GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס: פתרון חייב להיות, אבל לא פתרון בדמות המתווה של "אנחנו מגלים שתיכף או-טו-טו בגלל שיש כבר כמעט 100,000 אנשים שנפלטו ואין להם פתרון אז צריך למצוא להם פתרון".
אורלי לוי אבקסיס: יש גם פתרון חלקי מאוד-מאוד-מאוד לא אטרקטיבי ומסוכן, כי במשך 9 חודשים האנשים האלה לא יכולים לממן, חלילה וחס אם יפלו למצב סיעודי, את העלויות ויכול להיות שגם לילדים שלהם אין כסף ולכלות שלהם אין ולילדים של הילדים, שזה מטורף, זה לא נגמר בדורות.
אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו מגלים שהפתרון שמציעות לנו אותן רשויות שיצרו את החור הזה ואִפשרו את הקטסטרופה הזאת אומר עכשיו באופן חד-צדדי: אנחנו נזרוק את כולם לאותו מצב, בואו נעשה את כולם שווים, בואו נקצץ לכולם את הרגליים, לכל מי שנמצא במוצר הזה, שהוא מוצר רע, אבל הוא מוצר רע כי מישהו אִפשר לו להיות מוצר רע ופתאום הוא מסיר את האחריות שלו.
אורלי לוי אבקסיס: הייתי רוצה לעשות הרמת מסך ולהבין איך הדברים האלו הגיעו לכדי כך ואיך קיבלו את האישורים.
אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שחברות הביטוח, כאשר אנחנו יודעים שבשנים שבהן הן מרוויחות הן מרוויחות בגדול, עד שמגיע ה"ריסק", את הקופה שלהן ישמרו כי כל הזמן יגידו: זה ביטוח "ריסק".
אורלי לוי אבקסיס: המיליארדים שהן עשו בטוחים אצלן.
אורלי לוי אבקסיס: בשום שלב לא שמעתי פה בהסבר המנומק מאוד של דורית סלינגר מה יהיה חלקן בפתרון.
אורלי לוי אבקסיס: תום-לב לא היה כאן, אבל גם לא היתה העבודה של הרגולטור.
אורלי לוי אבקסיס: מי שצריך לתת את הפתרון זה הן.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לתת פתרון מקסימלי לכל אלו שנפלו ברשלנות הפושעת הזו.
אורלי לוי אבקסיס: מישהו צריך לפצות אותם על כך, ולפצות אותם בימים קשים ובמצב סיעודי.
אלי אלאלוף: סופה לנדבר, בבקשה.
סופה לנדבר: אדוני, משהו קורה במדינת ישראל.
סופה לנדבר: גיל הזהב, הגיל הכי נחמד שצריך להיות אחרי שאנשים עבדו ותרמו למדינת ישראל, הגיל הזה מופקר במדינת ישראל, גם בביטוח הסיעודי וגם בפנסיה למי שאין לו פנסיה.
סופה לנדבר: לפני כמה ימים הלכתי ברחובות אשדוד.
סופה לנדבר: עמדה אישה בגובה מטר פלוס, אישה קטנה ומסכנה שעצמה את עיניה והחזיקה כוס בידה כדי לקבל נדבות.
סופה לנדבר: עצרתי על ידה וראיתי שהיא אישה אצילה והיא לא יכולה לפקוח עיניים מרוב בושה.
סופה לנדבר: רבותי, משהו קרה כאן.
סופה לנדבר: אני לא אומרת שהם מופקרים, אני לא אומרת שזה הונאה של מדינת ישראל, אבל זה שוד לאומי מתחת לעיניה של מדינת ישראל ומישהו צריך לקחת על עצמו אחריות.
סופה לנדבר: אנחנו לא חיים על אי בודד.
סופה לנדבר: אנחנו חיים במדינת ישראל.
סופה לנדבר: תסתכלו מה קרה, בשנת 2008 המדינה עברה לפנסיה צוברת.
סופה לנדבר: אני לקחתי על עצמי לטפל בזה, לא פעם אחת הופעתי במליאת הכנסת, הופעתי בוועדות, הבאתי כמה הצעות חוק.
סופה לנדבר: זה הגיל הכי מופקר, של אנשים שעבדו במשך שנים ויצאו לפנסיה.
סופה לנדבר: מי חשב כמה כסף אפשר להפקיד בקרן גמלאות משנת 2008 ועד שנת 2015?
סופה לנדבר: עם הכסף הזה לא הולכים למכולת היום.
סופה לנדבר: מדינת ישראל וממשלת ישראל חייבות לקחת אחריות, עם רפורמה שהן חייבות להביא לנו, עם הדברים שהן צריכות לעשות כדי לתמוך בבני הגיל הזה.
סופה לנדבר: אנשים צריכים לחיות ולא להיות מסכנים.
סופה לנדבר: מה זה היום להפקיר את האנשים האלה?
סופה לנדבר: ביטוח סיעודי זה ביטוח, ובמדינת ישראל לא ראו ולא רואים מה קורה עם האנשים האלה?
סופה לנדבר: אני עכשיו מבקרת בבית-חולים סיעודי אישה אחת בת 90 פלוס.
סופה לנדבר: היא מורידה מעצמה הכול, לוקחת מיטה, לוקחת מטפלת.
סופה לנדבר: מה זה שהרגולטור לא רואה כמה זמן עובר בחברת הביטוח עד שהאנשים האלה מקבלים את אותו ביטוח שהם צריכים לקבל?
סופה לנדבר: זה לא יכול להיות, זה לא ייתכן.
סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שגם בקצבת זקנה הוספתם כמה גרושים.
סופה לנדבר: הרי כולנו יודעים שקצבת זקנה היום הרבה יותר נמוכה ממה שצריכים לחיים.
סופה לנדבר: האנשים האלה מופקרים במדינת ישראל.
סופה לנדבר: הפעם אני תומכת בהסתדרות.
סופה לנדבר: מישהו צריך לקחת כאן אחריות.
סופה לנדבר: יש כאן מדינה, יש כאן ממשלה.
סופה לנדבר: אורלי לוי, רגולטור או לא רגולטור, חברות הביטוח צריכות להכניס את היד לכיס או לא צריכות – מדינת ישראל צריכה להיות אחראית, להכניס את היד לכיס ולקחת את האנשים האלה ל"פריים" עם אחריות של המדינה ושל הממשלה.
אורלי לוי אבקסיס: כשאמרתי רגולטור התכוונתי לממשלה.
סופה לנדבר: אחרי המילים היפות אנחנו צריכים לדעת שיש כאן חיים של אנשים מבוגרים שמופקרים.
סופה לנדבר: אתם יודעים כמה עולה להעסיק היום מטפל בבית?
סופה לנדבר: במקרה ראיתי כמה משפחות שעד שהסתיימה תקופת ההמתנה האדם כבר מת.
סופה לנדבר: המשפחה לא תמיד מסוגלת לטפל בביטוח הסיעודי, במקרה הסיעודי הזה של מישהו מן המשפחה.
סופה לנדבר: המדינה חייבת לקחת אחריות.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מדובר על שוד לאור היום בחסות המדינה.
אוסאמה סעדי: שאלתי את המפקחת על הביטוח בתחילת דבריה איפה היה הרגולטור, איפה היה המפקח על הביטוח במשך כל השנים האלה כשמכרו פוליסות סיעוד קולקטיביות למיליונים.
אוסאמה סעדי: מה, לא ידעתם על הפוליסות האלה?
אוסאמה סעדי: לא ידעתם שמוכרים ב-30 שקל?
אוסאמה סעדי: אבל כאשר ועד עובדים, שמונה אלפי אנשים, משלם 30 שקל לחברות הביטוח אז כנראה זה משתלם לחברות הביטוח, עובדה שהרוויחו מיליונים.
אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים למשל שחברת "פלאפון" שנתנה שירות לעובדי מדינה, כאשר אנשים היו משלמים 500-600 שקל נתנו לעובדי המדינה שירות בהנחה.
רועי פולקמן: כשאתה בן 30 משתלם לעשות ביטוח סיעודי.
אוסאמה סעדי: אבל אז ידעו על האותיות הקטנות האלה.
אוסאמה סעדי: אני אומר לכם שזה תנאי מקפח.
אוסאמה סעדי: זה חוזה אחיד.
אוסאמה סעדי: הם יכולים לבטל את זה בבית-המשפט להגבלים עסקיים.
אוסאמה סעדי: לא יכול להיות שהתנאים האלה יעמדו, שאתה לוקח מצעיר במשך 20-30 שנים ואז כשהוא יגיע לגיל 60 תגיד לו: אני רוצה לבטל את זה.
אוסאמה סעדי: אני רוצה לראות שבית-משפט יסכים לביטול הזה.
<שרונה פלדמן: זה לא ביטול.
<שרונה פלדמן: זה אי חידוש.
אוסאמה סעדי: כשחברי איציק שמולי דיבר על סבתא סעידה, אני שואל: העובד סעיד שעבד ב"אגד" או מוחמד שעבד כמורה ושילם במשך 20-30 שנה ושואל עכשיו למה הוא נפלט, למה עכשיו המפקח על הביטוח פתאום התעורר בשנת 2011?
סופה לנדבר: ואיפה הכסף?
אוסאמה סעדי: אני שואל עוד.
אוסאמה סעדי: לא רק חברות הביטוח, שצריכות להכניס את היד עמוק-עמוק לכיס ולהשתתף בפתרון, אבל איפה הוועדים החזקים שהיו?
אוסאמה סעדי: כל עורך-דין צעיר יכול לקרוא את האותיות הקטנות האלה ולדעת שהביטוח הוא ל-5 שנים ואפשר להאריך אותו.
אוסאמה סעדי: אדון אבי ניסנקורן, איפה היתה ההסתדרות?
אוסאמה סעדי: היא לא ידעה על ההסדרים האלה שמוארכים בכל 5 שנים?
<יהורם הל: היא מכרה את הפוליסות האלה.
אוסאמה סעדי: כולם ידעו ושתקו.
אוסאמה סעדי: לכן היום כאשר מזרימים מיליארדים להסכמים קואליציוניים, כאשר מזרימים מיליארדים לכל מיני דברים המדינה צריכה להשתתף בעניין הזה.
אוסאמה סעדי: מדובר בהסדר רע, אבל זה הרע במיעוטו ולכן צריך להאריך את זה בשנה ולא להחריף את הבעיה ולהגדיל את מספר הנפגעים מ-150,000 ל-800,000.
אוסאמה סעדי: צריך להאריך את זה בשנה ולפתור את הבעיה של ה-150,000.
אוסאמה סעדי: זה פשוט יותר מאשר לפתור בעיה של מיליון אנשים.
אלי אלאלוף: רועי פולקמן, בבקשה.
רועי פולקמן: ממש בקצרה.
רועי פולקמן: אין ספק שיש פה מחדל נוראי ואני מצטרף למה שאמרו קודמיי.
רועי פולקמן: אני רוצה לומר, ואני אומר את זה לאדוני יושב-ראש ההסתדרות.
רועי פולקמן: אני לא כל-כך מאשים את העובד שלא קרא את האותיות הקטנות, אבל כפי שהרגולטור פשע כאן הרי גם ההסתדרות והוועדים – הרי בסוף מדובר כאן על חברות גדולות עם מאות ואלפי עובדים, יש להם אנשים.
רועי פולקמן: גם אני עבדתי בגופים גדולים, יש להם אנשים שזה כל ייעודם, להיות יועצי פנסיה ויועצי ביטוח.
רועי פולקמן: בוועד העובדים נמצאים יועצים משפטיים.
רועי פולקמן: ואיפה היו המעסיקים?
רועי פולקמן: ואיפה ההסתדרות שידעה?
רועי פולקמן: הרי מדובר על הגופים הגדולים, זה ביטוח קולקטיבי לעובדים שמאוגדים.
רועי פולקמן: לאורך שנים איפה היתה ההסתדרות שהיתה יכולה להגיד למה חתמו על הביטוחים האלה?
רועי פולקמן: צריך לעשות פה סדר, במובן הזה שלרוחב כל החזית היה כאן כשל, גם של ההסתדרות, גם של המעסיקים הגדולים במשק וגם של הרגולטור.
רועי פולקמן: לכן צריך לעשות סדר ולראות למה הגענו למצב הזה.
רועי פולקמן: עכשיו אני רוצה לדבר על הפרקטיקה.
רועי פולקמן: ברור שיש כאן בעיה אקוטית לא קטנה.
רועי פולקמן: קיבלתי מספרים, שמדובר על יותר מ-100,000.
רועי פולקמן: 200,000 אנשים הוחרגו בשנתיים האחרונות.
רועי פולקמן: יש 4 מיליון מבוטחים בביטוח של קופות-החולים.
רועי פולקמן: בסוף צריך להבין שזה שאדם היה מבוטח בביטוח "ריסק", אם תרצה אקסקלוסיבי, כי הוא עבד בחברה גדולה, ב"פלאפון", בתעשייה האווירית, בנמלים, לא חשוב איפה- -
אלי אלאלוף: בכנסת.
רועי פולקמן: - -והיה מבוטח בחברות הגדולות.
רועי פולקמן: דרך אגב, זה עוד האוכלוסיות המסודרות.
רועי פולקמן: יש לנו במדינת ישראל – ודיברה על זה חברת הכנסת סופה לנדבר – אותה גברת באשדוד יש סיכוי טוב שלא היתה מבוטחת בביטוח קולקטיבי ולא מבוטחת בביטוח סיעודי בכלל.
רועי פולקמן: זה שאנחנו צריכים לייצר מוצר אחד, שברור שלא יהיה אופטימלי, להגיד: נטפל באותה קבוצה שהיתה שייכת לאותן קבוצות חזקות יותר ונעזור לה לקבל ביטוח סיעודי הרבה יותר גבוה, גם אם היא צריכה להסתדר עם ביטוח סיעודי של 4,000 שקל ואת השאר אני צריך איכשהו להשלים.
איילת נחמיאס ורבין: לא כולם שם עובדים חזקים.
רועי פולקמן: לא כולם, בוודאי שלא, אבל רוב מדינת ישראל מבוטחת בקופות-החולים.
אורלי לוי אבקסיס: לא נכון, הביטוח הסיעודי בקופות-החולים הוא בחירה.
אורלי לוי אבקסיס: זה נתון שלדעתי מנותק מן המציאות.
רועי פולקמן: קודם כול, ברמה הלאומית אנחנו צריכים לדאוג לכולם ואנחנו לא יכולים להגיד לאחד: בגלל שהיית בחברה חזקה אז לך נדאג לביטוח סיעודי של 6,000 שקל, ולאחר נדאג פחות.
רועי פולקמן: יש סטנדרט אחיד.
רועי פולקמן: לכן אני אומר קודם כול שאנחנו צריכים לייצר מצב שיש בסיס, שאנשים לא ייזרקו לרחוב.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הם נדרשים לשלם פי 3 מן המבוטחים בקופת-החולים.
<שרונה פלדמן: הם לא משלמים פי 3.
<שרונה פלדמן: מאיפה הנתון הזה?
רועי פולקמן: זה לא פי 3.
רועי פולקמן: ראשית, אנחנו צריכים להשוות תנאים, שאף קשיש במדינת ישראל לא ייזרק לרחוב או ייפול כנטל על משפחתו בצורה כזאת אם הוא צריך להיות סיעודי.
<יהורם הל: הוא לא צריך להיות סיעודי.
<יהורם הל: הוא נהיה סיעודי.
רועי פולקמן: מאה אחוז, גם זו הערה חשובה.
רועי פולקמן: בוודאי לא צריך להיות סיעודי.
רועי פולקמן: אבל יש לנו דחיפות לגבי זה.
רועי פולקמן: אני כמובן לא מסכים, ההמתנה של 9 חודשים בלתי מקובלת בעליל.
רועי פולקמן: אני מסכים לחלוטין, זה תנאי בלתי סביר בעליל.
רועי פולקמן: יש כאן עוד הרבה דברים שגם להם אני לא מסכים במתווה שמונח כאן.
רועי פולקמן: אבל אנחנו צריכים למצוא פתרון מיידי לאותם 100,000 אנשים.
רועי פולקמן: אני חושב שההסתדרות וחברות הביטוח צריכות להגיד איך אנחנו מוצאים פתרון.
רועי פולקמן: זה בעיה לא רק של המדינה.
רועי פולקמן: צריך לפתור מיידית את הבעיה של 100,000 האנשים האלה.
רועי פולקמן: זה לא סובל דיחוי.
באסל גטאס: ולמנוע שב-1 בינואר יהיו עוד.
רועי פולקמן: ומשפט אחרון, הסיפור הוא שכדי לטפל באותם 100,000 אנשים צריך לייצר פתרון כולל.
אלי אלאלוף: חברים, אני מצטער להגיד, אם לא נקבל אישור מהנשיאות להאריך את הדיון אז בעוד 5 דקות נצטרך לסיים, אחרת אני אקבל נזיפה.
אלי אלאלוף: נתנו רשות דיבור לחברי הכנסת אבל לא נתנו בכלל לנציגי הציבור, שהם לא פחות חשובים.
אלי אלאלוף: אני מבקש מד"ר לאוניד אידלמן ואחר-כך מתת-אלוף במילואים ברוך לוי.
אלי אלאלוף: בבקשה, אבל בקיצור.
<לאוניד אידלמן: כל בוקר כשאני רואה חולים בבית-חולים אני רואה שאין להם כוח לדאוג לזכויות שלהם, כל מי שאומר לי שאם הוא היה בריא הוא היה צריך לדאוג.
<לאוניד אידלמן: אני אומר לכם היום, המתווה הזה הוא תוכנית של חיסול ממוקד של חולים סיעודיים.
<לאוניד אידלמן: החליטו שיש יותר מדי חולים סיעודיים, החליטו שאנשים מאריכים חיים יותר מדי.
<לאוניד אידלמן: המתווה שמדבר על לשלם היום הרבה כדי לקבל בעת סיעוד מעט – זה דרך לחסל את האנשים הסיעודיים.
<לאוניד אידלמן: זה מה שעומד על הפרק כעת.
<לאוניד אידלמן: אנחנו לא מקבלים שום טענות של אגף שוק ההון.
<לאוניד אידלמן: אגף שוק ההון אומר שצריך לעשות היום משהו כדי שבעוד 20 שנה לא יהיה אסון.
<לאוניד אידלמן: היום הוא עושה אסון, הוא רוצה היום להקדים את האסון.
<לאוניד אידלמן: כדי שלא יהיה אסון בעוד 20 שנה אז בואו נקדים את האסון, היום כבר נפיל אסון על האנשים האלה.
<לאוניד אידלמן: אנשים הסתמכו על הביטוח הזה שנים רבות.
<לאוניד אידלמן: יושבים פה עשרות רופאים שבמשך 23 שנים הסתמכו על הביטוח הזה, אנשים שפרשו לגמלאות פתאום מוצאים עצמם בלי ביטוח סיעודי, או יצטרכו לשלם המון כסף עבור ביטוח סיעודי.
<לאוניד אידלמן: זה יעלה את יוקר המחיה, זה יביא להם פחות הטבות.
<לאוניד אידלמן: המתווה הזה לא נכון.
<לאוניד אידלמן: אנחנו חייבים פה בכנסת, אתם חייבים לפקח על זה, לנהל דיון ולהביא מתווה נכון שלא יקדים את האסון אלא יביא פתרון לאנשים בעת הצורך.
<לאוניד אידלמן: בצרפת 45% מכל העובדים נמצאים בביטוחים סיעודיים קבוצתיים.
<לאוניד אידלמן: עכשיו אומרים לנו שיש אנשים שאין להם.
<לאוניד אידלמן: אז צריך לדאוג להם היום, חד-משמעית, לאלה שאין להם צריך לדאוג היום, אבל לא צריך לפגוע באלה שיש להם ביטוח סיעודי.
<לאוניד אידלמן: כדי לדאוג עכשיו ל-200,000 שצריכים לקבל את התמיכה עכשיו מייצרים עוד 800,000 שלא יהיה להם ביטוח.
<לאוניד אידלמן: זה חוסר היגיון מוחלט, זה דבר הזוי.
<לאוניד אידלמן: אנחנו מתנגדים לזה בתוקף.
<לאוניד אידלמן: אנחנו היום מכריזים על סכסוך עבודה.
<לאוניד אידלמן: אנחנו נשבית פעילות, אנחנו נצא לרחובות, לא ניתן לפגוע באותם אנשים שתרמו שנים והיום, כפי שנאמר נכון, זורקים אותם לכלבים.
<לאוניד אידלמן: לא ניתן לזה לקרות.
אלי אלאלוף: בבקשה ברוך לוי.
<ברוך לוי: אני יושב-ראש "צוות" – ארגון גמלאי צה"ל.
<ברוך לוי: אני רוצה להציג תמונה אחרת של ארגון שמבוטחים בו יותר מ-40,000 אנשים במשך שנים רבות, עם חברת ביטוח, כאשר מתוך העיקרון של ערבות הדדית מכניסים את הצעירים ואת המבוגרים.
<ברוך לוי: אנחנו מבוטחים מגיל 45 ועד 120 ואין פרץ ואין צווחה.
<ברוך לוי: אין שום בעיה בעניין הזה.
<ברוך לוי: אנחנו איתנים מבחינה פיננסית.
<ברוך לוי: אנחנו מציגים כל מיני מודלים עד לעוד 20 שנים, ואם רוצים מאתנו במשרד האוצר אז לעוד 50 שנים, ואנחנו בסדר גמור.
<ברוך לוי: אנחנו מזינים את עצמנו.
<ברוך לוי: איננו צריכים שום עזרה משום צד.
<ברוך לוי: איננו מבינים מדוע יצא הקצף עלינו, מדוע מזה 4 שנים מידי פעם, גם עכשיו ב-7 בדצמבר איננו יודעים אם זה יוארך ועד מתי ואם בכלל וכולי.
<ברוך לוי: אין שום סיבה להפסיק את הפעילות של ארגון כמו שלנו, שלא נזקק לשום דבר, שרוצה להמשיך ולתת את אותו שירות שנתנו, וזה אחד הדברים החשובים, אחד העקרונות החשובים שלנו זה הבריאות והסיעוד, ואנחנו עושים את זה היטב.
<ברוך לוי: אני מבקש פה שיתנו לנו להמשיך, שיתנו לנו "אור ירוק" בלי שום התניה לאיזשהו דבר.
<ברוך לוי: יש עוד ארגונים כאלה עם ביטוחים קולקטיביים אבל אני מציג את הארגון שלנו.
<ברוך לוי: זה ארגון בסדר, חברת הביטוח בסדר, אנחנו מסודרים איתם בצורה הטובה ביותר.
<ברוך לוי: לכן בבקשה להאריך ובבקשה לתת לנו להמשיך ללא סייג.
<ברוך לוי: תודה רבה.
אלי אלאלוף: יוסי יונה, בבקשה.
יוסי יונה: אין לנו הרבה זמן, אדוני היושב-ראש.
יוסי יונה: אני רוצה לומר שלושה דברים שמתלכדים למה שאנחנו רואים כאן.
יוסי יונה: הראשון, אנחנו רואים ניהול כושל שגובל בחמדנות ואולי גם תאוות בצע של חברות הביטוח.
יוסי יונה: השני, אנחנו רואים כאן כשל מהדהד של הרגולציה על הגופים המבטחים, שמסתבר שנעלמה במהלך השנים שהדבר הזה התנהל בצורה כל-כך כושלת.
יוסי יונה: ודבר אחרון שאני מבקש לומר, כל הרעיון שחברות ביטוח מנהלות את הביטוחים של תושבי ישראל כמשק כספים סגור ולמדינה אין אחריות, זה אחת הבעיות החמורות מאוד שהולכת ומתפתחת בחברה הישראלית.
יוסי יונה: בפניות אלינו, בדברים שאני הייתי מעורב בהם, אפרופו הקרנות החדשות, שגם שם רוצים להוריד את הפרמיות ועוד דברים מן הסוג הזה, אומרים: תראו, זה משק כספים סגור.
יוסי יונה: ואני אומר: ממתי זה משק כספים סגור?
יוסי יונה: למה זה צריך להיות משק כספים סגור?
יוסי יונה: איפה המדינה?
יוסי יונה: המדינה היא הגוף שצריך לערוב לכך שתושבי ישראל, גמלאי ישראל ואחרים יקבלו את הסכומים שמאפשרים להם לחיות בכבוד.
יוסי יונה: לכן אני לא מקבל את האבחנה הזאת.
יוסי יונה: זו אבחנה אנליטית חדה במשרד האוצר.
יוסי יונה: יש את אגף שוק ההון שהוא מפקח.
סופה לנדבר: היה צריך לפקח.
סופה לנדבר: איפה המיליארדים?
יוסי יונה: את צודקת לחלוטין.
יוסי יונה: אז הנה, גם בתפקידו כמפקח הוא כשל, וגם חוסר הנכונות לראות שהא בהא תליא.
יוסי יונה: למדינה בסופו של דבר יש אחריות אם יש גירעון אקטוארי.
יוסי יונה: נניח שלא היה שום כשל רגולטורי ויש גירעון אקטוארי, אז מה, המדינה צריכה רק לפקח ולהגיד: זה הסכום שנמצא בידכם, תנהלו אותו בדרך החכמה ביותר כי זה התחום הסופי?
יוסי יונה: למה היא לא יכולה לדחוף את ידה אל כיסה ולומר: הנה המשאבים שלנו, ניתן את סכום הכסף הזה ונאפשר לגמלאים בישראל לחיות בכבוד?
באסל גטאס: אני מצטרף לכל מילה שאמרו חבריי קודם.
באסל גטאס: אני חושב שבמהות מה שנעשה כאן, המילה "כשל מערכתי" לא מתאימה לו.
באסל גטאס: יש פה מעשה הונאה שלדעתי לא יעמוד, לא רק במובנים של הצדק הבסיסי, שאתה מוכר לאנשים ביטוח "ריסק" אבל כאשר ה"ריסק" מתקרב יש לך זכות לצאת מזה.
באסל גטאס: זה "ישראבלוף" בממדים ענקיים.
באסל גטאס: כלומר, אתה מוכר זהב לאנשים כל החיים וכאשר הם צריכים את הזהב הם מגלים שהוא מזויף, שהוא נחושת.
באסל גטאס: אם הבנתי את אבי ניסנקורן נכון, ראשית, צריך להקפיא.
באסל גטאס: אמרת לשנה.
באסל גטאס: לדעתי שנה לא מספיק.
באסל גטאס: אולי לשנתיים.
באסל גטאס: אנחנו יודעים שטחנות הצדק, במיוחד אם זה קשור לכנסת, אורכות יותר זמן.
באסל גטאס: שנית, חייבים למצוא דרך, אולי במשא ומתן עם חברות הביטוח, לפנות אליהן.
באסל גטאס: אסור שאנשים חדשים ייפלטו, נקודה.
באסל גטאס: צריך למנוע את זה מהן, אפילו באיומים של סנקציות.
באסל גטאס: לדעתי לדורית סלינגר יש יכולת לבקש מהן את זה באיומים, להפעיל לחץ פיזי מתון.
איציק שמולי: רק הבהרה, אנחנו כרגע בשנת הקפאה.
איציק שמולי: תבינו, היתה החלטה בסוף השנה שעברה.
איציק שמולי: אני מזכיר לכם שכאשר מקפיאים מצב מותר לחברות הביטוח להמשיך לפלוט.
איציק שמולי: לא צריך להקפיא.
איציק שמולי: צריך להורות להן שההסדרים ממשיכים.
<דורית סלינגר: יש כבר שנתיים וחצי הקפאה.
איילת נחמיאס ורבין: אבל לא הגעתם לפתרון.
איילת נחמיאס ורבין: גם אם זה ייקח 5 שנים.
<שרונה פלדמן: - - - -
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר כאן שני דברים קצרים, שלפחות אחד מהם לא נאמר עדיין.
איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לך.
איילת נחמיאס ורבין: אני שמחה על ההתגייסות כאן של כל חברי הכנסת לעניין הזה.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו שולחים אנשים מבוגרים, קשישים, חולים סיעודיים ושמים אותם על הקרחון.
איילת נחמיאס ורבין: צריך להבין את זה.
איילת נחמיאס ורבין: במשך תקופה ארוכה האנשים האלה מתמודדים עם החשש, עם החרב המתהפכת הזאת מעל ראשם, חשש שלא יהיה להם פתרון.
איילת נחמיאס ורבין: רועי פולקמן, צריך להגיד, מדובר לא ב-100,000 אנשים אלא מדובר ב-200,000 אנשים שממש נמצאים בעיצומה של הבעיה.
איילת נחמיאס ורבין: נפגשתי עם דורית סלינגר, שכולנו מעריכים.
איילת נחמיאס ורבין: במובן הזה אני חושבת שאין חולק.
איילת נחמיאס ורבין: נפגשתי גם עם סגן שר האוצר ודיברנו על העניין הזה משום שאנחנו מבינים שחייבים למצוא פתרון שאנשים יוכלו לעמוד בו.
איילת נחמיאס ורבין: הדבר שהכי מכעיס אותי, פעמים רבות אנחנו מדברים על חינוך פיננסי, על אוריינות פיננסית.
איילת נחמיאס ורבין: אתה דיברת על אותם גופים גדולים, שבמידה מסוימת אולי אתה צודק, נתנו איזו מסגרת, איזה סוג של פטרונות.
איילת נחמיאס ורבין: האנשים האלה היו מספיק אחראים בשביל לבטח את עצמם בביטוח סיעודי לפני 30 שנים כשאף אחד לא חשב שזה יהיה רלוונטי, כשאף אחד לא היה מודאג כנראה ביחס לעתידו.
<קריאה: היו מודעים לפני 25 שנים.
איילת נחמיאס ורבין: ועכשיו הכסף שלהם לא שווה כלום.
איילת נחמיאס ורבין: צריך להבין, אנחנו בעצם אומרים שהאנשים האלה, ששילמו מידי חודש – ויש להניח שהם שילמו מידי חודש כי אחרת לא היה להם ביטוח בכלל – בעצם אין להם צבירה.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, זה ביטוח רגיל לחלוטין, כמו כשאתה מבטח את הרכב שלך.
איילת נחמיאס ורבין: אתה מבטח את החיים שלך כמו שאתה מבטח את הרכב שלך.
איילת נחמיאס ורבין: עכשיו אנחנו פשוט מענישים אותם על כך שהיה להם מספיק דעת ושכל על מנת לדאוג לעצמם.
איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, לסיום, אני את ילדיי ביטחתי בגיל חצי שנה בביטוח סיעודי בקופת-החולים כי באמת בגיל הזה אתה יכול לעמוד בזה, זה הגיוני.
איילת נחמיאס ורבין: לא יכול להיות שנשלח אנשים קשישים וחולים סיעודיים על הקרח.
<קריאה: מגיל 3.
<קריאה: לא מגיל חצי שנה.
עמר בר-לב: אני לא רוצה להוסיף על מה שנאמר כאן.
עמר בר-לב: אני רק רוצה להזכיר לכולנו שאנחנו בעצם מדברים רק על קצה הקרחון.
עמר בר-לב: לצערי דרך שני ההורים של אשתי חווינו את הביטוח הסיעודי.
עמר בר-לב: כפי שאיציק שמולי הזכיר בהתחלה, אנחנו מדברים על סכומים של 15,000 שקלים לחודש ויותר ולכן כל מה שאנחנו מדברים כאן הוא רק קצה הקרחון, שברור שחייבים לטפל בו, כי מתחת יש עוד הרבה מאוד נושאים שבעתיד נצטרך להתמודד איתם.
עמר בר-לב: אני לא מדבר על זה שרוב הביטוחים הסיעודיים מוגבלים ל-3 שנים וחלקם ל-5 שנים.
עמר בר-לב: זה מתוך הנחה שאנשים במצב סיעודי לא חיים יותר מ-3 שנים, וכפי שאנחנו יודעים הרפואה מתקדמת.
עמר בר-לב: לכן כל מה שאנחנו מדברים עליו עכשיו הוא קצה הקרחון שחייבים לטפל בו.
עמר בר-לב: אחרי שנגמור לטפל בו, ואני מסכים עם חבר הכנסת באסל גטאס שאמר שזה כנראה ייקח יותר משנה, רוב הבעיה נמצאת עדיין מתחת לפני המים.
עמר בר-לב: לכן בואו לא נדחה את הטיפול בקצה שאנחנו רואים אותו עכשיו מעל פני המים.
<קריאה: רובם ימותו עד אז.
נחמן שי: אין עניין שנכונה לגביו יותר ההגדרה "הזמן פועל לרעתנו" מאשר העניין הזה.
נחמן שי: כולם אומרים "הזמן פועל לרעתנו", בתחום המדיני וכולי.
נחמן שי: שטויות.
נחמן שי: כאן הזמן הזה פוגע, משמיד דורות שלמים של אנשים מבוגרים, שכל חייהם חשבו שהם לא יזדקקו, אבל נזקקו ועכשיו לא יכולים לקבל את השירות הזה.
נחמן שי: בעניין הזה אין צדיקים.
נחמן שי: אני לא מוצא אף צדיק פה.
נחמן שי: מה אעשה?
נחמן שי: חברות הביטוח – זה התנהגות חזירית, שעוד ילמדו אותה בבתי-ספר לכלכלה.
נחמן שי: יכול להיות שכאן הם לא רווחיים כל-כך אבל בענפים אחרים הם רווחיים מאוד, כל אחד יודע את זה.
אורלי לוי אבקסיס: הם רווחיים עד גיל מסוים, ואז הם פולטים החוצה.
נחמן שי: אני מדבר באופן כללי.
נחמן שי: כשאתם צעירים אתם עוד רווחיים.
נחמן שי: לכן חברת הביטוח צריכה לראות את כל התמונה, לא רק את החלק שנוח לה.
נחמן שי: בראיית כל התמונה מצבן של חברות הביטוח במדינת ישראל טוב.
נחמן שי: ההתנהגות החזירית הזאת – אני חוזר על ההגדרה – היא בושה וחרפה.
נחמן שי: גם הרגולטור לאורך השנים – זה לא אשמתך, דורית סלינגר, קודמייך פשוט עצמו עין.
נחמן שי: כפי שבחברת החשמל לא רואים גירעון של 73 מיליארד שקל, חושבים שההתחייבות הזאת תגיע למישהו, גם פה לא רואים.
נחמן שי: פה זה מקרה קלסי של "אבות אכלו בוסר ושיני בנים תקהינה".
נחמן שי: חושבים שהבנים יידעו לשלם את זה.
נחמן שי: ראינו היום נכד אחד, הוא לא יכול היה להסתכל בעיניים של סבתא שלו.
נחמן שי: בפחות מוועדת חקירה ממלכתית בעניין הזה אי אפשר לצאת פטורים.
נחמן שי: זה מקרה מובהק שצריך לחקור מי אשם, מתי ואיך, ואיך הגענו לנקודה הזאת.
נחמן שי: ועדת חקירה ממלכתית.
אלי אלאלוף: טלי פלוסקוב, ואחרי כן נציג "כן לזקן".
טלי פלוסקוב: כמעט רציתי להגיד שאני נותנת לך זכות דיבור במקומי אבל אם נתת גם לו אז בכל אופן אגיד כמה מילים.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שהדיון היום הוא אחד המרגשים ביותר שחוויתי כחברת כנסת – אמנם אני כאן לא זמן רב, אבל באמת – משהו שנוגע לכל אחד מאתנו.
טלי פלוסקוב: רבותי, מה שמפחיד אותי, אמרו כאן כל-כך הרבה דברים נכונים, אני ממש לא רוצה לחזור עליהם, אבל זה שיש לנו היום 100,000 אנשים בבעיה, אנחנו לא יודעים מה יהיה בינואר בשנה הבאה ובינואר שלאחר מכן.
טלי פלוסקוב: זה משהו שהולך להתגלגל לפתחנו ואין לנו כרגע פתרון.
טלי פלוסקוב: דבר שני, אני רוצה לפנות לשני הצדדים.
טלי פלוסקוב: חברות הביטוח – נחמן שי, פה אני לגמרי מסכימה אתך – הן עסק לכל דבר.
טלי פלוסקוב: יש ענפים שבהם קצת מפסידים אבל יש ענפים שבהם מרוויחים מיליונים, אם לא יותר.
טלי פלוסקוב: אפשר לאזן בין שני הצדדים ולהמשיך למלא את ההתחייבות שנתתם לאותם אנשים לפני לא מעט זמן.
טלי פלוסקוב: לגבי הממשלה והמדינה, אני בטוחה שלא נישאר אדישים כאן.
טלי פלוסקוב: אני לא מאמינה שיש אחד שלא יפנה פנים אל הבעיה הזאת כי מחר בעצם זה ייגע בכל אחד מאתנו.
יוסי יונה: כי כולנו נהיה זקנים.
טלי פלוסקוב: ההורים שלנו כבר היום מבוגרים ועוד מעט גם אנחנו נגיע לשם.
סופה לנדבר: יש גם כאלה של מגיעים לגיל הזה.
טלי פלוסקוב: אני כבר לא מדברת על זה.
טלי פלוסקוב: לכן אני באמת שמחה מאוד לראות פה בדיון שותפים רבים.
טלי פלוסקוב: לדעתי בשיתוף פעולה עם כל הגופים האלה נוכל למצוא פתרון.
טלי פלוסקוב: גם אם נצטרך לצאת להפגנות וגם אם נצטרך לעשות דברים חריפים יותר, חייבים להביא פתרון, זה ברור לכולם.
טלי פלוסקוב: כאב לי מאוד לראות את איציק שמולי בוכה היום ואני לא בטוחה שבישיבה הבאה מישהו מאתנו לא יתחיל לבכות כי הנושא הזה באמת כואב מאוד.
טלי פלוסקוב: אסור להישאר אדישים, ולא בגלל שזה סבתא שלו אלא יש לנו הרבה שכנים וחברים באותו מצב.
טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות על קיום הדיון בנושא הזה.
טלי פלוסקוב: בעיניי זה ענק.
טלי פלוסקוב: אני מקווה מאוד שבליווי המקצועי שלך נביא פתרון לבעיה הזאת.
אלי אלאלוף: דורון יהודה, בבקשה.
<דורון יהודה: קודם כול, אני שומע שמדברים על גמלאים ועל כל מיני מקרים שנפלטים, וזה אכן קורה, אבל מישהו שכח שיש גם צעירים שמקבלים CVA ומקבלים מחלות שונות, הם לא צריכים להיות זקנים.
<דורון יהודה: הם עשו ביטוח וכשמגיע השלב שהם צריכים לקבל את כספי הביטוח אומרים להם: לא, אנחנו סוגרים את הסיפור, אתם בחוץ.
<דורון יהודה: יש מקרה נוסף, חברות הביטוח גובות כספים.
<דורון יהודה: אנחנו מדברים על ביטוח.
<דורון יהודה: אנחנו אומרים לאנשים: תעשו ביטוח כי חייבים לדאוג ליום הקשה שלכם ואנחנו מחנכים אותם לזה.
<דורון יהודה: גם אתם רוצים לחנך לדבר הזה.
<דורון יהודה: כשזה מגיע לשלב שהאדם צריך לקבל הוא מוצא את עצמו בלי ביטוח.
<דורון יהודה: אז מה עשינו פה?
<דורון יהודה: איפה החינוך שלנו פה?
טלי פלוסקוב: לאן הכסף הלך?
<דורון יהודה: אני כבר אומר לכם, ארגון נכי צה"ל, ארגון נכי פעולות איבה וארגון נכי תאונות עבודה עשו ביטוח קולקטיבי.
<דורון יהודה: היום הם קיבלו הודעה שזה לא מתחדש.
<דורון יהודה: מה עם כל הכסף שהם שילמו?
<קריאה: דרך אגב, הם מקבלים חצי סכום.
<דורון יהודה: איזה מין דבר זה?
<דורון יהודה: אני מציע לאמץ את ההצעה של השר ליצמן, לקחת אחוז מסוים לפי השכר, שהממשלה תיקח את זה, תעביר את זה לקופת-חולים ותסמן את זה בצבע רק למטרה הזאת כדי שכולם יקבלו ביטוח סיעודי.
<יהורם הל: אני מתנדב ב"כן לזקן", מן האבות המייסדים של העמותה הזאת.
<יהורם הל: אני מדבר בשם 220,000 זקנים שפנו אלינו באמצע שנת 2011, כאשר ההוראה הזאת יצאה.
<יהורם הל: אני מדבר על כולם ואני לא יודע אם יש צוות שיש לו הסכמים משופרים לגבי 40,000 מבוטחים.
<יהורם הל: מ-2011 אני מנהל שיחות, הופנינו לסגנית הממונה על שוק ההון, לי דגן, קיבלנו הרצאה מלומדת מאוד למה יש גירעונות, והפלא ופלא היא והממונה עליה, שני האנשים האלה עובדים היום בחברת ביטוח.
<יהורם הל: פנינו לדורית סלינגר, נפגשנו עם שרונה פלדמן, קיבלנו עוד פעם כל מיני הסברים.
<יהורם הל: רבותי הפתרון הפשוט שאני מציע הוא – הרי הגירעונות הם עתידיים, משלמים ביטוחים סיעודיים למי שנהיה סיעודי, לא לכל אחד.