GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רז הילמן: כתוב בסעיף.
<אלי גורדון: אני רוצה להזכיר לכולם שבעניין של מזון רגיש, יש עוד הסדר שלם שצריך להשלימו בתקנות.
<רז הילמן: פשוט האופן שבו זה מנוסח, לא תינתן אם המפקח בתחנת ההסגר הורה.
<רז הילמן: מכאן יכולים להסיק כאילו שמפקח שלא בתחנת ההסגר בכלל לא יכול לתת תעודת שחרור.
<רז הילמן: אנחנו יודעים שהיום מפקח בשירות המזון כן נותן תעודות שחרור במקרים מסוימים.
אלי אלאלוף: יהיה אישור גורף לכל מיני?
<רז הילמן: זה לא לבקשתי.
<רז הילמן: זה לא מרצון שלנו.
<רז הילמן: במזון לתינוקות למשל, מי שנותן את האישור - - -
אלי אלאלוף: אבל אם הם נתנו הוראה קבועה ומסודרת שלסוג א' יש מפקח אחד ולסוג ב' יש מפקח אחר וכך הלאה אבל לא יכול להיות שאתם תבחרו איזה מפקח.
<רז הילמן: לא לפי בחירה.
<עדנה הראל: בכל מקרה, החשש שמעלה מר הילמן לא מתקיים כי כתוב שהתעודה לא תינתן אם המפקח הורה.
<עדנה הראל: דווקא לא נאמר שהתעודה צריכה להינתן על ידי המפקח שהורה.
<עדנה הראל: היא לא תינתן על ידי כל גורם שנותן תעודה אם יש מפקח שהורה.
<עדנה הראל: זה מה שנאמר שם ולכן אני לא חושבת שהחשש שציינת אכן מתקיים.
אלי אלאלוף: אני חושב שזאת רשימה שצריכה להיות.
<אלי גורדון: אנחנו נחזור לדיון של הבוקר, לגבי מזון לתינוקות.
<אלי גורדון: היום באופן עקרוני כל אצווה לאחר קבלת כל תוצאות בדיקה, ברגע שהיא נבדקת, מתקבל אישור התאמה ברמה של שירות המזון ואחר כך מי שבסופו של דבר טכנית מאשר שחרור ושחרור לשיווק, זאת כבר תחנת הסגר.
<אלי גורדון: חבל להתעכב על זה.
אלי אלאלוף: אבל לפי הנחיות מלמעלה.
<אלי גורדון: הכול לפי הנהלים.
<ענת מימון: 122.
<ענת מימון: מתן אישורים למזון שנמצא בו פגם שאינו מהותי בסעיף זה, פגם מהותי, פגם הכולל תנאי מהתנאים שבסעיפים 29 או 31.
<ענת מימון: אישורים – אישור מדגם ליבוא, אישור קבלת הצהרה או תעודת שחרור.
<ענת מימון: אישורים לא יינתנו בהתקיים אחד מאלה אלא אם כן הצהיר זאת מנהל שירות המזון או מי שהסמיכו לכך מנימוקים שיירשמו - משלוח המזון נפסל ליבוא או ליצוא בידי מדינה אחרת מחמת פגם שאינו מהותי.
<ענת מימון: התקבל מידע ממדינה אחרת או מארגון בינלאומי בתחום המזון על מניעת שיווק המזון שבמשלוח מחמת פגם שאינו מהותי.
<ענת מימון: מנהל שירות המזון או מי שהוא הסמיכו לכך רשאי שלא לתת אישורים אם התקבל מידע שלא לפי סעיף קטן (ב)(2) על פגם שאינו מהותי במשלוח המזון או חשש לפגם כאמור.
<ענת מימון: החלטה על סעיף זה לא תינתן אלא לאחר שניתנה למבקש האישור לטעון את טענותיו.
<עדנה הראל: יש כאן עניין טכני.
<עדנה הראל: (ב) לא צריך להיות (ב).
<עדנה הראל: (א) הוא שבסעיף זה – שתי הגדרות ואז גם זה מפנה ל-(ב).
<רז הילמן: לגבי 122(ה).
<רז הילמן: אנחנו מבקשים שכמו בסעיפים אחרים יהיה כתוב שההחלטה צריכה להיות מנומקת ולהינתן תוך זמן סביר.
<רז הילמן: זה נראה לנו חשוב בהקשר הזה.
אלי אלאלוף: הסכמתם לפני כן לתוספת הזאת?
<נעה בן שבת: השאלה אם באמת האישור המוקדם קשור למשלוח.
<אלי גורדון: לא, הוא אחד מרבים.
<אלי גורדון: הקשר בין אישור יבוא שהוא שנתי למספר משלוחים, הוא תלוי מספר משלוחים.
<נעה בן שבת: אבל אומרים שהאישורים לא יינתנו בהתקיים אחד מאלה.
<נעה בן שבת: אם המשלוח נפסל.
<נעה בן שבת: אין לי עדיין משלוח כי נתתי את האישור.
<אלי גורדון: זה אחד המקרים בו הביאו משלוח עוד בטרם קבלת אישור יבוא.
<אלי גורדון: הפרקטיקה הזאת היא בעצמה איננה רצויה.
<אלי גורדון: אם משלוח היכן שהוא, כהזדמנות נרכש והביאו אותו לשער הנמל, אנחנו רוצים לעגן את המקרה שבו יש פרקטיקה כזאת.
<זמר בלונדהיים: אם הוא מבקש אישור לפני היבוא, אבל הוא מעדכן אותנו שמדובר במשלוח שנדחה במקום אחר, גם זה אחד המקרים.
<נעה בן שבת: פגם מהותי לא כולל את סעיף 30?
<נעה בן שבת: אלה אותם פגמים שמבחינת הרמה עלולים לפגוע בתקינות המזון ובבטיחותו, במידה העלולה לגרום לפגיעה בתקינות המזון ובטיחותו, רק מה היה במזון פסול, בסעיף 29, ובמזון לציבור העלול לפגוע בבריאותו.
<נעה בן שבת: מדוע סעיף 30 לא כאן, ברשימה של פגם מהותי?
<קריאה: צריך להוסיף.
<זמר בלונדהיים: פשוט בזמנו שינינו את המבנה של הסעיפים ולא שינו את זה בהתאם.
<זמר בלונדהיים: שרון, נכון?
<נעה בן שבת: 29 עד 31.
<עדנה הראל: רק לסירובים כמובן.
<זמר בלונדהיים: האמת ש-31 לדעתי לא צריך.
<זמר בלונדהיים: סליחה.
<זמר בלונדהיים: נעה, לדעתי לא צריך את סעיף 31.
<זמר בלונדהיים: 31 הוא מקרה פרטי של הצעה לציבור, אבל זה מזון עם רקב ואינו ראוי למאכל אדם שכלול ב-29 ו-30.
<זמר בלונדהיים: זה צריך להיות בעצם 29 ו-30.
<שרון גוטמן: הנמקה היא רק לסירובים כמובן.
<ענת מימון: אתם מסכימים להוסיף הנמקה.
<ענת מימון: הוא גם ביקש תוך זמן סביר.
<נעה בן שבת: אולי צריך באמת לגלות לו את הסיבה.
<נעה בן שבת: הוא צריך לדעת מה הסיבה.
<עדנה הראל: הנמקה לסירוב.
<עדנה הראל: למה אני צריכה לכתוב תוך זמן סביר עם הנמקה?
<ענת מימון: אם אני לא טועה, באישור יצרן כן כתבנו החלטה מנומקת בכתב.
<נעה בן שבת: לא הוספנו.
<נעה בן שבת: זה היה כתוב בהצעת החוק.
<זמר בלונדהיים: נבדוק את ההחלטות המנומקות.
<זמר בלונדהיים: להגיד בכל מקרה תוך זמן סביר, זה קצת מיותר.
<זמר בלונדהיים: אנחנו בדרך כלל אומרים שאם יש טעם לומר, זה בדרך כלל כאשר כותבים מועד מסוים.
<זמר בלונדהיים: אני לא מכיר רשות שפועלת בתוך זמן לא סביר.
<זמר בלונדהיים: גם אם לא, זה יהיה נתון לוויכוח על מהו זמן סביר.
<זמר בלונדהיים: זה לא מוסיף שום דבר.
<רז הילמן: כמובן נשמח ל-14 ימים.
<זמר בלונדהיים: תודה רז.
<זמר בלונדהיים: זה בדיוק הכיוון אליו התכוונתי.
<זמר בלונדהיים: אם אתם לא מסכימים לקציבת מועד, להגיד זמן סביר?
אלי אלאלוף: זה סביר 14 ימים?
אלי אלאלוף: אתם בודקים את הזמן הסביר של 14 ימים?
<ענת מימון: 123.
<ענת מימון: היתר למתן תעודת שחרור בתנאי שיושלמו דרישות טרם יציאת מזון מהמחסן לגבי מזון רגיל – לעניין הוראות של התאמת הסימון והמסמכים למזון כאמור בסעיפים 40, 129 ו-130(ב) ו-(ג), רשאי יבואן להשלים את עמידתו בהוראות האמורות טרם הוצאת מזון רגיל מהמחסן הרשום בתעודת רישום היבואן אלא אם כן נקבע אחרת בתעודת רישום היבואן.
<ענת מימון: לגבי מזון רגיש – לעניין ההוראות של התאמת הסימון והמסמכים למזון כאמור בסעיף 40, רשאי יבואן להשלים את עמידתו בהוראות האמורות טרם הוצאת המזון מהמחסן הרשום בתעודת רישום היבואן אם קיבל היתר לכך בתעודת רישום היבואן.
<ענת מימון: אין באמור בסעיף זה כדי לגרוע מחובתו של היבואן לעמוד בדרישות סימון שאינן לפי חקיקת המזון.
<נעה בן שבת: צריך עוד איזשהו פרק זמן להשלים את דרישות הסימון.
<נעה בן שבת: אלה דרישות סימון בלבד.
<נעה בן שבת: תכף נגיע לדרישות אחרות.
<נעה בן שבת: אני רוצה לחזור לנושא של הפגם שאינו מהותי.
<נעה בן שבת: אני מקווה שברור שסעיף 122 נועד להוסיף על האפשרות שלכם למנוע מזון שיש בו פגם מהותי שכמובן לא עומד בדרישות בדיקת המזון.
<נעה בן שבת: אתם רק רוצים להוסיף.
<ענת מימון: 124.
<ענת מימון: על אף האמור בסעיפים – כאן אמרנו שנוסיף את סעיף 113 –
<רז הילמן: הייתי מציע לא להוסיף את סעיף 113 אלא פשוט לכתוב: על אף האמור בפרק זה.
<רז הילמן: אני חושב שבסך הכול אנחנו לא יודעים על איזה סעיף זה יתייחס.
<זאב שמואל פרידמן: לסעיף 122, לגבי הסעיפים הקטנים, זה לא מחמת פגם שאינו מהותי אלא אף מחמת פגם שאינו מהותי או אפילו מחמת פגם שאינו מהותי.
<נעה בן שבת: כל הסעיף צריך להבהיר שמזון עמד בדרישת חקיקת המזון ואם יש ידיעה על כך שהוא לא עומד בדרישת חקיקת המזון, לא משנה אם זה הגיע ממדינה אחרת, מתלונת ציבור או מכל מידע מודיעיני אחר.
<ענת מימון: אנחנו נבדוק אם אנחנו מוסיפים את סעיף 113, בעקבות ההערה שלך.
<ענת מימון: נבדוק שזה לא יוצר איזושהי בעיה.
<ענת מימון: על אף האמור בסעיפים – כאן אמרנו שנוסיף את סעיף 113 – רשאי מנהל שירות המזון או מי שהוא הסמיכו לתת אישורים אלה במקרים המפורטים לצדן – לתת אישור בתעודת השחרור, לשווק משלוח מזון על אף שאינו עומד בדרישות חקיקת המזון לעניין סימון או אריזה כאשר מדובר בטעויות כתיב או דפוס או הפרות שהן בגדר זוטי דברים אשר אינן נוגעות לתכונות מהותיות של המוצר או זיהויו וזיהוי יצרן המזון, כאשר אין בהן כדי לסכן את בריאות הציבור או ליצור הטעיה משמעותית של הצרכן או חשש להטעיה כאמור ובתיקון יש כדי להשית נטל משמעותי על היבואן ורשאי מנהל שירות המזון או מי שהוא הסמיכו לקבוע תנאים לאישור כאמור.
<נעה בן שבת: זה לא עומד בדרישת חקיקת המזון אבל בעניינים לא כל כך מהותיים.
<ענת מימון: זוטי דברים.
<אלי גורדון: שעניינם לא בטיחות המזון.
<ענת מימון: לתת אישורים בתעודת שחרור למשלוח שהמזון בו אינו עומד בדרישת חקיקת המון לעניין סימון, אריזה, שמירת מסמכים או תוצאות בדיקת מעבדה ובלבד שיקבע תנאים באישור לשם קיום הדרישות האמורות בטרם שחרור מהמחסן שצוין בתעודת היבואן הרשום.
<ענת מימון: רשאי הוא לדרוש מתן ערובה לעמידה בהם בהתאם לסעיף 61(א)(1).
<נעה בן שבת: מספר הסעיף כאן הוא מוטעה.
<נעה בן שבת: זה הסעיף שדיברנו על ערובה.
<נעה בן שבת: זה לא סעיף 61.
<נעה בן שבת: המספר צריך להיות מעודכן.
<ענת מימון: לתת תעודת שחרור למשלוח מזון שיוצא והוחזר שלא מטעמים של בריאות הציבור כאמור בסעיף 83(4) ורשאי הוא לקבוע תנאים בתעודה.
<רוית ארבל הוסמן: ההערה היא לסעיף קטן (1).
<רוית ארבל הוסמן: אני שואלת ומבקשת להרחיב את העילות.
<רוית ארבל הוסמן: בעצם סעיף קטן (1) מדבר על עילות בהן יוכל מנהל שירות המזון או מי שהסמיך לתת אישור למזון שגם לא עומד בחקיקת המזון אם לא מדובר בעניינים שפוגעים בבריאות הציבור, אבל כרגע הוא מנוסח רק לעניין סימון או אריזה או פגם וגם לא פוגע בבריאות הציבור.
<רוית ארבל הוסמן: אנחנו נשמח שהניסוח יהיה רחב יותר באופן שיתייחס, כמו שאלי אמר.
<רוית ארבל הוסמן: זאת אומרת, יקנה שיקול דעת למנהל שירות המזון לאפשר שחרור בכל מקרה של אי התאמה שלא פוגעת בפקודת בריאות הציבור, גם אם זה לא נוגע רק לסימון.
<רוית ארבל הוסמן: זה מתחבר להערה שלנו מאתמול.
<רוית ארבל הוסמן: עוד לא נסגר העניין של חומרי גלם ואי התאמות טכניות כאלה או אחרות אבל זה יכול לתת מענה כאן.
<רוית ארבל הוסמן: לא במקרים שהם קשורים לבריאות הציבור אלא במקרים של כמו אחוז המים בקמח, דוגמה שנתנו לי הבוקר.
אלי אלאלוף: אין מים בקמח.
<רוית ארבל הוסמן: יש איזשהו רף שמותר וחורגים.
<אלי גורדון: הכוונה ללחות.
<רוית ארבל הוסמן: לחות.
<רוית ארבל הוסמן: נכון.
<רוית ארבל הוסמן: לא מים.
<רוית ארבל הוסמן: יש איזשהו רף מותר וחרגו ממנו בצורה מעטה וכרגע זה מוגבל רק לסימון.
<רוית ארבל הוסמן: למרות שמדובר בעניין טכני, הוא לא יוכל, גם אם הוא רוצה, לתת אישור.
<רוית ארבל הוסמן: הוא לא יכול כי שיקול הדעת שלו מוגבל.
<רוית ארבל הוסמן: בכל מקרה זה מותנה בהסכמה שלו, אז למה להגביל את שיקול הדעת?
<זמר בלונדהיים: ההערה הזאת עלתה מספר פעמים בינינו לבין התאחדות התעשיינים.
<זמר בלונדהיים: המנגנון של פטור מינהלי מהוראות חוק הוא לא דבר טריביאלי.
<זמר בלונדהיים: הרי קובעים הסדר, יש סיבה שקובעים אותו, ואז להגיד שפקיד בלי שום הליך ציבורי פוטר מההוראה, הוא חריג.
<זמר בלונדהיים: משכך, צריך לתחום אותו וגם כדי למנוע הפעלת לחצים על אותו פקיד וכולנו מבינים שדברים כאלה יכולים לקרות.
<זמר בלונדהיים: לכן תחמנו את זה לדברים שחשבנו שראוי שאפשר לתת לגביהם פטור מינהלי.
<זמר בלונדהיים: דברים אחרים, אנחנו לא חושבים אם יש.
<זמר בלונדהיים: דווקא סוגיית חומרי הגלם היא דוגמה טובה.
<זמר בלונדהיים: סוגיית חומרי הגלם, ממש לא צריכה להיות בפטור כזה ואם אנחנו חושבים שבאופן רוחבי צריך לפטור חומרי גלם, אנחנו נייצר הסדר לחומרי גלם בין אם בחקיקה שאנחנו חושבים על זה ובין אם בתקנות.
<זמר בלונדהיים: זה לא מתאים לשים את המנהל כל פעם בפוזיציה שעל כל דרישה יכולים לפנות אליו השכם והערב, כל דרישה בחוק, והוא יכול לפטור.
<רוית ארבל הוסמן: אני רוצה להבהיר.
<רוית ארבל הוסמן: אנחנו לא מבקשים לפטור את נושא חומרי הגלם.
<רוית ארבל הוסמן: זה רחב יותר ולא מבקשים לפטור את זה דרך הסעיף הזה.
<רוית ארבל הוסמן: אני אומרת שגם בעניין של אי התאמה של חומרי גלם או אפילו חומרים סופיים לחקיקת המזון, יש מדרג.
<רוית ארבל הוסמן: חבל שרוברט לא כאן אבל יש אי התאמה בקקאו שנוגעת למתכות, שזה עניין אחד שיש מדיניות ויש רף, ויש עניינים כמו לחות בקמח שהם לא קשורים לבריאות הציבור והם מהווים חריגות לצורך העניין טכניות.
<רוית ארבל הוסמן: כאן לאפשר שיקול דעת.
<רוית ארבל הוסמן: מה ההבדל בין זה לבין סימון?
<זמר בלונדהיים: כאשר אומרים רמת מתכת כבדה בקקאו, הסטנדרט הזה נקבע היכן שהוא.
<זמר בלונדהיים: אם יש בעיה בסטנדרט, משנים את הסטנדרט.
<רוית ארבל הוסמן: לכן זה ייפתר במקום אחר.
<זמר בלונדהיים: רגע.
<זמר בלונדהיים: לגבי סימון, כשאנחנו נותנים כאן את התיקון, זה סימון שהוא כתוצאה מטעות.
<זמר בלונדהיים: לא נתנו כאן סמכות לפטור באופן גורף למרות שכעיקרון יש תקן לעניין סימון ואתה יודע מה, פה לא צריך להחיל אותו.
<זמר בלונדהיים: ממש לא מדובר על זה.
<זמר בלונדהיים: מדובר על טעויות, זוטי דברים, זה הודפס על הקו וזה קצת נמחק.
<זמר בלונדהיים: כל מיני דברים כאלה, מקרי קצה שאנחנו מבינים שהעולם קצת מורכב ואם אנחנו נקבע סטנדרטים מוחלטים בחקיקה, זאת בעיה.
<זמר בלונדהיים: במקרים האחרים, זה פשוט לא נכון.
<זמר בלונדהיים: תתקן את הסטנדרט.
<זמר בלונדהיים: זאת הדרך לעשות את זה ולא בפטורים נקודתיים.
<רז הילמן: דובר כאילו עושים כאן איזה פתח שדרכו יכולים לרוקן מתוכן את החוק וזה ממש לא המצב.
<רז הילמן: אין כאן חשש שהסעיף הזה הולך לרוקן מתוכן את החוק ושמנהל שירות המזון יעשה מה שבראש שלו.
<רז הילמן: זה מאוד מוגבל, הסעיף הזה.
<רז הילמן: זה רק לגבי הפרות שהן בגדר זוטי דברים אשר אינן נוגעות לתכונות מהותיות של המוצר או זיהויו וזיהוי יצרן המזון ואשר אין בהן כדי לסכן את בריאות הציבור או ליצור הטעיה משמעותית.
<רז הילמן: זאת אומרת, זה כל כך מסויג שהטענה של זמר שכאילו דרך כאן יכולים את כל החוק לרוקן מתוכן, אני חושב שהיא לא נכונה.
<זאב שמואל פרידמן: אדוני היושב ראש, זה ממש מדהים שבחצי מהחוק מבקשים לשלול את הסמכויות ואת שיקול הדעת של המנהל ובחצי השני של החוק רק רוצים לתת לו סמכויות.
<זאב שמואל פרידמן: אני לא אפרט בפניך מה הם רוצים כן להסמיך ומה לשלול אבל זה ממש ממש מוזר.
<רז הילמן: יש מציאות.
<רז הילמן: זאב, יש מציאות.
<רוית ארבל הוסמן: גם יש הגיון.
<זאב שמואל פרידמן: לא, אין פה שום הגיון.
<זאב שמואל פרידמן: כשיש בעיה בתיקון, אפשר לשים שלט בחנות האומר שתשים לב שהיצרן הוא משה בן יעקב מעיר כזאת וכזאת.
<זאב שמואל פרידמן: פתרתם את הבעיה.
<זאב שמואל פרידמן: לעומת זאת, הלחות בקמח, אף אחד לא יכול לפתור את הבעיה כאן ועכשיו.
<זאב שמואל פרידמן: זה מתייחס לסוגים אחרים.
<זאב שמואל פרידמן: זה לא נכון, זה גם מהותית לא נכון מה שאתם אומרים.
<רוית ארבל הוסמן: נניח שיש מצב שהוא רוצה לעזור, אבל הסעיף הזה מגביל אותו.
אלי אלאלוף: בעוד כמה דקות נשאיר לכם זמן לוויכוח פנימי.
אלי אלאלוף: זאב, לפעמים ההערות שלנו קצת לא פייריות.
אלי אלאלוף: , כולל ההערות שלי ואני לא מתבייש להודות בטעויות.
אלי אלאלוף: אני לא הייתי רוצה שנתחיל לשפוט אחד את השני כאשר מה שנוח לך אתה אומר ומה שלא נוח לך, אתה לא אומר.
אלי אלאלוף: אני לא הרגשתי את זה בדיון למרות שאני יודע שיש הרבה אינטרסים שהם מנוהלים בשולחן הזה.
אלי אלאלוף: אני עוד לא הרגשתי שזה מנוהל חד סטרי.
אלי אלאלוף: מותר להם להגיד את הדברים ואל תגביל אף אחד כמו שלא מגבילים אותך.
אלי אלאלוף: אני מציע שלא נשפוט אחד את השני, ברשותכם.
אלי אלאלוף: נמשיך עניינית להערות.
<זאב שמואל פרידמן: אני חוזר בי מהערתי.
<זאב שמואל פרידמן: אני אומר לאדוני שיש הרבה מאוד הערות – ואמרתי את זה גם לרז בהפסקה – שאנחנו לא בשני הצדדים של המתרס.
<זאב שמואל פרידמן: אנחנו באותו צד של המתרס שכן גם אנחנו רוצים תחרות הכי חזקה שיכולה להתפתח כאן.
<זאב שמואל פרידמן: אנחנו רק לא רוצים לוותר באותם מקומות שצריך לשמור על החקיקה כפי שהיא נראית או נתפסת בידי הסמכות שחושבת שזה מה שצריך כדי לשמור על הציבור.
<נעה בן שבת: סמכויות מפקח בתחנת הסגר ביחס למזון שנמצא בו פגם לא ניתנה תעודת שחרור למזון מכיוון שלא עמד בהוראות סעיף 122(ב) ו-(ג) – זאת אותה פסילה בגלל מידע על פגם לא מהותי במזון – יחולו הוראות אלה: כאשר מצא המפקח שהפגם במזון ניתן לתיקון – רשאי הוא, באישור מנהל שירות המזון או מי שהסמיכו להורות ליבואן על הדרך לתקן את הפגם שנפל במזון בטרם שחרורו או לאחר השחרור במחסן היבואן בהתאם לתנאים שיקבע.
<נעה בן שבת: תוקן הפגם במזון בהתאם להוראות כאמור, ידווח על כך היבואן למפקח והמפקח יהיה רשאי לתת תעודת שחרור אם מצא כי לאחר התיקון המזון עומד בתנאים למתן תעודת השחרור.
<נעה בן שבת: כאשר מצא המפקח שהפגם במזון אינו ניתן לתיקון – רשאי הוא להתיר להחזיר את המשלוח לנמל המוצא או לשולחו ליעד אחר מחוץ לישראל לפי בחירת היבואן בהתאם לתנאים שיורה עליהם אלא אם כן נדרש להשמיד את המזון עקב קיומן של הנסיבות כאמור בסעיפים 29 ו-30.
<רז הילמן: כמה הערות לסעיף.
<רז הילמן: גם כאן אני חושב שהסעיף שצריך להתייחס אליו הוא לא סעיף 122 שמתייחס רק לפגמים מהותיים אלא בעצם לא ניתנה תעודת שחרור למזון מכיוון שלא עמד בהוראות פרק זה.
<רז הילמן: לא משנה כרגע מאיזה הקשר כי באמת כרגע זה רק לסעיף של הפגם המהותי ומה עם זה פגם אחר שהוא לא מהותי?
<נעה בן שבת: כרגע זה מדבר על הפגם הלא מהותי.
<רז הילמן: 122 (ב) ו-(ג).
<נעה בן שבת: אם זה פגם מהותי, אומרים לך שלא ישחררו אותו בכל מקרה אבל אם זה פגם לא מהותי, אנחנו מוכנים לשקול לשחרר אותו אם הוא ניתן לתיקון.
<רז הילמן: 122(ב) ו-(ג) זה הפגם הלא מהותי?
<נעה בן שבת: זה הפגם הלא מהותי.
<רז הילמן: הנושא של סעיף 122 הוא מתן אישורים למזון שנמצא בו פגם שאינו מהותי.
<רוית ארבל הוסמן: הכותרת ב-122 מטעה.
<נעה בן שבת: הכותרת נכונה.
<זמר בלונדהיים: הוא לא יכול להתיר אם הפגם הוא מהותי.
<זמר בלונדהיים: זה מאפשר לו להתיר כאשר הפגם אינו מהותי.
<זמר בלונדהיים: הכותר דווקא משקפת בדיוק את מהות הסעיף.
<רז הילמן: בסעיף 122(ג) כתוב שלא יינתנו בהתקיים אחד מאלה אלא אם התיר זאת המנהל וכולי.
<רז הילמן: יש עוד סיבות שבגללן משלוח לא מקבל אישור ולא רק מה שכתוב כאן בסעיף קטן (ג).
<זמר בלונדהיים: לא אמרנו שלא, אבל הסעיף הזה עוסק רק בזה.
<רז הילמן: כן, אבל סעיף 125 מפנה רק לעילה הזאת.
<רז הילמן: כאילו אם זה נפסל מעילות אחרות, אי אפשר להשתמש בהסדרים שקבועים ב-(1) ו-(2).
<רז הילמן: למה שלא יהיה אפשר להשתמש בהסדרים האלה גם כשאלה סיבות אחרות?
<נעה בן שבת: אתה אומר אם הפגם ניתן לתיקון.
<נעה בן שבת: יש פגם מהותי, המזון רקוב, הורדנו את המזון הרקוב, נשאר המזון הלא רקוב.
<נעה בן שבת: נניח, אם אנחנו מדברים על מזון ליצוא.
<זמר בלונדהיים: לגבי פסקה (1), נדמה לי שהכוונה הייתה – אבל אלי, זה אתה צריך להתייחס – שאת הפגמים המהותיים אין דרך לתקן.
<זמר בלונדהיים: לגבי היכולת להתיר להחזיר את זה לנמל המוצא, יכול להיות שזה יכול לחול גם על פגמים מהותיים.
<רז הילמן: הטענה שלי היא אחרת.
<רז הילמן: אני חושב שזה לא חל רק על כל פגם.
<עדנה הראל: הוא אומר, בהנחה שלא אושר בגלל שיש יותר מדי מתכות כבדות, אז אני יכול להעביר את זה בצנטרפוגה והמתכת תיעלם.
<רז הילמן: או לתקן.
<עדנה הראל: זה לא פגם מהותי.
<עדנה הראל: זה לא בתוך פגם מהותי אלא בתוך אי עמידה בחקיקת המזון.
<עדנה הראל: לזה אתה מתכוון.
<רז הילמן: לכן אני רוצה לפי פרק זה ולא לפי לפי סעיף כזה או אחר.
<רוית ארבל הוסמן: לא כל כך הבנתי את סעיף 122 ולהפנות אליו זה עוד יותר מסבך.
<רוית ארבל הוסמן: סעיף 122 מנוסח בצורה לא ברורה ואפילו לי כמשפטנית קשה לי מאוד להבין אותו.
<רוית ארבל הוסמן: סעיפים (ב) ו-(ג).
<רוית ארבל הוסמן: הוא מדבר על אישור לפגם לא מהותי ו-(ב) שלו, (ב) המתוקן שעכשיו מסומן כ-(ג), מדבר על כך שאסור לתת אישור בפגם מהותי.
<רוית ארבל הוסמן: אף סעיף כאן לא מדבר על אישור בפגם לא מהותי.
<עדנה הראל: להפך.
<נעה בן שבת: 122 כולו מדבר על פגם לא מהותי.
<רוית ארבל הוסמן: איפה זה כתוב?
<זמר בלונדהיים: זה כתוב בכל מקום.
<זמר בלונדהיים: רוית, תסתכלי, 122(ג).
<רוית ארבל הוסמן: הוא אומר שלא יינתן אישור - - -
<זמר בלונדהיים: לשלוח מזון נפסל ליבוא ליצוא בידי מדינה אחרת מחמת פגם שאינו מהותי.
<זמר בלונדהיים: כתוב במפורש.
<זמר בלונדהיים: גם ב-(2), מחמת פגם שאינו מהותי.
<זמר בלונדהיים: הוא לא מתייחס לפגם מהותי בשום מקום חוץ מאשר בהגדרה שנדרשת כדי להגדיר מהו פגם לא מהותי למרות שאנחנו יכולים אולי להפוך את זה ולהגיד למעט פגמים ואז להשתמש במונח שעושים בו שימוש.
<ענת מימון: צריך לומר שהמנהל רשאי לתת אישורים אף אם מתקיימים.
אלי אלאלוף: כל ההערות שבעיקרן רצון לעשות סדר בדבר שהוא כבר כתוב.
<רוית ארבל הוסמן: לא, זה לא רק סדר.
<רוית ארבל הוסמן: זאת מהות.
אלי אלאלוף: אני מציע שאנחנו לא נהפוך לוועדת ניסוח.
אלי אלאלוף: אני מבקש שהצוות המקצועי יתלבש על זה ותבואו עם תשובות ברורות.
<נעה בן שבת: אדוני, יש כאן שאלה גדולה של מהות.
<נעה בן שבת: אם נקרא את הדברים, נניח נעקוף את כל הבעיות הניסוחיות שיש כאן, ונגיד שמה שאנחנו מבינים שסעיף 125 התכוון לדבר על המצב שבו נותנים רק בפגם שאינו מהותי.
<רוית ארבל הוסמן: אולי פשוט לא לכתוב.
<נעה בן שבת: רק בפגם שאינו מהותי.
<נעה בן שבת: עדיין אתה, רז, מבקש לתת את אפשרות התיקון גם בפגם מהותי.
<רז הילמן: זה לא מה שביקשתי.
<נעה בן שבת: אז מה?
<רז הילמן: אני ביקשתי בפגם, שתהיה את האפשרות, ואני הרגשתי שהאופן בו זה מנוסח, לא מאפשר את זה.
<רז הילמן: אני לא מתייחס לפגם מהותי כי כנראה הוא מהותי ואי אפשר לעשות את ההסכמים האלה לגביו.
<רז הילמן: אני מדבר על פגם שהוא לא מהותי.
אלי אלאלוף: אני מציע שתדונו בכל ההתלבטויות.
אלי אלאלוף: אני מציע שנעצור כאן.
<רז הילמן: יש לי עוד הערה לסעיף הזה.
<רז הילמן: לסעיף 125(1).
<רז הילמן: כתוב שידווח על כך היבואן למפקח והמפקח יהיה רשאי לתת תעודת שחרור אם מצא כי לאחר התיקון המזון עומד בתנאים למתן תעודת שחרור.
<רז הילמן: מהנוסח הזה לא ברור ונראה לי איזשהו בלבול בין תעודת שחרור לתעודת שיווק.
<רז הילמן: מה שקורה כאן, זאת איזושהי חלופה שבה בעצם מאפשרים ליבואן לשחרר למחסן שלו והוא אחראי לעשות את התיקון בעצמו.
<רז הילמן: יכול להיות שתעודת שחרור הוא צריך לקבל מראש, ואחרי שהוא מתקן, אולי תעודת שיווק או משהו כזה.
<רז הילמן: זה אם הבנתי נכון ואולי לא הבנתי נכון.
<זמר בלונדהיים: נרשום את הרגע בו התעשייה הציעה סוג נוסף של אישור שצריך לתת.
<זמר בלונדהיים: אתם מדברים על הפחתת הבירוקרטיה.
<זמר בלונדהיים: אני מקבל את ההצעה.
<רז הילמן: היבואנים ישמחו לאישור שיווק.
<רז הילמן: זה יותר טוב להם מתובענה ייצוגית.
<נעה בן שבת: אולי הכוונה בדיוק לאותם תנאים לשחרור.
<נעה בן שבת: זה אותו אישור לתת תעודת שחרור, כמו שהיה ב-124(2) למשל.
<נעה בן שבת: אני משחרר לך למחסן ואתה תעשה כל מיני דברים, ואתה צריך לקיים את הדרישות בטרם שחרור מהמחסן.
<רז הילמן: מה המועד בו נותנים את תעודת השחרור?
<רז הילמן: הם נותנים בעצם תעודת שחרור לפני שהוא משחרר.
<רז הילמן: זה ברור מהסעיף הזה שהוא נותן את תעודת השחרור ואז היבואן משחרר אליו למחסן ושם הוא עושה את התיקון?
<רז הילמן: זה ברור מהסעיף הזה?
<זמר בלונדהיים: שחרור מתחנת ההסגר.
<נעה בן שבת: במקרה הזה מהמחסן.
<נעה בן שבת: נותנים לך לתקן את זה.
<רז הילמן: איך זה מגיע למחסן?
<רז הילמן: זה מגיע למחסן כי קיבלו תעודת שחרור.
<רז הילמן: תעודת השחרור ניתנת לפני שהוא מתקן.
<זמר בלונדהיים: תעודת השחרור תמיד מתקבלת ביציאה מתחנת ההסגר.
<זמר בלונדהיים: לפעמים היא מותנית במובן הזה שאין לה תוקף למשל אם אתה תוציא את זה לשווקים ואחר כך הרגולטור יראה שבתעודת השחרור נכתב להשלים את הסימון בעברית בטרם השיווק ולא השלמת, אין לך תעודת שחרור.
<זמר בלונדהיים: בעצם העבירה תהיה.
<זמר בלונדהיים: זה כמו ייצור בניגוד לתנאי רישיון.
<זמר בלונדהיים: זה בעצם ייצור ללא רישיון.
<זמר בלונדהיים: אם לא קיימת את התנאים שכתובים בתעודת השחרור, אתה בלי תעודת שחרור כי היא מותנית בזה.
<רז הילמן: זאת אומרת שמובן שתעודת השחרור ניתנת בשלב המוקדם הזה.
<זמר בלונדהיים: היא ממש פיזית.
<זמר בלונדהיים: זה כאילו סיימת את טופס הטיולים ואתה יוצא.
אלי אלאלוף: אני מבקש להפסיק את הדו שיח הזה כי דוקטור סורקיס רוצה להעיר הערה.
<רוני סורקיס: אני תומך.
<רוני סורקיס: אני שומע את כל הדיון הזה כאן ואני בטוח שאף אחד ליד השולחן הזה אין לו שום כוונה לנסות ולשחרר איזשהו מוצר לא תקין למרות כל מיני אמירות שהיה נדמה שאפשר להבין אותן ככאלה.
<רוני סורקיס: אני חושב שזה לא נכון להגביל את מנהל שירות המזון אם הוא יכול לשחרר דבר כזה או דבר אחר.
<רוני סורקיס: אני חושב שסמכות מקצועית, מחר יכול להגיע איזשהו חומר מסוים למדינת ישראל והוא לא יוכל להיות משווק בצורה כזאת אבל הוא כן יוכל להפוך להיות לחומר גלם.
<רוני סורקיס: יש תנאים מנהל שירות המזון יכול להחליט עליהם ותהליכים שהוא יכול להחליט עליהם לשחרר מוצר ואני חושב שלבוא ולהחליט אם אלה זוטי דברים או לא זוטי דברים, יש שיקול דעת, יש שם אנשים שהם בעלי מקצוע ולא פוליטיקאים, סליחה, ולא בעלי עניין כמוני לצורך העניין.
<רוני סורקיס: סליחה, אדוני, ממש לא התכוונתי.
אלי אלאלוף: היושב ראש לא מתיימר להיות.
<רוני סורקיס: אני חושב שנכון שהגוף המקצועי צריך שתהיה לו את הסמכות להחליט לשחרר או לא לשחרר ובלי שום קשר להגיד אם זה דבר כזה או דבר אחר.
<רוני סורקיס: אני חושב שאנחנו יכולים לגרום לכך שיכול להגיע מחר משלוח ענק של מוצרים למדינת ישראל והמשלוח הזה לא יהיה תקין ולהשתחרר באופן הזה אלא באופן אחר ואז מנהל שירות המזון יכול להחליט שצריך לעשות את זה.
בשעה 08: תודה רבה.
אלי אלאלוף: היום ה-14 באוקטובר 2015, א' ראש חודש בחשון התשע"ו, חודש טוב.
<נעה בן שבת: אדוני, אנחנו עדיין בסימן ד' שנוגע ליבואן.
<נעה בן שבת: בדיון הקודם התייחסנו למסמכים שיש בבקשה לקבלת תעודת יבואן ואנחנו עכשיו נכנסים לנושא של שמירת מסמכים בידי יבואן.
<נעה בן שבת: יש כאן שני סעיפים - סעיפים 126 ו-127 - ואני מציעה שנקרא את שניהם ביחד כדי להדגיש באמצעות זה את המהות.
<נעה בן שבת: הנושא הוא שמירת מסמכים בידי יבואן.
<נעה בן שבת: על הפרה של הוראה כזאת ניתן להטיל עיצום כספי.
<נעה בן שבת: שמירת מסמכים בידי יבואן יבואן ישמור את המסמכים והפרטים שנקבעו לפי סעיף 148(4) – סעיף 148 הוא סעיף התקנות הנוגע לסימן היבואן וסעיף קטן (4) נוגע לפרטים והמסמכים הנוגעים בדבר - ואת המסמכים והפרטים המפורטים לפי תת סימן זה, הנוגעים - בהמשך לתת הסימן הזה, יש רשימה וכל סעיף נוגע למסמכים נוספים שצריך לשמור.
<נעה בן שבת: לעניין מזון רגיש – לכל אצוות מזון רגיש שייבא.
<נעה בן שבת: לעניין מזון רגיל – לכל משלוח מזון רגיל שניתנה לגביו תעודת שחרור.
<נעה בן שבת: מסמכים כאמור בסעיף קטן (א) יישמרו למשך תקופה שלא תפחת משנה ממועד תום חיי המדף של המזון, או, בהיעדר סימון של מועד כאמור, שנה מהמועד שבו העביר היבואן את המזון לאחר, בהתאם לתאריך תעודת המשלוח של המזון.
<נעה בן שבת: אדוני, רציתי לבקש, אפילו הסבר לפרוטוקול לגבי מהי אצווה, מה המשלוח ומה היחס ביניהם.
<נעה בן שבת: אם אפשר בבקשה, הסבר קצר.
<אלי גורדון: במהלך תהליך הייצור של המוצר יצרן קובע מנה מסוימת של ייצור שבדרך כלל זה מחולק לפי משמרות, לפי חומר גלם, מנה ראשונית, תלוי במוצר ובסוגי מוצר.
<אלי גורדון: במוצר מיובא יש בסעיפים אזכור למשלוח ומשלוח הוא קונטיינר שיכול תיאורטית להכיל מספר מוצרים מאותו יצרן ובתוך כל מוצר יכולים להיות מספר תהליכי ייצור או מנות או אצוות.
<אלי גורדון: זה היחס בין מנת ייצור או אצווה.
<אלי גורדון: הדבר הקטן ביותר בסך הכול של מוצרים שיצרן מייצר ועד למשלוח שיכול להכיל מספר אצוות ומספר מוצרים בתוכו.
<נעה בן שבת: לגבי מזון רגיש, אתם מבקשים שישמרו את אותם מסמכים שנקרא אותם בהמשך – התווית, אריזת המזון, תוצאות בדיקת מעבדה, המסמכים הנוגעים ליצרן, האישור שניתן במדינת חוץ, התרגום של המסמכים וגם פרטי העוסקים אליהם הועבר המזון, מסמכי המשלוח ומסמכים נוספים ככל שייקבעו.
<נעה בן שבת: אתם מבקשים שזה יישמר לגבי כל אצווה ואצווה, ולעומת זאת, לגבי מזון רגיל, לגבי כל משלוח.
<נעה בן שבת: סליחה אדוני על ההארכה אבל זה נותן תמונה כללית של תת הסימן.