GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גיל נדל: גברתי, אלה שני דברים.
<גיל נדל: האחד הוא עלות התרגום עצמו שתלוי במלל, והשני הוא עלות התיקוף הנוטריוני או עורך דיני וזה לא משנה.
<גיל נדל: בשני המקרים זה יהיה.
<נעה בן שבת: התיקוף הנוטריוני הוא 208 שקלים למאה מילים?
<גיל נדל: אני מעריך שכן.
<גיל נדל: זה נשמע לי הגיוני.
<גיל נדל: ניקח את עלות התרגום שלהערכתי בוודאי לא תהיה פחות מ-100-150 שקלים לתווית.
<גיל נדל: אנחנו מדברים על מוצר, על ייקור, על עלות נוספת של פרוצדורה בסך 400 שקלים.
<רונית דוידוביץ: יש עוד דבר וזה שעות העבודה.
<נעה בן שבת: התשלום הוא חד פעמי.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני חושב שמיצינו את הנושא.
אלי אלאלוף: תשאירו לצוות המקצועי לבדוק את זה.
אלי אלאלוף: תרשמו ותבדקו את הנושא הזה.
<רונית דוידוביץ: אלה גם עלויות של שעות עבודה.
אלי אלאלוף: זה גם הקפה והתה.
אלי אלאלוף: אני מתנצל על כך שאין לנו היום הפסקה כי אנחנו מסיימים בשעה 11:00, אז מתקיימת המליאה.
<רונית דוידוביץ: עוד נקודה אחרונה שרציתי שתהיה ברורה.
אלי אלאלוף: רק מפני שאת חדשה, את יכולה.
<רונית דוידוביץ: תודה רבה.
<רונית דוידוביץ: התוויות האלה שאנחנו כל כך מתעקשים עליהן, אלה תוויות שבארץ המקור יש שונות גדולה ברגולציה ולכן מפרט המוצר מבחינתי הוא המסמך הקובע והוא תמיד באנגלית והוא תמיד התחייבות של היצרן.
<רונית דוידוביץ: התווית משתנה.
<רונית דוידוביץ: כשאני מביאה מוצר מארצות הברית, יש תצרוכת קלוריות ליום שאנחנו כישראלים לא יודעים להבין אותה כך שאין לה משמעות אחר כך לתווית שתהיה על המוצר שלי הישראלי.
<רונית דוידוביץ: לכן התווית הזאת היא לא מסמך הכי חשוב.
<רונית דוידוביץ: זה לסרבל את המערכת עם נוטריונים, עם עורכי דין, עם משרדי מתורגמנים.
<רונית דוידוביץ: יש לי את כל המסמכים.
<רונית דוידוביץ: אני טכנולוגית מזון במקצועי, לי יש את כל המסמכים באנגלית ואני לא מבינה.
<רונית דוידוביץ: אני צריכה לקחת מזכירה שתנהל לי את כל העסק הזה כי יש לי אלף מוצרים כאלה וזה חוק.
<רונית דוידוביץ: יוצר שסיבכנו.
אלי אלאלוף: אני מציע שתבדקו את זה.
אלי אלאלוף: ההערות מספיק ברורות.
אלי אלאלוף: אתם יכולים לשבת היום משעה 11:00.
אלי אלאלוף: אם את רוצה להצטרף לצוות המקצועי, בדרך כלל זה פתוח בתיאום עם הייעוץ המשפטי שלנו.
<ענת מימון: 132.
<ענת מימון: שמירת רשימת העוסקים במזון שאליהם הועבר המזון ישירות יבואן מזון ישמור את רשימת העוסקים במזון שאליהם העביר את המזון ישירות.
<ענת מימון: 133.
<ענת מימון: שמירת מסמכי משלוח יבואן מזון ישמור את המסמכים שלהלן: חשבון ספק.
<ענת מימון: רשומון כמשמעותו בפקודת המכס.
<ענת מימון: שטר מסירה כמשמעותו בסעיף 18 לפקודת המכס.
<ענת מימון: אישור קבלת הצהרה של מזון רגיל או אישור מוקדם של מזון רגיש, לפי העניין.
<ענת מימון: תעודת שחרור.
<ענת מימון: יש כאן בעיה במספור.
<זמר בלונדהיים: סעיפים קטנים (א) ו-(ב) הם חשאיים ואנחנו לא יודעים מה הם.
<זמר בלונדהיים: יושלמו בהמשך.
אלי אלאלוף: נציין לפרוטוקול שזאת הייתה בדיחה.
<זמר בלונדהיים: חוק חשאי לא יהיה לו תוקף.
<נעה בן שבת: המסמכים כאן מצטברים אלא אם כן נאמר שהם יכולים להיות חלופיים.
<נעה בן שבת: לכן הרישא הייתה מיותרת.
<ענת מימון: 134.
<ענת מימון: שמירת מסמכים נוספים מנהל שירות המזון רשאי להורות ליבואן של סוג מזון מסוים לשמור מסמכים נוספים הנדרשים לצורך הוכחת עמידת המזון ואריזתו בדרישות חקיקת המזון, ובלבד שלא נקבעו לעניין סוג מזון זה דרישות לשמירת מסמכים נוספים לפי סעיף 148(4).
<ענת מימון: השאלה אם הנוסח הזה בסדר ואם הבנו נכון את הסעיף.
<נעה בן שבת: זה היה קצת לא ברור.
<זמר בלונדהיים: אני מסתכל על התיקון ורוצה לראות את סעיף 148(4).
<זמר בלונדהיים: על פניו נראה לי בסדר, אבל אני רוצה לבדוק.
<ענת מימון: זה הסעיף של התקנות.
<זמר בלונדהיים: מבחינתי זה בסדר.
<רז הילמן: כאן שוב ההערה של סעיף 203.
<רז הילמן: חשוב לנו שההשגה תהיה גם על ההחלטות האלה.
<רז הילמן: צריך להרחיב את סעיף 203 שיחול גם על ההחלטה הזאת.
<ענת מימון: איזו החלטה?
<רז הילמן: הוראה של המנהל ליבואן.
<ענת מימון: אבל זאת הוראה כללית, נכון?
<ענת מימון: ספציפית?
<ענת מימון: אי אפשר להגיד כל מי שמייבא סוג איקס יהיה חייב?
<זמר בלונדהיים: ההסדרים הכלליים, אלה התקנות.
<זמר בלונדהיים: הוא יכול לתת הוראה קונקרטית בנושא שהשר לא קבע.
<ענת מימון: תת סימן ז': רישום יבואנים 135.
<ענת מימון: רישום יבואנים מנהל שירות המזון ימנה, מבין עובדי שירות המזון, רשם של יבואני מזון (להלן – הרשם).
<ענת מימון: הרשם ינהל מרשם, שבו ירשום יבואני מזון (להלן – מרשם היבואנים).
<ענת מימון: 136.
<ענת מימון: עמידה בהוראות אחסון מזון כתנאי סף לרישום במרשם היבואנים תנאי לרישום מבקש במרשם היבואנים הוא שמתקיים בו אחד מאלה לעניין אחסון המזון שאותו הוא מבקש לייבא: המבקש הוא בעל אחד מרישיונות אלה, לפחות: רישיון עסק לאחסנת מזון לפי חוק רישוי עסקים וברשותו מחסן המתאים לסוג המזון שהוא מבקש לייבא (להלן – מחסן מורשה) ואם הוא מבקש לאחסן מזון בקירור או בהקפאה – הוא גם בעל רישיון אחסנה לפי פרק זה.
<ענת מימון: רישיון ייצור לפי פרק זה שבו היתר לאחסנה לפי פסקה (6) להגדרת "ייצור", וברשותו מחסן המתאים לסוג המזון שהוא מבקש לייבא.
<ענת מימון: המבקש הציג התקשרות עם בעל מחסן מורשה לאחסון מוצרי המזון שאותם הוא מבקש לייבא, שבידיו לפחות אחד מהרישיונות הנדרשים כאמור בפסקה (1).
<ענת מימון: המבקש קיבל אישור של לשכת הבריאות המחוזית שבתחומה נמצא המחסן, על היעדר התנגדותה לאחסון מוצרי המזון שאותם הוא מבקש לייבא, במחסן שלבעליו אין רישיון אחסנה או רישיון ייצור שבו היתר לאחסנה לפי פסקה (6) להגדרת "ייצור".
<ענת מימון: את סעיף 136א העברנו מסעיף 140.
<נעה בן שבת: כדי שההוראות לגבי מה התנאים לקבל רישיון, להירשם כיבואן, יהיו ברורות.
<רוברט סגל: שאלה לגבי סעיף 136(3).
<רוברט סגל: האם אפשר לקבל הבהרה.
<רוברט סגל: אם הבנו את (1) ו-(2), בעצם אומרים שהוא נדרש לעמוד בחוק, שיש לו רישיון כזה או רישיון אחר.
<רוברט סגל: סעיף (3) בעצם נותן סמכות ללשכת הבריאות המחוזית לוותר - - -
<קריאה: איזה שחרור של רישיון?
<רוברט סגל: כלומר, יבואן יוכל לאחסן במחסן שאין לו לא רישיון עסק ולא רישיון ייצור.
<רוברט סגל: זאת המשמעות?
<אלי גורדון: לא זאת המשמעות.
<רוברט סגל: זה מה שכתוב.
<רוברט סגל: "המבקש קיבל אישור של לשכת הבריאות המחוזית שבתחומה נמצא המחסן על היעדר התנגדותה לאחסון מוצרי המזון שאותם הוא מבקש לייבא, במחסן שלבעליו אין רישיון אחסנה או רישיון ייצור".
<זמר בלונדהיים: לא רישיון עסק.
<זמר בלונדהיים: רישיון אחסנה.
<זמר בלונדהיים: רישיון אחסנה נדרש לאחסנה בטמפרטורה מבוקרת.
<אלי גורדון: לא בית קירור.
<רוברט סגל: רישיון עסק הוא חייב.
<רוברט סגל: השאלה היא רק לגבי אחסנה או ייצור.
<נעה בן שבת: אולי באמת צריך להבהיר את זה בנוסח.
<זמר בלונדהיים: להבהיר את מה?
<נעה בן שבת: זה לא כל כך ברור שרישיון עסק הוא חייב בכל מקרה.
<זמר בלונדהיים: אלה תנאים מצטברים, (1), (2) ו-(3).
<זמר בלונדהיים: הרי (1) חל.
<ענת מימון: לא, אחד מאלה.
<רונית דוידוביץ: ב-(3) לא כתוב על רישיון עסק.
<זמר בלונדהיים: הבנתי למה אתם מתכוונים.
<רוברט סגל: אולי לומר ובלבד שיש לו רישיון עסק.
<זמר בלונדהיים: צריך להבהיר את זה בנוסח.
<רוברט סגל: צריך להוסיף "ובלבד שיש לו רישיון עסק".
<זמר בלונדהיים: סעיף (3) הוא פשוט לא חלופי.
<זמר בלונדהיים: זאת הטעות.
<ענת מימון: 136א.
<ענת מימון: סייג לרישום יבואן הרשם לא ירשום במרשם היבואנים מבקש שהוא או, אם הוא תאגיד – נושא משרה בתאגיד, הורשע בעבירה או הוגש נגדו כתב אישום בעבירה, שלדעת הרשם, מפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה, אין הוא ראוי להירשם במרשם מטעמים של שמירה על בריאות הציבור.
<ענת מימון: 137.
<ענת מימון: בקשה לרישום יבואן המבקש להירשם במרשם היבואנים יגיש לרשם בקשה כאמור בסעיף קטן (ב), בצירוף המסמכים והפרטים המפורטים בסעיף זה, ובצירוף הצהרה בנוסח שבתוספת הרביעית (להלן – הצהרת יבואן).
אלי אלאלוף: סליחה על הבורות האישית, אבל בקשה לאישור יבואן היא במשרד הכלכלה?
<ענת מימון: במשרד הבריאות.
אלי אלאלוף: כדאי לציין את זה.
<ענת מימון: כתוב: מנהל שירות המזון ימנה מבין עובדי השירות רשם יבואנים.
<נעה בן שבת: למה אין נוסח בתוספת הרביעית?
<נעה בן שבת: קבענו שזה משהו שיגיע.
<נעה בן שבת: יגיע.
<ענת מימון: הבקשה תכלול את כל אלה: שמו המלא של המבקש, כתובתו, דרכי ההתקשרות עמו, ובכלל זה כתובת הדואר האלקטרוני שלו.
<ענת מימון: העתק תעודת הזיהוי שלו ותעודת עוסק מורשה שלו, אם הוא יחיד או – העתק תעודת ההתאגדות שלו לפי הדין בישראל, אם הוא תאגיד.
<ענת מימון: כתובת ופרטי המחסן שבו יאוחסן המזון לפי סעיף 136, בצירוף העתק רישיון העסק של המחסן או העתק רישיון האחסנה של בעל המחסן או העתק רישיון ייצור שבו היתר לאחסנה או העתק של התקשרות עם בעל מחסן או עם בעל רישיון כאמור, והכול לפי הוראות סעיף 136.
<נעה בן שבת: אלה אותן שלוש אפשרויות עליהן דיברנו.
<ענת מימון: 138.
<ענת מימון: הוראות מיוחדות לעניין בקשה לרישום יבואן המייבא לשטחי האזור יבואן שביקש לייבא מזון לשטחי האזור בלבד, פטור מהוראת סעיף 136(3) ויצרף לבקשתו התחייבות על יבוא לשטחי האזור בלבד.
<ענת מימון: בתעודת היבואן הרשום של יבואן כאמור בסעיף קטן (א) ייקבע איסור על שיווק מזון בישראל, והוא יידרש, כתנאי למתן תעודת שחרור, להציג אישור כי משלוח מזון קודם שייבא, אם היה כזה, הועבר לאזור.
<ענת מימון: יבואן רשום לפי סעיף זה לא יוכל להירשם כיבואן רשום בשטח שאינו האזור.
<רוית ארבל: לא כל כך הבנתי את הסיפא.
<נעה בן שבת: הם בעצם דורשים להגיד שיש לך משלוח שני ואילך, אנחנו מתחילים מהשלוח השני, אתה צריך להראות שבאמת לא הפצת את המזון בישראל אלא הוא משווק לאזור.
<נעה בן שבת: השאלה מי נותן אותו.
<נעה בן שבת: כתבנו אישור של אבל של מי?
<נעה בן שבת: מי נותן את האישור?
<זמר בלונדהיים: אנחנו לא רוצים יותר מדי להיכנס לזה מכיוון שמדובר בעצם באישורים של המינהל האזרחי ובחקיקה שלנו אנחנו לא מתייחסים.
<זמר בלונדהיים: הכוונה היא שהוא יציג אישור שהעביר את זה.
<זמר בלונדהיים: שוב, אולי נכתוב אישור של הרשות המוסמכת.
<נעה בן שבת: רשות מוסמכת, בסדר.
<זמר בלונדהיים: אפשר לכתוב רשות מוסמכת, משהו כזה, משהו בסגנון.
אלי אלאלוף: בדרך כלל כשיש אישור להכניס סחורה לישראל, צריך אישור מיוחד להעביר לאזור השני?
<זמר בלונדהיים: סליחה, אני מתנצל, לא שמעתי את השאלה.
<זמר בלונדהיים: בדיוק קראתי עוד פעם את הסעיף.
אלי אלאלוף: אתה אומר שאתה לא רוצה לציין במיוחד אישור.
<זמר בלונדהיים: לא שאני לא רוצה לציין אלא שבחקיקה הישראלית אנחנו בדרך כלל לא נכנסים לרזולוציה של ההסדרים בתוך איו"ש בגלל ההפרדה.
<זמר בלונדהיים: לכן לא כתבנו אישור שניתן על ידי קמ"ט חקלאות של המינהל האזרחי.
<זמר בלונדהיים: אנחנו פשוט לא מזכירים את המונחים האלה בגלל ההפרדה.
אלי אלאלוף: אבל זה כן דרוש?
<זמר בלונדהיים: מי שרוצה לעבור, צריך לעבור באחד המעברים ולקבל את האישור ושם יש יחידות שעושות בדיקות וכולי.
אלי אלאלוף: אם זה הגיע לישראל וקיבל אישור בישראל ובחלקן הועבר לשם או לא בחלקו?
<אלי גורדון: אם הבנתי נכון שאלתך היא אם יצרן ישראלי יכול להעביר סחורה לאזור.
<אלי גורדון: זאת הייתה השאלה.
<אלי גורדון: זמר עונה למצב הפוך כאשר מהאזור רוצים להעביר מזון לגבולות מדינת ישראל.
אלי אלאלוף: מחיפה לבאר שבע אתה צריך אישור?
<נעה בן שבת: האזור כאן הוא שטחי הרשות הפלשתינית?
אלי אלאלוף: מאזור יהודה ושומרון להעביר לחיפה, אתה צריך אישור.
אלי אלאלוף: זה לפי החוק.
אלי אלאלוף: אני רוצה להבין וזאת לא הבעת דעה אישית.
אלי אלאלוף: זה מאוד מהותי.
אלי אלאלוף: אם אני מוציא סחורה שיוצרה בחיפה ומעביר אותה לבאר שבע, אני צריך אישור?
<אלי גורדון: אתה צריך להיות בעל רישיון יצרן.
אלי אלאלוף: ברגע שאני מביא סחורה או איש מיהודה ושומרון מביא סחורה לחיפה, הוא צריך אישור מיוחד?
<זמר בלונדהיים: מי שמביא מיהודה ושומרון לחיפה, יש הסדר שלם שנגיע אליו שנקרא שיווק מן האזור.
<זמר בלונדהיים: נגיע אליו.
<זמר בלונדהיים: הוא הסדר ייחודי והוא סימן שלם.
<זמר בלונדהיים: עוד לא הגענו אליו.
אלי אלאלוף: אבל בעיקרון, כן.
אלי אלאלוף: יש הבדל?
<אלי גורדון: זה תלוי כי אנחנו מדברים על מספר אזורים.
<אלי גורדון: אם יש רישיון יצרן – לא צריך.
<אלי גורדון: אם אין רישיון יצרן ופיקוח על אותו מפעל מבוצע על ידי רשות באזור – אז יש הסדר שלם שזמר מדבר עליו.
אלי אלאלוף: מצב דומה למה שיש בישראל המקומית.
אלי אלאלוף: יכולה להיות התייחסות מיוחדת לאזור יהודה ושומרון.
<זמר בלונדהיים: בעצם היבוא מהאזור יותר דומה ליבוא מחוץ לארץ מאשר בישראל.
<זמר בלונדהיים: ההבדל המרכזי בין ייצור לבין יבוא הוא שמבחינתנו אין אפשרות לפקח על אתר הייצור.
<זמר בלונדהיים: זה קורה באתר הייצור בצרפת כאשר אני לא יכול לנסוע לשם והמפקחים של אלי לא יכולים להיות שם ולכן אני צריך להתייחס לזה אחרת.
אלי אלאלוף: אתם מופתעים שרוצים להטיל חרם על אזורים אלה?
<זמר בלונדהיים: ההסדר שאנחנו עושים מאפשר את זה.
<זמר בלונדהיים: המפקחים של אלי לא יכולים להיכנס לשם.
<אלי גורדון: לכן אמרתי שהיכן שמשרד הבריאות מנפיק רישיון יצרן, הסחורה משם יוצאת בדיוק כמו מחיפה לבאר שבע.
<אלי גורדון: היכן שלא נמצאים, אנחנו לא מפקחים על המפעל, שם אין לו קודם כל רישיון יצרן, ומכאן – שוב אני מחזיר אותנו לשיחה שלנו אתמול לגבי ההבדל בין פיקוח על מזון מיובא לבין יצרן מקומי – שם אנחנו רוצים לבנות הסדר שיהיה דומה ליבוא, שמתייחס לזה שיש משווק במדינת ישראל שלוקח אחריות על אותה סחורה.
אלי אלאלוף: תעשה השוואה.
אלי אלאלוף: יצרן בתל אביב שאין לו רישיון, הוא מייצא?
<זמר בלונדהיים: זאת עבירה פלילית.
<אלי גורדון: זאת עבירה.
אלי אלאלוף: יצרן ביהודה ושומרון מייצר, יכול לייצא?
<אלי גורדון: אם יש לו רישיון יצרן.
אלי אלאלוף: לא, אין לו.
אלי אלאלוף: אני רוצה להשוות תנאים.
אלי אלאלוף: 1
<אלי גורדון: זאת לא עבירה פלילית.
<זמר בלונדהיים: החוק לא חל בשטח איו"ש.
אלי אלאלוף: עכשיו הבנתי.
<קריאה: זה המינהל האזרחי.
אלי אלאלוף: המינהל האזרחי לא מאשר.
<זמר בלונדהיים: אפילו לא המינהל האזרחי.
<זמר בלונדהיים: ההסדר של השיווק מהאזור מתייחס לכל המקרים, כמו שאלי אמר.
<זמר בלונדהיים: לפעמים אלה שטחים שבאחריות המינהל ויש רישיונות יצרן וזה יותר קל אבל לפעמים מדובר במפעל חומוס ברמאללה, גם המינהל האזרחי לא מפקח שם ולכן, בגלל מגבלות פיקוח, יש הסדר קצת אחר והוא זהה בדיוק אם זה היה מישהו ישראלי שהיה מקים את המפעל שלו ברמאללה, פשוט כי אני לא יכול לפקח ואני חייב שיהיה לי הסדר שמוודא שהמזון שמגיע משם בסוף לא פוגע בבריאות של הישראלים שיאכלו אותו.
אלי אלאלוף: הרשות הפלשתינאית מנפיקה אישורים?
<זמר בלונדהיים: יש להם אישורים כל שנה.
<זמר בלונדהיים: להבנתנו בהסדר אנחנו עושים את זה.
אלי אלאלוף: לוקחים אותם בחשבון?
<זמר בלונדהיים: כן, בהסדר שנגיע אליו אנחנו נראה כאשר אנחנו אומרים שיש לו אישור מאת הרשות המוסמכת באזור.
<זמר בלונדהיים: רק הערה אחת לסעיף הזה.
<זמר בלונדהיים: בסעיף 138(א) אנחנו נצטרך עוד לעשות איזושהי בדיקה.
<זמר בלונדהיים: יכול להיות שהפטור צריך להיות לא רק מ-136(3) כי גם 136(א)(1) הוא לגבי רישיון עסק ולא יהיה רישיון עסק שם.
<זמר בלונדהיים: אנחנו עוד נבדוק ממה אנחנו פוטרים שם.
<זמר בלונדהיים: נעדכן בעניין הזה.
<נעה בן שבת: אני רוצה לשאול למה ההגבלה בסעיף קטן (ג).
<נעה בן שבת: הוא ביקש לייבא מזון לשטחי האזור בלבד.
<נעה בן שבת: זאת בקשה אחת שלו ועל זה הוא נרשם.
<נעה בן שבת: למה הוא לא יכול להירשם להיות יבואן?
<זמר בלונדהיים: הכוונה היא שהוא צריך להירשם בנפרד.
<נעה בן שבת: זה מה שצריך לכתוב.
<נעה בן שבת: צריך לתקן את האמירה כאן.
<שרון גוטמן טרודלר: הסיבה היא בגלל הפטור הספציפי שכנראה הוא לגבי המחסן ולכן לא רוצים שאותו יבואן - - -
<זמר בלונדהיים: כדי לשמור על ההפרדה.
<נעה בן שבת: יירשם בנפרד לעניין.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, זה לא פרסונלי שהבן אדם הזה מוגבל בעיסוקו.
<זמר בלונדהיים: אין כאן הגבלת עיסוק.
<זמר בלונדהיים: יש פה פרוצדורה.
<נעה בן שבת: 139.
<נעה בן שבת: דרישת מידע נוסף לבחינת בקשת הרישום הרשם רשאי לדרוש מסמכים או פרטים נוספים לצורך בחינת עמידתה של בקשה לרישום יבואן בתנאים שנקבעו לפי תת סימן זה.
<נעה בן שבת: 140.
<נעה בן שבת: מתן תעודת יבואן רשום הרשם ייתן למי שנרשם במרשם היבואנים תעודת יבואן רשום – אני חושבת שצריך להוסיף כאן, זה מופיע גם המשך, איזושהי אמירה כזאת אבל אני חושבת שצריך גם להבהיר - ורשאי הוא לקבוע בתעודה כאמור תנאים והגבלות בהתאם להוראות תת סימן זה.
<נעה בן שבת: התעודה מעידה על הרישום אבל גם אפשר לקבוע בה תנאים והגבלות.
<נעה בן שבת: 141.
<נעה בן שבת: היתר להדבקת תווית במחסן בתעודת היבואן הרשום על אף הוראת סעיף 46, רשאי הרשם לקבוע בתעודת יבואן רשום היתר להדביק במחסן תווית על גבי מזון מיובא ארוז מראש, אם ליבואן יש מחסן העומד בתנאים הנדרשים לביצוע הדבקה כאמור או שהיבואן התקשר עם בעל רישיון אחסנה שרישיונו כולל היתר לסימון בהתאם לסעיף 181.
<נעה בן שבת: נקבע בתעודת היבואן היתר לסימון כאמור בסעיף קטן (א), לא יידרש בעל התעודה לרישיון ייצור לביצוע פעולת הסימון האמורה.
<נעה בן שבת: 142.
<נעה בן שבת: היתר להובלה ולאחסנה בטמפרטורה מבוקרת בתעודת היבואן הרשום על אף הוראות סעיפים 175 ו-178- שהם שניהם מחייבים רישיונות אחסנה ורישיונות הובלה - רשאי הרשם לקבוע בתעודת יבואן רשום, היתר להובלה או לאחסנה בטמפרטורה מבוקרת של מזון הטעון הובלה או אחסנה בטמפרטורה מבוקרת.
<נעה בן שבת: נקבע בתעודת היבואן היתר כאמור סעיף קטן (א), לא יידרש בעל התעודה לרישיון הובלה או רישיון אחסנה, לפי העניין.
<נעה בן שבת: בעצם אותו רישיון נמצא בתוך התעודה שלו.
<נעה בן שבת: 143.
<נעה בן שבת: קביעת תנאים בתעודת היבואן הרשום הרשם רשאי לקבוע בתעודת היבואן הרשום תנאים, לשנותם, להוסיף עליהם או לגרוע מהם, והכול לאחר שנתן לבעל התעודה הזדמנות להשמיע את טענותיו.
<נעה בן שבת: הרשם רשאי להורות כי הוראות מקצועיות הנדרשות לסוג מזון מסוים, שהורה עליהן מנהל שירות המזון, בין השאר בשים לב להסדרים המקובלים במדינות מפותחות בתחום המזון, ייראו כתנאים בתעודת היבואן הרשום של היבואן המייבא את אותו סוג מזון מסוים.
<זמר בלונדהיים: יש לנו כאן סעיף על התנאים ברישיון, את עדיין רוצה להוסיף את זה גם ב-140?
<נעה בן שבת: אמרתי אז שיכול להיות שלא צריך את זה ב-140.
<נעה בן שבת: 144.
<נעה בן שבת: חובת דיווח על שינוי במסמכים חל שינוי בפרט מן המסמכים, הטפסים, ההצהרות – אני חושבת שגם הפרטים, כך זה מופיע ב-137 ולכן אולי לא צריך מידע אלא פרטים - או המידע שמסר היבואן לפי סעיף 137, ידווח היבואן לרשם על השינוי בכתב, בהקדם האפשרי ולא יאוחר מ-14 ימי עבודה.
<נעה בן שבת: 145.
<נעה בן שבת: תוקפה של תעודת יבואן רשום תוקפה של תעודת יבואן רשום יהיה שנתיים, ורשאי הרשם להאריך את תוקפה לתקופה שבין שלוש לחמש שנים בסך הכול, בשים לב, בין השאר, לסוג המזון המיובא, להיקף היבוא, לשאלה אם היבואן מייבא מזון שנדרש לגביו אישור ייצור נאות, למערכות בקרת האיכות שהוא מפעיל, לתקופה שבה התעודה נמצאת בידיו ולהקפדתו על מילוי הוראות לפי חקיקת המזון במהלך תקופה זו.
<נעה בן שבת: השאלה אם יבואן מפעיל גם מערכות בקרת איכות.
<זמר בלונדהיים: הכוונה היא ככל שניתן.
<נעה בן שבת: הוא יכול להפעיל?
<נעה בן שבת: יש דבר כזה?
<אלי גורדון: זה נקרא GIP.
<אלי גורדון: גוד אימפורטינג פרקטיסט.
<רונית דוידוביץ: לאף אחד בארץ אין את זה.
<אלי גורדון: כן, אבל זה קיים.
<אלי גורדון: השאלה הייתה אם באופן כללי זה קיים.
<נעה בן שבת: 146.
<נעה בן שבת: סירוב לרשום במרשם היבואנים החלטת הרשם לסרב לרשום אדם במרשם היבואנים תהיה מנומקת.
<נעה בן שבת: 147.
<נעה בן שבת: הגבלת רישום במרשם היבואנים, התלייתו או ביטולו מנהל שירות המזון רשאי להגביל רישום במרשם היבואנים ולהתלותו עד לקיום תנאים שיורה עליהם או לתקופה שלא תעלה על שנה, לפי המוקדם מביניהם, או לבטלו, אם מצא כי התקיים אחד מאלה: התקיימו אחת או יותר מהנסיבות בסעיף 96, בשינויים המחויבים.
<נעה בן שבת: זה לגבי אישור מוקדם ליבוא מזון רגיש שם הייתה רשימה של נסיבות בהן אפשר יהיה לבטל את אותו אישור ואותן נסיבות יחולו כאן בשינויים המחויבים.
<נעה בן שבת: הופר אחד מאלה: התחייבות שנתן היבואן לפי סעיף 107(א), אישור לפי סעיף 115(א)(4) או הצהרת יבואן לפי סעיף 137(א).
<נעה בן שבת: הכוונה להפרת אחד מהפרטים עליהם הצהירו.
<נעה בן שבת: נשקפת סכנה חמורה לבריאות הציבור.
<נעה בן שבת: אני מבינה שהסכנה נשקפת מפעולת היבוא על ידי היבואן.
<נעה בן שבת: צריך להיות איזשהו קשר בין הדברים.
<נעה בן שבת: על החלטת מנהל שירות המזון לפי סעיף זה יחולו הוראות סעיפים 99, 100 ו-101 בשינויים המחויבים.
<נעה בן שבת: זה הנושא של תקופת צינון, התליה לאלתר והשימוע של ההנמקה.
<נעה בן שבת: עוד דבר, אדוני.
<נעה בן שבת: רציתי לשאול כאן מדוע ההגבלה או ההחלטה על ביטול ההתליה היא החלטה של מנהל שירות המזון ולא של הרשם.
<נעה בן שבת: הרשם הוא זה שיפעיל שיקול דעת ברישום ויפעיל שיקול דעת גם בהגבלות שניתנות בתעודת היבואן הרשום.
<נעה בן שבת: אגב, שאלה, אם מותר לי להגביל בתעודת היבואן הרשום, מדוע אני צריכה גם את ההגבלה כאן במרשם היבואנים?
<נעה בן שבת: הרי התעודה מעידה על כך שאני רשומה במרשם.
<נעה בן שבת: בנוסף לכך יכולה להגביל הגבלות.
<נעה בן שבת: מדוע צריך כאן הגבלה?
<נעה בן שבת: סמכות הגבלה נפרדת ומדוע ההחלטה היא של מנהל שירות המזון ולא של הרשם?
אלי אלאלוף: מי אמור לענות?
<זמר בלונדהיים: אני אענה לגבי הצד הטכני משפטי ואחרי כן המהות.
<זמר בלונדהיים: קודם כל, נדמה לי שחסר כאן גם את הסירוב לחדש, נושא שנשכח ולא הוכנס.
<זמר בלונדהיים: לגבי השאלה.
<זמר בלונדהיים: אנחנו צריכים לתקן את הנוסח.
<זמר בלונדהיים: אין הבדל מהותי בין הגבלת הרישום עצמו לבין הגבלת התעודה וזה צריך להיות אחיד.
<זמר בלונדהיים: זה לא כל כך משנה איפה אתה מגביל אותה אבל שיהיה אחיד.
<זמר בלונדהיים: לגבי השאלה למה זה מנהל שירות המזון ולא הרשם שהוא הגורם שנותן את התעודה ובדרך כלל באמת זה נשאר אצל הגורם הרלוונטי ואז ההשגה לפי סעיף 203 תהיה אליך, אני מחזיר אליך.
<זמר בלונדהיים: אני לא זוכר למה עשינו את זה והאם זה היה בכוונה תחילה.
<אלי גורדון: כך זכור גם לי.
<אלי גורדון: הקו המנחה שלנו היה שדיפולט הוא כפי שצוין בסעיף ולמעשה הבקשה לקיצורים צריכה לעבור דרך מסלול של ההשגה.
<אלי גורדון: אם חושבים שרצוי לעשות את זה ברמה של הרשם, אפשר לעשות זאת.
<נעה בן שבת: אני חושבת שזה נכון יותר שמי שהפעיל את שיקול הדעת, הוא גם זה שיוכל לבטל.
<אלי גורדון: אין לנו התנגדות.
<אלי גורדון: אני לא חושב שתהיה לנו בעיה עם זה.
<נעה בן שבת: ברור שאלו אותן החלטות.
<אלי גורדון: כמו שזמר ציין, יש לנו בכל זאת השגה למנהל.
<אלי גורדון: גם אם הרשם סירב, בסוף זה יגיע למנהל השירות.
<נעה בן שבת: אדוני, אני מציעה שהסמכויות גם לתת את התעודות וגם לבטל אותן ולא לחדש אותן כמובן, יהיו אצל אותו אדם.
<נעה בן שבת: העילה היא שנשקפת סכנה חמורה לבריאות הציבור מפעולת היבוא.
<ענת מימון: זאת אותה עילה.
<ענת מימון: השאלה אם זה מפעיל את ההתליה הרגילה או התליה לאלתר מבחינתכם.
<ענת מימון: בסעיף 99 לא הייתה סכנה חמורה.
<זמר בלונדהיים: לדעתי מה שצריך לעשות כאן זה להוריד את המילה "חמורה" ואז החמורה תהיה לאלתר והלא חמורה תהיה כרגיל.
<רוית ארבל: אבל זה לא כלול בסעיף 96, בעילות?
<רוית ארבל: למה צריך את זה?
אלי אלאלוף: בואו נראה.
אלי אלאלוף: יש לנו אתגר, לנסות לסיים את כל המסמך בשמונה דקות.
אלי אלאלוף: תעזרו לנו.
<נעה בן שבת: רק את פרק היבואן, את סימן היבואן.
<נעה בן שבת: ננסה להגיע לזה.
<נעה בן שבת: אולי לשאלה הזאת שענת הציגה, נתייחס אליה אחר כך.
<ענת מימון: פתרנו אותה.
<זמר בלונדהיים: הורדנו את המילה "חמורה" ואז החמורה יצדיק את הדילוג על השימוע.
<רוית ארבל: זה לא כלול בסעיף 96?
<זמר בלונדהיים: מה לא כלול?
<רוית ארבל: הסכנה לבריאות הציבור.
<זמר בלונדהיים: זה לא קשור.
<זמר בלונדהיים: אולי זה היה צריך להיות כלול שם.
<רוית ארבל: נראה לי שזה צריך להיות או כאן או כאן, אבל זה לא יכול להיות שזה כלול.
<זמר בלונדהיים: בכל מקרה, נראה לי שאין מחלוקת שזה צריך להיות.
<זמר בלונדהיים: השאלה רק אם נוסיף את זה לשם.
<נעה בן שבת: לסעיף 148, אליו היפנו הרבה במהלך הסימן הזה.
<נעה בן שבת: 148.
<נעה בן שבת: הסמכה להתקין תקנות בעניין יבוא מזון השר, לאחר התייעצות עם שר הכלכלה, רשאי להתקין תקנות בנושאים אלה הנוגעים ליבוא מזון: תנאים נוספים לרישום במרשם היבואנים, נסיבות ותנאים שבהם ניתן יהיה לרשום יבואנים במרשם היבואנים, אף אם אינם עומדים בתנאי הרישום לפי סעיף 136, והכול לשם שמירה על בריאות הציבור ובטיחות המזון.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, אנחנו כאן מאפשרים לשר להגיד שלמרות שדרשנו מחסן שעומד בתנאים כאלה וכאלה, בין אם בהתקשרות ישירה, בין אם בהתקשרות של היבואן וכולי, אנחנו נאפשר לשר לקבוע תקנות שחורגות מכך.
<נעה בן שבת: זאת המשמעות של פסקה (1).
<נעה בן שבת: אלי גורדון, רציתי לשאול אם זאת המשמעות הנכונה, שהתקנות יוכלו לאפשר לחרוג גם מהדרישה למחסן.
<נעה בן שבת: המסמכים והתנאים הנדרשים לשם קבלת תעודות או אישורים לפי סימן זה, ובכלל זה - המסמכים, הטפסים, ההצהרות והפרטים אשר נדרש לצרף לבקשה לרישום במרשם היבואנים להצהרה בדבר יבוא מזון רגיל או לקבלת תעודות או אישורים לפי סימן זה לרבות מהרשויות המוסמכות במדינה שממנה יובא המזון.
<נעה בן שבת: התנאים למתן התעודות או האישורים, וכן התנאים לביטולם או לסירוב לתתם, נוסחם או דרכי נתינתם.
<נעה בן שבת: תקנות לפי פסקה זו יכול שיקבעו דרישות לגבי סוגי מזון מסוימים ומקומות ייצורם, לרבות לעניין ייצורם בתנאי ייצור נאותים, תנאי הובלתם ואחסונם, ובלבד שכל הבחנה בין מדינות תיעשה מטעמים של שמירה על בריאות הציבור.
<נעה בן שבת: אני לא מבינה למה פסקה (ג) נמצאת כאן בנושא של התעודות ולא אולי בתנאים הכלליים.
<נעה בן שבת: אני לא יודעת אם זה קשור.
<נעה בן שבת: התנאים למתן תעודות ואישורים יכולים להיות לסוגי מזון שונים?
<נעה בן שבת: יכול להיות שתדרשו תעודות שונות?
<נעה בן שבת: תעדכנו.
<אייל רביד: אפשר לעצור ב-(3)?
<אייל רביד: אני יודע שאני אתקל כאן בסירוב טוטלי, אבל בכל זאת אני מרגיש חובה להעלות את הנושא.
<אייל רביד: אלי, אני מצטער מראש.
<אייל רביד: היום יבוא רגיש, אני לא מצליח להבין אם יבואן חדש רוצה לעשות יבוא רגיש, אין בעיה שהוא מביא את כל הדוקומנטים, הכול מכל דבר אפשר, שצריך, שמנהל רשות המזון קבע ויקבע.
<אייל רביד: אין שום בעיה עם זה.
<אייל רביד: יש בעיה רק עם דבר אחד.
<אייל רביד: בחוק היום עומד משפט אחד שאומר שהיצרן באותה מדינה צריך לשלוח את הדוקומנטים עם שם של היבואן בארץ.
<אייל רביד: אתם מבינים שזה לא יכול לקרות.
<אייל רביד: לצורך העניין, אני אקח עכשיו מוצר - - -
יעל גרמן: מה שאתה אומר עכשיו זאת בלעדיות ואנחנו רוצים לפרק את הבלעדיות.
<אייל רביד: אני אתן לכם דוגמה.
<אייל רביד: היום החוק אומר שהמכתב צריך להיות מופנה ישירות לשם היבואן.
<אייל רביד: בואו ניקח סתם פריט קטן שאני לא מבין אפילו למה הוא יושב על מזון רגיש, כמו חלב סויה אלפרו.
<אייל רביד: סתם מוצר.
<אייל רביד: אם אני רוצה עכשיו לעשות יבוא מקביל לחלב סויה אלפרו - - -
<רונית דוידוביץ: שזה לא חלב.
<אייל רביד: צודקת, משקה סויה אלפרו, בגלל שהוא ללא חלב, הוא נופל בעולם הרגיש ואני חייב מכתב מהיצרן של אלפרו שמאשר ל-ויקטורי.
<אייל רביד: הוא בכלל לא מכיר אותי.
<אייל רביד: אני אצליח להביא את כל האישורים ממנו ואיך אני אביא, זאת הבעיה שלי.
<אייל רביד: אני אביא את כל האישורים כדי שרשות המזון תהיה סגורה ולא תחשוב כל היום על רמדיה.
<אייל רביד: אני אביא את כל האישורים אבל ברגע שמבקשים שהיצרן ירשום את שם היבואן שהוא ויקטורי, שם היבואן הוא שסטוביץ', בלעדי בארץ, ולכן למה שהוא ירשום גם ויקטורי?
<אייל רביד: איזה אינסנטיב יש לו לעשות זאת?
אלי אלאלוף: גם אם אתה קונה את זה מהיצרן, הוא לא ייתן לך?
<אייל רביד: ראשית, היצרן לא ימכור לי.
<אייל רביד: בוא נתחיל בזה.
<אייל רביד: אני אסביר.
<אייל רביד: אני רוצה להסביר איך זה יכול לקרות.
<אייל רביד: אני בחרתי את אלפרו, היבואן הרשמי בארץ הוא שסטוביץ'.
<אייל רביד: אתם מבינים שאותו שסטוביץ' – יש שסטוביץ' אחר בספרד, יש אחד גם בהולנד, יש כמה כאלה עם שמות אחרים.
<אייל רביד: אני רוצה לקנות מאותו אחד שקנה מיצרן האלפרו, הוא ידאג לי לכל ההיתרים ולכל האישורים שרשות המזון ביקשה ותבקש.
<אייל רביד: הוא ידאג לכל, למעט דבר אחד – אני לא יכול שהמכתב יהיה רשום על השם שלי, ויקטורי.