GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ציפי נחשון גליק: כשיש מענים זה לא טוב, כשאין מענים זה רע.
<ציפי נחשון גליק: תחליטו.
<ציפי נחשון גליק: כל המענים האלה זה בדיוק תוצרים בשביל עבודת הרחוב שנעשית.
<רעות גיא: אין לי השגות בכלל על מה שנעשה ואנחנו היינו שותפים מלאים גם בהקמה של הוועדה וגם בלרתום את מירב לסיפור הזה והיא סיירה איתנו ברחוב וראתה את העבודה שלנו.
<רעות גיא: אני לא מבינה למה את מתרגזת אפילו.
<רעות גיא: אין לי השגות על מה שנעשה.
<רעות גיא: אני רק אומרת שאי אפשר לזלזל במספרים שאנחנו רואים.
מירב בן ארי: רעות, שנייה.
מירב בן ארי: ציפי אומרת כאן וזה גם מה שאמרתי בפתח הדברים שלי, זה שיש עכשיו באמת שעת חסר ולא סתם אנחנו אומרים את זה.
מירב בן ארי: זה במונחים של ציפי יישר חסד, אני קוראת לזה שיש פעם ראשונה, באמת - - -
<רעות גיא: בסדר, אבל משהו - - - היא לא נפלה עלינו משמיים.
מירב בן ארי: את יודעת מה, רעות, אני רוצה להגיד לך משהו.
מירב בן ארי: אתם עושים עבודה מדהימה ובאמת עבדתם מאד קשה, באמת ואין ספק שציפי נחשון עושה את עבודתה ואת עושה את עבודתך, אבל אני רוצה להגיד לך, אפילו בתוך הבית הזה, ראית מי ישב פה – אחד שגם ישב פה פעם שעברה, שהיה שר הרווחה לפני כן.
מירב בן ארי: זה לא ממש מעניין.
<רעות גיא: שמתי לב.
מירב בן ארי: בואי נשים את הדברים על השולחן.
מירב בן ארי: חסרי בית צעירים הם לא כוח.
מירב בן ארי: הם לא מצביעים אפילו בקלפי.
מירב בן ארי: בואי נשים את הדברים.
<רעות גיא: זה גם לא נכון.
<רעות גיא: אפילו להצביע לקחנו אותם.
מירב בן ארי: עזבי אותך.
מירב בן ארי: כמה הלכו?
<רעות גיא: הלכו.
מירב בן ארי: בואי, בואי, הם לא כוח אלקטוראלי.
מירב בן ארי: הם פחות מעניינים.
מירב בן ארי: יושב פה יואב בן ארצי, שעוד כשהייתי חברת מועצת העיר ובאתי אליו, הסתכל עליו ואמר לי – מירב, תעזבי.
מירב בן ארי: הגעתי לאתנחתא, מוסד ירושלמי מוכר, אני לא דיברתי על הבית ברחוב חיים.
מירב בן ארי: אני נכנסתי הוא אומר לי –תשע שנים לא נכנס לפה חבר כנסת.
מירב בן ארי: לא נכנס בכלל.
מירב בן ארי: יש לנו בעיה.
מירב בן ארי: ולא דיברתי על המבשר הטוב שאני באתי ואמרו לי על מה את מדברת.
<רעות גיא: מירב, אני הרי הצפתי את הבעיה בפנים.
מירב בן ארי: אז אני רוצה להגיד לך משהו.
מירב בן ארי: אני יודעת שיש בעיה במספרים ותיכף יואב גם יתייחס לזה.
מירב בן ארי: גם דיברתי על זה עם יואב אתמול בערב בשיחה שלנו.
מירב בן ארי: אמרתי לו תשמע, יש פער ולכן דרך אגב כשבאנו ואמרנו את הדברים, לא אמרתי את ה-50, אמרתי 200.
מירב בן ארי: מצאנו את העמק השווה פה באמצע.
מירב בן ארי: הדברים שאת אומרת, את יודעת שאני תמיד שומעת אליהם.
מירב בן ארי: אני שומעת אליך, אני שומעת לרשות, אני שומעת למשרד.
מירב בן ארי: אני מנסה למצוא את האיזונים פה, אבל יש כאן, וגם אמרתי לך כשדיברנו אתמול על הפערים, לפני הישיבה הזאת היו הרבה הרבה שיחות, נמצא.
מירב בן ארי: הנה, ראית.
מירב בן ארי: הבנתי שהכסף שלה, שאת אומרת לא מספיק, גם היא אומרת לא מספיק.
מירב בן ארי: גם הם אומרות לא מספיק.
מירב בן ארי: אז אולי אני צריכה גם להתערב ולפנות לשר לענייני ירושלים ולהגיד לו תשמע, הנה, זה פה, אולי צריך - - -
<רעות גיא: או שבאמת צריך להתכנס לכל התקציב הזה ולראות את החלוקה.
<רעות גיא: קודם כל יש לי אמון בעבודה של הוועדה הזאת, בעבודה של הרשות, של עיריית ירושלים, של ציפי, של המשרד, הכל בסדר.
<רעות גיא: אין לי השגות ו - - -
מירב בן ארי: יש לך השגות על הכמות.
<ציפי נחשון גליק: בואי אני אקצר לך.
<ציפי נחשון גליק: אם את מתכוונת שנגיד לך עכשיו תגידי לנו, למשרד הרווחה, איך לחלק את ה-20 מיליון, אז את טועה.
<רעות גיא: זה מה ששמעת שאמרתי?
<ציפי נחשון גליק: כן, כן.
מירב בן ארי: לא, לא, ציפי.
<רעות גיא: אני לא אמרתי את זה.
<ציפי נחשון גליק: לא, אני רק רוצה להבהיר את זה.
<רעות גיא: ציפי, את מאד רגישה.
<ציפי נחשון גליק: לא, אני לא רגישה.
<ציפי נחשון גליק: על"ם היא לא היחידה שאנחנו עובדים איתה וממנה אוספים נתונים.
<ציפי נחשון גליק: יש הרבה מאד עמותות בשטח ואנחנו עובדים עם כולן.
<רעות גיא: ציפי, אין לי שום ויכוח איתך בכלל.
<ציפי נחשון גליק: לא, יש לך ויכוח.
<רעות גיא: אנחנו עמותה שחרטה על דגלה לסייע לחסרי בית, כבר 10 שנים עובדת בתל אביב, בחיפה ובירושלים.
<רעות גיא: אני תפקידי זה להבהיר לוועדה, כפי שאת רואה, וזה מה שאני עושה.
<רעות גיא: זה לא בא כביקורת על מה שאתם כבר עושים.
<רעות גיא: מה שעושים זה על הכיפאק, רק צריך להגיד מה עוד חסר וזה התפקיד שלי, וזה לא בא - - - לאף אחד.
<רעות גיא: אני לא יודעת למה זה כל כך מרגיז.
מירב בן ארי: אני באמת אומרת שאת שותפה מלאה ודעתך נשמעת, ובאותה מידה אני גם מבינה את ציפי ואת הדברים שהיא אומרת, כי באמת לבוא ולשים את זה, יש כאן מה שנקרא כוחות שאנחנו צריכים כל כך לחזק ולא לחשוב איך אנחנו באים ואנחנו יודעים שיש בעיה.
מירב בן ארי: כשהוא הגיע מחיפה, אמרתי לו שאני יודעת.
מירב בן ארי: אני מכירה את הבעיה ואנחנו תיכף נתייחס לזה.
<רעות גיא: רק דבר קטן ואחרון.
<רעות גיא: כל הדברים האלה, בין אם זה ייקח 8 חודשים, שאנחנו נהיה כבר בקיץ 2016, לבין אם זה ייקח שלוש שנים בתחזית האפורה של חבר הכנסת מאיר כהן, החורף כאן, שלג בירושלים עוד מעט.
<רעות גיא: יש דברים שהם חירום, שהם עניין של חיים ומוות.
<רעות גיא: אני באמת אומרת, אם הוועדה הזו יכולה לפחות, לא יודעת, חלק מהמשאבים שלה, מהזמן שלה, מתשומת הלב שלה להפנות לעניין הזה.
<רעות גיא: כשאנשים חסרי בית ברחוב הם מתים.
<רעות גיא: הם מתים לנו מהיפו-תרמיה.
<יהודית גבאי: אני רוצה שנייה להתייחס מטעם עיריית ירושלים.
<יהודית גבאי: חשוב לי כן להדגיש ולציין - - -
מירב בן ארי: מה המענה?
<ציפי נחשון גליק: יש 250,000 שקלים שהם מממנים בתי מלון בינתיים.
<יהודית גבאי: מה שאני רוצה לומר - - -
מירב בן ארי: אני שמעתי על בית המלון הזה.
<איילה קדמי חקלאי: אם יש בעיה של שלג בירושלים, אוטוטו אין - - -
<יהודית גבאי: רגע שנייה, מה שחשוב להגיד פה לגבי עיריית ירושלים, שאני חושבת שפה באמת אני אתייחס לחלק שלך רעות, שאני חושבת שיש משהו שאתם באמת הרבה פעמים באים ומציפים ומראים וחושפים ואני חושבת שמה שקורה בתהליך בירושלים, שזה דווקא בהובלת ראש העיר, ניר ברקת, מאז הסיפור וכל העניין של הזולות.
<יהודית גבאי: אנחנו נרתמנו כל השירותים בעיר, גם החטיבה לקידום נוער, היחידה למתבגרים, אגף הרווחה, עמותות, כל העמותות למיניהן יחד, אנחנו יושבים ובאמת יש תהליך שבתוכו יש כל מיני רבדים וכל השירותים והעמותות חברו יחד, כדי לטפל בעניין.
<יהודית גבאי: גם ספציפית לעניין של הזולות, אנחנו פשוט פרקנו שם שם, כולם הגיעו לראש העיר, אנחנו גם ישבנו בישיבה, אחד אחד עברנו, לבנות לכל אחד תכנית.
<יהודית גבאי: יש משהו שבאמת כל השירותים לקחו אחריות משותפת יחד.
מירב בן ארי: אנחנו חייבים פשוט לקצר, כי אין לנו הרבה זמן.
מירב בן ארי: אם יש חסר בית עכשיו בירושלים, שהוא צריך מענה, האם הוא יכול ללכת למלון הזה בבית ה - - -
<איילה קדמי חקלאי: לא, הוא לא יכול.
<איילה קדמי חקלאי: זה בדיוק העניין וזאת בדיוק הבעיה.
<ציפי נחשון גליק: אז תשבו עם העירייה.
<ציפי נחשון גליק: מה את מצפה, שהיא תיתן לך פתרון?
<ציפי נחשון גליק: תשבו עם העירייה ותטכסו עצה מה לעשות.
<איילה קדמי חקלאי: רגע, רגע, הבעיה קשורה לאוכלוסייה.
<איילה קדמי חקלאי: יש לכאורה מלון, המלון פתח את דלתותיו בעיתות חירום, כולל אותם מפוני זולה שהראו ושיש להם צורך אמיתי בקורת גג ושהראו נזקקות מאד מאד גדולה, ודאגו גם לשמור על כך שהמלון יסכים להשאיר אותם בפנים.
<איילה קדמי חקלאי: השורה התחתונה היא שהמלון לא מוכן, וזה המלון האחרון בירושלים.
<ציפי נחשון גליק: הוא לא מוכן, למה?
<איילה קדמי חקלאי: הוא לא מוכן, נפתח שם, סליחה על הביטוי, בית זונות.
<איילה קדמי חקלאי: נתפתחה שם תחנה למסחר בסמים.
<איילה קדמי חקלאי: הייתה שם התנהגות מאד מאד אלימה, שלא הייתה נקודתית.
<איילה קדמי חקלאי: לא היה אירוע אחד אלא רצף.
<איילה קדמי חקלאי: גנבו לו חדרים ומפתחות לחדרים והמלון האחרון בירושלים, שהסכים להתקשר איתנו בחוזה - - -
מירב בן ארי: סגר.
מירב בן ארי: מה הפתרון היום לחסר בית שיושב בשלג בירושלים.
<איילה קדמי חקלאי: לא יודעת.
<יהודית גבאי: צריך לשבור את הראש.
מירב בן ארי: גם בנות, גם בנים, אין להם פתרון?
<יהודית גבאי: יש את אתנחתא לקטינים.
מירב בן ארי: דרת רחוב בת 50 בירושלים?
<יהודית גבאי: יש את השלטר של מצבי חירום באגף הרווחה בעיריית ירושלים והם דואגים לאוכלוסייה הזאת.
מירב בן ארי: מישהי שהיא חסרת בית בת 30?
<יהודית גבאי: גם, גם.
מירב בן ארי: היא יכולה ללכת למבוגרים?
<יהודית גבאי: בוודאי.
<מריה פודגייצקי: מירב, הפתרון שקיים שם הוא פתרון לא מוצלח.
<מריה פודגייצקי: אנחנו מודעים לכך.
<מריה פודגייצקי: מלון הבירה נותן היום מענה לדרי רחוב - - -
<איילה קדמי חקלאי: הוא לא נותן מענה.
מירב בן ארי: אני לא יכולה לצאת מהוועדה הזאת בלי לדעת, ומחר כנראה יהיה שלג בירושלים, ואין לי מענה לחסרי בית.
<יהודית גבאי: רגע, סליחה, עיריית ירושלים כבר הוכיחה את עצמה שהיא עובדת בצורה - - -
מירב בן ארי: יועץ השר.
מירב בן ארי: בוא תצטרך.
מירב בן ארי: אתה יכול להצטרף אלינו.
מירב בן ארי: חנן, אתה מבין שיש בעיה.
<ציפי נחשון גליק: מירב, הפתרונות הם מדשדשים עד שלא יהיו הלנות חירום.
<ציפי נחשון גליק: בשנה הזאת יהיה פתרון שהוא יהיה עדיין מדשדש, אין מה לעשות.
<ציפי נחשון גליק: הם ימצאו.
<ציפי נחשון גליק: אם לא מלון הבירה, הם ימצאו מלון אחר.
<ציפי נחשון גליק: בסוף הם ימצאו.
מירב בן ארי: רגע, מה זה בסוף?
מירב בן ארי: יש כאן יועץ של השר, סליחה.
מירב בן ארי: זה התפקיד שלי כרשות מחוקקת.
מירב בן ארי: התפקיד שלי הוא לפקח על עבודת - - - זה הוגדר בחוק יסוד הכנסת.
מירב בן ארי: חנן, יש לנו כאן בעיה, שהמלון האחרון שהיה מוכן לקבל חסרי בית, נסגר.
<ציפי נחשון גליק: בירושלים.
<יהודית גבאי: לא, הוא לא נסגר.
מירב בן ארי: סגר את שעריו, נו, חברה, בואו נתקדם.
<יהודית גבאי: לא לכולם גם.
מירב בן ארי: תעזבו, הוא סגר את שעריו לרוב חסרי הבית הצעירים, הירושלמים.
מירב בן ארי: ההגדרה מקובלת?
מירב בן ארי: חנן, האם יכול להתערב השר ולמצוא, כי יש לפנינו סוף שבוע שהולך לרדת בו שלג.
מירב בן ארי: באמת, בשביל זה יש שר רווחה, שגם מאד מאד מה שנקרא ליבו אל החלשים.
מירב בן ארי: אתה יכול להעלות את זה בפניו להגיד לו – אם יש אפשרות לעזור לעיריית ירושלים למצוא איזה שהוא מקום עבור חסר בית צעיר, שהוא לא אישה, הוא גבר ובכוונה אמרתי את זה, ולתת לו פתרון.
<חנן הרטמן: אני אתייחס.
<חנן הרטמן: יש פה סוגיה רחבה וסוגיה צרה.
<חנן הרטמן: הרחבה היא היערכות המשרד מול הרשויות המקומיות לחורף, או למצב חירום שמוגדר כחורף.
<חנן הרטמן: בפן הזה אנחנו ערוכים.
<חנן הרטמן: זאת אומרת מחלקת הביטחון של משרד הרווחה - - -
מירב בן ארי: למי שיש לו בית?
<חנן הרטמן: אני מדבר כרגע על הפן הרחב יותר.
מירב בן ארי: הרחב של חורף.
<חנן הרטמן: גם בית יכול להיות מוצף ויכול להיות אינו ראוי למגורים במצב חירום.
<חנן הרטמן: אז מהפן הזה, אנחנו ערוכים לעניין הזה.
<חנן הרטמן: מהפן הצר של הסוגיה הספציפית של מה קורה בערים כמו ירושלים וכרגע מיוחס פה מצב חירום, אני מבקש מהוועדה ומכבוד יושבת ראש הוועדה, לעשות איזו בחינה, הערכת מצב אצלנו במשרד ולחזור עם תשובה כבר לפני השלג הראשון, כדי לראות איך אנחנו ערוכים ומה המענים המידיים ומה המענים ארוכי הטווח שאנחנו יודעים לעשות.
<חנן הרטמן: אז ברשותך, אני רוצה לחזור למשרד, לבחון את זה בחינה מעמיקה וגם להציג לכם, לוועדה, איך אנחנו יודעים לתת מענה.
מירב בן ארי: אוקיי, זה מאד חשוב.
<חנן הרטמן: אנחנו גם נעשה את זה ואני מניח שכל השחקנים בצד הזה של השולחן קואופרטיבים לעניין, ואנחנו כמובן נעשה את זה בשיתוף פעולה.
מירב בן ארי: בכל השולחן.
<חנן הרטמן: בכל השולחן.
<חנן הרטמן: אני מדבר בשם חברי.
מירב בן ארי: אז אנחנו נחכה לתשובה של השר לעניין הזה של חסרי הבית.
מירב בן ארי: שוב פעם, אנחנו מדברים על גברים צעירים.
<ציפי נחשון גליק: דרך אגב, בעיתות שלג משרד הרווחה יודע לתת מענה גם למשפחות, לא רק לצעירים.
<חנן הרטמן: זהו.
<חנן הרטמן: זו נקודה חשובה.
<יהודית גבאי: גם עיריית ירושלים.
מירב בן ארי: סליחה, אל תגידי לי מה הסדר.
מירב בן ארי: אני יודעת מה הסדר.
מירב בן ארי: הוועדה הזאת צריכה להיות אופרטיבית.
מירב בן ארי: יש לי כאן בעיה, אני רוצה שהעובד הסוציאלי או המתנדב בעל"ם, שיוצא לרחוב בזמן הקרוב ויראה חסר בית צעיר ברחוב, שיגיד לו יש לך פתרון.
<איילה קדמי חקלאי: יש לך לאן ללכת, כן.
מירב בן ארי: בדיוק, זה הכי קריטי מבחינתי עכשיו.
<רעות גיא: וגם בתל אביב.
מירב בן ארי: עוד מישהו מעל"ם?
מירב בן ארי: יוסי, בבקשה.
<יוסי זרבאילוב: שלום, קוראים לי יוסי זרבאילוב ואני הייתי דר רחוב והייתי נתמך בשירותים של עמותת על"ם כמה שנים טובות.
<יוסי זרבאילוב: עדיין משתמש בהם, אבל לא מנקודה של דר רחוב.
<יוסי זרבאילוב: גם, ישבתי פה ושמעתי את כל מה שיש פה לכולם להגיד.
<יוסי זרבאילוב: כמה נקודות שאני חושב שאיך שהוא מתפספסות.
<יוסי זרבאילוב: כשאמרו קודם שראש העיר בונה אצטדיון ובונה כל מיני שטויות וצריך לבנות גם בית, הוא בכוונה בונה את האצטדיון בידיעה שבשביל ההומלס זה גם בית, כי הוא הולך לבוא לשם בשביל לנסות להשיג כסף והוא גם הולך לישון שם, כי זה המקום הכי קרוב למקום שממנו הוא יכול להשיג כסף בבוקר והוא ילך לעמותה אחרת, או ילך לאכול שם ויחזור לאיפה שהאנשים עוזרים לו.
<יוסי זרבאילוב: כי עד היום פיקוח כלשהו באמת לא היה.
<יוסי זרבאילוב: כשאנחנו גרים ברחוב, אני לקחתי לראות עם אנשים שהם בני 40, הם השתמשו במזרקים לידי כשהייתי בן 16.
<יוסי זרבאילוב: עזרתי להם עם אור ואז הלכתי לישון בכיכר דיזנגוף.
<יוסי זרבאילוב: ממש.
<יוסי זרבאילוב: אם אני לא טועה זה היה בית ספר נטוש.
<יוסי זרבאילוב: לכל אחד היה שם חדר משלו וזה היה מקום ענק.
<יוסי זרבאילוב: היה שם מקום לעוד משהו, אם שמים שניים בחדר, עוד משהו כמו 400 הומלסים בכללי.
מירב בן ארי: בן כמה אתה היום?
<יוסי זרבאילוב: היום אני בן 21.
מירב בן ארי: לפני 6 שנים?
<יוסי זרבאילוב: שש שנים בכללי.
<יוסי זרבאילוב: בוא נגיד 4 שנים בכללי אני מסתובב ברחובות בתל אביב, בין אם זה ספסלים, הייתי גר בכיכר ביאליק בתל אביב.
מירב בן ארי: למי הלכת לבקש עזרה?
<יוסי זרבאילוב: לעמותת על"ם.
<יוסי זרבאילוב: את האמת, אני פניתי להרבה מקומות וכן בנקודה שלי היו המון שהציעו עזרה, אבל, ויש כאן את האבל החשוב, אני גם גדלתי ב-12 מסגרות בשש שנים, מגיל 10.
<יוסי זרבאילוב: הייתי בפנימיות, הבית ברחוב חיים, אתנחתא, מקום אחר, מקום בלב.
<יוסי זרבאילוב: 90% מהזמן, בוא נגיד בעיות התנהגות שלי, אבל אחרי זה, כשאני מגיע לגיל 16 ואני אוטודידקט ואני מגיע לפסיכולוגיה ומתחיל לקרוא, אני מבין שרגע, יש כאן בעיות שלי, אבל הבעיות הן שיש גוף כלשהו, שיש מיליון ואחד דברים כאלה ואחרים.
<יוסי זרבאילוב: שום דבר לא היה מותאם לי טכנית.
<יוסי זרבאילוב: אם מסתכלים על זה ככה, הייתי ילד שנזרק לרחוב, נפלט, נפל בין הכיסאות, אבל איך שהוא הגענו למצב שבסוף אנחנו כן הגענו לזה שאני מדבר אתכם היום, אחרי שאני הייתי ברחוב כמה שנים טובות.
מירב בן ארי: איפה אתה גר היום?
<יוסי זרבאילוב: היום יש לי דירה ברמת גן.
מירב בן ארי: מה זה יש לי דירה?
<יוסי זרבאילוב: אני משכיר דירה, מקבל סיוע בשכר דירה, כי אני משתמש בו, לא מגיע לתיק אישי, לא מגיע לסמים, לא מגיע לדברים כאלה.
<יוסי זרבאילוב: והיום אני מתחיל לעבוד.
<ציפי נחשון גליק: כל הכבוד.
<יוסי זרבאילוב: תודה.
<יוסי זרבאילוב: אני מתחיל לעבוד.
<יוסי זרבאילוב: עכשיו עובד בחנות חיות ועובר לעבוד בתחנת דלק, כי המשכורת יותר גבוהה.
<ציפי נחשון גליק: יפה מאד.
מירב בן ארי: איזה עוד סיוע אתה מקבל מהמדינה, חוץ משכר הדירה?
<יוסי זרבאילוב: אם זה לא שיחות של על"ם ואם זה לא-.
<יוסי זרבאילוב: אפשר להגיד סיוע של אנשים.
<יוסי זרבאילוב: אנשים שהיו לפני ונפלטו מהמערכת, שעברו, חוו על בשרם המון, או שהם הגיעו לתפקיד כלשהו בתוך המדינה, או שהגיעו לתפקיד כלשהו מחוץ למדינה, אבל הם האנשים היחידים.
<יוסי זרבאילוב: יש לי כאן משפט ש"ש, שנת שירות.
<יוסי זרבאילוב: מישהו מפנימיית ארזים שהייתי בה לפני 7 עד 8 שנים.
<יוסי זרבאילוב: הייתי שם בגיל 12, אז אפשר להגיד גם 8-9 שנים.
<יוסי זרבאילוב: כשנפגשתי איתו ברחוב, הדבר היחיד שעשינו זה פשוט צחקנו, נקרעו מצחוק כמה שניות עד שיכולנו לדבר.
<יוסי זרבאילוב: הוא היה מהאנשים שאני זוכר עד היום, אני זוכר אותם לפי שם, כי הוא כן היה מהאנשים שבאים ושואלים – הכל איתך בסדר?
<יוסי זרבאילוב: ולא המדריך שבשתיים בלילה הוציא אותי מהמיטה, הרים אותי כי רציתי לשירותים וצריך לבקש אישור.
<יוסי זרבאילוב: עשה לי "הולדינג" גרד לי את הפנים על הרצפה.
<יוסי זרבאילוב: ושוב, שתיים בלילה.
<יוסי זרבאילוב: הפרגולה בחוץ קרה וכל הילדים הדתיים יושבים בחוץ.
<יוסי זרבאילוב: היה לי אולר בכיס, ניסיתי להחביא את האולר ואותו מדריך אומר שאני ניסיתי לתקוף אותו, שרציתי להרביץ לו.
<יוסי זרבאילוב: המדריך פוטר, כי אותם אנשים שכן הכירו, כן עמדו לצידנו, הילדים, שמחפשים את העזרה.
<יוסי זרבאילוב: אז בין אם יש בן אדם שעוזר לך ואתה הולך אליו, לבין אם יש מקום שיש בו בן אדם שעוזר לך ובן אדם שאומר שאתה רוצה לתקוף אותו עם סכין, תלך למקום הזה, היותר קטן.
<יוסי זרבאילוב: שם יש את האנשים שעוזרים.
מירב בן ארי: רגע, אז היום אתה מקבל סיוע בשכר דירה מהמדינה, 1,170 שקלים.
<יוסי זרבאילוב: כן, עגול.
מירב בן ארי: זו שנה ראשונה שאתה מקבל סיוע בשכר דירה?
<יוסי זרבאילוב: לא, שנה שנייה.
מירב בן ארי: יופי, אז לפחות תהנה ששנה שלישית לא יורידו לך את הסיוע בשכר הדירה.
<יוסי זרבאילוב: כן.
מירב בן ארי: אני שמחה לראות.
מירב בן ארי: אנחנו רואים את האנשים.
מירב בן ארי: שאלה אחרונה, איפה היית צריך עזרה ואין לך היום?
מירב בן ארי: מי מחזיק אותך?
מירב בן ארי: יש לך הורים?
<יוסי זרבאילוב: אמא.
<יוסי זרבאילוב: אבא שלי נפטר.
מירב בן ארי: אתה בקשר איתה?
מירב בן ארי: יש לך מבוגר שאתה מתייעץ איתו, מדבר איתו?
<יוסי זרבאילוב: כן, יש לי מישהי.
<יוסי זרבאילוב: אני אגיד לך ככה, יש פה גם - - -
מירב בן ארי: את החברה מעל"ם, אני יודעת.
<יוסי זרבאילוב: ויש גם עוד קבוצה קטנטנה של אנשים מבחוץ, שהם נטו אנשים, כמוש אמרתי לך, שהם עברו דברים שקטונתי לידם, כמה שאני אגיד, כמה ש - - - לידי, אני כלום והם האנשים שאני נעזר בהם.
מירב בן ארי: זה מאד מעניין, כי גם כשהייתי בדירת המעבר של על"ם, אז ישבנו שם עם בחור שהתחיל והוא אמר שמי שכל הזמן החזיר אותו לתלם, זה החברה הוותיקים בדירה.
מירב בן ארי: זאת אומרת ההוא שכבר שנה בדירה.
מירב בן ארי: היה שם בחור אתיופי, שהוא עבר שנה שם, שהוא עובד ומרוויח הרבה כסף.
מירב בן ארי: הוא אמר לי – אני עושה 10,000 שקלים, אני כבר על הגל, וההוא, הבחור שהגיע חדש, אמר שהניסן הזה תמיד מיישר אותו ומכניס אותו.
מירב בן ארי: עם מי אתה גר?
<יוסי זרבאילוב: עכשיו אני גר עם שותפים, אבל בגלל שאני גם פעיל למען בעלי חיים, אני מחפש לעבור לדירה לבד.
<יוסי זרבאילוב: חשבתי גם לקחת הפסקה מזה - - -
מירב בן ארי: יש לך הרבה בעלי חיים?
<יוסי זרבאילוב: יש לי שלושה חתולים, אם את מחפשת.
מירב בן ארי: הנה, אתה יכול לדבר עם העוזרת שלי, המומחית לחתולים.
<יוסי זרבאילוב: וגם כלבים.
<יוסי זרבאילוב: בעתיד אני יודע שאני רוצה לעבוד בטיפול עם בעלי חיים.
<יוסי זרבאילוב: זה גם אחד הדברים שטוב עבורי.
מירב בן ארי: אני מאד מודה לך שבאת לוועדה הזאת ושיתפת אותנו בסיפור הזה.
מירב בן ארי: זה גם הרגיע קצת את מה שהיה כאן לפני כן וזה גם מאד חשוב לי.
מירב בן ארי: כל פעם שיש כאן ועדה מדברים או מדברות חסרי בית ומספרים לנו את הסיפור שלהם.
<יוסי זרבאילוב: בשמחה.
<יוסי זרבאילוב: תודה רבה לכולם.
מירב בן ארי: התייחסות של מור.
<מור ארם: טוב, אני אתחיל עם הדברים של יוסי, שבאמת אני מאד מעריכה את זה שבאת.
<מור ארם: לא פלא שיוסי הוא יוסי ולא מור או מורן, כי צעירות לא מקבלות בדרי רחוב, לא מקבלות סיוע.
<מור ארם: נדיר נדיר ש - - -
מירב בן ארי: את מדברת על סיוע בשכר דירה?
<מור ארם: כן, סיוע בשכר דירה.
מירב בן ארי: אבל בואי, אנחנו מטפלים בזה.
<מור ארם: בסדר, אז אני אומרת, נורא חשוב שהנהלים החדשים שאתם מטפלים בהם, יותאמו לצעירים.
מירב בן ארי: לקחנו את המסמך שלכם, תאמיני לי, אני כל כך מעורית.
מירב בן ארי: מתוכו בנינו את הקריטריונים.
מירב בן ארי: אין יותר מלקחת ולקרוא את מה שאתם עושים, להביא את זה לשולחן חברי הכנסת ולעשות עם זה את העבודה שלנו.
<מור ארם: ואנחנו עובדות עם רות מנע כבר למעלה משלוש שנים.
<מור ארם: כל עוד לא יהיה באמת כסף צבוע, זה לא משנה איזה נהלים אנחנו עושים, כל עוד לא יהיה כסף.
מירב בן ארי: נכון, אתן עושות עבודה - - -
<מור ארם: בסדר, אבל אני רק רוצה - - -
מירב בן ארי: אנחנו לוקחים אותך, לא דמותך, אבל את דברייך.
מירב בן ארי: הנה, זה כאן – לרות מנע, ביום כך וכך.
<מור ארם: רות מנע מכירה - - -
מירב בן ארי: אנחנו בונות עכשיו נוהל ל-200.
<מור ארם: אז הפורום עשה עבודת המשגה ייחודית ומובילה.
<מור ארם: זאת אומרת מבחינה גילית ומגדרית, אם אתם רוצים, אנחנו מאד מאד נשמח להיות חלק מהתהליך, יחד עם רות מנע שמכירה אותנו כבר.
מירב בן ארי: אני יודעת, מור, אני יודעת.
מירב בן ארי: תאמיני לי, דבריך נפלו על אוזני ששמעו וכתבו.
<מור ארם: ולא סתם אנחנו שמות את הצעירות במרכז.
מירב בן ארי: נכון, ואתן עושות עבודה חשובה מאד ובגלל זה את סמוכה פה על שולחן הוועדה.
<מור ארם: דבר נוסף, עלה כאן עניין הועדות ההשמות.
<מור ארם: אני רוצה להגיד שאנחנו חוקרות את הנושא הזה.
<מור ארם: הועדות זו שיטה שידועה רק למשרד הרווחה, אם אני לא טועה, ובפורום לקחנו על עצמנו גם לברר ולחקור את - - -
<ציפי נחשון גליק: למה, משרד הבריאות זה לא נקרא הועדה, ששולחים מישהו לטיפול פסיכיאטרי?
<ציפי נחשון גליק: אם הוא מגיע לטיפול, הפסיכיאטר או הפסיכולוג הוא מקבל.
<ציפי נחשון גליק: אם הוא לא מגיע לטיפול, הוא לא מקבל.
<מור ארם: לא, אנחנו מדברות על השמות במסגרות.
<מור ארם: הועדות.
<מור ארם: השיטה של המטצ'ינג, משרד הרווחה והעיריות.
<מור ארם: זו שיטה שאנחנו לקחנו לעצמנו - - -
<ציפי נחשון גליק: זה שני דברים שונים.
מירב בן ארי: בסדר גמור, תודה מור.
מירב בן ארי: עיריית חיפה, בבקשה.
<מומי אלמוג: אני מומי אלמוג, מנהל המחלקה.
מירב בן ארי: כבוד בשבילנו שהגעת, נשמח לשמוע.
<מומי אלמוג: ראשית אני רוצה להגיד גם לעל"ם בחיפה בנושא קורת הגג, אני כמנהל מחלקה אחראי גם על נוער ועד גיל מאה, גם על דרי הרחוב וגם על הצעירים בעיר חיפה.
<מומי אלמוג: כשיש לנו בעיה של דר רחוב, או צעיר, קודם כל מצפים שהמתנדבים הנחמדים, היקרים, הכי טובים בעולם, גם של על"ם, מביאים אלינו את הרשימות ועובדים ביחד, כדי שמור יקבל התייחסות של הרשות המקומית ויראה את כל התמונה, וזה מאד חשוב הרצפים הטיפוליים.
<מומי אלמוג: לא יתכן מצב שמור יתמודד לבד עם עצמו וכאשר הוא רק נעזר באנשים שנגמלו או שיצאו מזה, או מתנדבים.
<מומי אלמוג: זה לא עובד ככה.
<קריאה: קוראים לו יוסי.
<מומי אלמוג: הרשות המקומית חייבת לדעת מהשמות האלה, כי הרשות המקומית היא גם הגוף הראשוני שיכול אחר כך לנתב אותו למסגרות שיש בהן סלי שירותים, שהיא צודקת, שיש על זה הועדות וכסף.
<מומי אלמוג: רק לציין שיש פה בלבול אחד גדול.
<מומי אלמוג: חסרי קורת גג הם לא דרי רחוב, אני מצטער מאד.
מירב בן ארי: באת באיחור.
מירב בן ארי: זה היה הדבר הראשון שאמרנו.
<מומי אלמוג: אוקיי, נכון, אבל אין במדינה הזאת, גם במשרד השיכון, סל שירותים לצעירי 18 פלוס.
<מומי אלמוג: צעיר שהוא יום אחד אחרי גיל 18, עד גיל 21 - - -
מירב בן ארי: סליחה, אתה פשוט הגעת באיחור.
מירב בן ארי: הוועדה הזאת נועדה לבגירים.
<מומי אלמוג: רגע, אני רוצה להגיע למצב שאת הגעת לכתובת.
<מומי אלמוג: את יכולה להגיע לכתובת שישאלו וגם אותי זה מטריד.
<מומי אלמוג: גם בעיר חיפה.
<מומי אלמוג: מה הכתובת מחר בבוקר לצעיר בגיל 19, איפה אני שם אותו?
<מומי אלמוג: אם יש לך את הכתובת, או לציפי, תנו לי את השם ואת הכתובת.
<מומי אלמוג: גם אני רוצה לדעת.
<מומי אלמוג: ואז מדובר פה על סל שירותים - - -
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך שאנחנו עובדים בימים אלה בשיתוף עם מנכ"ל משרד העבודה והרווחה, על הקמת, כמו שהיה עם דו"ח שמידט ו-360 רשות לנוער בסיכון, להקים רשות לצעירים בסיכון.
<ציפי נחשון גליק: תכנית לאומית.
מירב בן ארי: תכנית לאומית.
<מומי אלמוג: אבל זה גדול.
<מומי אלמוג: את שאלת שאלה פשוטה.
<מומי אלמוג: מחר בבוקר שלג, איפה הבחור, האישה בת ה-50 הולכים?
<מומי אלמוג: המלון לא, זה לא.
<מומי אלמוג: אותו דבר בחיפה.
<מומי אלמוג: על מה אנחנו מדברים?
<מומי אלמוג: אנחנו מדברים פה על גרושים, שמה שאנחנו עושים כרגע וגם כשעל"ם מגיע אלי, הוא מקבל פתרון מאולתר, יצירתי, אבל הבחור לא יישן ברחוב.
<מומי אלמוג: אבל זה לא הגיוני.
<מומי אלמוג: אם יש לנו סל שירותים לכל עיר, שאומרים זה הסל של צעיר שלא מוכר, ללא הועדה - - -
<ציפי נחשון גליק: אתם רוצים שלטר בחיפה?
מירב בן ארי: אתה רוצה שלטר בחיפה?
מירב בן ארי: אנחנו נביא לך שלטר בחיפה.
מירב בן ארי: אתם לא רוצים שלטר.
<מומי אלמוג: מי לא רוצה שלטר בחיפה?
<מומי אלמוג: יש לי דירת מעבר אחת לצעירים, של ארבע מיטות.
<מומי אלמוג: מה אני עושה עם הצעיר החמישי?
מירב בן ארי: מה עם הדיורית?
<ציפי נחשון גליק: דיורית זה משהו אחר.
<מומי אלמוג: לא, אין לי כזה דבר.
<מומי אלמוג: אין לי דיורית.
<מומי אלמוג: לי אין שום דבר.
<מומי אלמוג: אני אומר לך אישית, אם מחר בבוקר, והייתי בהרבה ועדות כנסת, הייתי גם בוועדה של אורלב, אני אמרתי את זה, אם מחר בבוקר יימצא מישהו שהוא לא עונה לסל קליטה – לא של דרי רחוב, לא של זה - הוא ימות ברחוב.
<מומי אלמוג: אין לנו פתרון.
<מומי אלמוג: אנחנו צריכים לייצר אותו.
<מומי אלמוג: צריך להיות מספיק יצירתי כדי לפתור את זה.
<ציפי נחשון גליק: שמשרד השיכון יממן לנו את שכר הדירה בשלטרים השונים ואנחנו נקים הלנת חירום נוספת בחיפה.
<מומי אלמוג: הפתרון הוא באמת סל של כסף לרשות המקומית, כי מכיוון שגם אני לא יודע מה מחר בבוקר, איזה צעיר אני פוגש, האם נשר מפנימייה, האם הוא נשר ממוסד או שהוא יצא מהכלא.
<מומי אלמוג: אני אמור לייצר לו - - -
מירב בן ארי: דווקא דרך אגב, למי שיוצא מן הכלא יש.
<מומי אלמוג: אין לו, אין לו.
<מומי אלמוג: רבותי, הבעיה היא יותר קשה.
<מומי אלמוג: זו ועדה בפני עצמה.
<מומי אלמוג: אין להם.
מירב בן ארי: שיקום האסיר, נכון.
מירב בן ארי: זה גם.
<מומי אלמוג: הם עשו הפרטה והיה להם שני הוסטלים וגם סגרו.
<מומי אלמוג: יש להם בעיה של תזרימי כספים.
<מומי אלמוג: אז אסיר שמשתחרר היום, אין לו שום קורת גג.
<מומי אלמוג: אנחנו רוצים לייצר פתרונות בעיר, רוצים לייצר פתרונות עם סל שירותים שנמצא אצלנו או שנייצר אותו ביחד.
מירב בן ארי: סליחה רגע, אני רק רוצה להבהיר משהו לפרוטוקול.
מירב בן ארי: גם ציפי, את אמרת ורשמתי את זה.
מירב בן ארי: אנחנו פונים אליך, מומי, מעיריית חיפה.
<ציפי נחשון גליק: אני דיברתי עם המנהלת שלו לגבי דיורית.
מירב בן ארי: בניגוד לערים שנתנו תשובה ישר – הנני כאן, קיבלת תשובה - - -
<ציפי נחשון גליק: ואחרי שניסיתי לשכנע אותה שהיא תשקול והיא תחזור אלי.
מירב בן ארי: היא הייתה אצל המנהלת שלך, ניסתה לשכנע אותה להקים דיורית - - -
<מומי אלמוג: מה זה דיורית?
<מומי אלמוג: אני אחראי על כל התחום הזה.
מירב בן ארי: אבל אני נותנת לך פיתרון וגם על זה אתם חושבים.
<מומי אלמוג: לא.
<מומי אלמוג: הפתרון הוא שהיום או מחר את רוצה כתובת - - -
מירב בן ארי: מה היום או מחר?
מירב בן ארי: אני נותנת לכם פה דירה ואתם אומרים שאתם צריכים לחשוב על זה.
<מומי אלמוג: נקבל אותה בשמחה.
<מומי אלמוג: אם זאת הדירה שעונה על מה שמור מחפש, אני אקח אותה באהבה.
<מומי אלמוג: אני אחתום עליה בכייף.
מירב בן ארי: הנה, בבקשה.
מירב בן ארי: זה בפרוטוקול.
<מומי אלמוג: כן, שיהיה בפרוטוקול.
<מומי אלמוג: כן, אני רוצה לשמוע.
<מומי אלמוג: לא שמעתי על דיון כזה.
<מומי אלמוג: הדיון צריך להיות איתי.
מירב בן ארי: הוא לא היה בדיון?
<מומי אלמוג: אני מוכן ואני רוצה לקבל כזו דירה.
<ציפי נחשון גליק: זה היה בשיחת טלפון.
מירב בן ארי: אה, שיחת טלפון?
מירב בן ארי: אה, הבנתי.
<מומי אלמוג: אז את יכולה לרשום את זה ואני מתחייב גם להרים את זה ולקחת את זה.
מירב בן ארי: מצוין, הנה.
מירב בן ארי: הוועדה היום, עולם ורוד.
מירב בן ארי: אנחנו דואגים לזה, אני מבטיחה לך.
<מומי אלמוג: ואני אדאג להפעיל את זה.
מירב בן ארי: בסדר גמור, יופי.
מירב בן ארי: הערה אחרונה חביבה, אני יודעת שנורא דחוף לך.
<מור הרפז: משפט אחד קטן.