירות המזון בגלל רגישות הנושא.
<זמר בלונדהיים: לפעמים יש גם מי שהסמיכו אבל לא תמיד.
אלי אלאלוף: הוספתם לו שעות עבודה?
אלי אלאלוף: אני שואל בהומור, אבל המעמסה עליו היא מטורפת.
<זמר בלונדהיים: ברוב המקומות אתה תראה שכן כתוב מי שהסמיכו לכך.
<זמר בלונדהיים: המקומות שבהם זה לא כתוב, אלה מקומות נדירים מבחינה כמותית אבל הם גם המקומות שעושים אותם באופן נדיר.
<זמר בלונדהיים: זאת אומרת, גם אם יש עשרה סעיפים כאלה, זה לא דבר שקורה מדי יום ביומו.
אלי אלאלוף: לדווח לראש רשות המזון.
<זמר בלונדהיים: הודעה למנהל שירות המזון, לא באמת תהיה אליו ישירות אלא תהיה כתובת או טלפון אליו אתה מתקשר.
<זמר בלונדהיים: זה לא יהיה ב-סמס לאלי.
<זמר בלונדהיים: אולי תהיה לו קבוצת ווטסאפ עם כל העסקים.
<אלי גורדון: דווקא הסעיף של ה-ריקול, לבקשתי הרחבנו וזה או מי שהסמיכו מכיוון שגם לפי הנהלים נכון להיום, כפי שזה עובד, זה מגיע לקראת פרסום למנהל שירות המזון ולא בשלבים המוקדמים כי אחרת הייתי יותר בחוץ מאשר בפנים.
אלי אלאלוף: אי אפשר לחשוב על זה?
אלי אלאלוף: לא יודע אם לשים כוכבית, אבל אי אפשר לכתוב בסוף איזה פרק שאומר שסעיף שאומר שעל מנהל רשות המזון מוטלת האפשרות או ניתנת לו האפשרות להטיל חלק מהמשימות שלו לפי שיקול דעתו על מי שהוא ימצא לנכון?
<זמר בלונדהיים: בהודעה הזאת?
אלי אלאלוף: בכלל.
אלי אלאלוף: הודעה כללית.
<אלי גורדון: למה לי שיקול דעת?
אלי אלאלוף: כאן עשו לך.
אלי אלאלוף: מה שכתבו, אמרו לך.
אלי אלאלוף: היכן שניתן לך, כתבו.
אלי אלאלוף: היכן שלא ניתן לך, אני אפרש את זה בשעות העבודה, אתה על הפנים.
אלי אלאלוף: אתה לא יכול לתפקד.
אלי אלאלוף: אני רואה את כל הסעיפים עם מנהל רשות המזון ואני יודע את היכולות, את הרצון והכנות, אבל אני חושב שבסוף צריך לחשוב על סעיף שמאפשר למנהל רשות המזון.
אלי אלאלוף: זה לא אומר שזה משחרר אותו מאחריות.
<זמר בלונדהיים: הבעיה בסעיף גורם כזה היא שיהיו מקומות שבהם בשים לב לסמכות, הכוונה הייתה דווקא כן לתת את זה רק למנהל שירות המזון אבל אנחנו נעשה מעבר על המקומות בהם נתנו רק למנהל שירות המזון ונראה אם בחלק מהם אפשר יהיה להרחיב, לאור הערת היושב ראש.
אלי אלאלוף: מראש אני מאשר כל מה שתגיד.
אלי אלאלוף: אני מצרף את חברי איציק שמולי לאישור הזה.
איציק שמולי: בשם המכולות.
<נעה בן שבת: הפסקאות הבאות הן פסקאות שנוגעות לפרק הפיקוח הווטרינרי.
<ענת מימון: לא פסקה (44) אותה עוד לא קראנו.
<ענת מימון: לא מקיים הוראה מהוראות צו של רופא ממשלתי או מנהל שירות המזון, לפי העניין, שניתנה לפי סעיף 195.
<נעה בן שבת: אלה הוראות לעניין פסילת מזון והשמדתו.
<נעה בן שבת: רצינו לברר לנושא המעבדות.
<נעה בן שבת: האם יש חובה על מעבדה לדווח למנהל שירות המזון על תוצאה חריגה – מעבדה מוכרת - שהיא מצאה.
<אלי גורדון: או מי שהסמיכו לכך.
<נעה בן שבת: הסנקציה כרגע שקבועה במקרה שהיא לא מודיעה, אפשר לשלול לא את ההכרה כמעבדה.
<נעה בן שבת: השאלה אם לא רוצים גם לחייב אותה בחיוב ולתת סנקציה פלילית על אי דיווח על תוצאה חריגה.
<רוית ארבל: סעיף 199?
<נעה בן שבת: סעיף 199.
<רוית ארבל: זאת חובה על המעבדה.
<רוית ארבל: ואת תקבעי עבירה פלילית למעבדה?
<אלי גורדון: זאת לא הייתה הכוונה.
<אלי גורדון: אחרי חשיבה הגענו למסקנה שלפחות בשלב זה אין כוונה לעשות את זה.
<אלי גורדון: מה שמכריע יותר למעשה, ברגע שמורידים ממעבדה את ההכרה, המעבדה הזאת מאבדת הרבה יותר.
<נעה בן שבת: הפסקאות הבאות, (45) עד (53), נחזור אליהן כאשר נסיים את הפרק של הפיקוח הווטרינרי כי כרגע אנחנו לא יודעים איך נראות ההוראות ומה הנוסח המדויק שלהן.
<נעה בן שבת: (ג) הייתה העבירה עבירה נמשכת, רשאי בית המשפט להטיל קנס נוסף, בשיעור של חמישה אחוזים מסכום הקנס הקבוע לאותה עבירה, לכל יום שבו נמשכת העבירה.
<נעה בן שבת: רציתי לשאול את אביגיל האם יש מועד בו מתחילה העבירה להיחשב כעבירה נמשכת.
<נעה בן שבת: ממתי היא נחשבת כעבירה נמשכת?
<רוית ארבל: כל העבירות כאן באופיין הן עבירות נמשכות.
<אביגיל סון פלדמן: את שואלת מה זאת עבירה נמשכת?
<נעה בן שבת: היום הראשון בו מגיע המפקח, אז מתחילה העבירה הנמשכת?
<נעה בן שבת: איך אנחנו יודעים ממתי מתחילה העבירה להימשך?
<אביגיל סון פלדמן: קודם כל צריך להוכיח, כך שממילא אי אפשר לספור מועד שבו המדינה לא יודעת שבוצעה הפרה.
<נעה בן שבת: יש איזה טריגר או איזשהו מועד ממנו מתחילים, התרעה של מפקח או איזושהי הוראה.
<זמר בלונדהיים: בעיצום כספי זה - - -
<אביגיל סון פלדמן: יש חוקים בהם יש לפעמים התרעה.
<נעה בן שבת: את אומרת שצריך לדעת שבאמת העבירה נמשכה.
<אביגיל סון פלדמן: אפשר להניח ממתי, אבל הרעיון הוא כמובן שלא הרי הפרה, זה רלוונטי יותר להפרות כלליות או הפרות שקורות מעצמן בגלל מצב.
<נעה בן שבת: למשל עבירה של פג תוקף.
<נעה בן שבת: אני מגיעה ב-20 לחודש ותוקף המוצר פג ב-15 והוא על המדף.
<נעה בן שבת: זאת אומרת שיש כבר חמישה ימים עבירה נמשכת?
<נעה בן שבת: זאת הכוונה?
<נעה בן שבת: או שמרגע שאני הגעתי.
<זמר בלונדהיים: לא, מרגע שבאתי ואמרתי לו שהוא צריך להוריד את המוצר מהמדפים ובאתי אחרי שבוע והמוצר עדיין היה על המדפים.
<זמר בלונדהיים: להבנתי זאת עבירה נמשכת.
<רוית ארבל: זאת לא הבנת החוק.
<רוית ארבל: חד משמעית.
<רוית ארבל: זה לא מה שכתוב כרגע בחוק.
אלי אלאלוף: תכתבו את זה.
<זמר בלונדהיים: אנחנו מתלבטים רגע.
אלי אלאלוף: תכתבו שהעבירה היא אחרי שהזהירו או משהו.
<אביטל בגין: בחקיקה אפשר למצוא הוראות שיש בהן עבירה נמשכת שכפופה להתרעה.
<אביטל בגין: בשנים האחרונות אנחנו מנסים ליצור נוסח אחיד שלא כפוף להתרעה כי זה יוצר בעצם יתרון במצב של היעדר אכיפה.
<אביטל בגין: העבירה ה\
<אביטל בגין: נמשכת מהרגע שהיא התבצעה.
<אביטל בגין: אתה צריך להוכיח את רגע תחילתה וכל עוד היא לא הפסיקה.
<אביטל בגין: אם אתה כפוף להתרעה, זה אומר שאם במקרה בגלל עומסי הפיקוח שלך אתה באת לפלוני ולא לאלמוני, אז פלוני עכשיו נהנה מזה שהוא בעצם מבצע עבירה כבר במשך שנה או שנתיים ולא תפסו אותו.
<אביטל בגין: אין סיבה לתת לו את ההנאה הזאת.
<אביטל בגין: עדיין מבחינת התביעה, היא צריכה להוכיח מתי העבירה התחילה ואת פרק הזמן שבו היא נמשכה.
איציק שמולי: זה הגיוני.
אלי אלאלוף: נכון, זה הגיוני מאוד.
אלי אלאלוף: אחרת אנשים ימשיכו למכור סחורה עד שהפיקוח יבוא ויגיד להם להפסיק ושיש להם עוד חמישה ימים.
אלי אלאלוף: אני מסכים אבל זה תלוי במוצר.
אלי אלאלוף: אם יש הודעה חדה שב-20 צריך לשים את המוצר בפח או משהו - - -
<אביטל בגין: אני לא חושבת שזאת עבירה נמשכת.
אלי אלאלוף: הוא היה חייב להוריד את זה.
<אביטל בגין: נכון, אבל העבירה היא לא שהוא לא הוריד.
<אביטל בגין: העבירה היא על זה שהוא מוכר מוצר שפג תוקפו.
<אביטל בגין: פעולת המכירה היא אחת והיא לא נמשכת.
<נעה בן שבת: את אומרת שאולי המצב של הוראה, אם קיבלתי הוראה מהמפקח לעשות ריקול ולא עשיתי את זה במשך כך וכך ימים, זאת עבירה נמשכת.
<אביטל בגין: המקרה הקלאסי הוא שאתה חייב באיזשהו דיווח ואתה לא דיווחת במשך תקופה.
<אביטל בגין: גם זה תלוי מתי.
<רוית ארבל: אנחנו לא נגד מה שנאמר.
<רוית ארבל: אנחנו רוצים רק להעלות הצעה אחרת והיבט נוסף.
<רוית ארבל: אני מבינה את הטיעון אבל אני חושבת שיש כאן עבירות שלצורך העניין אם התגלה איזשהו ואפל ארוז שלא סומן כנדרש, בנקל אפשר לדעת מתי הוא יוצר ולכן חייב המדף שלו לצורך העניין הם תשעה חודשים.
<רוית ארבל: עכשיו אנחנו נמצאים במצב שכל מה שדיברנו עליו עד עכשיו, שאמרנו קנס של 450 או 900 אלף שקלים, זה בכלל לא רלוונטי כי בוא ניקח תשעה חודשים אחורה, על כל יום עוד חמישה אחוזים והעונש המקסימלי מגיע לגבהים שהם בכלל לא הגיוניים על סימון לא נכון.
<אביגיל סון פלדמן: תלוי מה העבירה.
<אביגיל סון פלדמן: אם מישהו צריך לסמן והוא לא סימן, זאת עבירה חד פעמית ולא עבירה נמשכת.
<רוית ארבל: הוא לא סימן.
<נופר טל: מכירה היא גם אחסנה.
<אביגיל סון פלדמן: יש לי מזון שהוא לא תואם כבר תשעה חודשים.
<נופר טל: הוא אצלי על המדף.
<נופר טל: האקט של המכירה בקופה לא בוצע אבל מכירה היא גם אחסנה.
<נופר טל: גם התצוגה במדף היא לצורך העניין מכירה כהגדרתה בחוק.
<נופר טל: ואז לצורך העניין המוצר הזה עם הסימון הלא נכון, למשל היעדר שומן טרנס, נמצא אצלי על המדף תשעה חודשים.
<נופר טל: זאת אומרת שאני מבצעת מכירה במשך תשעה חודשים ועל כל יום יש חמישה אחוזים.
<אביגיל סון פלדמן: אני מציעה אולי לשקול לבטל לחלוטין את ההתייחסות להעברה נמשכת לעבירות מהסוג הזה כי זה לא רלוונטי.
<אביגיל סון פלדמן: זה רלוונטי לעבירות מהסוג של היה הסכם אסור, לצורך העניין קרטל והקרטל נמשך שלוש שנים.
<אביגיל סון פלדמן: זה לא המצב.
<אביגיל סון פלדמן: זה לא מתאים לאופי העבירות עליהן אנחנו מדברים.
איציק שמולי: ואם נתייחס למכירה ולא לאחסנה?
<אביגיל סון פלדמן: למכירה בפועל?
<אביגיל סון פלדמן: לאקט של המכירה לצרכן?
<אביגיל סון פלדמן: אז זה חד פעמי.
<אביגיל סון פלדמן: אני לא יכולה למכור את אותו מוצר פעמיים.
<נופר טל: המכירה היא ביחס לאצווה.
<נופר טל: נגיד שנפל פגם באצווה מסוימת, זה בעייתי.
<נופר טל: לכן אני אומרת שאולי עדיף לשקול בעבירה הפלילית, כי העונש הוא גם כך חמור.
<נופר טל: אנחנו לא צריכים את זה.
<נופר טל: להישאר בלי היסוד של עבירה נמשכת אלא בעיצומים הכספיים שם נקבע מנגנון הגיוני שזה אחרי התרעה ואז זה בסדר.
<אביגיל סון פלדמן: כמה דברים שחשוב להגיד.
<אביגיל סון פלדמן: קודם כל, זה במודע.
<אביגיל סון פלדמן: אין דבר כזה שמשהו יושב על המדף ואתה לא יודע והזמן שעובר מחמיר לך את העבירה, כי אין עבירה.
<אביגיל סון פלדמן: אתה לא יודע.
<אביגיל סון פלדמן: מהרגע שאתה יודע ואתה משאיר את זה שם, אז מתחילה העבירה הנמשכת.
<אביגיל סון פלדמן: זה דבר ראשון.
<אביגיל סון פלדמן: שנית, לדעתי לגבי סימון, יש עבירות מאוד ספציפיות על המשווקים.
<אביגיל סון פלדמן: אין עבירה של מזון שהוא לא מסומן.
<נופר טל: אם אני בלי רישיון עסק שלוש שנים?
<נופר טל: יש לי סניף כזה שבגלל חריגת בנייה, אני בלי רישיון עסק שלוש שנים.
<נופר טל: יש משרד הבריאות, יש סניטציה, יש כיבוי אש, יש משטרה, שם פגיעה בבריאות הציבור.
<אביגיל סון פלדמן: הפעולה ללא רישיון היא עבירה הכי בסיסית.
<נופר טל: אבל החוק הזה מחיל עלי אחריות פלילית מתוקף החוק הזה.
<אביגיל סון פלדמן: את ייצרת בלי רישיון.
<נופר טל: לא ייצרתי.
<נופר טל: יש לי חנות מכולת, יש הרי את סעיף 150 שאומר שלא ימכור אדם ללא רישיון עסק.
אלי אלאלוף: את רוצה לסבך אותנו?
<נופר טל: אני מנסה להבין.
<נופר טל: במשך שלוש שנים אין לי רישיון עסק.
<רוית ארבל: אי שמירת מסמכים כן מעניין לצורך העניין.
<רוית ארבל: אי שמירת מסמכים, זאת עבירה נמשכת.
<רוית ארבל: יש כאן עונש של שנתיים מאסר על אי שמירת מסמכים.
<אביטל בגין: צריך לזכור שאלה עונשי מקסימום.
<אביטל בגין: בשונה מהעיצומים הכספיים אז נגיד אפשר להתווכח על האם רלוונטי או לא, כאן בית המשפט מחליט.
<אביטל בגין: זה עונש מקסימום כמו שהעונש המקורי הוא עונש מקסימום.
<אביטל בגין: הטענות האלה יובאו בפני בית המשפט ואפשר לטעון אותן.
<אביטל בגין: התבנית עצמה היא הוראה כללית שיש אותה בכל החקיקה ויש אותה גם בחוק העונשין באיזשהו ניסוח אחר והיא נבחנת לפי טיב העבירה בכל מקרה ומקרה, האם נכון לראות אותה קודם כל כעבירה נמשכת, האם היא עבירה רגעית או עבירה נמשכת, וגם אם היא עבירה נמשכת, האם עשית פעולות אקטיביות שנמשכו או שזה מחדל שלא עשית כלום וזה לא השלט בכניסה לחנות שלא הסרת.
<אביטל בגין: הדברים האלה הם דברים שבשיקול דעת גם של התביעה ואחר כך של בית המשפט.
<אביטל בגין: אי אפשר כאן עכשיו לצייר עיגולים קטנים ביחס לכל עבירה, איזו עבירה, מתי היא נמשכת ועד מתי וכמה.
<אביטל בגין: אם גובה הקנס מפריע, אם זה שאלה חמישה אחוזים, הוועדה, משרד הבריאות, על זה אפשר לדבר אבל המבנה עצמו, אין מה להבהיר.
<אהוד מלמד: האם הכוונה בעבירה נמשכת לא אמורה להיות בכך שאני כל פעם עושה את אותה עבירה מחדש?
<אביגיל סון פלדמן: נמשכת זה שלא עשית כלום.
<אביטל בגין: זה יותר חמור אם זאת הייתה שנה לעומת אם זה היה יום וזה עיקרון שהוא תמיד יהיה נכון.
<אביטל בגין: זאת אומרת, זה תמיד יהיה נכון שהמקרה הזה יותר חמור מהמקרה הזה ואז בית המשפט יראה איזה עונש בדרך כלל מטילים כאן.
<אביטל בגין: יכול להיות שזה עונש מאוד נמוך והגיוני שהוא יטיל עונש יותר גבוה.
<אביטל בגין: זה לא אומר שעכשיו תיקחו את המקסימום, תכפילו אותו בחמישה אחוזים כל יום.
<רז הילמן: יש לי הצעה בעניין הזה.
<רז הילמן: פשוט להוסיף שהייתה העבירה עבירה נמשכת, רשאי בית המשפט בנסיבות מחמירות.
<רז הילמן: אם זה במקרה שהנסיבות הן מחמירות.
<אביגיל סון פלדמן: אלה הנסיבות המחמירות.
<רז הילמן: זה לא מספיק מובהק.
<רז הילמן: אם זה יהיה כתוב כאן, זה יהיה ברור יותר.
<אביגיל סון פלדמן: זאת הנסיבה המחמירה.
<אביגיל סון פלדמן: הימשכות הזמן.
<נופר טל: אבל מהי העבירה הנמשכת?
<נופר טל: שוב, הימצאות של מוצר על המדף תקופת זמן.
<אביגיל סון פלדמן: אם החזקת מוצר במשך יום או במשך שנה בידיעה, זאת תהיה עבירה נמשכת.
איציק שמולי: העניין הזה של העבירה הנמשכת יכול לבוא כעבירה שהיא בכל אחד מהסעיפים האלה?
<אביגיל סון פלדמן: כמעט.
<אביטל בגין: אם היא רלוונטית.
<אביטל בגין: העבירה מסמיכה את בית המשפט במקרה שהוא קובע שזאת עבירה נמשכת להטיל עונש גבוה יותר לפי חישוב יומי.
<אלי גורדון: כדי שבית המשפט יתחיל לדבר אם זאת עבירה נמשכת או לא עבירה נמשכת, קודם כל מישהו צריך להגיש תיק.
אלי אלאלוף: מה זה להגיש תיק?
<אלי גורדון: המפקח צריך ליצור תיק.
<אלי גורדון: יועץ משפטי או הפרקליטות, תלוי במחוז, צריך להגיש תביעה.
<אלי גורדון: אני חושב שכאן אנחנו עושים אובר דרמטיזציה.
אלי אלאלוף: עזרת לי.
אלי אלאלוף: בדיוק רציתי לומר.
אלי אלאלוף: אנחנו עוברים לסעיף הבא.
<רוית ארבל: זה נשאר כך?
אלי אלאלוף: נראה לי מספיק מסובך.
אלי אלאלוף: פעם ראשונה את מדברת כאן.
<קרין קשי: פעם ראשונה.
<קרין קשי: ארגון המשחטות התעשייתיות.
<קרין קשי: סעיף 283, מועד התחילה שלו הוא כעבור שנה ממועד פרסום החוק ברשומות.
אלי אלאלוף: רק הסעיף הזה הוא כזה?
<קרין קשי: לא.
<קרין קשי: כל החוק.
<נעה בן שבת: אדוני, נושא המועדים נמצא עכשיו בדיון.
<נעה בן שבת: הבנו שיש כוונה לקצר את התקופה לחצי שנה.
<קרין קשי: בכל מקרה, יש מספר עבירות, תתי סעיפים שמתייחסים להוראות סעיפים שמועד התחילה שלהם הוא מאוחר יותר.
<קרין קשי: למשל לאחר תקופת המעבר.
<נעה בן שבת: את מדברת על הסעיפים, תקופת המעבר מתייחסת לנושא של הווטרינרים.
<קרין קשי: נכון.
<נעה בן שבת: אולי נוכל לדון בזה בהמשך לפיקוח הווטרינרי כי בינתיים לא הקראנו את הסעיפים.
<קרין קשי: בסדר.
<קרין קשי: אני אעלה את ההערה בדיון בנושא.
אלי אלאלוף: ביום ראשון.
<רוני סורקיס: כאחד שהוא גוף מנחה במקום שלו, אני חושב שיש כאן בעיה ואני מקביל את זה למה שדיברנו כאן בנושא המעבדות.
<רוני סורקיס: העבירה של המעבדה לא תיחשב כאן כעבירה מכיוון שיש מנגנון שנמצא ברשות להסמכת מעבדות ובמשרד הבריאות להתליה של האישור הזה.
<רוני סורקיס: נתון אחד מאוד מאוד ברור.
<רוני סורקיס: כארבעים אחוזים מעסקי המזון במדינת ישראל הם ללא רישיון עסק ולא מסיבות שקשורות למשרד הבריאות.
<רוני סורקיס: בעצם זה שאנחנו ניקח את זה נכרוך את זה ביחד, אני לא יודע אם שירות המזון - - -
אלי אלאלוף: אומרים לך שלא.