GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תת סימן ד': הגשת הצהרה בדבר יבוא מזון רגיל יבואן רשום שבכוונתו לייבא מזון רגיל מסוים יגיש לרשם הצהרה בדבר יבוא מזון רגיל לפי הוראות תת סימן זה, בנוסח שבתוספת השנייה.
תת סימן ד': הצהרה בדבר יבוא מזון רגיל תוגש בידי יבואן רשום, באמצעות את האינטרנט, בהתאם למפורט בסעיף 105.
תת סימן ד': 104.
תת סימן ד': סירוב להנפיק אישור קבלת הצהרה אישור קבלת הצהרה לא יונפק למזון שאינו עומד בדרישות לפי חקיקת המזון.
אלי אלאלוף: זה לא נראה לכם מובן מאליו?
אלי אלאלוף: צריך לכתוב על זה סעיף?
<ענת מימון: אמרנו את זה גם לגבי יצרן שלא ייצר מזון וכולי.
<ענת מימון: זה סעיף הצהרתי.
<נעה בן שבת: יש כאן גם הרבה חזרות, כמו שאדוני אמר.
<נעה בן שבת: זה היה גם במזון הרגיש ועכשיו זה חוזר כאן.
<נעה בן שבת: אחרי כן זה חוזר שוב.
<נעה בן שבת: אולי באמת אפשר לאחד.
אלי אלאלוף: אני לא אהיה משפטן גם בגלגול העשירי שלי.
אלי אלאלוף: זה נראה לי מסובך מדי.
אלי אלאלוף: תחשבו על זה, על מה שנראה מובן מאליו.
<אלי גורדון: אדוני, מכאן כל ההסדר הוא ההסדר שהוא למעשה לפרט את תהליכי הפיקוח על מזון רגיל.
<אלי גורדון: לשאלתך הקודמת, איפה בחוק בא לידי ביטוי כל הנושא של ההקלות – זה כאן.
<אלי גורדון: אלה לא רק הקלות אלא גם הקלות ולצדן ברור שיש גם הגברת ענישה.
<ענת מימון: 105.
<ענת מימון: פרטי ההצהרה ההצרה בדבר יבוא מזון רגיל תכלול את הפרטים האלה: שם היבואן, מענו ומספר תעודת היבואן הרשום.
<ענת מימון: שם המזון הרגיל שבכוונתו לייבא בעברית ובאנגלית, ושמו המסחרי, ככל שקיים, כפי שמופיע על תווית המזון כשהוא נמכר במדינה שמנה יובא.
<ענת מימון: ייעוד המזון, משקל יחידת מזון ותיאור אריזת המזון.
<ענת מימון: בפסקה זו, "ייעוד" – לאחת או יותר ממטרות אלה: לייצור מזון על ידי יצרן, לשיווק קמעונאי, סיטונאי או אחר, כגון שיווק למטבח מוסדי או גוף דומה.
<ענת מימון: שם יצרן המזון, לרבות מדינת הייצור וכתובתו המלאה של אתר ייצור המזון במדינה האמורה וכאשר מיובא המזון האמור באמצעות ספק – גם שם הספק, לרבות ארץ הספק.
<ענת מימון: ציון מסמך מהמסמכים האמורים בסעיף 131(א) שיש בידו.
<רוית ארבל הוסמן: יש הגדרה לשיווק סיטונאי?
<נעה בן שבת: יכול להיות שכן.
<נעה בן שבת: אני חושבת שיש.
<ענת מימון: יש הגדרה לקמעונאי.
<רוית ארבל הוסמן: אבל אין הגדרה לסיטונאי.
אלי אלאלוף: נרשום את זה.
<רז הילמן: סעיף 105(3) מתייחס לזה שההצהרה צריכה לכלול את ייעוד המזון, את משקל יחידת המזון ואת תיאור האריזה שלה.
<רז הילמן: הצהרה אחת יכולה להתייחס לאותו מוצר בכמה גדלים.
<רז הילמן: גם היום באישור למזון רגיל, אותו אישור יכול להיות לאריזת קורנפלקס בגודל אחד ושני ושלישי.
<רז הילמן: לכן צריך להיות ברור שגם כאן
<רז הילמן: ההצהרה יכולה להתייחס לא למשקל אחד אלא לכמה משקלים שנכללים תחת אותה הצהרה עם אריזות שונות.
<אלי גורדון: זה ברור.
<אלי גורדון: יש אפשרות כזאת.
<רז הילמן: השאלה אם מבחינה משפטית הנוסח הזה נותן לזה מענה.
<נעה בן שבת: אתה אומר שאם יש כמה סוגי מזון, אם אתה רוצה, אנחנו ננסה להבהיר.
<רז הילמן: כדאי להבהיר.
<נעה בן שבת: אבל זה תמיד צריך להיות אותו הסוג.
<אלי גורדון: איך את משנה?
<נעה בן שבת: אדוני, אנחנו נראה מה צריך לעשות.
<נעה בן שבת: שם המזון הרגיל, לא יתכן שיהיו מספר מזונות רגילים בהצהרה אחת.
<אלי גורדון: זה מוצר אחד בסוגי אריזה שונים.
<נעה בן שבת: פירוט לגבי כל אחד מהם.
<נעה בן שבת: שיהיה ברור שזה באותה הצהרה אבל פירוט כל אחד מהם.
<ענת מימון: זה יכול להיות גם לגבי תיאור אריזת המזון?
<רז הילמן: אני שואל מה הייתה הכוונה בתיאור אריזת מזון.
<רז הילמן: אני חושב שאלי אולי ידע הכי נכון להגיד אם צריך.
<נעה בן שבת: אתה מדבר על חומר האריזה?
<ענת מימון: או על איך היא נראית?
<אלי גורדון: על הצורה.
<אלי גורדון: אם זאת קופסה, אם זאת עטיפה, אם זאת קופסת פח.
<ענת מימון: ואם זה משקה שיכול להגיע גם בצורה כזאת וגם בצורה אחרת, זאת אותה הצהרה?
<ענת מימון: גם לגבי זה צריך יהיה נוסח שיכלול את כל הסוגים.
<אלי גורדון: צריך ליצור את ההיגיון הנכון כי לצורך הדוגמה יכולה להיות צנצנת של מאתיים מיליליטר מצד אחד ויכול להיות שהפחית היא של 330 וזה אותו מוצר, אבל אנחנו צריכים לדעת מה הם המוצרים ומה היחס ביניהם.
<נעה בן שבת: אדוני, עוד שאלה לגבי הנושא של המטרות.
<נעה בן שבת: אני חושבת שצריך להשאיר את המטרות.
<נעה בן שבת: הייעוד הוא דוגמאות למטרות כמו שיווק סיטונאי.
<נעה בן שבת: אם זה מזון שבכל זאת חייב הצהרה בדבר יבוא מזון רגיל ואחד מסוגי המטרות שפטורות לפי סעיף 83, זה יכול להיות ייעוד מעין זה.
<נעה בן שבת: או שאלה רק המטרות של שיווק קמעונאי, סיטונאי או למטבח.
<אלי גורדון: זה הייעוד המוצהר שהוא מיובא לצורך שיווק קמעונאי.
<אלי גורדון: משמעות הדבר היא שמדובר במזון ארוז מראש, סגור, מיועד למכירה קמעונאית או מדובר במזון שמגיע בתפזורת ומיועד לשיווק סיטונאי או בו בזמן יכול להיות גם חומר גלם לעיבוד תעשייתי או רק לתעשייה.
<אלי גורדון: יש כאן פלקסיביליות.
<אלי גורדון: התייחסנו למידע שיש על היבואן למסור.
<עדנה הראל: השאלה הייתה אם זאת רשימה סגורה או פתוחה.
<עדנה הראל: אני חושבת שאתה אומר שהיא פתוחה.
<אלי גורדון: היא פתוחה וסגורה בו בזמן כי זה תלוי מה הוא המוצר.
<אלי גורדון: אם מוצר מיועד גם לשיווק סיטונאי וגם לחומר גלם, האופציות הן אותן אופציות אבל זה יהיה לגבי מוצר.
<ענת מימון: זה שאמרת לאחת או יותר ממטרות אלה, היא רשימה סגורה שיכולה לשלב בין המטרות.
<ענת מימון: השאלה אם יכולות להיות מטרות נוספות שלא מופיעות ברשימה.
<עדנה הראל: כתוב לך שהוא קמעונאי, סיטונאי או אחר.
<עדנה הראל: אז מה זה האחר?
<אלי גורדון: האחר זה משהו שצריך לראות.
<עדנה הראל: אחר, זה שיווק למטבח מוסדי או גוף דומה.
<עדנה הראל: האמת היא שהנוסח צריך להיות שזה ליצוא או לשיווק ושיווק יכול להיות מסוגים.
<עדנה הראל: בעצם זאת מעין רשימה סגורה.
<נעה בן שבת: נסיבות של מחקר, עם הדוגמאות של סעיף 83.
<נעה בן שבת: אני לא יודעת אם זה היה בדיוק מחקר.
<רוית ארבל הוסמן: אגב ההערה אתמול לגבי חומרי הגלם, אני חושבת שאולי במקום להסתפק רק בשיווק סיטונאי, אולי יהיה לצורך ייצור.
<רוית ארבל הוסמן: זאת אומרת, יש שיווק סיטונאי שהוא לצורך מסחר ויש שיווק לצורך ייצור.
<רוית ארבל הוסמן: יבוא לצורך ייצור בלבד.
<רוית ארבל הוסמן: שתהיה איזושהי הבחנה כזאת וזה יכול לשמש אותנו לצרכים אחרים.
<נעה בן שבת: שיהיה בין יבוא לצורך יצוא לבין יבוא לצורך שיווק.
<רוית ארבל הוסמן: כרגע יש שיווק סיטונאי שהוא מתייחס גם לחומרי גלם שאני מייבאת רק למפעל שלי לשימוש עצמי לייצור ושיווק סיטונאי שמתייחס לזה שאני מוכרת את זה לסטונאים ולא לצרכנים סופיים.
<רוית ארבל הוסמן: שתהיה קטגוריה שמתייחסת לחומרי גלם.
<ענת מימון: קטגוריה של שיווק סיטונאי?
<רוית ארבל הוסמן: לא, לאו דווקא.
<עדנה הראל: לייצור.
<רוית ארבל הוסמן: לייצור.
<עדנה הראל: לייצור לצורך יצוא.
<רוית ארבל הוסמן: אולי ייצור לצורך יצוא בלבד.
<ענת מימון: לייצור מזון על ידי היצרן.
<אלי גורדון: יש את זה כאן.
<עדנה הראל: יש לך ייצור על ידי יצרן.
<עדנה הראל: את רוצה שבתוך זה תהיה קטגוריה של ייצור על ידי יצרן שזה לצורך יצוא?
<עדנה הראל: אולי זה מספיק.
<רוית ארבל הוסמן: זה מספיק.
<עדנה הראל: אלי, השאלה של נעה התייחסה לסעיף 83.
<עדנה הראל: בסעיף 83 יש דברים שלא נכללים לצורך ייצור ושיווק.
<עדנה הראל: כל זמן שלא יהיה פטור לגביהם, צריך לציין שהם בגדר ייעוד.
<עדנה הראל: הם יכולים להיות ייעוד שלא יהיה פטור.
<אלי גורדון: תכף נעבור על הרשימה.
<אלי גורדון: אני אנסה לנתח אחד-אחד ואתחיל דווקא מהאמצע, מסעיף (2) שזה פטור מיבוא מזון שלא לשם שימוש כמזון לאדם.
<אלי גורדון: עליו לא יהיה לא רישום ולא אישור יבוא.
<נעה בן שבת: יכול להיות שלא יהיה.
<עדנה הראל: רגע, אלי, שים לב שהנוסח של סעיף 83 אומר שהשר רשאי לקבוע.
<עדנה הראל: כל זמן שאין פטור, צריך להצהיר.
<עדנה הראל: הוא כמו כל מזון אחר.
<עדנה הראל: יכול להיות שלא יהיה פטור.
<עדנה הראל: יכול להיות שתביא לכנסת תקנות ולא יאשרו לך את הפטור.
<עדנה הראל: כל זמן שאין פטור, בעצם סעיף 105(3) צריך לחול גם על אלה.
<ענת מימון: לכן אולי צריכה להיות רשימה פתוחה.
<נעה בן שבת: אלא אם נגיד ייעודי לפי סעיף.
<עדנה הראל: ייעודי לפי סעיף.
<עדנה הראל: ייעודים כאמור בסעיף 83 כי זה לא לפי, כי שם זה הפטור אבל כאמור, כמפורט בסעיף 83.
<אלי גורדון: יש לי פה קצת בעיה קונספטואלית.
<אלי גורדון: יבואן שמייבא מזון שהוא לא מזון שמיועד לשימוש על ידי בני אדם, זה למעשה לא מזון ולכן הוא לא יוכל לתת את ההצהרה.
<עדנה הראל: ככל שלא נקבע לגביהם פטור.
<עדנה הראל: נמצא את הסידור לעשות את זה.
<נעה בן שבת: לגבי הנושא של התווית.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על תווית המזון כשהוא נמכר ויש כאן גם התייחסות לנושא של הספק, ארץ הספק, בפסקה (4).
<נעה בן שבת: בנושא של היבוא, אולי אפשר יהיה לקבל איזה הסבר קצר.
<נעה בן שבת: יש את המדינה בה יוצר המזון המיובא ואת המדינה ממנה הוא הגיע.
<נעה בן שבת: השאלה אם זה משנה.
<נעה בן שבת: מי למשל מדביק את תווית המזון ומה המידע.
<אלי גורדון: את בפסקה (4)?
<נעה בן שבת: קודם כל בסעיף 105(2) ואחר כך ב-(4).
<אלי גורדון: שם יצרן המזון, לרבות מדינת ייצור, כתובתו המלאה של האתר באותה מדינה ובאמצעות ספק.
<נעה בן שבת: הספק הוא המשווק בחוץ לארץ?
<נעה בן שבת: יכול להיות שיהיה צריך להבהיר את הדבר הזה, לגבי מיהו הספק.
<נעה בן שבת: בפסקה (2) נאמר שמופיע על תווית המזון כשהוא נמכר במדינה ממנה יובא.
<נעה בן שבת: למעשה כשהתחלנו קצת לברר בפרק היצוא, יכול להיות שהוא בכלל לא נמכר במדינה בה הוא יוצר?
<אלי גורדון: הוא יוצר באותה מדינה ומגיע מאותה מדינה.
<אלי גורדון: זה מה שמעניין אותנו.
<נעה בן שבת: אז זה לא כשהוא נמכר במדינה.
<נעה בן שבת: הוא לא תמיד נמכר בה.
<נעה בן שבת: תווית המזון אתה הוא יוצר במדינת הייצור או במדינת המכירה.
<נעה בן שבת: יש כאן שתי מדינות אפשריות.
<נעה בן שבת: כמו שב-(4) היו לך שתי מדינות אפשריות, מדינת היצרן ומדינת המכירה או המדינה ממנה הוא הגיע, גם ב-(2) צריכה להיות לך התייחסות.
<נעה בן שבת: אני רוצה לדעת לאיזו תווית מזון אתה מתייחס, שהדביק היצרן במדינת הייצור?
<אלי גורדון: התווית המקורית.
<אלי גורדון: בדרך כלל ספק ויצרן יכולים להיות או מאותו גוש.
<אלי גורדון: לצורך הדוגמה, אם אנחנו מדברים על אירופה, לפי כללי אירופה יש מספר שפות שמחויב היצרן לסמן אותן.
<אלי גורדון: לכן לא נכנסנו לרמת רזולוציה כזאת מסיבה אחת פשוטה ומה שמעניין אותנו לדעת במקרה הזה זה שמוצר מזון מיובא, מהיכן הוא מיובא, מי היצרן ומי הספק שעומד באמצע.
<אלי גורדון: אלה הדברים שכרגע חיוניים לנו גם אם יש אפשרות שיש שתי שפות על גבי האריזה.
<אלי גורדון: חשוב שיצרן ייצר את אותו המזון וסימן אותו במספר שפות.
<רז הילמן: הערה דומה להערה הקודמת.
<רז הילמן: לפי מה שאני מבין יכול להיות גם מצב שיש כמה אתרי ייצור תחת אותה הצהרה ושוב, השימוש במינוח ברבים, אני חושב שגם ב-(4) כדאי לתת לזה התייחסות, לרבות מדינת הייצור וכתובתו המלאה של אתר הייצור או ככל שיש מספר אתרים.
<עדנה הראל: יחיד הוא במובן רבים.
<עדנה הראל: אם אנחנו אומרים שהמזון הוא מזון יחיד, את זה צריך להדגיש.
<עדנה הראל: כל הדברים האחרים, זה יחיד גם במובן רבים.
<נעה בן שבת: אבל השאלה אם זה מזון שמיוצר בכמה אתרי ייצור.
<נעה בן שבת: אבל כל אחד מקבל רישיון יצרן אחר.
<נעה בן שבת: אני מניחה שכך זה גם במדינות חוץ.
<אלי גורדון: זאת התשובה גם שלנו.
<אלי גורדון: סעיף 103 לעניין של סוג המזון בגדלים של האריזה ומשקל, זה נושא שהוא יכול להשתנות או להיות מורחב ביותר משורה אחת.
<אלי גורדון: לעומת זאת, אתר, אנחנו רוצים לדעת מה בדיוק אתר הייצור כי במדינה אחת יכולים להיות מספר אתרי ייצור ובסופו של דבר לכשיתבצע ריקול עולמי או מתקבלת הודעה, אנחנו צריכים לדעת מיהו יצרן ספציפי של אותו המזון.
<רז הילמן: השאלה אם זאת הצהרה נפרדת או לא.
<רז הילמן: הצהרה נפרדת לכל אתר?
אלי אלאלוף: זאת אומרת, מוצר שהוא שילוב של עבודה של יצרנים שונים, תחייב את כל היצרנים להשיג את האישור על החלק שלהם?
אלי אלאלוף: זה לא מספיק שהמוצר הסופי מקבל אישור.
<אלי גורדון: לצורך הדוגמה, מוצר מסוים יכולים לייצר - גם בארץ זה קורה וגם בחוץ לארץ – במספר מפעלים שונים.
<אלי גורדון: אותו מוצר.
<אלי גורדון: לצורך הדוגמה, יש יצרן באיטליה והוא תחת אותו שם עם שלושה אתרי ייצור לאותו יצרן.
<אלי גורדון: יבואן יכול לרכוש מוצר מאותו יצרן שאתר הייצור שלו מספר אחד ולהביא אותו.
<אלי גורדון: הוא צריך להגיש הצהרה.
<אלי גורדון: אנחנו לא מתייחסים לגודל.
<אלי גורדון: זאת אומרת, מאפשרים לו מספר גדלים.
אלי אלאלוף: אם הוא מביא מאותו יצרן שהוא באתר אחר, הוא צריך להביא.
<אלי גורדון: הוא צריך לדווח על כך שהוא מייבא הפעם מאתר ייצור אחר.
אלי אלאלוף: נראה נורמלי.
אלי אלאלוף: אתם יודעים להשוות אישור שבא מלטביה לעומת אישור שבא מאיטליה?
<אלי גורדון: כאן לא מדובר באישורים, אדוני.
<אלי גורדון: מדובר כאן – בהמשך נגיע לשלבים האלה – שעל היבואן למסור הודעה כמידע.
<אלי גורדון: אנחנו לא מתקפים אותו, לא בודקים אותו והוא רק מזין את הנתונים האלה בתוך מערכת ממוחשבת כדי הרגולטור ידע שמוצרים כאלה מגיעים והם נמצאים בדרכי השיווק במדינת ישראל.
<איתן גרנות: במוצרים לא במזון זה אפשרי משום שבעיקר לגבי חברות בינלאומיות לא תמיד, וגם לא תמיד בשלב הגשת הבקשה, יודעות מאיזה אתר ייצור זה יגיע וגם בפועל האספקה יכולה להגיע, כל אספקה ממפעל אחר.
<איתן גרנות: כך חברות גדולות מנהלות את ניוד הייצור שלהן.
<איתן גרנות: אפשר אולי בשלב הרישום לרשום באותה בקשה אתר א' או ב' או ג' כאשר לשלושתם יש רישיון יצרן אבל לא להצמיד מוצר לאתר ייצור.
<אלי גורדון: אפשר.
<אלי גורדון: גם אפשר – ואנחנו מכירים את המערכים הלוגיסטיים – להגיש שלוש הצהרות בו בזמן.
<איתן גרנות: באותה הצהרה, שלושה אתרי ייצור.
<אלי גורדון: אם להסתכל בצורה צרה ביותר, בהחלט אפשר לעשות גם את זה.
<אלי גורדון: יחד עם זאת, בואו לא נשכח שכל הפיקוח אחר כך והבקרה על מוצרי מזון שמיובאים בשיטה כזאת, נשענים על מערכת ממוחשבת שהיא צריכה גם לדעת לתכלל גם את המידע בצורה נכונה, גם לשמור אותו, לנתח אותו ולהפעיל בהתאם לכך מודול ניהול סיכונים פנימי.
<אלי גורדון: חבל.
<אלי גורדון: באותה הזדמנות יבואן, אם הוא יודע שיש לו שלוש או ארבע אופציות, הוא יכול להצהיר את ההצהרות האלה מלכתחילה.
<אלי גורדון: בואו לא נשכח שאין כאן כמעט סטנד ביי עד לקבלת אישור.
<אלי גורדון: זאת אומרת, אתה מצהיר וזה יכול להיות ברגע שנודע לך שבטעות יצרן מחוץ לארץ, שזה לא קורה בדרך כלל, העמיס לך עוד סחורה מיצרן אחר – אז כל מה שעליך לעשות בטרם שחרור משלוח זה להעביר את המידע.
<אלי גורדון: אני לא חושב שכאן יש איזושהי בירוקרטיזציה מיותרת.
אלי אלאלוף: על כל הודעה או על כל בקשת אישור, יש תשלום נוסף?
אלי אלאלוף: מה גובה התשלום?
אלי אלאלוף: איך מחשבים תשלומים כאלה?
<אלי גורדון: נכון להיום – ויתקנו אותי –
<נעה בן שבת: 481 שקלים חדשים.
אלי אלאלוף: אי אפשר לדבר על הקלה?
<אלי גורדון: בדרך כלל מה שנהוג בכל העולם זה שגופי פיקוח רשאים לגבות אגרה למטרות הפיקוח שמיישמות בתחום פיקוח על היבוא וכל סכום שנגבה בסופו של דבר נועד לתחזק את אותו מערך הפיקוח שאותה מדינה מיישמת.
<אלי גורדון: בהתאם לכך תהיה גם העלות.
אלי אלאלוף: אני מציע לאנשי האוצר, חברים, יחד עם אנשי המשרד, תבדקו את כל נושא עלויות האישורים ותבדקו אם אין מקום כאן להוזיל ולוותר.
אלי אלאלוף: הדרישות האלה, כמה שהן מוצדקות מבחינת בריאות הציבור, אולי מבחינה מינהלית מהוות הכבדה מיותרת על האזרח או על המפעל שבכל מקרה משלם את המסים שלו והתשלומים למדינה.
אלי אלאלוף: תבדקו אם העלויות האלה לא מופרזות על היצרנים ועל היבואנים.
<אלי גורדון: צריך לשים לב שאנחנו לא קראנו עד הסוף.
<אלי גורדון: ההצהרה הזאת היא לא חד פעמית אלא היא הצהרה שיש לה תוקף.
אלי אלאלוף: אני אומר בכלל.
אלי אלאלוף: יש לי הרגשה שבאמת בנושא המזון, הטלת ההוצאות האלה על היבואנים והיצרנים מכבידה ואולי זה חלק מהדברים שכדאי לצמצם.
אלי אלאלוף: אז אולי זה גם ישפיע.
אלי אלאלוף: אני בטוח שבסוף זה ישפיע על המוצר הסופי ועל הכול.
אלי אלאלוף: כאזרח מאוד כואב לי, אני משלם מיסים לא רע ובסוף אני מגיע להוציא דרכון או נייר ואז אומרים לי במשרד הפנים שאשלם כך ואם איבדתי אותו, אני מקבל עונש.
אלי אלאלוף: חבר'ה, לכן אתה משלם מיסים כל החיים ואני חושב שלפעמים המדינה לא חייבת להיות קופה ממתינה לאזרח שהייתה אמורה לספק לו שירות וכך היא מטילה מיסים נוספים על כל אחד מאתנו.
אלי אלאלוף: אותו הדבר כאן.
אלי אלאלוף: זה ודאי הולך לכיס של מישהו אבל זה מכביד על התחום הזה.
<ענת מימון: 106.
<ענת מימון: שפת ההוראות למילוי הצהרות ההוראות למילוי ההצהרה בדבר יבוא מזון רגיל יהיו בשפות עברית, ערבית, אנגלית ורוסית.
אלי אלאלוף: למה רוסית?
<אלי גורדון: כי יש לא מעט יבואנים.
<אלי גורדון: דרך אגב, כאן אלה רק שדות אותם צריך למלא.
אלי אלאלוף: בפעם שעברה אמרת שנשים ערבית, הלכתם לחוק ואמרתם שלפי החוק לא צריך ערבית.
אלי אלאלוף: הייתי מת ללמוד את השפה הרוסית אבל לא הולך לי, גם כי לא ניסיתי – זה כמו הפתק שלי בכותל – אבל למה רוסית?
אלי אלאלוף: למה לא ערבית מרוקאית?
אלי אלאלוף: גם אנחנו מספר לא קטן.
אלי אלאלוף: למה לא מאפשרים קליטה של האזרחים ממוצא רוסי?
אלי אלאלוף: אם כבר, בוא ניצמד לשפות הרשמיות של המדינה, אבל פתאום רוסית?
אלי אלאלוף: למה לא אמהרית?
אלי אלאלוף: יש כ-120 אלף יהודים נפלאים מאתיופיה.
<אלי גורדון: אני אתייעץ, אדוני.
<אלי גורדון: מדובר בסעיף שאותו שדה למילוי יתאפשר בשפות.
<אלי גורדון: זאת אומרת, לא שהוא יוכל להזין נתונים אלא שפשוט הוא יוכל לקרוא.
אלי אלאלוף: יום אחד יהיו לנו שפות נוספות רשמיות במדינה הזאת.
אלי אלאלוף: זה אמנם עניין שהיום נראה לכם טכני אבל הוא מהותי לטווח ארוך.
<נעה בן שבת: אלה הרי טפסים שלכם כך שאתם יכולים לכתוב אותם בכל שפה שאתם רוצים.
<נעה בן שבת: למה רק הטופס הזה של יבוא מזון רגיל?
אלי אלאלוף: אחר כך יגידו למה עברית.
<אלי גורדון: לנו אין בעיה.
<אלי גורדון: בסך הכול מדובר כאן בהנגשת שירות לקהל היבואנים ואנחנו יודעים שאלה היבואנים.
אלי אלאלוף: לא חס וחלילה לא לייבא מרוסיה, אבל דרישה ברוסית?
<נעה בן שבת: בכלל עולה השאלה למה צריך את הסעיף הזה.
<נעה בן שבת: אנחנו יכולים גם להגיד באישור מוקדם ליבוא מזון רגיש.
<ענת מימון: אתם לא יכולים לכתוב באיזו שפה שאתם רוצים?
<אלי גורדון: מדובר כאן באתר שאמור לתחזק את כל המערך.
<אלי גורדון: רצינו כבר כאן לתת הסדר.
אלי אלאלוף: ברשותך, זאת הפרדה מיותרת.
אלי אלאלוף: אני אומר לכם שברמה הלאומית יש לנו שתי שפות ותנו להתמודד אתן.
אלי אלאלוף: ברמה הפרקטית, צריך את השפה האנגלית.
אלי אלאלוף: למרות שאני פרנקופון כפי שאתם שומעים כבר חמישים שנים, אני מוותר על הדיפלומטיה הצרפתית והיא לא מעניינת, אבל לא צריך להכביד בעוד שפות.
אלי אלאלוף: חבר'ה, זה מסרבל.
אלי אלאלוף: בלי לפגוע, אם אין לכם התנגדות, תשאירו את זה לדיון הפנימי.
<נעה בן שבת: אתם רוצים להוריד כבר עכשיו את סעיף 106 או אתה רוצה להשאיר את זה לדיון הפנימי?
אלי אלאלוף: את 106 כולו?
<נעה בן שבת: אלה הוראות לעניין השפה.
<עדנה הראל: אלה הוראות למילוי ההצהרה.
<עדנה הראל: זה לא מכביד על היצרן.
<עדנה הראל: זה משהו שהמדינה לקחה על עצמה.
<עדנה הראל: זה מיותר ואנחנו לא חייבים לכתוב את זה.
<עדנה הראל: אנחנו יכולים לכתוב את ההוראות בשבע שפות או ב-17 שפות.
<עדנה הראל: אפשר בעברית ובערבית.
אלי אלאלוף: עברית וערבית נראה לי כחובה.
<עדנה הראל: גם בסינית אפשר להוסיף אפילו אם החוק לא יכתוב שום דבר.
<אלי גורדון: אבל אין יבואנים במדינת ישראל שהם סינים.
<עדנה הראל: לא משנה.
<עדנה הראל: אני רק אומרת שאלה רק ההוראות למילוי.
<אלי גורדון: זה מה שהסברתי.
<אלי גורדון: מדובר בכותרת של השדה שאותו יבואן ידע.
<עדנה הראל: הם יכולים לעשות זאת ברוסית, גם אם זה לא יהיה כתוב.
<אלי גורדון: השארנו ערבית ועברית.
<ענת מימון: נבדוק את הסעיף.
<עדנה הראל: לא בטוח שצריך את הסעיף הזה.
אלי אלאלוף: אם רוצים לרצות - זאת בדיחה או ניסיון לבדיחה, אני מזהיר מראש – את פוטין, צריך לנסות לבדוק בעיקר את נושא השמפניה על הבגדים.
אלי אלאלוף: הוא חטף אתמול אחרי מרוץ של פורמולה 1 את השמפניה של המנצח.
אלי אלאלוף: הוא כעס.
<אלי גורדון: אבל מי שזכה במרוץ, היה הצרפתי וזה קורה פעם שנייה ברצף.
<אלי גורדון: שנה אחרי שנה הוא זכה במרוץ בסוצ'י.
<ענת מימון: 107.
<ענת מימון: צירוף מסמכים להצהרה להצהרה בדבר יבוא מזון רגיל תצורף התחייבות של היבואן, בנוסח שבתוספת השלישית.
<נעה בן שבת: אנחנו לא נקרא את התוספות האלה, תוספת שנייה ותוספת שלישית שמופיעות בסוף הצעת החוק.
אלי אלאלוף: אתם יכולים לקבל את התוספות לעיונכם.
<ענת מימון: זה בכחול.
אלי אלאלוף: אם יש הערות לתוספות, נתייחס.
<ענת מימון: המגיש יצרף להצהרה בדבר יבוא מזון רגיל פרטים, מסמכים ומידע שקבע השר לפי סעיף 148(2).
<ענת מימון: 108.
<ענת מימון: תשלום אגרה עם מסירת ההצהרה, תשולם, כתנאי למסירתה, אגרה בסכום של 481 שקלים חדשים.
<נעה בן שבת: אנחנו מורידים את העדכון כי יש הוראה כללית בנושא אגרות.
<ענת מימון: 109.
<ענת מימון: קבלת אישור הצהרה מקוון מסר יבואן רשום הצהרה לייבוא מזון רגיל לפי סעיף 102, ושילם אגרה לפי סעיף 108, יקבל באופן מקוון את אישור קבלת ההצהרה.
<ענת מימון: 110.
<ענת מימון: תחולת ההצהרה הצהרה לפי סעיף 102 תחול לגבי כל המשלוחים של המזון המסוים שבהצהרה, מיום מתן אישור קבלת ההצהרה ואילך.
<ענת מימון: בסעיף זה, "מזון מסוים"- ובלבד שלא השתנה אחד מאלה: פרט מהפרטים לפי סעיף 105 שמסר היבואן הרשום בהצהרה לייבוא מזון רגיל.
<ענת מימון: הרכב המזון מהמועד שבו הוגשה ההצהרה.
<ענת מימון: לעניין זה, "הרכב המזון" – לפי מסמך חתום על ידי היצרן של המזון בדבר הרכב המזון.
<ענת מימון: על אף האמור, ביבוא מזון שנארז מראש על ידי היצרן והמיועד לשיווק קמעונאי, ייקבע הרכב המזון לפי ההרכב המסומן על גבי התווית המקורית של המזון כפי שנמכר בחוץ לארץ.
<ענת מימון: בהתקיים אחד מאלה, יגיש יבואן הצהרה חדשה לפי הוראות סעיף 105 - השתנה אחד מהפרטים כאמור בפסקאות (1) או (2) להגדרה "מזון מסוים".
<ענת מימון: לא ייבא היבואן משלוח של המזון המסוים שבהצהרה במשך תקופה של שנתיים לפחות.
<רז הילמן: לגבי סעיף 109.
<רז הילמן: האישור שנקבל באופן מקוון הוא אישור מידי או תוך לוחות זמנים מוגדרים?
<רז הילמן: תוך כמה זמן אמור להתקבל האישור?
<אלי גורדון: אתה שואל אותי?
אלי אלאלוף: רק ממך הוא מקבל אישור.
אלי אלאלוף: לא ממני.
<אלי גורדון: אפילו לא ממני.
<אלי גורדון: מערכת ממוחשבת.
<אלי גורדון: אם הוא מילא את הטופס נכון, המערכת נותנת מידית אישור קבלה.
<קריאה: אז אפשר לדבר.
<רז הילמן: בסעיף 110(ב)(2), הרכב המזון מהמועד בו הוגשה ההצהרה.
<רז הילמן: זה מגדיר מה זה מזון מסוים.
<רז הילמן: יש כאן הגדרה של הרכב מזון ומצד אחד כתוב לפי מסמך חתום של היצרן ומצד שני כתוב כשזה מוצר לשיווק קמעונאי, שרוב המוצרים ארוזים מראש לשיווק קמעונאי, ההרכב הוא לפי המסומן על התווית המקורית של המזון.
<רז הילמן: לא הבנו למה במקרה שבו יבואן יש לו קשר ישיר עם יצרן וליצרן יש מסמך שמפרט את ההרכב, המסמך שקובע הוא התווית המקורית.
<רז הילמן: אתה יכול להסביר למה זאת השיטה בה בחרתם?
<רוית ארבל הוסמן: בדיונים הקודמים אתנו ביקשנו שזה יוחרג רק ליבוא מקביל ובכל שאר המקרים היבואן לא יוכל להסתמך רק על התווית כיוון שיש פער.
<רוית ארבל הוסמן: דיברנו על זה.
<רוית ארבל הוסמן: אם הכוונה היא למשהו יותר רחב מזה, אנחנו חשובים שהחריג הזה מצומצם.
<רוית ארבל הוסמן: יוצא שרק יבואן מקביל יוכל להסתמך על תווית וכל השאר יצטרכו הצהרת יצרן.
<אלי גורדון: מי היבואן המקביל?
<רוית ארבל הוסמן: יבואן מקביל הוא מי שלא קונה מהיצרן.
<אלי גורדון: זה לא בא לידי ביטוי כאן?
<רוית ארבל הוסמן: צריך לראות את ההגדרה של שיווק סיטונאי ושיווק קמעונאי.
<רוית ארבל הוסמן: אני לא בטוחה.
<נתן ויטברג: אלי, בקטע של יבוא מקביל, הכוונה היא שאתה קונה מאותו יצרן שאושר, אותו מפעל נגיד בשוויץ, אבל דרך ספק אחר למשל באנגליה.
<נתן ויטברג: זה הרציונל של היבוא המקביל.
<נתן ויטברג: היצרן אושר בארץ אבל הצלחתי לעשות דיל עם מישהו באנגליה ולהביא את המוצר זול יותר.
אלי אלאלוף: לא הבנתי מה הבעיה.
אלי אלאלוף: המטרה הראשונה, לאפשר יבוא מקביל ולא רק דרך היצרן אלא גם דרך משווק חדש.
<נתן ויטברג: זה מה שמופיע.
<נתן ויטברג: זה לא ברור מהחוק.
<נעה בן שבת: את בעצם רוצה לקרוא לתוך ההבחנה הזאת בין התווית לבין המסמך החתום, את ההבחנה בין מוצר ביבוא מקביל לבין יבוא.
<רוברט סגל: בדיונים הקודמים אתנו הוסבר שרוצים להקל על יבוא מקביל וזה בסדר.
<רוברט סגל: אין לנו טענה לעניין הזה, אבל רצינו להגביל.
<רוברט סגל: אני גם אסביר את הרציונל, אדוני.
<רוברט סגל: כאשר מייצרים בארץ, למשרד הבריאות יש אפשרות לפקח על הרכב המזון המדויק.
<רוברט סגל: הוא חשוף לכל.
<רוברט סגל: הוא רואה את הפורמולה, הוא רואה כל אחד מהרכיבים, את מפרטי חומרי הגלם שיכולים להכיל כל מיני תתי רכיבים שאין חובה לסמנם על התווית.
<רוברט סגל: הוא יכול לבקר הכול.
<רוברט סגל: כאשר יבואן רגיל, לא מקביל, מייבא – הוא נדרש למפרט מוכר.
<רוברט סגל: גם שם יש למשרד הבריאות אפשרות לראות את חומרי הגלם, לא תמיד עד הסוף אבל עדיין אפשרות לא רעה לפיקוח.
<רוברט סגל: יבואן מקביל, זאת רמה אחרת שלפי הרצון להקל, אמרו שהוא לא יכול להשיג את מפרט המוצר מהיצרן כי הוא לא קונה מהיצרן אלא הוא קונה מגוף שלישי, ממשווק שלו, וכדי להקל עליו נאמר על ידי משרד הבריאות שהוא מסתפק במה שכתוב על האריזה עצמה ומניחים שמה שכתוב על האריזה עצמה, זה הרכב המזון.
<רוברט סגל: זה לא מדויק כי יש כל מיני תתי רכיבים שאין חובת סימון לגביהם אבל כן נמצאים.
<רוברט סגל: אמרנו, בסדר, אם זה יבוא מקביל, נקל עליו בתקווה שזה לא מסכן את בריאות הציבור, בהנחה שזה לא מסכן את בריאות הציבור, וזה סביר.
<רוברט סגל: אנחנו לא מבינים למה הוא צריך להקל גם על יבואן רגיל שיכול לקבל את מלוא המידע מהיצרן ומשרד בריאות צריך להיות חשוף למלוא המידע מהיצרן כמו שהוא חשוף למלוא המידע מהיצרן המקומי.
<רוברט סגל: אני מקווה שהסברתי.
אלי אלאלוף: סיבכת אבל הסברת נכון ואפילו הבנתי.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה לחזור להגדרה אלא להיגיון.
<רוית ארבל הוסמן: אני חושבת שההיגיון מקובל.
אלי אלאלוף: אני חושב שהיבואן המקביל יכול לקבל דרך הספק שלו את אותה הצהרה שמקבל היבואן המקורי.
<רוברט סגל: אנחנו נשמח.
אלי אלאלוף: זה הכי פשוט.
אלי אלאלוף: אם הוא מקבל מהספק שלו, זה הכי פשוט.
אלי אלאלוף: אתה דווקא מעיר לטובת הציבור שאתה מייצג כל כך בכבוד, זאב, אני חושב שהיבואן המקביל לא צריך לקבל שום הקלה מבחינת המסמכים הנדרשים לקבלת היבוא שלו.
אלי אלאלוף: שימו לב, לא ביקשתי שיחזור הוא ליצרן.
אלי אלאלוף: אני ביקשתי שדרך הספק שלו יקבל את האישורים המקוריים.
אלי אלאלוף: אם לא, אנחנו באמת מתחילים כאן להסתבך.
אלי אלאלוף: בהחלט לאפשר ליבואן החדש לקבל מהספק שלו שהוא מביא מהיצרן את האישורים הנדרשים.
אלי אלאלוף: כך אני רואה את זה.
<רוברט סגל: יש כאן גם משהו שמבחינתי קשור לבטיחות המוצר.
<רוברט סגל: למשל בנושא אלרגנים.
<רוברט סגל: אם יסתמכו על סימון המוצר בחוץ לארץ, ואתמול שמענו שיש דרישות שונות במדינות העולם השונות בנושא אלרגנים, למשל שי אלרגנים שיהיו נדרשים בישראל ולא נדרשים באירופה לסימון או בארצות הברית, ואם כל ההצהרות יתבססו רק על האריזות, על מה שמסומן על גבי האריזות, זאת בעיה.
אלי אלאלוף: אתה הולך בכיוון שלי.
<רוברט סגל: אני רק מדגיש.
אלי אלאלוף: אני אומר שההוכחה שזה מוצר טוב, זה צריך לצאת מהיצרן ושהוא ייתן לספק את האישור הזה.
אלי אלאלוף: מה אנחנו היום מחפשים?
אלי אלאלוף: שלא יהיו כאן יבואנים בלעדיים של מוצרים.
אלי אלאלוף: להרוס את המונופול, אם מותר לי להשתמש בסיסמה מפלגתית, כאשר יש יבואן אחד למוצר המרכזי שנקרא קפה או פסטה או קורנפלקס, או שני יבואנים או שלושה.
אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לייבא ועובדה שהצליחו להביא סוג של סכין גילוח שלפני 25 שנים קניתי אותה רק בשדה התעופה כי שם היא הייתה יותר זולה.
אלי אלאלוף: ברגע שאפשר יהיה להתמודד ולייבא דבר שהוא במקרה לא מזון, באמצעות ספק, בלי התניה שאם אתה רוצה לקנות א', אתה צריך גם לקנות אצלי ב' ו-ג', וזה מה שקורה היום אצל חלק גדול מהיבואנים, אני צריך להיות בטוח שאיכות המזון מאפשרת למשרד הבריאות לבדוק את בטיחות המזון שהוא מיובא, לא אכפת לי אם זה על ידי ספק ראשי או ספק משנה.
אלי אלאלוף: הוא צריך לקבל את הנתונים מהיצרן.