GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: שלושה זה הרבה, זה שלושה עולמות מלאים, זו האמונה שלנו.
אלי אלאלוף: אני מוכן באופן אישי לרוץ ולחפש את הגרושים האלה באוצר ואני מבטיח לכם שאנחנו נמצא אותם.
אלי אלאלוף: אנחנו באמת רוצים, בעזרה אם אתם רוצים של הממ"מ או מכל גוף אחר, לבדוק את הנושא ולקבל נתונים בדוקים ללא שום סיבה טכנית, ש'לא הפרדנו בין זה לבין זה'.
אלי אלאלוף: מחר תתחילו להפריד בין זה לבין זה כי זה מה שמסביר, זו האפשרות לעשות השוואה בין קבוצה א' לקבוצה ב' ולתקן לקבוצה זו או אחרת את הדברים.
<קריאה: לגבי בוגרי חו"ל.
אלי אלאלוף: הכול.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה ספציפית, אני בטוח שיש הרבה דברים שלא היה לנו זמן להעלות אותם, אבל כל נושא הסטטיסטיקה שמאפשרת למידה מעמיקה וכו'.
אלי אלאלוף: כפי שאמרתי, בעוד חודשיים אנחנו מתכנסים.
אלי אלאלוף: המטרה שלי בעוד חודשיים, לפחות ברשותך גם, אברהם, וחברי הכנסת, זה לקבל מה נעשה בחודשיים האלה, תבואו עם רשימה, וגם מה שלא ניתן לעשות ומה הבעיות.
אלי אלאלוף: בגיל 90-100 אנחנו נקבל מחמאות, בינתיים בואו נתמודד עם הבעיות.
אלי אלאלוף: אם לא נדע אותן, אם נסתיר אותן, אם כל אחד ייקח את זה לבד ללב, זה לא רצוי.
אלי אלאלוף: לכן אני מבקש שבפגישה של עוד חודשיים, שתהיה לפחות של שעתיים, נתחיל בשעה ראשונה בדיווח ביצוע ודיווח של קשיים, אחר כך נלך לדיונים יותר ספציפיים שנעשה.
אלי אלאלוף: לגבי התקנים, אני אבדוק את זה.
אלי אלאלוף: יוזמן לדיון כבר ביום שני הבא נציב שירות המדינה או נציגו כדי שנקבל אותם.
אלי אלאלוף: אני אשמח, פרופ' אפק, שיעביר לי נתונים או שנשוחח בינינו כדי שאני אעמוד יותר מקרוב על הבעיה המאוד ספציפית שהכרתי בזמנו גם בתפקידיי הקודמים.
אלי אלאלוף: אז אני רוצה להודות לכם ותודה רבה.
אלי אלאלוף: אנחנו נקבל את ההחלטות שאני מקווה שיהיו מקובלות על כל הצדדים.
אלי אלאלוף: אנחנו בוועדה שלנו שמחים להגיע להסכמות, להבנות ולא לתכתיבים של אף אחד.
אלי אלאלוף: ברשותכם, תביעו את דעותיכם אבל תאפשרו לנו להתקדם בנושא הזה כי הוא עבר את המליאה של הכנסת ואנחנו רוצים להמשיך בחקיקת הנושא, בתיקון זה או אחר.
אלי אלאלוף: אני בדרך כלל לא מעורב בשום תיקון בצורה בלעדית לפני הדיונים.
אלי אלאלוף: ברשותכם, ניתן את רשות הדיבור למציעה הראשית, חבר הכנסת רחל עזריה ידידתי.
אלי אלאלוף: זה גילוי נאות אבל זה ברור, אנחנו מאותה סיעה.
רחל עזריה: תודה ליושב ראש הוועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף.
רחל עזריה: הבטחת לי עוד בזמן דיוני התקציב האינטנסיביים שתעלה את החוק להכנה לקריאה ראשונה מיד אחרי התקציב ואני מאוד מעריכה את זה שכך נעשה.
רחל עזריה: כמובן אתה שותף לדרך ולערכים.
רחל עזריה: אני אספר קצת על החוק.
רחל עזריה: חוק ימי חופשה במדינת ישראל נחקק בשנות ה-50 וזה די מדהים כי כמה מדינה והיה הרבה דברים לטפל בהם אבל היה ברור שמחוקקים חוקי מגן, חוקים עבור העובדים, ויש חקיקה מאוד מאוד משמעותית אלא שחלק מהחקיקה נהייתה פחות רלוונטית בשנים האחרונות כי החוק שנחקק בשנות ה-50, הנחת העבודה הייתה שאנשים עובדים באותו מקום עבודה במשך עשרי, שלושים ואפילו ארבעים שנים.
רחל עזריה: ההנחה הייתה שאנשים נכנסו למקום עבודה בשנות ה-20 לחייהם ונשארו בה עד הפנסיה ולכן בארבע השנים הראשונות עובדים עוברים איזשהו סינג'ור ומקבלים רק מינימום של עשרה ימי חופשה, אבל מהר מאוד מגיעים לשנה החמישית ומשם ואילך מספר ימי החופשה מטפס באופן די זריז כאשר בשנה החמישית יומיים, בשנה השישית יומיים, בשנה השביעית עוד יום וכך מהר מאוד מגיעים לשלושה שבועות ובשנה ה-14 כבר יש ארבעה שבועות ורוב העובדים בדור הקודם קיבלו כארבעה שבועות ימי חופשה שזה כמעט חודש.
רחל עזריה: העניין הוא שילידי שנות ה-70 ושנות ה-80 מחליפים מקומות עבודה כל שלוש וחצי עד ארבע וחצי שנים.
רחל עזריה: זאת אומרת, שוק העבודה השתנה מהקצה אל הקצה ולכן החוק הזה, שהיה מצוין בשנות ה-50, רובו ככולו כמעט לא חל וקורה שאנשים יכולים לעבוד עשרים שנים ולנצח להישאר עם עשרה ימי חופשה שזה המינימום.
רחל עזריה: יוצא שמה שהיה מאוד סוציאלי בשנות ה-50, בעצם החוק רוקן מתוכן.
רחל עזריה: ברגע שגילתי את זה, אמרתי שנראה מה קרה בכל העולם.
רחל עזריה: אם בכל העולם הבינו שבעצם עובד דלא צריך יותר מעשרה ימי חופשה, אנחנו כנראה נהיה כמו כולם.
רחל עזריה: גיליתי שבכל העולם, ברוב מדינות ה-OECD, המינימום הוא 15 ימי חופשה.
רחל עזריה: בהרבה ממדינות ה-OECD יש עשרים ימי חופשה.
רחל עזריה: אין ספק שצרפת לוקחת בגדול עם שלושים ימים אבל באופן כללי המינימום הוא 15 ימי חופשה.
רחל עזריה: אני חייבת לציין לטובה מאוד את מרכז המידע והמחקר של הכנסת שמאוד סייע במחקר והביאו את הפרטים.
רחל עזריה: זה גם מחקר שעלה במשרד הכלכלה שעשה עבודה משמעותית בנושא הזה.
רחל עזריה: אחרי שבדקתי את ה-OECD שאלתי את עצמי מה עם המעסיקים והיכן הם נמצאים בסיפור הזה.
רחל עזריה: אחד הדברים שהתחוורו לי זה שמדינת ישראל סובלת מפריון מאוד נמוך ופריון הוא בעצם מה התפוקה בפועל משעת עבודה של עובד.
רחל עזריה: הפריון הנמוך, יש לו כל מיני סיבות כאשר סיבה אחת היא השכלה או השכלה רלוונטית, דבר נוסף יכול להיות תשתיות ועוד נושא מרכזי בנושא הפריון זה כמה שעות וכמה ימים עובדים העובדים.
רחל עזריה: מסתבר שבישראל ביחס ל-OECD אנחנו עובדים 120 שעות יותר מאשר במדינות ה-OECD ובאמת יש מעט מאוד ימי חופשה וכנראה זה משפיע על הפריון כך שגם מבחינת המעסיקים יש כאן רווח משמעותי.
רחל עזריה: כאשר התחלתי את החוק אמרתי בואו נלך כמו ה-OECD, כמו המינימום ב-OECD, 15 ימי חופשה וכי זה מה שהגיוני לעשות.
רחל עזריה: מיד המעסיקים אמרו שגם אם זה עוזר לפריון, בטח לטווח הקצר, יש כאן שינוי מאוד גדול שקשה להם להתמודד אתו.
רחל עזריה: לכן בעבודה מאוד מאוד גדולה - יושבים כאן גם נציגי האוצר שעזרו להוציא את הערמונים מהאש עת היינו בניסיון לייצר משהו שאנחנו יכולים להסכים לגביו – נציגי האוצר הציעו לרדת ל-12 ימים.
רחל עזריה: הם אמרו שיש כאן מהלך משמעותי שמהווה שלב ראשון כי בכל זאת מאז שנות ה-50 ושנות ה-60 לא נגעו בחוק הזה.
רחל עזריה: אחר כך הייתה עבודה משותפת של ההסתדרות, שאני חייבת לציין אותה לטובה, יחד עם ארגוני המעסיקים שהגיעו להסכמה גם לגבי 12 ימים וחתמו על הסכם קיבוצי בעניין הזה ואחר כך זה נעשה כמובן גם יחד עם משרד הכלכלה.
רחל עזריה: בעצם כולם התלכדו לכיוון הזה של ה-12 ימי חופשה.
רחל עזריה: למרות שאני מאוד רציתי 15 ימי חופשה, אני מברכת על ההסכמות.
רחל עזריה: אני חושבת שכאשר אנחנו מגיעים בהסכמות, זה תמיד עדיף על פני הגעה למאבקים.
רחל עזריה: למרות שבכל מדינות ה-OECD יש 15 ימי חופשה ואנחנו החריגים בעניין, באמת יש כאן הסכמה רחבה ויש כאן גם הסכמה של כלל סיעות הבית שבקריאה הטרומית הצביעו בעד.
רחל עזריה: יש כאן גם חברים מסיעות שונות שהגיעו להביע את תמיכתם.
רחל עזריה: אנחנו היום נתקדם עוד שלב לטובת העובדים במשק.
רחל עזריה: הנושא הזה של עבודה מול חופשה, זה מתח שילווה אותנו כנראה הרבה מאוד שנים.
רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו כל הזמן צריכים לשים לב איך אנחנו מתמודדים עם המתח הזה בצורה הטובה ביותר וצדק יושב ראש הוועדה שאמר שיש כאן נושא מורכב, נושא שצריך לטפל בו כדי לראות איך אנחנו עושים את המקסימום.
דב חנין: אני רוצה לברך את חברתי חברת הכנסת רחל עזריה על כך שהיא הרימה את הכפפה ומובילה אותנו להתקדם בעניין שלטעמי יש לו חשיבות עצומה.
דב חנין: אתה צודק אדוני היושב ראש כשאתה נותן לדיון הזה גם הקשר היסטורי רחב.
דב חנין: אני רוצה להגיד כמה מלים גם במבט היסטורי, מבט לאחור וגם במבט קדימה, מההווה אל העתיד שלנו.
דב חנין: אכן, חוק החופשה השנתית הוא אחד ההישגים החשובים ביותר של ממשלת החזית העממית בצרפת, ממשלה שביטאה את הניצחון ההיסטורי של השמאל ב-1936, ליאון בלום היה ראש הממשלה, שיתוף פעולה בין הקומוניסטים, הסוציאליסטים והרדיקלים השמאליים.
אלי אלאלוף: כדי לתרגם את זה לצרפתית זה "לפרנס פופולר", כדי שא יהיה הקשר לא מוצלח לאזור שלנו.
דב חנין: ממשלת החזית העממית "לפרנס פופולר" עלתה לשלטון ב-1936 והיה שיתוף פעולה בין הקומוניסטים, הסוציאליסטים והרדיקלים השמאליים.
דב חנין: החופשה השנתית, ההישג הזה של חופשה שנתית לעובדים היה אחד ההישגים המרכזיים של הממשלה הזאת ומאז זאת הפכה להיות נורמה במדינות המערביות שעובדים זכאים לחופשה שנתית.
דב חנין: המציאות בה אנחנו נמצאים, אם לעשות מעבר מהיר להווה, היא שהעובדים הישראלים עובדים הרבה הרבה יותר מאשר חבריהם בארצות אחרות.
דב חנין: מספר ימי החופשה השנתית כאן מצומצם יותר.
דב חנין: נהוג לחשוב שבישראל יש הרבה חופשים כי יש חגים אבל גם כאשר אנחנו מוסיפים את החגים – ואנחנו עושים חשבון כולל של ימי החופשה שהעובדים זכאים להם – העובדים בישראל עובדים הרבה יותר.
דב חנין: לדבר הזה יש משמעויות חברתיות.
דב חנין: זה פוגע ביכולת של האנשים לחיות, לקיים חיי משפחה, ליהנות, לקיים חיי תרבות, לבנות לעצמם תרבות פנאי אבל כמו שבצדק אמרה חברת הכנסת עזריה לפני, זה גם פוגע בכלכלה.
דב חנין: כאשר אנשים עובדים הרבה שעות, בסופו של דבר נפגע הפריון שלהם ויש בפנינו מחקרים, שאני מניח שגם יוצגו בפני הוועדה, שדווקא מדינות בהן מספר ימי העבודה צומצם, הן המדינות בהן פריון העבודה עולה ועולה בצורה מאוד משמעותית.
דב חנין: כאן אני רוצה לעבור למבט לעתיד.
דב חנין: אנחנו אכן נמצאים במציאות בה עובדים הם עובדים זמניים ביותר מדי מקומות עבודה.
דב חנין: יותר מדי עובדים הם עובדים זמניים.
דב חנין: כאשר העובדים הם עובדים זמניים, המנגנון שנקבע בזמנו בחוק שמספר ימי החופשה יעלה ככל שהעובד עובד יותר במקום העבודה, נעשה מנגנון תיאורטי.
דב חנין: המטרה שאנחנו כמחוקקים – לא אנחנו אלא קודמינו – הצבנו בפנינו שהעובד יזכה ליותר חופשה ככל שהוא עובד עם יותר ותק, בעצם המטרה הזו מפוספסת.
דב חנין: לכן אין מנוס אלא לתקן את החוק כדי לחזור אל המטרה שהצבנו בפנינו מתחילת הדרך, שעובדים עם ותק, עובדים מבוגרים יותר, יזכו לחופשה רבה ומשמעותית יותר.
דב חנין: נקודה אחרונה אדוני היושב ראש.
דב חנין: נמצאים כאן בחדר לא מעט נכים ואני מניח שהם מייצגים את מאבק הנכים וזה מאבק שגם הוא צריך להיות לנגד עינינו.
<נעמי מורביה: העובדים הזרים של הנכים.
דב חנין: העובדים הזרים והעובדים הישראלים.
דב חנין: מבחינתי נכים זכאים לסיוע ולעזרה, וזה לא משנה אם העובדים שעובדים אצלם הם עובדים זרים או עובדים ישראלים.
דב חנין: אנחנו כולנו בכנסת נמצאים בחובה גדולה או בחוב גדול כלפי הנכים ובעלי המוגבלויות, כל האנשים שנזקקים לסיוע בעבודתם.
דב חנין: כאשר אנחנו הובלנו כאן בכנסת את המאבק למשל להעלאת שכר המינימום, אנחנו התחייבנו שיחד עם העלאת שכר המינימום אנחנו נעלה את הקצבאות כך שלא ייווצר מצב שהעובדים לא סובלים אבל הנכים יצטרכו לממן אותם, את העלייה בשכרם.
דב חנין: אני אומר – אני פשוט מתבייש להגיד את זה – שכולנו בכנסת נכשלנו בדבר הזה.
דב חנין: אני אומר את זה בסוגריים כי תכף אני אחזור לנושא שלנו.
דב חנין: השבוע עולה לקריאה טרומית הצעת חוק שאני אחד היוזמים שלה יחד עם חבר הכנסת גילאון וחברי כנסת נוספים שאומרת לפחות להצמיד את הקצבאות להעלאת שכר המינימום, שזאת הדרישה המינימלית, כדי שלא נהיה במצב בו הנכים, זקנים, חולים, בעלי קצבאות צריכים לממן מכיסם את עליית שכר המינימום, שזאת לא הייתה התוצאה אותה ביקשנו.
דב חנין: לצערי הגדול שמעתי שהממשלה מתנגדת להצעה הזאת.
דב חנין: אנחנו נמשיך בלחץ על הממשלה, ואולי גם בעזרתכם חבריי בוועדה הזאת, אבל אני מזכיר את הנושא הזה כי גם כאן, כאשר אנחנו מדברים על מנגנון של ימי חופשה, שהוא מנגנון מצוין, אנחנו צריכים לייצר במקביל את המנגנון שמאפשר לאנשים הכי מוחלשים בחברה – נכים, זקנים, בעלי מוגבלויות, גמלאים – ולייצר עבורם את המנגנון שיאפשר להם לקבל את הפתרון הראוי והנכון.
דב חנין: אם אנחנו שוב נפתור בעיה של קבוצה מוחלשת אחת של עובדים על חשבון קבוצה מוחלשת אחרת, אנחנו לא נתקן את החברה שלנו אלא אנחנו פשוט נימצא באיזשהו מעגל סגור.
דב חנין: אני אומר את הדברים גם כאחד מיוזמי החוק ואני בטוח שגם על דעתה של חברת הכנסת עזריה וכולנו.
דב חנין: אנחנו לא מעוניינים חס וחלילה לפגוע בנכים, בגמלאים, באנשים שצריכים עזרה.
דב חנין: אנחנו נייצר יחד אתכם את הפתרונות שיבטיחו שהדבר הזה יקבל מענה.
<קריאה: הבעיה היא שאנחנו מוגדרים כמעסיקים.
אלי אלאלוף: אתה לא מדבר כל עוד אתה לא מקבל את רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: חשוב לי שנקשיב לך ונדע מי אתה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, כל אחד ידבר בתורו אבל תנו לנו לנהל דיון.
אלי אלאלוף: הנושא חשוב וכל דעה כאן חשובה לנו.
אלי אלאלוף: תאפשרו לנו דיון מסודר.
אלי אלאלוף: הראשונה שרשומה היא נעמי מורביה.
אלי אלאלוף: תציגי את עצמך למרות שכולנו מכירים אותך ומוקירים אותך.
<נעמי מורביה: תודה רבה יושב ראש הוועדה.
<נעמי מורביה: אני מתנצלת על הקול הצרוד שלי.
<נעמי מורביה: אני יושבת ראש מטה מאבק הנכים ונציגת פורום ארגוני הנכים.
אלי אלאלוף: סליחה, תרשי לי, לא ציינתי את שתי חברות הכנסת שנמצאות אתנו, מיכל בירן וטלי פלוסקוב.
<נעמי מורביה: פורום הארגונים מברך את יוזמת החקיקה הזאת.
<נעמי מורביה: זאת חקיקה הומנית מאין כמוה וצודקת מאין כמוה אבל כמו שאמר חבר הכנסת דב חנין, כאשר אנחנו רוצים להשוות את עצמנו ל-OECD, אי אפשר להשוות בפרמטר אחד ובחמישים אחרים לא.
<נעמי מורביה: ברגע שהקצבאות שמשולמות לנו הן הכי נמוכות ב-OECD, יוקר המחייה בישראל הוא הכי גבוה ב-OECD, המשכורות באופן כללי מהנמוכות –OECD, המשכורות המשולמות לעובדים הזרים הן מהגבוהות הנהוגות ב-OECD, צריך ליצור איזשהו מנגנון שאכן יפצה אותנו האנשים עם המוגבלות כי בשלושה ימי חופש אלה, אותו עובד סיעודי יוכל באמת לנוח ולתת לגופו מנוחה ומרגוע.
<נעמי מורביה: העבודה שלהם קשה מנשוא.
<נעמי מורביה: אני באמת מלאת הערכה לעבודתם.
<נעמי מורביה: אנחנו, האנשים עם המוגבלות, צריכים להעסיק במקום העובד הזה עובד אחר כי הנכות שלנו לא יוצאת לחופש שנתי אלא הנכות שלנו היא קבועה ויום יומית.
<נעמי מורביה: יוצא שבאותם ימים שהם בחופש, אנחנו גם משלמים עבורם את יום החופש ואנחנו גם לוקחים עובד כאשר בדרך כלל אנחנו עוברים עבירה על החוק כי הוא עובד לא חוקי והוא לא רשום על האשרה שלנו.
<נעמי מורביה: אם מגיעים מההגירה, יכולים להעמיד אותנו לדין על כך.
<נעמי מורביה: צריך למצוא את שביל הזהב לתקן את הלקונה הקטנה הזאת כך שגם אנחנו נהיה מכוסים.
<נעמי מורביה: שוב, אני מברכת בשם פורום ארגוני הנכים.
<נעמי מורביה: אני חושבת שזאת חקיקה חשובה מאין כמוה, היא מקדמת ורק תביא כבוד לממשלת ישראל בקדנציה הזאת שלה.
אלי אלאלוף: דוד סיל ואחריו חברת הכנסת מיכל בירן.
<דיויד סיל: אני חבר העמותה הישראלית ליתר לחץ דם ריאתי.
<דיויד סיל: אני מודה לכם מאוד על הזמנת
<דיויד סיל: כם אותנו לדיון.
<דיויד סיל: יש לי הסתייגויות מהחוק הזה רק בהקשר הזה שהוא פוגע בנו ומהווה פגיעה נוספת בנו, באנשים הסיעודיים שמחפשים את הדרך להיות רגועים בחייהם, לחיות באיכות חיים מסוימת ולא להיות כל פעם מתוסכלים עת יש שינוי בהסדרי העבודה במשק כי אנחנו נחשבים מעסיקים.
<דיויד סיל: זה פוגע בנו.
<דיויד סיל: לפני ארבע שנים עזבה אותי העובדת שלי והייתי חודשיים וחצי בלי עזרה.
<דיויד סיל: לא מצאתי מישהו שיבוא לעבוד אצלי.
<דיויד סיל: אז הגעתי לבית החולים ומאז אני מוצמד לשני המכשירים האלה.
<דיויד סיל: דיברת קודם על פריון עבודה.
<דיויד סיל: אצלי פריון העבודה ירד כי אני מוצמד למכשירים האלה.
<דיויד סיל: יש היום 24 ימי חופשה בשנה.
רחל עזריה: איך 24?
<דיויד סיל: אני מקבל 24 ימי חופשה.
רחל עזריה: אתה.
רחל עזריה: העובדים מקבלים עשרה ימים ועוד תשעה ימים מנדטוריים.
<דיויד סיל: אני 13 שנים בעבודה.
<דיויד סיל: אחי מקבל 24 ימים.
<דיויד סיל: זה המקסימום היום ואת רוצה להעלות את המספר בעוד ארבעה ימים.
רחל עזריה: אנחנו מדברים על כך שהמינימום יעלה מעשרה ל-12 ימים.
<דיויד סיל: כן, אבל גם המקסימום יעלה.
רחל עזריה: הלוואי.
רחל עזריה: אם המעסיקים כאן מסכימים, אני בשמחה הולכת לזה.
אלי אלאלוף: מדובר על העלאה מעשרה ימי חופשה ל-12 ימים מינימום.
<דיויד סיל: דיברתם קודם על הסכמה בין ההסתדרות למעסיקים.
<דיויד סיל: אני נחשב מעסיק אבל אף אחד לא דיבר אתי.
<דיויד סיל: נמצאים כאן נציגי מעסיקים ואף אחד לא דיבר אתם.
<דיויד סיל: אתם מדברים על מעסיקים שהם בעלי עסק ואני לא בעל עסק ואני לא יכול לפשוט את הרגל.
<דיויד סיל: אני יכול להכריז עלי כעל פושט רגל אבל זה לא יעזור לי.
<דיויד סיל: אין לי עסק ואין לי רווחים חוץ מהקצבה שאני מקבל וההוצאות שלי הן 10,000 שקלים בחודש.
<דיויד סיל: התוספת הזאת של 21 ואחרי כן 28 שיגיעו בסופו של דבר, היא תוספת שהיא מאוד משמעותית.
<דיויד סיל: אם אני שולח את העובדת שלי לחופש ואפילו לשבת, אני צריך למצוא מישהו מחליף וביום הזה אני משלם לאותו מחליף הרבה יותר ממה שאני משלם לעובדת שלי ובנוסף לכך אני גם עובר על החוק.
<דיויד סיל: החוק הזה צריך להתקבל אבל רק אחרי שיהיו איזה שהן הגנות, כמו שאמר חבר הכנסת דב חנין, שיגנו עלינו.
<דיויד סיל: או שיורידו מאתנו את אותו תואר מעסיק בצורה כזאת או אחרת או שייתנו לנו פיצוי מלא ולא כמו הפיצוי החלקי שנתנו באפריל בהגדלת שכר המינימום.
<דיויד סיל: תזכרו שבחודש הבא, בינואר 2016, אנחנו הולכים להעלות את שכר המינימום בעוד מדרגה ואנחנו בדרך ל-5,300 שקלים.
<דיויד סיל: אני לא יודע אם בחודש הבא מישהו בכלל הקציב בתקציב כי אני לא שמעתי שום דבר על נכים, ואלה 230 אלף אנשים באוכלוסייה, ולא שמעתי על פתרון כלשהו ואפילו עצם לא זרקו לנו בתקציב אלא הוציאו אותנו מחוץ לחוק.
<דיויד סיל: גם בחוק ההסדרים אנחנו לא מופיעים.
<דיויד סיל: אני מאוד מבקש.
<דיויד סיל: בואו נעצור את זה עכשיו.
<דיויד סיל: את החוק נשאיר היכן שהוא אבל קודם נדאג ליצור הגנות עלינו, על הנכים הסיעודיים ועל הקשישים הסיעודיים כי אין לנו מקורות הכנסה אחרים.
מיכל בירן: דבר ראשון, אני מברכת על היוזמה.
מיכל בירן: כל הכבוד לרחל ולכל היוזמים האחרים.
מיכל בירן: אני מודה שקצת צרם לי הביטוי "כשאני מוציא את העובד ליום חופש, אני צריך להביא מישהו אחר במקומו".
מיכל בירן: זה קטע שהעובדים הם בני אדם.
מיכל בירן: בדיוק ראיתי אתמול סדרת טלוויזיה כזאת, בטח עוד כמה אנשים ראו אותה, על רובוטים משוכללים שעושים את כל עבודות הבית ואגב, יכול להיות שבעוד שלושים שנים לכל אחד יהיה רובוט כזה, אבל כרגע אנחנו לא שם.
אלי אלאלוף: לא בנגב.
מיכל בירן: אני באמת מבינה את המצוקה אבל זאת המציאות.
מיכל בירן: האנשים שעובדים, גם אצלכם וגם בכל התחומים האחרים, הם בני אדם.
מיכל בירן: זה מצד אחד נשמע מובן מאליו, אבל כמו שאמרו כאן אחרים, היו תקופות בהיסטוריה שזה לא היה מובן מאליו וגם היה אפשר לשלוח ילד בן שמונה כי יש לו ידיים קטנות להפעיל מכונות במהפכה התעשייתית.
מיכל בירן: הדבר הזה קרה כי לא תפסו אותו כבן אדם ואת מה שאנשים לא היו מאחלים לנכד שלהם, הם היו מכונים לעשות לנכדים של אנשים אחרים.
מיכל בירן: עם השנים התקדמנו מאוד ואני חושבת שימי חופשה, כאשר העובד הישראלי עובד כל כך הרבה שעות וכל כך הרבה ימים, ואנחנו רואים באמת שהפריון נמוך ובסופו של דבר אני חושבת שיותר ימי חופשה יכולים לתרום לזה.
מיכל בירן: אני מבינה את הקושי הרב.
מיכל בירן: אני חושבת שכמו שדב חנין – ונראה לי שגם רחל עזריה – אמר, אנחנו אתכם, עם הנכים, במאה אחוזים במאבק על כך שהמדינה צריכה לשפות אתכם אבל אי אפשר שכל העובדים במשק לא יזכו לעוד שני ימי החופשה האלה.
<נעמי מורביה: בירכנו בגדול על הוספת ימי החופשה.
מיכל בירן: את בירכת.
טלי פלוסקוב: היא אומרת שיש דעות אחרות.
טלי פלוסקוב: אני קיבלתי כמה מיילים.
<קריאה: את מתרגמת אותנו לא נכון.
מיכל בירן: שמעתי ויצא לי גם להיות בכמה וכמה דיונים דומים.
מיכל בירן: שוב, אני מברכת על העמדה הזאת.
מיכל בירן: אני אומרת שאנחנו ומי שבעד זה חייב להיות מחויב גם לכך שהמדינה תשפה אתכם ולא תשאיר אתכם לבד במאבק הזה.
מיכל בירן: שי, אני רואה אותך כאן.
מיכל בירן: אנחנו בדרך כלל באותו צד של המתרס.
אלי אלאלוף: מי זה שי?
מיכל בירן: מאיגוד המסעדנים.
מיכל בירן: כיוון שיצא לי למלצר לא מעט בגלגולי הקודם, אני יודעת, וזה מקומם אותי מאוד, שבסופו של דבר, בניגוד לרוב המקצועות, כשאתה הולך לקנות תרופה סופר פארם אתה לא משלם בנפרד לרוקח אלא אתה משלם עבור המוצר ומשוקלל שם מחיר העבודה של הרוקח.
מיכל בירן: שורה שאני הכי לא גאה בה בקורות החיים שלי היא שעבדתי בעמותה שהגנה על זכויות עובדים בזמן שהיא מנצלת אותי ועברתי על כמעט כל בתי העסק והמסעדות בתל אביב.
מיכל בירן: יצא מצב שבו אנחנו מפרגנים למישהו שבסופו של דבר לא משלם ישירות לעובדים שלו.
<שי ברמן: קשקוש.
מיכל בירן: שי, אני אסיים את דבריי.
<שי ברמן: מה זה קשור?
מיכל בירן: אני מאוד נזהרת בדבריי.
<שי ברמן: זה פופוליזם זול.
<שי ברמן: זה קשקוש.
<שי ברמן: זה מקור פרנסה של עשרות אלפי מלצרים.
מיכל בירן: שי, אני באמצע משפט.
<שי ברמן: סליחה.
מיכל בירן: אתה יודע שכמעט בכל הנושאים אני בצד שלכם, גם לצד העסקים הקטנים ובאופן ספציפי לצד המסעדות.
מיכל בירן: אבל כאן יש איזה עניין כי אתם כל כך לא רגילים לשלם ישירות למלצרים כי בסופו של דבר הטיפים משלמים את משכורתם של האנשים, שהקונספט של ימי החופשה באמת תקוע.
<שי ברמן: אין לנו שום בעיה לשלם להם ישירות, חברת הכנסת בירן.
<שי ברמן: אני אפתיע אותך.
אלי אלאלוף: שי, יש לי בקשה, בינתיים מי שמנהל את הדיון, זה אני.
מיכל בירן: משפט אחרון.
מיכל בירן: אני כן חושבת שמאוד חשוב לעשות את זה בהסכמה עם המעסיקים.
מיכל בירן: שמחתי לשמוע שהיו הסכמות בתחילת החוק.
מיכל בירן: רחל, אני חושבת שמאוד חשוב להמשיך ולעשות את זה כי במצב בו המשק הישראלי נמצא, אין ספק שזאת מעמסה.
מיכל בירן: מצד שני, אני לא יכולה לדמיין סיטואציה בה המעסיקים יגידו שעכשיו זה זמן מעולה להעלות ימי חופשה.
מיכל בירן: אף פעם לא יהיה יום כזה.
מיכל בירן: מצד שני, גם הנטל על העסקים הקטנים בישראל הוא מאוד מאוד גדול ואת ההטבות ש"טבע" מקבלת לא מקבלים העסקים הקטנים, כך שאני כן מפצירה בך ובחברים ללכת בדיאלוג עם ארגוני העובדים, עם המעסיקים, כדי לראות שאפשר יהיה להגיע למהלך מוסכם כי אחרת אי אפשר יהיה לאכוף את זה.
מיכל בירן: אני מתנצלת, אני מקפצצת בין הוועדה הזאת לוועדת הפנים.
<דיויד סיל: יש לך גם נקודת ראייה לגבינו?
מיכל בירן: הקדשתי לזה לא מעט דברים.
אלי אלאלוף: אנחנו תכננו היום דיון ראשוני עד השעה 13:30.
אלי אלאלוף: אני חוזרים לדיונים האלה, לדיון בנושא הזה, מאוד בקרוב.
אלי אלאלוף: אנחנו לא דוחים את הנושא.
אלי אלאלוף: יש הצעת חוק מנוסחת ואנחנו ממשיכים בהידברויות עם כל הגורמים.
אלי אלאלוף: ודאי רחל פוגשת הרבה אנשים וגם אני עושה זאת, מאז הנושא הגיע לוועדה ואני מחויב להתדיינויות והתייעצויות.
אלי אלאלוף: היום אני מבקש לקצר.
אלי אלאלוף: רוב המבקשים לדבר הם נציגים של ארגוני נכים ואני מבקש את הבנתכם כי אני לא יכול לעשות סיבוב מלא של כל מי שביקש להתייחס.
אלי אלאלוף: רשות הדיבור לשי ברמן.
אלי אלאלוף: אחריו יתייחסו נציגי המשרדים.
<שי ברמן: תודה רבה אדוני.
<שי ברמן: ברשותך, התייחסות קצרה לדברים של חברת הכנסת בירן שלא נמצאת ולא בגלל חוק המלצרים אלא מאחר שלצערי יש לי גם אבא שמרותק לכיסא גלגלים.
<שי ברמן: ממה ששמעתי כאן בדיון, החברים המכובדים שיושבים כאן לידי לא מתלוננים על עצם העובדה שהעובד שלהם הולך לחופשה.
<שי ברמן: כיוון שאני מכיר את העניין מקרוב, הבעיה היא לא עצם חופשתו אלא הבעיה היא שלמחליף שלו צריך לשלם 500 שקלים לשבת וזה המון המון כסף.
<שי ברמן: זאת הבעיה וחבל שחברת הכנסת מיכל בירן לא הבינה את זה.
<שי ברמן: אני מנכ"ל איגוד המסעדות.
<שי ברמן: הענף שלנו מעסיק כ-170 אלף עובדים.
<שי ברמן: אלה העסקים הקטנים והבינוניים שכולם מדברים עליהם אלה הן המסעדות.
<שי ברמן: אני יושב כאן גם בתור נציג של לה"ב, ארגון העסקים הקטנים.
<שי ברמן: אני רוצה לברך אותך חברת אותך עזריה על הצעת החוק אבל אני רוצה גם לבקש ממך או אפילו לדרוש ממך מכיוון שאת מצטטת את ה-OECD ואת משווה אותנו ל-OECD.
<שי ברמן: אנחנו רוצים שגם הקרקע עליה אנחנו פועלים תהיה שווה למדינות ה-OECD.
<שי ברמן: כלומר, במלים אחרות, אנחנו לא רוצים רק לשלם את החובות שמשלמים באותן מדינות אלא אנחנו רוצים גם ליהנות מאותן זכויות.
<שי ברמן: לכן זה מאוד קל לבוא ולהשוות ל-OECD אבל אנחנו לא נמצאים שם.
<שי ברמן: אנחנו לא פועלים על קרקע כזאת ולכן העסקים שלנו הם עסקים רעים.
<שי ברמן: רק הענף שלנו הוא ענף עם אחוזי סגירה הכי גבוהים במשק כאשר שמונים אחוזים סוגרים תוך חמש שנים והצעת החוק הזאת היא הצעת חוק מאוד סוציאליסטית והרבה ימחאו לך כפיים אבל העסקים הקטנים שנמצאים כמה מאות מטרים - - -
רחל עזריה: סליחה, רגע.
רחל עזריה: הסגנון הזה הוא לא הולם.
רחל עזריה: הדבר האחרון שאפשר לומר עלי.
<שי ברמן: למה הוא לא הולך?
רחל עזריה: ימחאו לך כפיים.
רחל עזריה: הדבר האחרון שאפשר לומר על החוק הזה זה שהוא חוק קל.
רחל עזריה: כך גם פתח היושב ראש ואמר שזה חוק מורכב, מתייחסים אליו בכובד ראש, אין כאן שום דבר פופוליסטי, אין כאן שום דבר קליל, אנחנו מבינים שהמצב במשק השתנה והאופן שבו אנשים עובדים השתנה וגם אם לא משווים ל-OECD אלא אם משווים לחקיקה הראשית של מדינת ישראל משנות ה-50, גם אז החוק הזה צריך להשתנות כדי להתאים לרוח החוק.
רחל עזריה: לכן, אני מבקשת, כאשר אתה מדבר, תתייחס בצורה רצינית, מכובדת ומכבדת גם לחוק וגם ליוזמה של החוק כי יש כאן מצב בלתי נסבל לגבי המצב של העובדים והיכולת שלהם לקבל ימי חופשה, שאגב, אנחנו וגם אתה מקבלים הרבה פחות מאשר ההורים שלנו קיבלו וזה גם בלי ה-OECD.
<שי ברמן: אני אומר לך דבר מאוד פשוט.
<שי ברמן: אני אומר לך שזה מאוד יפה וסוציאליסטי.
<שי ברמן: מצד שני, אנחנו שצריכים לשלם את החוק הזה, אין לנו כסף לשלם את זה.
<שי ברמן: אם תצאי מכאן ותלכי כמה מאות מטרים לעסקים, למסעדות של ירושלים, הם קורסים.
רחל עזריה: הם קיבלו מאה מיליון שקלים.
<שי ברמן: הם קורסים.
<שי ברמן: את עכשיו נותנת להם לשלם עוד ימי חופשה.
<שי ברמן: אנחנו לא יכולים לשלם את זה.
<שי ברמן: לפני עשר שנים לייבור קוסט במסעדה היה 25 אחוזים והיום אין מסעדה שהלייבור קוסט שלה יורד מארבעים אחוזים וזה בגלל חקיקה כאן בכנסת של חוקים שחלקם צודקים ואני לא נגדם, אבל צריך להבין שאי אפשר לחוקק רק חוקים נגדנו.
<שי ברמן: אנחנו לא תשובה, אנחנו לא דנקנר ואנחנו לא טייקונים.
אלי אלאלוף: אני מרשה לעצמי להפסיק אותך כי דמגוגיה לא בשולחן הזה.
אלי אלאלוף: פעם ראשונה שאני רואה אותך אבל פעם אחרונה שאני מוצא את ההתייחסות שלך לדיון רציני וזה כאשר האנשים שבאו לכאן הם מאוד רציניים.
אלי אלאלוף: זה עוד כשאתה מייצג גוף שהוא מאוד מכובד.
אלי אלאלוף: אני באופן אישי מעריך את ארגון לה"ב.
אלי אלאלוף: דמגוגיה, אני לא שמעתי ברמה שאתה ביטאת כרגע.
אלי אלאלוף: נציגי המשרדים הממשלתיים, בבקשה.
<אור רוזנמן: משרד הכלכלה.
<אור רוזנמן: אני רוצה לציין שהחלטת ועדת שרים לחגיגה מיום ה-11 לאוקטובר קובעת הממשלה תתמוך בהצעת החוק ובתנאי שהליכי החקיקה ייעשו בתיאום עם משרדי האוצר, הכלכלה והתיירות.
<אור רוזנמן: אני חוזר על ההחלטה הזאת כי ככל שהתהליכים אכן ייעשו בתיאום, ניתן יהיה להמשיך בהליכי החקיקה לפחות מבחינתנו אבל הדברים חייבים להיעשות בתיאום מול המשרדים כפי שאומרת החלטת הממשלה שעדיין עומדת בתוקפה.
<אור רוזנמן: לגופה של ההצעה.
<אור רוזנמן: חשוב לי לציין שחל איזשהו שינוי מאז ההצעה הזאת עלתה.
<אור רוזנמן: ב-29 לאוקטובר נחתם הסכם קיבוצי בין נציגות הארגונים העסקיים לבין הסתדרות העובדים.
<קריאה: ב-26 לאוקטובר.
<אור רוזנמן: אצלי כתוב 29 לאוקטובר, ההסכם הקיבוצי שלי.
<אור רוזנמן: באופן כללי מה שעושה הצעת החוק, היא מעלה את החופשה השנתית בשתי פעימות, כל פעם ביום.
רחל עזריה: מה שעושה ההסכם הקיבוצי ולא הצעת החוק.
<אור רוזנמן: סליחה, ההסכם הקיבוצי.
<אור רוזנמן: הוא מעלה ב-2016 יום חופשה נוסף וב-2017 עוד יום חופשה נוסף.
<אור רוזנמן: דעתנו באופן כללי היא שככל שהמשק הגיע להסכמה בתוכו, אנחנו חושבים שנכון להיצמד להסכמה הזאת.
<אור רוזנמן: בעצם יש לנו כרגע שתי אלטרנטיבות איך לעשות זאת.
<אור רוזנמן: אנחנו נמצאים בהליך שהוא הליך סטנדרטי לגבי הסכמים קיבוציים, של רישום ההסכם הקיבוצי בעקבותיו אנחנו נבחן צו הרחבה.
<אור רוזנמן: צו ההרחבה תלוי בשר וכפי שידוע שר הכלכלה התחלף לאחרונה ועדיין אין לנו את עמדתו של שר הכלכלה הנוכחי, אבל באופן כללי צו ההרחבה הוא פעולה שתחיל את זה על כלל המשק למעט מקומות בהם יש הסכם מיטיב.
<אור רוזנמן: לחילופין אפשר להמשיך באיזשהו סוג של הליך חקיקה.
<אור רוזנמן: אנחנו צריכים לבחון גם לגבי התיאומים גם מבחינתנו באיזה מהאפיקים נכון יהיה להמשיך.