GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ענת מימון: מוציא משלוח מזון שייבא מתחנת הסגר בלא שקיבל תעודת שחרור, בניגוד להוראות סעיף 112.
<נעה בן שבת: סעיף 112 אומר שצריך תעודת שחרור כתנאי להוצאת משלוח המזון מתחנת ההסגר.
<ענת מימון: סעיפים (27א), (27ב) ו-27(ג) זה הסדר הייצוא שהוצג בוועדה, ההסדר החדש.
<ענת מימון: אלה סעיפים שהוספו.
<נעה בן שבת: מסעיף 148א.
<נעה בן שבת: יש לנו בעצם שלוש עבירות.
<נעה בן שבת: אני רוצה להזכיר שהיצואן רק צריך למסור הצהרת ייצוא ולעמוד בתנאים שהוא לא מוכר מזון שאינו ראוי למאכל אדם, ואז אנחנו מאפשרים לו גם לייצר בארץ מזון שהוא לא עומד בתנאי חקיקת המזון.
<נעה בן שבת: גם כאן, כמו בייבוא שם אנחנו מאוד מקלים, אנחנו רוצים שלפחות הפרטים יהיו כמו שצריך.
<נעה בן שבת: לכן מוצע כאן בסעיף (27א) שתהיה עבירה במקרה שהוא מסר פרטים לא נכונים בהצהרת הייצוא, כי הצהרת הייצוא הוא חייב למסור.
<נעה בן שבת: הדבר הנוסף זה שהוא מייצר מזון, שהוא לא מקיים הוראה פרטנית וגם זאת תהיה עבירה כי זה מה שנשאר לשירות המזון ככלי לבדיקה.
<נעה בן שבת: אם אנחנו מדברים למשל על יצואן שאין אצלו מערכת, לא מיישם מערכת בקרת איכות, והוא בכל זאת מייצא מזון, ואם זה מזון שלא עומד בתנאי חקיקת המזון, הוא צריך למסור הודעה שבעה ימים מראש.
<נעה בן שבת: אם מסרו לו בשבעת הימים האלה או גם אחר כך, גם למי שמיישם מערכת בקרת איכות וגם למי שלא מיישם מערכת בקרת איכות, הוראה פרטנית, הוא צריך לבצע את ההוראה הפרטנית הזאת.
<נעה בן שבת: זאת הוראה שניתנת על ידי שירות המזון.
<נעה בן שבת: סעיף (27ג) מדבר על מייצר מזון המיועד אך ורק לייצוא שאינו מקיים את הו ראות סעיפים 151 עד 154.
<נעה בן שבת: אלה סעיפים לגביהם יש הוראות כמו שנראה בהמשך בסעיפים 151 ו-152.
<נעה בן שבת: 154 ממילא בוטל.
<נעה בן שבת: אלה סעיפים שחלים בדרך כלל על המשווק וכיוון שהוצאנו את הייצוא מהגדרת מכירה, הוא כבר לא משווק, לכן אנחנו רוצים לוודא שהוא באמת עומד בסעיפים האלה.
<רוית ארבל: אם אני זוכרת נכון – נעה תתקן אותי – אי קיום הוראות פרטניות, לצורך העניין לעניין ייצוא, זה כמו לצורך העניין אי קיום תנאי ברישיון.
<רוית ארבל: זה לא משהו שייחדו לו עבירה פלילית ולא בכדי.
<זמר בלונדהיים: אי קיום תנאי ברישיון.
<רוית ארבל: יש עבירה פלילית?
<זמר בלונדהיים: תמיד.
<זמר בלונדהיים: ללא רישיון או בניגוד.
אלי אלאלוף: זה נראה לי כל כך מהותי.
<רוית ארבל: אם יש, אז יש, כי זה אותו הדבר.
<רוית ארבל: זה על אותו לבל.
<זמר בלונדהיים: על אותו לבל.
<ענת מימון: מוכר מזון שאינו נדרש לרישיון עסק ואינו רשום כתאגיד או כעוסק מורשה, בניגוד לסעיף 150.
<נעה בן שבת: בסעיף 150 יש התייחסות.
<נעה בן שבת: אנחנו דורשים שיוודאו שמוכר המזון יהיה או עם רישיון עסק או אם הוא לא נדרש לרישיון עסק, הוא צריך להיות רשום כתאגיד או עוסק מורשה.
<נעה בן שבת: בעצם מפלילים רק את האפשרות השנייה, רק את האפשרות שהוא לא נדרש לרישיון עסק ולא רשום כתאגיד או כעוסק מורשה.
<נעה בן שבת: לא עושים עבירה אם הבן אדם הזה אין לו רישיון עסק.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, הוא חייב ברישיון עסק ואין לו רישיון עסק.
<אביגיל סון פלדמן: חשוב להדגיש שהסעיף הזה לא נועד לאכוף את חוק רישוי עסקים.
<אביגיל סון פלדמן: הסעיף הזה נועד להגיד שבשביל להיות משווק מזון, אתה צריך להיות אחד מאלה, או בעל רישיון עסק או תאגיד רשום או עוסק מורשה.
<אביגיל סון פלדמן: אז העבירה תהיה שמכר מזון מבלי שהוא אחד מאלה.
<נעה בן שבת: אולי צריך להוסיף כאן מבלי שהוא או בעל רישיון עסק, או אם לא נדרש לרישיון עסק, הוא צריך להיות או תאגיד או עוסק מורשה.
<אביגיל סון פלדמן: זה צריך להיות הסעיף עצמו והעבירה הפלילית תאמר שהוא מכר מזון מבלי שהוא אחד מאלה.
<נעה בן שבת: לא צריך להוסיף את בעל רישיון העסק?
<אביגיל סון פלדמן: חשוב לי להגיד שזה לא מכר מזון בלי רישיון עסק.
<זמר בלונדהיים: זאת עבירה לפי חוק רישוי עסקים.
<אביגיל סון פלדמן: מכרת מזון בלי שאתה אחת האינסטנציות האלה שאמרנו כשיש איזה מינימום.
<אביגיל סון פלדמן: אתה לא יכול להיות סתם מישהו אלא אתה צריך להיות במינימום עוסק מורשה.
<רוית ארבל: זה תנאי מצטבר?
<אביגיל סון פלדמן: לחילופין.
<אביגיל סון פלדמן: אתה צריך להיות אחד מאלה.
<רוית ארבל: גם כשאין לי רישיון עסק?
<אביגיל סון פלדמן: לא מעניין אותי אם את מקיימת את הוראות חוק רישוי עסקים.
<אביגיל סון פלדמן: מה שנאמר כאן זה שבשביל שמישהו יוכל למכור מזון, הוא צריך להיות או עסק או עוסק מורשה או תאגיד רשום.
<אביגיל סון פלדמן: זאת אומרת, הוא צריך להיות אחד מאלה.
<אביגיל סון פלדמן: הוא לא יכול להיות סתם מישהו שהחליט יום אחד להתחיל למכור.
<אלי גורדון: לא מישהו שיום אחד קם ולוקח מוצר ומתחיל למכור אותו.
<אביגיל סון פלדמן: לכן העבירה היא לא מוכר מזון ללא רישיון עסק אלא העבירה, צריך עוד לנסח את זה.
<רוית ארבל: אני לא מצליחה להבין את הסמנטיקה.
<רוית ארבל: באמת מוכר מזון ללא רישיון עסק, זה לאכוף את חוק רישוי עסקים ואת אומרת שזאת לא הכוונה.
<אביגיל סון פלדמן: נכון, זאת לא המטרה.
<אביגיל סון פלדמן: מבלי שהוא אחד משלושת הגורמים המנויים.
<נעה בן שבת: היא אומרת שאם מדובר ברישיון עסק, זה נמצא בחוק רישוי עסקים.
<נעה בן שבת: העבירה שלנו, העבירה השנייה היא שהוא לא יכול היה לקבל רישיון עסק אבל הוא לא עומד בתנאים האחרים שנקבעו שזה יהיה או תאגיד או עוסק מורשה.
<אביגיל סון פלדמן: לצורך העניין, אם הייתי מנסחת את זה, הייתי אומרת שהסעיף המקורי אומר שמשווק לא ימכור מזון אלא אם כן הוא אחד מאלה, והעבירה תהיה שהוא מכר מזון מבלי שהוא אחד מאלה.
<קריאה: בניגוד לסעיף.
<אביגיל סון פלדמן: חשוב להדגיש שאנחנו לא אוכפים כאן דרך החוק הזה את חוק רישוי עסקים.
<אביגיל סון פלדמן: אם הוא היה צריך רישיון עסק ואין לו רישיון עסק, זה חוק רישוי עסקים.
<אביגיל סון פלדמן: כאן אנחנו אומרים שהוא צריך להיות אחד מאלה.
<אביגיל סון פלדמן: הוא בעצם צריך להיות תחת איזשהו פיקוח כלשהו.
<נופר טל: אבל זה לא נכון.
<נופר טל: אני מתנצלת.
<נופר טל: זה לא מה שכתוב.
אלי אלאלוף: הוא צריך להיות ישות משפטית מסודרת.
אלי אלאלוף: אני רוצה להבין מה שנאמר.
אלי אלאלוף: אני לא מבין את זה.
אלי אלאלוף: אנחנו ירדנו עכשיו לקישקע של הקטנים ביותר.
<קריאה: זאת התשובה.
אלי אלאלוף: זה נראה לכם נורמלי?
<זמר בלונדהיים: אתה מדבר על הטנדר עם האבטיח?
<זמר בלונדהיים: הטנדר עם האבטיח אסור בגלל שלל דברי חקיקה בישראל ולא בגלל משרד הבריאות.
<זמר בלונדהיים: אסור למכור מזון בלי שאתה עוסק מורשה.
<זמר בלונדהיים: אסור בכלל לנהל פעילות עסקית בלי שאתה עוסק מורשה.
<זמר בלונדהיים: זה חוק מע"מ.
<זמר בלונדהיים: רישיון עסק, זה חוק רישוי עסקים.
<זמר בלונדהיים: זה לא ששירות המזון אשם בפעילות הזאת.
אלי אלאלוף: מי פועל נגדם?
<זמר בלונדהיים: פעם הסתובבתי בתל אביב וראיתי רכב שמכר ירקות ופקח של רשות מקומית הגיע ונתן לו קנס אבל אני לא בקיא בזה.
<זמר בלונדהיים: אם תרצה שאני אברר מי אוכף את זה, אני יכול לברר.
<זמר בלונדהיים: בגדול מדינת ישראל , ככל המדינות המתוקנות, אומרת פעילות עסקית מתנהלת בהתאם לחוק.
אלי אלאלוף: האביב הערבי נולד מזה, ממוכר אבטיחים בשוק.
אלי אלאלוף: קשה להיות עני במדינה הזאת.
<נופר טל: אביגיל אומרת שהחוק הזה לא נועד לאכוף את חוק רישוי עסקים ואני קצת מבולבלת.
<נופר טל: אם אני קוראת את סעיף 150 נכון, וזה הסעיף אליו מתייחס הסעיף הקטן כאן, הוא אומר שלא ימכור משווק מזון אלא אם כן – וגם זה לא ברור, לא ימכור משווק מזון – הוא אחד מאלה, אם נדרש רישיון עסק, הוא בעל רישיון עסק בתוקף, הוא פועל בהתאם לתנאיו.
<נופר טל: אז דיברו על העניין של היתר זמני.
<זמר בלונדהיים: חזרנו אחורה.
<זמר בלונדהיים: דנו בסעיף הזה ארוכות.
<נופר טל: אבל מה עניין שימוש חורג או היתר של אגף הנדסה לבריאות הציבור?
<נופר טל: אני באמת רוצה לדעת.
אלי אלאלוף: רשמנו לפנינו את ההערה שלך.
<אלי גורדון: יש תקנות שמסדירות את פעילות הרוכלות, קרי, אותו טנדר שמוכר מזון.
<אלי גורדון: הן קיימות כמדומני לפחות שלושים שנים.
אלי אלאלוף: יש התייחסות אליהן?
אלי אלאלוף: הן עוד יכולות לחיות?
<אלי גורדון: להפך, בפעם האחרונה הן עודכנו בעקבות הבקשה לשווק ביצים והיה צריך לקבל אישור לכך.
אלי אלאלוף: לא יהיה לנו אביב ישראלי.
<רוני סורקיס: לנושא רוכלות מזון.
<רוני סורקיס: אני חייב להגיד כאחד שניסה לעשות פעילויות בסניפים תחת קורת גג בקדמת הסניף של מכירה של המבורגר או משהו כזה, שרואים את זה בכל העולם, עם עמדה מסודרת, עם מים זורמים.
<רוני סורקיס: ראשית, קיבלתי תשובות שאין לזה שום תנאי ויש ערים שאוסרות את זה מכיוון שאין לזה חקיקה מסודרת.
<רוני סורקיס: הנושא של רוכלות מזון במדינת ישראל, אני לא יודע שהוא מוסדר בשום אופן.
<רוני סורקיס: \
<קריאה: תקנות רישוי עסקים.
אלי אלאלוף: אני מציע שפעם נדון בזה בנפרד.
אלי אלאלוף: באופן אישי אני אוהב את ההמבורגר ברחוב, בתנאי שהוא כשר.
<אלי גורדון: דרך אגב, אדוני היושב ראש, רק הערה אחת.
<אלי גורדון: המגבלות שרוני מציף אותן כרגע הן לא מגבלות של הבטיחות אלא הן מגבלות לוגיסטיות.
אלי אלאלוף: בואו לא נתייחס לזה, ברשותכם.
אלי אלאלוף: סליחה על ההערה שלי שגרמה לזה.
<מירה סלומון: בסעיף (28) אותו קראנו כרגע, כתוב בכל מזון שלא נדרש לרישיון עסק ואינו רשום כתאגיד או כעוסק מורשה בניגוד לסעיף 150.
<מירה סלומון: אלא שסעיף 150 אומר שאם הוא עסק טעון רישיון עסק, הוא חייב שיהיה לו רישיון עסק, ורק אם הוא לא עסק טעון רישיון עסק, הוא נכנס בדרישה הפחותה יותר.
<מירה סלומון: לכן צריך להיות, כמו שנכתב בסעיף (29), לפי העניין.
<מירה סלומון: כל דרישה שיש ממשווק.
<נעה בן שבת: אביגיל, גם אנחנו שאלנו את אותה שאלה.
<נעה בן שבת: מדוע אנחנו לא אומרים מוכר מזון שאין לו רישיון עסק, ואם הוא לא נדרש לרישיון עסק, הוא לא רשום כתאגיד או כעוסק מורשה.
<נעה בן שבת: אני מבינה שאת לא רוצה לנסח את זה כך.
<אביגיל סון פלדמן: זה צריך להיות מנוסח כך שמשווק מזון מבלי שהוא אחד מאלה: האחד, בעל רישיון עסק, השני, תאגיד רשום, השלישי, עוסק מורשה או כל הדברים האחרים.
<אביגיל סון פלדמן: השאלה אם נדרש רישיון עסק או לא נדרש רישיון עסק, זה חוק רישוי עסקים.
<נופר טל: אומר כאן אלי שאנחנו לא זזים מזה.
<נופר טל: משווק לא ימכור אלא אם הוא בעל רישיון עסק.
<נופר טל: אז איך את אומרת את מה שאת אומרת?
אלי אלאלוף: רשמנו את מה שאמרת.
אלי אלאלוף: יש כאן עכשיו דיון בין שני הגופים המשפטיים שמחייבים את הוועדה.
אלי אלאלוף: תתקנו בבקשה בהתאם את הסעיף.
<זמר בלונדהיים: אני מציע שנבדוק את זה בינינו כי יש גם חוסר אחידות בינינו.
<ענת מימון: לגבי סעיף 150 עצמו.
<זמר בלונדהיים: לגבי סעיף 150 עצמו.
<זמר בלונדהיים: הסעיף שנשען על סעיף 150, כרגע כתוב בסדר כי בעצם הוא לא קבע עבירה פלילית ואם אתה מוכר בלי רישיון עסק, כאן יש עבירה פלילית בחוק רישוי עסקים, אלא זה יתייחס למצב שבו אתה לא נדרש לרישיון עסק ובכל זאת אתה גם לא אחד מהשניים האחרים.
<זמר בלונדהיים: לכן הסעיף נכתב כך אבל אנחנו צריכים לבדוק.
אלי אלאלוף: אני כבר איבדתי את הקשב.
<נעה בן שבת: זה קשור לאותו דיון שהיה לנו השבוע עת היה כאן נציג משרד הפנים והוא הסביר מדוע אנחנו צריכים את רישיון העסק.
אלי אלאלוף: לא על חשבון חוק המזון הזה.
<ענת מימון: מקבל מזון מיצרן או מיבואן שאינם בעלי רישיון ייצור או תעודת יבואן רשום, לפי העניין, בניגוד להוראות סעיף 151(א).
<נעה בן שבת: חובה על משווק לוודא שהוא מקבל מיצרן בעל רישיון ייצור או מיבואן בעל תעודת יבואן רשום.
<ענת מימון: לא אימת את תוקפם של רישיון ייצור או תעודת יבואן רשום, לפי העניין, בניגוד להוראות סעיף 152(א).
<נעה בן שבת: אדוני, אם אמרנו קודם שכאשר אנחנו מדברים על כך שהאדם צריך להיות בעל תעודת ייצור או רישיון יבואן רשום, אין טעם שנגיד בתוקף כי היא חייבת להיות בתוקף כי אחרת אין לו תעודה.
<נעה בן שבת: סעיף 152 מחייב את המשווק לאמת פעם אחר פעם, או לפחות פעם בשנה, אם באמת התעודה עדיין בתוקף וזה החיוב לבדוק מעבר לפעם הראשונה לא חל במקרה שיש עדכון אינטרנטי, במקרה שהאדם נרשם לעדכון אינטרנטי של מרשם היבואנים והיצרנים.
<ענת מימון: פסקה (31) נמחקה כי מחקנו את סעיף 154.
<ענת מימון: מוכר מזון ארוז מראש שלא וידא את קיומם של פרטי הסימון המפורטים בתוספת העשירית, בניגוד להוראות סעיף 155.
<נעה בן שבת: סעיף 155 מחייב את המשווק לוודא את קיומם של פרטי הסימון המפורטים בתוספת העשירית לגבי המזון הארוז מראש שהוא מוכר.
<נעה בן שבת: מדובר בשלושה פרטי סימון, כאשר אחד מהם הוא שם היצרן, היבואן או המשווק מן האזור לפי העניין, השני הוא תאריך אחרון לשימוש ותאריך אחרון מומלץ לשימוש, והשלישי הוא אזהרות לעניין חנק ככל שהן נדרשות.
<רז הילמן: אני רוצה לוודא עוד פעם.
<רז הילמן: נניח שתקנות עתידיות יחריגו סוגי עוסקים.
<רז הילמן: זה נותן מענה או מכיוון שכאן זה בחוק, זה יותר חמור?
<רז הילמן: המצב שבו תקנות עתידיות יגידו שמי שהוא סיטונאי, לא נדרש למשהו מסוים.
<רז הילמן: זה כאילו על אף האמור.
<נעה בן שבת: לכן אנחנו אומרים בניגוד להוראות 155.
<רז הילמן: זה לא יהיה בסעיף 155 אלא זה יהיה בתקנות שיגדירו את זה.
<קריאה: אבל העבירה היא רק אם זה בניגוד ל-155.
<אביגיל סון פלדמן: יש סעיף שמסמיך את השר להחריג.
<אביגיל סון פלדמן: רק אז אפשר.
<רז הילמן: יש.
<רז הילמן: אז זה בסדר?
<אביגיל סון פלדמן: אם יש.
<ענת מימון: מעביר מזון לעוסק במזון, בלי שקיבל ממנו פרטים ותיעד אותם, בניגוד להוראות סעיף 160(א).
<נעה בן שבת: סעיף 160(א) מחייב עוסק במזון שמעביר מזון לעוסק אחר לקבל ממנו פרטים מסוימים לגביו ולתעד אותם יחד עם פרטים שמאפשרים את זיהוי המזון.
<נעה בן שבת: אם הוא לא עושה את זה, הוא מכשיל את המטרה של עקיבות.
<ענת מימון: מקבל מזון בלי שקיבל ממי שממנו קיבלו פרטים ותיעד אותם, בניגוד להוראות סעיף 161(א).
<נעה בן שבת: סעיף 161 הוא ההוראה המקבילה לגבי קבלת המזון.
<נעה בן שבת: אדוני, אם אנחנו כבר בתוך סעיף 161(א), עליו דיברנו גם קודם, יש לנו כמה תיקונים גם בסעיף 160 וגם בסעיף 161.
<נעה בן שבת: אולי אפשר לנצל את ההזדמנות.
<נעה בן שבת: בסעיף 160, בפסקה (ד) אנחנו קבענו שהוראות סעיף זה וסעיף 161 לא יחולו על העברת דוגמאות מזון לצורכי מחקר ופיתוח שאינן מיועדות למכירה לצרכנים.
<נעה בן שבת: בעקבות ההערה שנשמעה כאן, אנחנו מבקשים להציע להוסיף שבכלל זה על אחסנה והובלה של דוגמאות כאמור.
<נעה בן שבת: זה ממילא נמצא בתוך הגדרת מכירה, אבל כיוון שאמרו מכירה לצרכנים, אנחנו מציעים להוסיף את האחסנה וההובלה.
<נעה בן שבת: סעיף 161, כמו שאמרנו, הסדרת עקיבות המזון על ידי מקבל המזון, החובה של מקבל המזון לקבל את הפרטים, אנחנו רוצים שיהיה כתוב:
<נעה בן שבת: מקבל מזון לא יקבל מזון מעוסק מזון או ממגדל של תוצרת חקלאית טרייה או של תוצרת מן החי – יכול להיות שיש יותר גורמים – אלא אם כן קיבל ממנו – או מהעוסק במזון או מהחקלאי – פרטים אלה לגביו ותיעד פרטים אלה יחד עם פרטים המאפשרים את זיהוי המזון שהועבר לו ומוסר לו פרטים כאמור בסעיף 160.
<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ב) הוספנו את ההוראה הזאת שהתיעוד יכול להיות באמצעות מערכת לניהול מלאים או מערכת ממוחשבת אחרת, כפי שציינו קודם לכן.
<רוית ארבל: מה היה התיקון ב-160(א)?
<נעה בן שבת: אנחנו מכניסים התייחסות גם לחקלאי, אם המזון הגיע ממנו.
<נעה בן שבת: בהקשר לכך, בסעיף 163, ההוראות האלה, אחד הפרטים שנדרשים למסור הוא פרטי העוסק.
<נעה בן שבת: בכל מקום אומרים שאתה צריך לרשום את פרטי העוסק.
<נעה בן שבת: בסעיף 159 יש הוראות לגבי פרטי העוסק.
<נעה בן שבת: בהגדרת פרטי העוסק אנחנו מבקשים להציע לשנות את ההגדרה: פרטי עוסק – שם היצרן של המזון ומספר רישיון הייצור שלו או שם היבואן של המזון ומספר תעודת היבואן הרשום שלו כפי שמופיעים באחד ממסמכים אלה, ואם לא הופיעו במסמכים אלה, אחד מהמסמכים בצירוף מידע המאפשר זיהוי מידי של פרטים כאמור.
<נעה בן שבת: אז יש לנו את הפירוט.
<נעה בן שבת: את הפירוט הזה כבר קראנו – תעודת משלוח, חשבונית עסקה או מסמך דומה, ולעניין בשר - תעודת פיקוח על מוצר בשר, במזון פטור יש את המסמכים שדורשים בסעיף 153.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, מה שחשוב אלה הם הפרטים ותהיה אפשרות, כמו שאתה הצעת, שיהיה לי את המסמך בו כתוב נניח ח"פ או מספר זיהוי אחר והוא יאפשר לי לאתר באמצעותו את כל הפרטים האלה בזיהוי מידי, ובלבד שהזיהוי הוא מידי.
<זמר בלונדהיים: אני רוצה לחדד, בעקבות הערה שקיבלנו מהתעשייה שאמרה שאנחנו דורשים מסמכים על גבי תעודת המשלוח או חשבונית עסקה וזה לא תמיד נמצא שם.
<זמר בלונדהיים: הרעיון שלנו לא היה לשנות את התעשייה ולהתחיל לשנות את המבנה של חשבונות עסקה כאשר כל מי שמדפיס עכשיו, צריך לשנות.
<זמר בלונדהיים: זאת לא הייתה הכוונה.
<זמר בלונדהיים: אמרנו שאם זה מופיע על גב המסמכים האלה – מעולה ואז תשמור את המסמך.
<זמר בלונדהיים: אם זה לא מופיע על גב המסמך, אתה יכול לשמור את המסמך, רק את המסמך, למרות שהוא לא מכיל את הפרטים, למשל את מספר רישיון היצרן של זמר ובניו, כל עוד יש לך במערכות שלך את האפשרות לעשות את ההתאמה הזאת אחר כך לפי מספר תעודת המשלוח או ח"פ, לעשות בהתאם את ההצלבה ולהגיד שזה שייך לזמר ו בניו וזה מספר רישיון היצרן שלו, כאשר יבוא מפקח לצורך העניין.
אלי אלאלוף: אתם יודעים מה קורה מרוב רגולציה בנושא הבורסה?
אלי אלאלוף: אין יותר הנפקה.
אלי אלאלוף: זאת השיטה.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם, אנשי משרד המשפטים וגם אנשי משרד הבריאות.
אלי אלאלוף: יש כאן עודף סעיפים.
אלי אלאלוף: עודף.
אלי אלאלוף: אני כבר לא יודע אם מישהו מסוגל ליישם את כל מה שכאן אמרתם.
אלי אלאלוף: אני חושב שהחוק הזה היה יכול לכלול חצי מהכמות של הסעיפים.
אלי אלאלוף: כאן הוספתם בירוקרטיה על בירוקרטיה.
אלי אלאלוף: איזה רפורמה תהיה?
אלי אלאלוף: רפורמת הבירוקרטיה?
אלי אלאלוף: כאן אנחנו מדברים על רפורמת המזון.
אלי אלאלוף: לרוכל אסור, מישהו קטן יביא עכשיו תיקייה וכולי.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם, אני לא מקנא במי שהולך ליישם את החוק הזה.
אלי אלאלוף: זה מוגזם.
אלי אלאלוף: השתוללתם.
אלי אלאלוף: ממש השתוללות.
אלי אלאלוף: סליחה על הביטוי שהוא לא פרלמנטרי והוא לא חברי, ודאי אחרי כל הזמן שהשקעתם אבל תחשבו גם על הצד השני והשלישי והרביעי.
אלי אלאלוף: כאן כאילו זה רק משפטים, המשפט, המשפט, המשפט.
אלי אלאלוף: עליונות המשפט, עם כל הכבוד, זה לא בזה.
<זמר בלונדהיים: אם יורשה לי, עבדנו צמוד עם חבר'ה של הסוכנות לעסקים קטנים בתוך משרד הכלכלה בדיוק כדי לוודא את הנטלים והרבה מהנטלים שאנחנו כותבים כאן הם כאילו נטלים אבל הם קיימים כבר.
אלי אלאלוף: אולי הפחדתם אותם.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם, אני מסתכל על החוק הזה.
אלי אלאלוף: אם הייתי בעל מכולת – ואני קונה אצל חנה בשכונה שלי, ברחוב הקטן שלי – אם היא צריכה לעשות את כל זה, הזמנתם אותה להיקנס, לא עלינו, והיא אישה נפלאה.
אלי אלאלוף: מדי פעם אני אומר לה לזרוק מוצר מסוים או שתעביר אותו.
אלי אלאלוף: איזה קנס היא יכולה לשלם?
אלי אלאלוף: 29 אלף שקלים שתיקחו לה פעם אחת, גמרתם על המשפחה.
<זמר בלונדהיים: היא לא תגיע לסכומים האלה.
איציק שמולי: גם בוריס מתחת לבלוק שלי.
אלי אלאלוף: אנחנו באותה קשי שכונה.
אלי אלאלוף: אלה אנשים שמתפרנסים בקושי.
אלי אלאלוף: היא קמה ב-4:00 בבוקר ומקבלת את החלב כדי להכניס אותו ישר למקרר.
אלי אלאלוף: תחשבו קצת.
אלי אלאלוף: לא יודע, קשה לי.
אלי אלאלוף: החוק הזה מתחיל להיות כבד על המצפון.
<רז הילמן: ברוח הזאת אני מציע את פסקות (33) ו-(34) להעביר לקטגוריה המוקפדת.
<רז הילמן: שוב, מדובר על משהו שבאמת יכול לקרות בהתנהלות, אם לא תיעד אותם בניגוד להוראות.
<רז הילמן: נראה לי שלשבת שנה בכלא על כך שלא שמרת את הפרטים של העוסק ממנו קיבלת את הסחורה, אתה תלמד את הלקח שלך, זה בסדר, אבל זה בעייתי.
<נעה בן שבת: קיבלנו קודם את ההערה של משרד המשפטים בעניין הזה.
<רוית ארבל: כל הסעיפים האלה של עקיבות צריך להעביר אותם.
<אביגיל סון פלדמן: סעיף קטן (26) מדבר על מסירת פרטים לא נכונים.
<אביגיל סון פלדמן: גם זה אחד הסעיפים, כמו שמירת מסמכים שאנחנו בדרך כלל לא מפלילים, שוב, בהנחה שזה לא נעשה בכוונה.
<אביגיל סון פלדמן: אם זה בכוונה, חוק העונשין, ניסיון קבלת דבר במרמה.
<אביגיל סון פלדמן: אנחנו לא מדברים על מצב שזה נעשה בכוונה אלא שעובדתית היה פרט לא נכון וגם זה צריך לרדת למדרג הנמוך.
אלי אלאלוף: אני הייתי בונה מדרג שלישי.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם את זה ברצינות.
אלי אלאלוף: אני הייתי בונה מדרג שלישי למטה.
<רוית ארבל: לא צריך.
<רוית ארבל: יש עיצום כספי.
<רוית ארבל: יש מדרג שלישי.
אלי אלאלוף: הם מתכוונים למדרג השלישי למעלה.
אלי אלאלוף: אני אומר מינוס אחד.
<אלי גורדון: יש מינוס אחד.
<רוית ארבל: מינוס אחד, זה העיצום הכספי.
<רוית ארבל: הוא פחות כי כאן יש רישום פלילי.
<אלי גורדון: גם בעיצום כספי יש כוונה ודובר על זה, וזמר הציג את זה, יהיו עוד תקנות הפחתה.
אלי אלאלוף: אם כבר, תתייחס לזה.
אלי אלאלוף: כל הדברים האלה שנאמרים, יש לכם את היכולת לפקח עליהם ולבדוק אותם?
אלי אלאלוף: גם חוק שהוא לא בשימוש?
<אלי גורדון: אני בהחלט רוצה להתייחס לסוגיה שהצגת ולהתייחס גם למכולת של חנה, למכולת של בוריס ולמכולת של משה שעמד לנגד עינינו והפך להיות עגה אצלנו.
אלי אלאלוף: משה כבר מכר את המכולת שלו.
<אלי גורדון: המכולת של משה, זאת הייתה ההגדרה עת הסתכלנו על עסק קטן בדיוק כמו שזמר ציין זאת קודם לכן.
<אלי גורדון: אמרנו מה סביר לדרוש ממנו לעומת עסק גדול כי גודל החשיפה הוא שונה, גודל הסיכון בהתאם לחשיפה גם משתנה ולכן לאורך כל הדרך דיברנו על כמה נקודות שכרגע אולי יש מקום להציג אותן ביחד.
<אלי גורדון: קודם כל, לאורך כל הדרך בחוק יש הפרדה בין משווק גדול למשווק קטן.
<אלי גורדון: לאורך כל הדרך חשבנו, ויש לכך ביטוי אחר כך, על ההפרדה בין פלילי לבין עיצומים כספיים.
<אלי גורדון: גם בעיצומים כספיים אמרנו שתהיה מוגדרת ומאושרת מדיניות אכיפה.
<אלי גורדון: ברור שברגע שיש בעיה עם המוצר, לא המכולת של חנה תהיה אשמה ולא המכולת של משה ולא המכולת של בוריס אלא אנחנו כן נדע לאכוף את החוק מול זה שגרם לתקלה ולבעיה.
<אלי גורדון: מבחינה תשתיתית, זה מה שאנחנו רוצים לעשות וכך גם לפעול.
<אלי גורדון: לכן גם אם הסעיפים הם מאוד מאוד רחבים ומאוד מפחידים ומאוד מבלבלים וכולי, עדיין הסדרנו בצורה של מהות ונתנו התייחסות לאורך כל הדרך להפרדה.
<נעה בן שבת: זה לא מופיע הרבה מאוד בחוק, ההבחנה בין משווק גדול למשווק קטן.
<אלי גורדון: היכן שזה צריך להיות.
<נעה בן שבת: שמרתם לעצמכם את האפשרות לקבוע כל מיני תקנות בהתחשב בהיקף הפעילות של העוסק.
<אלי גורדון: אני יכול לדבר בשמי וחבריי היועצים המשפטיים יתקנו אותי, הגדרנו מהו הרף שצריך לחול על כולם ואחר כך ידענו לאפשר לעצמנו את הגמישות עליה דובר יותר מפעם אחת.
<אלי גורדון: לעניין העקיבות.
<אלי גורדון: עקיבות היא אחד הדברים שמשלב של פיקוח על הייבוא ואילך להציג – אמנם זה כתוב ממש בקצרה וההתייחסות היא למסמך כרגע אבל מאחורי המסמך עומדת תורה שלמה שמאפשרת למפקח כן להגיע למסקנה אם מוצר כזה או אחר פתוח לשימוש או לא.
<אלי גורדון: אם נוותר ונעשה הקלות, אנחנו אמורים מצד אחד לתת מענה לצרכים של הקטן אבל מצד שני אנחנו עלולים גם להגיע למצב שבו תהיה חשיפה יתרה למוצרים שהם לא תקינים.
<אלי גורדון: זאת דעתנו.
<אלי גורדון: סליחה שהרחבתי.
<זמר בלונדהיים: רק משפט.
<זמר בלונדהיים: אני גם אומר לעניין הנטל על העסקים הקטנים.
<זמר בלונדהיים: צריך להבין שכאשר קובעים את הרגולציה הרוחבית, אנחנו לא יודעים לרדת לרזולוציה הזאת.
<זמר בלונדהיים: כך זה בתקינה.
<זמר בלונדהיים: כל עסק קטן, אסור לו למכור צעצוע שלא עומד בתקן.
אלי אלאלוף: אז תגמרו את החוק בזה שתגידו ובסוף ההיגיון צריך לפעול יחד עם החמלה.
<זמר בלונדהיים: זה בדיוק המצב.
<זמר בלונדהיים: כמה פעמים אוכפים את הדברים האלה מול עסקים קטנים, תקינה, הגנת הצרכן, דברים כאלה?
<זמר בלונדהיים: זה קורה בדיוק במקומות שאנחנו לא יכולים לכתוב בחוק בשיקול הדעת המינהלי, בשיקולי העמדה לדין.
<זמר בלונדהיים: שם זה בדיוק הולך אבל הרגולציה היא זהה.
<זמר בלונדהיים: אתה הולך על עיקר הסיכון וזה במקומות בהם מוכרים הרבה והנטל של השחקנים הגדולים וכולי, ולכן תשאל כמה מכולות קטנות – המכולת של משה שאנחנו תמיד נותנים כדוגמה – מאז שירות המזון קיים, כמה פעמים העמידו אותן לדין פלילי או הטילו קנס על מכולת משה, אלה מקרים מאוד מאוד בודדים.
<אלי גורדון: במידה והיא לא מכרה שמן זית מזויף.
<זמר בלונדהיים: אבל גם אם כן, כמה פעמים אתה מגיע דווקא למכולת הקטנה?
<זמר בלונדהיים: החמלה נמצאת וצריכה להיות.
<זמר בלונדהיים: אלה דברים שאנחנו לא יודעים כמשפטנים לכתוב בחוק אבל אני מסכים אתך.
אלי אלאלוף: אני בטוח שבתפילות שלך אתה מזהה את המקומות בהם נדרשת חמלה.
אלי אלאלוף: בואו לא נשכח את זה.
אלי אלאלוף: זה לא אישי, חס וחלילה.
אלי אלאלוף: אני דווקא מברך אותך על כך שאתה מודה.
<אביגיל סון פלדמן: יש שני סעיפים קטנים בסעיף העונשין, סעיף (35) ו סעיף (39), ושניהם בעצם מפלילים באופן גורף את כל התקנות לעניין מכירה.
<אביגיל סון פלדמן: תצטרך להיות כאן הפניה.
<נעה בן שבת: המחיקה היא בטעות.
<נעה בן שבת: צריך להחזיר את התוספת השנייה.
<אביגיל סון פלדמן: בשניהם צריכה להיות איזושהי הפניה לאיזושהי תוספת.
<רוית ארבל: מעבירים חלק ל-(א)?
<נעה בן שבת: אמרנו ש-(33) ו-(34) עוברים.
<אביגיל סון פלדמן: קודם כל (26).
<רוית ארבל: גם (30)?
<קריאה: ומה עם העקיבות?
<נעה בן שבת: עקיבות, זה (33) ו-(34).
<רוית ארבל: לא אימת תוקף של רישיון ייצור.
<נעה בן שבת: לא אימת תוקף.
<נעה בן שבת: הוא לא בדק פעם בשנה.
<רוית ארבל: זאת עילה לעבירה פלילית חמורה?
<נעה בן שבת: יש לו אפשרות להירשם ולקבל עדכונים והוא לא עשה את זה.
<רוית ארבל: אבל זה המדרג הגבוה של העונשין?
<רוית ארבל: לא אימת תוקף?
<רוית ארבל: אחת לשנה הוא צריך לבדוק שרישיון היצרן בתוקף.
<רוית ארבל: הוא לא עשה את זה שנה.
אלי אלאלוף: נעביר את זה.
<אלי גורדון: מקבלים.
<אלי גורדון: אפשר להוריד משתיים לאחת.
<אלי גורדון: אני מתחשב במכולת של חנה.
אלי אלאלוף: יש ניגוד אינטרסים.
אלי אלאלוף: אני מודיע מראש שאם תגיעו לחנה והיא תגיע למשפט, אני הולך מראש לתת עדות על כך.
<רז הילמן: מה עם (33) ו-(34)?
<רז הילמן: גם הם עוברים?
<נעה בן שבת: את (33) אולי נקרא בסיום הסעיף כדי שכולם יקשיבו.
<נעה בן שבת: נעשה הפסקה וכולם יקשיבו.
<נעה בן שבת: נקריא את הסעיפים שירדו לסעיף קטן (א).
<נעה בן שבת: את סעיף (27א) גם כן צריך להוריד אותו כי הוא אי מסירת פרטים נכונים בהצהרה.
<נעה בן שבת: גם הוא צריך לרדת לפי אותו הגיון.
<רוית ארבל: בפלילי יורד?
<נעה בן שבת: ברשימה הזאת שבפניך בעמוד 6, כתוב למעלה, בראש העמוד, יעבור לסעיף קטן (א).
<זמר בלונדהיים: (27א).
<ענת מימון: מוכר מזון בלי שקיים את הוראות התקנות המנויות בתוספת השמינית לעניין התנאים למכירת מזון שנקבעו לפי סעיף 164, בניגוד להוראת סעיף 156.
<נעה בן שבת: בסעיף 156 קובעים שמשווק המזון צריך לעמוד בהוראות שנקבעו בתקנות.
<נעה בן שבת: הסמכות להתקין את התקנות היא בסעיף 164.
<נעה בן שבת: בכל מקרה, אלה לא כל התקנות אלא רק אלה שיימנו בתוספת השמינית.
<ענת מימון: מביא מזון מהאזור לישראל בלי שהוא משווק מן האזור רשום, או מביא מזון כאמור שהוא קיבל מאדם שאינו בעל היתר תקף להוצאת המזון או בניגוד לתנאי היתר כאמור, בניגוד להוראות סעיף 168.
<נעה בן שבת: סעיף 168 דורש התקיימות של כמה תנאים, שהוא משווק רשום, קיבל את המזון מאדם בעל היתר והביא את המזון בהתאם לתנאים שנקבעו בהיתר.
<ענת מימון: מביא מהאזור לישראל מזון רגיש בלא שקיבל אישור מיוחד לכך או בניגוד לתנאיו, בניגוד להוראות סעיף 169.
<נעה בן שבת: צריך אישור מיוחד שהוא המקבילה של אישור ייבוא.
<ענת מימון: מביא מזון מהאזור לישראל בלי שסימן עליו את שמו, בניגוד להוראות סעיף 170.
<נעה בן שבת: סעיף 170 אומר שמשווק מן האזור לצורך הבאת מזון לישראל צריך שסימון המזון יכלול את שם המשווק מן האזור בהתאם להוראות החלות על יבואן.
<ענת מימון: מביא מזון מהאזור לישראל שלא בהתאם לתקנות שנקבעו לפי סעיף 166(ב), בניגוד להוראות סעיף 171.
<נעה בן שבת: סעיף 171 מתנה את הבאת המזון לישראל ועמידה בתקנות שקבע השר לפי סעיף 166(ב).
<ענת מימון: מוביל מזון הטעון הובלה בטמפרטורה מבוקרת בלא רישיון הובלה, רישיון ייצור לפעילות הובלה בטמפרטורה מבוקרת, או היתר להובלה בתעודת היבואן הרשום, או בניגוד לתנאי הרישיון או ההיתר כאמור, בניגוד להוראות סעיף 175.
<נעה בן שבת: סעיף 175 דורש כתנאי להובלת מזון בטמפרטורה מבוקרת, את אחד האישורים שנזכרים כאן בפסקה.