GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רוית ארבל: רובם משלמים חמישים אלף.
<קריאה: ברגע שיש לי שני סניפים, זה מאתיים.
<אלי גורדון: למה מאתיים?
<רוית ארבל: חמישים אלף זה לתאגיד מעל עשרה מיליון שקלים כרגע שרובם שם.
<רוית ארבל: זאת אומרת, גם יצרן קטן.
<זמר בלונדהיים: נכון, אבל כאשר נגיע לפרק העיצומים, אני מציע שנדבר עליו מסודר.
<זמר בלונדהיים: בעיצומים יש תקנות הפחתה.
<זמר בלונדהיים: הסכום הבסיסי הוא הסכום ממנו מתחילים ואחר כך יש הפחתה, אם זאת פעם ראשונה, אם זה גוף קטן וכולי.
<זמר בלונדהיים: עוד לא הגענו לשם, אבל נגיע.
<אביגיל סון פלדמן: אני אתייחס רק לעונשין.
<אביגיל סון פלדמן: צריך לזכור שבאופן כללי עונש תמיד מגלם את המקרה הכי חמור שאפשר להעלות על הדעת שהעבירה הזאת תתבצע, כמובן שבית המשפט תמיד יכול להטיל פחות מזה.
<אביגיל סון פלדמן: מכיוון שאנחנו מדברים כאן בסופו של דבר על חוק שעוסק במזון ועל פוטנציאל של נזק לציבור שהוא כמובן פוטנציאל גבוה, אנחנו צריכים לקחת בחשבון את המקרים הכי חמורים במובן שהמעשים שבמקרה שבו הם חשפו את הציבור לסיכון הכי גדול לבריאות.
<אביגיל סון פלדמן: כמובן שאם חס ושלום נגרמה חבלה או מוות, זה כבר חוק העונשין אבל המטרה של החוק היא למנוע את הסיכון הזה.
<אביגיל סון פלדמן: לכן יש מעשים שחושפים את הציבור לסיכון מאוד גדול כמו מישהו שפועל בלי רישיון ויש מעשים באמת יותר טכניים שהם המדרג היותר נמוך.
<נופר טל: אני מבינה שאנחנו עוד לא דנים בזה, אבל אני חייבת לתקן אותך.
אלי אלאלוף: אם לא דנו בזה, לא.
<נופר טל: לעניין העיצומים הכספיים.
<נופר טל: היא מדברת על המקרה הגרוע ביותר וזה לא נכון כי לפי החוק, כפי שהוא כתוב היום, מספיק שאין לי - - -
אלי אלאלוף: לא דנו בזה עכשיו.
אלי אלאלוף: כאשר נדון בזה, תקבלי את רשות הדיבור.
איציק שמולי: אני בסך הכול מסכים לגישה של הממשלה אלא שיש לי הסתייגות קטנה - הסתייגות לא רשמית ולכן אל תרשמו את זה עדיין כהסתייגות כי אנחנו עדיין דנים בעמדה הקונסטרוקטיבית – לגבי סעיף קטן (4).
איציק שמולי: אני באמת חושב שלרוב העבירות שהקראנו יש אופי טכני של סימון או מסירת מידע.
איציק שמולי: לגבי (4), אני חושב שזאת עבירה שהיא מעט יותר חמורה.
איציק שמולי: מי שביודעין מפיץ מזון בשוק שהוא פג תוקף, במקרים רבים המשמעות של פג תוקף היא גם לא ראוי למאכל, אני חושב שזה במדרג העבירות לא צריך להיות בסטנדרט הנמוך.
<אביגיל סון פלדמן: אני רק אזכיר שאם כתוצאה מזה שחלף התאריך גם נגרם נזק למזון, זאת עבירה אחרת שהיא במדרג החמור.
<אביגיל סון פלדמן: אם המזון מקולקל, אם הוא לא ראוי למאכל, יש סעיף שלם עם הוראות מהותיות לגבי המזון.
<אביגיל סון פלדמן: במובן מסוים זה טכני כי יום למחרת כנראה שהנזק לציבור הוא לא יהיה כל כך גדול ואם קרה משהו למזון והוא באמת התקלקל, זאת כבר עבירה חמורה יותר.
<אביגיל סון פלדמן: במובן הזה זאת עבירה שהיא יותר טכנית והיא פחות מהותית.
<זמר בלונדהיים: היא בעצם לאותם מקרים שמכרת אחרי התאריך אבל עדיין לא קרה שום דבר למזון, כי אם קרה, ואלה המקרים אליהם אתה מכוון, הם באמת ברף החומרה.
איציק שמולי: אבל, אלי, למה ההבחנה הזאת?
איציק שמולי: אם המזון הוא פג תוקף, למה ההבחנה בין פג תוקף של יום ופג תוקף של שנה?
איציק שמולי: מה ההיגיון שעומד מאחורי העניין הזה?
<אלי גורדון: החשיבה - לפחות שלנו, ויתקנו אותנו, אותי, היועצים המשפטיים - שבשגרת חיים עבירה יכולה לקרות.
<אלי גורדון: אם אנחנו נכליל כל עבירה ועבירה שהיא טכנית יותר או טכנית פחות, ושמענו כאן יותר מפעם אחת שמשווקים באופן עקרוני יודעים שמדי פעם יכולה להיות תקלה במוצר אחד בודד שיכול להישאר על המדף, טכניקה ומציאות חיים.
<אלי גורדון: לא רצינו להגיע לרף הכי גבוה מלכתחילה.
<אלי גורדון: כל הרציונל שלנו היה לחלק לשגרת חיים ואירועים.
<אלי גורדון: התגובה לאירוע מבחינתנו, גם מבחינת הענישה, אמורה להיות יותר מחמירה.
<אלי גורדון: לעומת זאת, ההליך של שגרת החיים כל סצנריו, יהיה אשר יהיה, רצינו להשאיר אותו במדרג נמוך כאשר בפני עצמו הוא גבוה יחסית, כדי שלא ליצור איזשהו קרייזיס במידה ואין לכך הצדקה.
<אלי גורדון: זה היה הרציונל והוא למעשה מתחבר לכל סעיף וסעיף.
<אלי גורדון: זאת אומרת, דרך החשיבה עוברת כחוט השני דרך כל הסעיפים, גם הסעיפים הפליליים ואחר כך בעיצומים.
<אלי גורדון: אני מדייק?
<אלי גורדון: הצגתי את זה נכון?
אלי אלאלוף: האם זה עונה לשאלה של חבר הכנסת שמולי?
<אלי גורדון: קודם כל שיאמרו אם הצגתי את זה נכון.
איציק שמולי: אני מבין את ההיגיון.
איציק שמולי: אני חושב שאנחנו עושים כאן משהו שאני לא בטוח שהוא נכון.
איציק שמולי: אם אנחנו שמים את בעל המכולת הקטנה שנותרה לו על המדף חבילת ביסקוויטים פגי תוקף ואת בעל משאית הבשר שעכשיו ביודעין יוצא לשוק עם בשר פג תוקף, גם אם הוא עדיין לא הגיע לרמה חמורה של קלקול, בעיני זה משהו אחר.
<אלי גורדון: יש כאן הסתייגות קטנה.
<אלי גורדון: אנחנו דילגנו על מספר סעיפים שמתייחסים לכל הנושא של הפיקוח.
איציק שמולי: שוקו מקולקל.
איציק שמולי: שוקו פג תוקף שעומד לפני קלקול.
<אביגיל סון פלדמן: באופן כללי, ענישה פלילית תמיד חייבת להיות מוצמדת לערך המוגן, לערך עליו רוצים להגן כאשר כאן זאת בריאות הציבור.
<אביגיל סון פלדמן: הוא תמיד צריך להיות מוצמד לערך המוגן.
<אביגיל סון פלדמן: הערך המוגן כאן הוא בריאות הציבור.
<אביגיל סון פלדמן: המדרג הזה בא ליצור את המדרג בין פגיעה יותר חמורה לפגיעה פחות חמורה ואין חולק שאם אתה ביודעין מוכר מזון שהוא מקולקל, זה מדרג יותר חמור.
<אביגיל סון פלדמן: אם אתה ביודעין מוכר מזון שחלף התאריך, זה מדרג פחות חמור.
<אביגיל סון פלדמן: שניהם עדיין פליליים.
איציק שמולי: לדעתי הגמישות אותה אתם מחפשים צריכה להיות במקום אחר שאולי הוא קיים.
איציק שמולי: אני מניח שלפני שיגישו עכשיו תלונה, כתבי אישום ויתחילו בכל ההליך הפלילי, אם יש אקט שבו מנהל רשות המזון יכול לעשות איזשהו תהליך של שימוע, זה מקום שבו יכולה להיות גמישות.
איציק שמולי: כל החוק הזה, ברור, בנוי על מקלות ועל גזרים.
איציק שמולי: מקלים על היבואנים ועל התעשיינים במקום אחד אבל הטרייד אוף של זה צריך להיות שמי שמפר את הקרדיט שהמדינה נותנת לו, אפילו בצעד הראשון, אנחנו צריכים להתייצב שם.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, להעביר את העבירה הזאת למדרג של סעיף קטן (ב) אבל במדיניות האכיפה, אם זה היה מקרה בודד על מוצר אחד על מדף, ממילא במדיניות האכיפה הרי לא תרוצו להעמיד לדין.
<אלי גורדון: צריך לקחת בחשבון שלכל עבירה עובדתית אנחנו יכולים להגיע באמצעות שלוש פעולות.
<אלי גורדון: פעילות אחת היא פיקוח שגרתי בדרכי השיווק.
<אלי גורדון: פעילות נוספת היא הגשת תלונה וטיפול בתלונה.
<אלי גורדון: הפעילות הנוספת היא אקט יותר מחמיר, כאשר קרה איזשהו אירוע שזאת כבר לא תלונה בודדת אלא איזשהו אירוע שבעקבותיו יש פעולות שננקטות גם מבחינת הרגולטור וגם מבחינת המפוקח.
<אלי גורדון: בעיני כאשר יש אירוע של ריקול ומשווק כזה או אחר – צורך הדוגמה ניתן את הדוגמה הזאת – ביודעין לא עשה הורדה של המוצר מדרכי השיווק, זאת פעילות שאמורה להיות ברמה גבוהה מבחינת רמת החומרה.
<אלי גורדון: לעומת זאת, כאשר אני מגיע כמפקח ורואה איזושהי עבירה שהיא עבירה נקודתית ספורדית, ישר להטיל עליו, על אף שזאת אותה עבירה לכאורה, את הקנס או העיצום הכספי הגבוה או לפתוח תיק כאשר הכוונה להגיע לעיצומים כספיים - לדעתי זה פחות סביר.
איציק שמולי: אני בעמדתך בעניין הזה.
איציק שמולי: אני רק חושב שהדרך להתמודד עם בעל המכולת עם חבילת הביסקוויטים היא על ידי זה שלא יפנו בסוף להליך הפלילי אלא יבואו ויאמרו לאותו בעל מכולת שזה קרה, זה יכול לקרות, אם זה יקרה עוד פעם אחת, זה לא טוב, ואם זה יהיה עוד פעמיים, אנחנו נלך לאפיק הפלילי.
<אלי גורדון: זאת מדיניות אכיפה שממילא - דיברנו עליה יותר מפעם אחת – שצריכה להיות.
אלי אלאלוף: צריכה להיות בזה מידתיות.
<אביגיל סון פלדמן: לפי הגישה הזאת אפשר היה לקבוע עונש אחד של עשר שנים ושהכול יהיה שיקול דעת, אבל שוב, אנחנו יוצרים כאן מדרג בחומרה המדרג הזה מחייב להבחין בין פעולות שהסיכון כלפי הציבור יותר גדול לבין פעילות שהסיכון יותר קטן.
<אביגיל סון פלדמן: בהגדרה, כיוון שיש עבירה אחרת שעוסקת במזון שהוא מקולקל, כאן אנחנו בהכרח מדברים על מזון שהוא לא התקלקל.
<אביגיל סון פלדמן: זה מדרג שהוא מתחייב נוכח הערך המוגן.