GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר כהן: אני הבנתי מווגשל שהוא מדבר על לאורך השנה, הוא לא מדבר רק בזמן חירום.
אורלי לוי אבקסיס: לא, אני הבנתי שהוא מדבר רק על נושאי תפקידים מסוימים.
מאיר כהן: נכון, אבל - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז יש או פער בשפה, כי מה שאני שומעת מהצד הזה, היא מדברת על שיפוי בכלל, לא רק על נושאי תפקיד, על הוצאות שוטפות, של מילואים, של נושאי תפקיד גם זוטרים יותר.
<מנחם וגשל: אדוני היושב ראש, יש לי כבוד גדול לתמר.
<מנחם וגשל: אני יודע לאורך הימים, וכידוע לך גם הייתי פעם במשרד הרווחה, הדיונים היו על מה שאני אמרתי, אם עכשיו יש דברים חדשים שצריכים לעלות אני חושב שראוי קודם כל שנשב ונדון בהם ביחד, אני לפחות לא חשוף להם, אולי משרד הרווחה - - -
מאיר כהן: אני לא חושב שהיא ביקשה משהו שהוא יותר רחב ממה שהוא אמר.
<מנחם וגשל: לא, אם את מדברת, תמר, על שיפוי של כל צוותי הצח"י - - -
<תמר אורבך אבני: לא של כל - - -
<מנחם וגשל: שנייה, אני רק אומר.
<מנחם וגשל: ואם את מדברת על שיפוי של כל השנה שהם מקבלים שכר שהם נמצאים בהם, לא על זה אני השתתפתי.
<מנחם וגשל: אני השתתפתי בדיונים שאמרו, כשאני הגעתי לאלון שוסטר וישבו שם האנשים שלו, ואמרו 'חברים, אתם גזלנים', אני מדבר על עוד כשהייתי במשרד הרווחה, 'אנחנו נמצאים כאן בצח"י הזה שלושה ימים בשבוע, אנחנו לא הולכים לעבודה, אנחנו לא נמצאים בעבודה'.
<מנחם וגשל: מי שרוצה לשפות, על זה דיברנו כשדיברנו עם העובדים.
<מנחם וגשל: עכשיו צריך לראות מה זה אומר, אני לא יודע להגיד לך וכשדיברתי אני אמרתי שאני לא יודע להגיד בדיוק מה היו שם התנאים וצריך לראות אותם ואם אתם תחליטו שצריך עוד פעם לדון ולשפר אותם נשב עוד פעם על הדברים ונעשה, אבל זה מה שעשינו.
מאיר כהן: תמשיכי בבקשה.
<תמר אורבך אבני: אבל זה בדיוק הסיפור.
<תמר אורבך אבני: אנחנו מדברים על זה שלא מספיק לשפות צח"י בשעת חירום, שכמו שחיים דיבר על 60 ו-70 ימי לחימה, אלא מדברים על זה שצריך להבין שהזמנים השתנו.
<תמר אורבך אבני: תראו, צח"י זה בסופו של דבר הזרוע הארוכה של המדינה, הרשות צריכה לתת שירות ליישוב, המדינה צריכה לתת שירות לרשות.
<תמר אורבך אבני: כאשר אין לי צח"י שאני יכולה להגיד - - - אני לא יכולה להגיד שבמערכה הבאה אם אני לא משפה צח"י בצורה שיטתית ומובנית יש לי צח"י לטפל ביישובים.
<תמר אורבך אבני: אם לי אין צח"י לטפל ביישובים למדינה אין איך לטפל בתושבים שלה.
<תמר אורבך אבני: זאת השורה התחתונה שלי, מאיר.
מאיר כהן: תודה, הבהרת את עצמך.
מאיר כהן: בבקשה, גברתי מהקואליציה.
<ענת סריג: אני מנחה ויועצת למרכזי חוסן בעוטף עזה.
<ענת סריג: אני רוצה רגע להדגיש את המטרה המרכזית של הצח"י.
<ענת סריג: הצח"י הוא גוף קהילתי והוא נוסד כגוף קהילתי והמשמעות שלו העיקרית מבוססת על התנדבות.
<ענת סריג: זה מבוסס על התפיסה שאנחנו יודעים שכשיש מצב חירום או איזה שהוא מצב אסוני יש חשיבות מאוד גדולה שהיישוב עצמו ואנשיו, וזו משמעות של חוסן, אני רגע שמה את הדגש המקצועי, מפני שבתפיסת היישוב את עצמו ולאורך זמן בתפיסת החוסן הידיעה שמי שדאג לנו זה אנחנו נותנת תחושת חוסן.
<ענת סריג: אני רוצה רגע לחזור ולהדגיש את זה, כי זו הייתה התשתית המאוד - - -
מאיר כהן: האם הידיעה הזאת תתכרסם במידה שאנשים יקבלו שכר לאורך כל השנה?
<ענת סריג: אני אתייחס לעניין הזה.
<ענת סריג: אני חושבת שצריך קודם כל להבין את העניין הזה, שיש פה ערך לעשייה למען עצמנו בהתנדבות, כיישוב.
מאיר כהן: אגב, אני נפגשתי עם אנשי מועצה והם חיזקו את הדבר הזה.
עליזה לביא: כן, אבל בכולם יש - - -
מאיר כהן: בדיוק במועצה שהיא מאוד דומה, קטנה יותר, זה נאמר.
מאיר כהן: שער הנגב, אתם רוצים שאני אגיד?
<ענת סריג: אפשר להגיד שער הנגב, זה בסדר.
<ענת סריג: אני לא אומרת משהו נגד עמדת מועצת אזורית אשכול, כי הם חלק ממרכזי החוסן, אני חושבת שצריך להתקיים דיון מדייק יותר משעה כזאת שבאמת בוחן קצת יותר לעומק מה קרה.
<ענת סריג: מה קרה במועצה אזורית אשכול, וקרה משהו מאוד משמעותי, שאחרי 60, 70, 80, לא יודעת כמה, בסוף היום נחליט, ימי לחימה ראשי צח"י עזבו את תפקידם.
<ענת סריג: הם עזבו את תפקידם כי הם באמת נפגעו, עזבו את תפקידם גם כי הם נשחקו והתמודדו עם מצבים מאוד מאוד קשים, למרות שמשקיעים ומכשירים ועוזרים.
<ענת סריג: אז זה מורכב יותר.
<ענת סריג: יכול מאוד להיות שיש מקומות או קרבה שצריך לעשות דיון מדייק יותר, אבל אני לא חושבת שצריך להתייחס לצח"י באופן גורף כאיזה שהוא גוף שצריך להפוך אותו לגוף בתשלום, כי אנחנו, בעיניי, אני מביאה את העמדה המקצועית שלי, נפגע בגוף הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רק רוצה לחדד פה שאלה, כי זה היה יותר מבט פסיכולוגי, משהו ראייתי.
אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת כי אני הבנתי פה מהדברים שאם נעזור מבחינה כספית יכול להיות שנפגע בתחושת החוסן של אותו יישוב שמרגיש 'הנה אני עושה את זה בהתנדבות'.
אורלי לוי אבקסיס: תסלח לי, אדוני היושב ראש, זו טענה שבעיניי היא - - - אתם מתנדבים?
<ענת סריג: לא, זה לא משהו שאני חושבת - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מתנצלת מראש, יכול להיות שלא תרגמתי אותך נכון, אבל דברים כאלה לפעמים - - -
מאיר כהן: חברת הכנסת לוי, היות שגם אני ניהלתי צוות מתנדבים לעיתים, הכוונות הטובות הופכות להיות לשוט ולחרב פיפיות כשיש לך 20 מתנדבים שנמצאים ברמה כזאת של שחיקה ואתה מקבל החלטה ששניים מהם מקבלים שכר אתה - - -
עליזה לביא: הרסת את זה.
מאיר כהן: גמרת את - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל השאלה הייתה אם זו הייתה האמירה.
מאיר כהן: אני לא פוסל את מה שאת אומרת.
מאיר כהן: אגב, בתפיסת עולמי, אני כשר הרווחה שטייל שם, לי ברור שצריך לסמן חבר'ה מהצח"י והם צריכים לקבל שכר כל השנה, כי הם יובילו והם יתחזקו את אותם מתנדבים.
מאיר כהן: אבל היא אומרת היבט אחר, מה יקרה אז.
<מעוזיה סגל: יש הרבה נושאי משרות ביישובים, למשל רבש"צים, קב"טים, כיתות כוננות כאלה ואחרות, צח"י, שהם עושים עבודה לא פחות חשובה מהרבש"צ, לא מקבלים אפילו אגורה שחוקה.
<מעוזיה סגל: אני מסכים שיש חשיבות גדולה לרוח ההתנדבות, אין ספק בזה, אבל רוח ההתנדבות היא לא לאורך זמן.
<מעוזיה סגל: גם מועצה אזורית שהזכרת קודם, שער הנגב, הם יכולים להגיד, גם הם מתמודדים עם עזיבה של מתנדב פה ועזיבה של מתנדב שם ויש תחלופה מאוד גדולה של צוותי צח"י שאנחנו צריכים להתמודד איתה.
<מעוזיה סגל: כי בא מישהו חדש, אני צריך להכשיר אותו, בא צוות חדש, אני צריך להכשיר אותו, מי מכשיר אותם?
<מעוזיה סגל: לי יש עובד קהילתי אחד שמכשיר את כל הצוותים ב-21 יישובים, זאת אומרת יש גם מערכת תומכת סביב צח"י שצריך להתייחס אליה.
<מעוזיה סגל: אם לא יהיה לנו מישהו בתוך היישובים שיקבל שכר כדי לעזור לנו לשמור על צוותי הצח"י, שפה נאמר, ואין ספק שהחשיבות שלהם היא בדיוק כמו הרבש"צ, או כמו הקב"ט או כמו כל אחד אחר ביישובים.
<מעוזיה סגל: תבינו, כשאנחנו מגיעים ליישוב אנחנו מגיעים בעקבות דיווחים שאנחנו מקבלים מצח"י, הם הזרוע שלנו.
<מעוזיה סגל: אם אני מגיע תוך עשר דקות, הוא נותן לי את האינפורמציה תוך 20 שניות וכל שנייה חשובה בדברים האלה.
<מעוזיה סגל: צריך להבין, זו מערכת שלמה, זו מערכת סבוכה, אי אפשר להסתמך עליה רק כ - - - צוות צח"י אחד צריך למנות שמונה, תשעה, עשרה אנשים.
<מעוזיה סגל: חבר'ה, להשיג ביישוב שיש בו 200 משפחות שמונה מתנדבים זה לא פשוט.
<מעוזיה סגל: אם אתם חושבים שזה הולך ככה, זה לא פשוט.
מאיר כהן: תודה רבה, מעוזיה.
מאיר כהן: שער הנגב, בבקשה.
<קריאה: לא רוצה להוסיף.
מאיר כהן: חברת הכנסת לביא.
עליזה לביא: אני נכנסתי באמצע, רק כדי לשתף אתכם, הנושא הזה מאוד חשוב לי.
עליזה לביא: נחשפתי, כמו רבים מחברי הכנסת, למשמעות של מרכזי החוסן ביישובים במהלך 'צוק איתן'.
עליזה לביא: אני יכולה להעיד, הרבה עדויות של התושבים עצמם, על עצם הנוכחות של המרכז הזה, הוא מאוד מאוד משמעותי עבור התושבים, חלק פעילים, חלק מכירים, חלק בריצה שהיו רצים בדרך לגן עם הילד אז היו עוברים דרך מרכז החוסן.
עליזה לביא: שמעתי את זה הרבה, זה עלה, זה הדהד בקרב התושבים ובאמת עבודה ברוכה וחשובה בנושא הזה.
עליזה לביא: אני רק רוצה לשתף אתכם, לפני חודש ביקרתי בניחום אבלים בקרית ארבע, היו שם שני אירועים, ביום שאני הלכתי לנחם אבלים את המשפחה, את הזוג הצעיר כמה ימים לפני החתונה שלו, במקרה או לא במקרה היה באותו יום גם את האזכרה של אותו יהודי, ברח לי השם, שנדרס, יצא החוצה מהרכב ופיגוע הדריסה.
עליזה לביא: באותו יום - - -
<קריאה: חסנו.
עליזה לביא: חסנו ז"ל, נכון, וביקשו ממני גם להגיע לשם.
עליזה לביא: הייתי גם עם ראש המועצה לווינגר והוא סיפר לי שאין מרכז חוסן בקרית ארבע.
עליזה לביא: הוא אמר לי, 'אין מרכז חוסן, אין כזה דבר'.
עליזה לביא: אמרתי לו, 'מה זאת אומרת אין?' לא העליתי על דעתי.
עליזה לביא: באתי לכאן היום אל"ף, לשאול איך זה קורה, איך קורה שבאמת מועצות מקומיות חזקות, מדברים פה על מתנדבים, יש אנשים שאין להם עוד יכולת ברמה הקהילתית - - -
מאיר כהן: נאמר על ידי משרד הרווחה ורח"ל שב-2016 יש תכנית שגם מתוקצבת למרכזי חוסן.
מאיר כהן: יש לי גם מה להגיד בנושא, אבל אני - - -
עליזה לביא: אז אני אומרת את זה כי - - -
מאיר כהן: יש מקומות שיש בהם מצבי חירום ו - - -
עליזה לביא: ואין יכולת של האוכלוסייה ואין - - -
מאיר כהן: אני לא בטוח שזה זה.
עליזה לביא: אוקיי, אז גם אם יש, צריך לזהות, לראות איך המדינה מסייעת.
מאיר כהן: בוודאי, זה את צודקת בהחלט.
עליזה לביא: זה מתכתב, אדוני, עם אחת הבעיות שעולות תמיד, אבל בחודשיים האחרונים גם אני קיבלתי פניות ציבור לא מעטות בעניין, זה בכלל מביא למחשבה בנושא של איך מודיעים למשפחה, על מי האחריות להודיע למשפחה על מות - - -
מאיר כהן: לא, זה קצת לא שייך.
עליזה לביא: זה שייך ולא שייך.
עליזה לביא: אני מסיימת פה.
עליזה לביא: אני חושבת שבטח ובטח במציאות חיינו, ברגע שמעצימים גוף וחושבים גם בהיבטים שנאמרו כאן, אדוני, לקחת את זה ולראות באמת באופן עוטף.
עליזה לביא: יכול להיות שמרכזי החוסן יכולים גם לתת מענה בהיבט הזה ובטח במקומות שהם מוחלשים, לחשוב גם על מקומות שאין בהם שום יכולת לבוא ולהתנדב.
מאיר כהן: גברתי, רצית להגיד משהו?
<נח אלמסי: אני רוצה רק להשלים את מה שחבריי אמרו.
<נח אלמסי: אני מאוד מסכים עם העניין הזה שצריך מישהו שירכז את זה בכסף, לפחות אחד.
<נח אלמסי: אני לא אחזור על מה שחבריי, מנהלי אגפים, אמרו פה, אני מאוד מחזק את מה שהם אומרים, אני רק רוצה להגיד שכמועצה שיש בה גם מושבים והרבה פעמים יש אוכלוסיות מוחלשות, הרוב אצלנו מושבים, שם זה עוד יותר מתחזק העניין שמאוד מאוד קשה ואם אין מישהו שהוא רפרנט לעניין והוא כל היום מתעסק עם זה, כמו רבש"צים ביישובים וכאלה, אנחנו כל הזמן מתמודדים עם קשיים בהקמה ותחלופה.
<נח אלמסי: אז אני רק רוצה לחזק את העניין הזה.
<נח אלמסי: ועוד משפט, דיברו פה אפילו על נושא של הכשרה.
<נח אלמסי: אני לפחות לא ראיתי תקציבים של משרד הרווחה לנושא של הכשרה.
<נח אלמסי: אני לא יודע על מה דיברו.
<נח אלמסי: ב-2015 - - -
<ברוך שוגרמן: אתה תקבל חוזר.
אורלי לוי אבקסיס: אפשר להעביר גם לוועדה את החוזר?
מאיר כהן: רוני, כל התיק החדש, רוני ושוגרמן, אנא מכם, שיעבור לוועדה.
מאיר כהן: שבוע זה יספיק לכם?
אורלי לוי אבקסיס: משרד החינוך?
מאיר כהן: גברתי, שם, את רצית להגיד?
<אילנה שמלה ללום: אני רק רוצה לחזק ולהגיד שמתנדבים אי אפשר לרתק בשעת לחימה ומתנדבים, רובם, בדרך כלל האמהות אינם ואלה אנשים מבוגרים שגם הם יצטרכו איזה שהיא תמיכה, לכן אני רוצה לחזק אותם, שצריך כן מישהו שהוא בתשלום, שיוכל להפעיל את המתנדבים, אבל כל השנה צריך שיהיה מישהו שיארגן, יתכלל ויעשה את כל העבודה.
חיים ילין: לא, אבל זה לא תחליף למקצוע.
חיים ילין: אם אני צריך עובדת סוציאלית או פסיכולוג שצריכים אותו בסורוקה, אני מתמודד מול סורוקה, אני לא יכול לרתק - - -
מאיר כהן: עוד חמש דקות אנחנו מסיימים.
מאיר כהן: משרד הביטחון, בבקשה.
<קרן מימון שרייבר: שוב, כפיקוד העורף אין לנו את הסמכות.
<קרן מימון שרייבר: אנחנו, כמו כולם, חושבים שהצח"י הוא חשוב, וכמו שתמר אמרה, חירום זה כל השנה, זה עבודה לכל השנה, אי אפשר לחכות רק לחירום.
מאיר כהן: אתם לא משתתפים בתקציב, האם הרעיון הזה של לגייס אותם במסגרת הגמ"רים הוא רעיון שדן אצלכם?
<קרן מימון שרייבר: פנו כבר כמה פעמים, גם הממ"מ - - -
מאיר כהן: תמר, הרעיון הזה מבחינתכם?
<תמר אורבך אבני: הרעיון הזה עלה, הוא רעיון טוב אבל הוא בעייתי טכנית.
<תמר אורבך אבני: יש לי רכזים שהם כבר לא ברי גיוס ונשים וכל מיני סיפורים.
<קרן מימון שרייבר: זה גם מופיע בסקירה שלכם.
<תמר אורבך אבני: הצלחנו, אני לא זוכרת, ב'צוק איתן' או ב'עמוד ענן', קצת גייסנו, אבל זה ממש זניח.
<תמר אורבך אבני: לצערי.
<קרן מימון שרייבר: כמו שהיא אמרה, זה לא פתרון ריאלי.
<קרן מימון שרייבר: כי יש אנשים שהם כבר לא ברי גיוס ויש דברים - - -
מאיר כהן: בבקשה, אדוני משדרות.
מאיר כהן: אתה מדבר דקה.
<אלי שליין: דקה ורבע.
<אלי שליין: השם שלי אלי שליין, אני מתנדב בהמון דברים, במרכז זכויות.
<אלי שליין: עצוב לי כתושב שדרות שאכפת לו שאין נציג העירייה שלנו ולכן אני כאן.
<אלי שליין: אני רוצה רק להסב את תשומת לבך, אנחנו עירייה תחת חשב מלווה, אם הולכים לגייס עובד או עובדים אז השאלה מי מממן את זה וזה משהו שצריך לתת עליו את הדעת בשדרות.
<אלי שליין: דבר נוסף, מהניסיון שלי עם עיריית שדרות, לצערי הרב, אם הכסף לא יהיה צבוע ויהיה מסומן לצח"י הוא יילך למינוס הגדול של העירייה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל השאלה אם שדרות בכלל נכנסת בהגדרות של צח"י.
אורלי לוי אבקסיס: כי זה מועצות אזוריות.
אורלי לוי אבקסיס: אז מה מעמדה של שדרות?
<מנחם וגשל: שם זה צח"ש.
אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן ייקח לדאוג למעמד של שדרות?
אורלי לוי אבקסיס: כי זה שאנחנו אומרים שהוא לא נכנס לקטגוריה פה כי פה זה מועצות אזוריות, פתרון צריך להיות.
<מנחם וגשל: יש לנו תשובה, אבל - - -
מאיר כהן: חבריָה, שדרות גם הוגדרה כפיילוט, שדרות לבד, ובאמת הם מכוסים יפה.
אורלי לוי אבקסיס: אז יש להם תחליף לצח"י?
<מנחם וגשל: היושב ראש היה גם השר שלי, אז אני לא יכול להיות ל - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז יש פתרון?
מאיר כהן: דבר.
אורלי לוי אבקסיס: יש להם תחליף?
אורלי לוי אבקסיס: יש להם משהו דומה לצח"י?
<מנחם וגשל: אני אענה לך.
<מנחם וגשל: בערים הצח"י הוא לא מודל, צריך לעשות התאמה לערים.
<מנחם וגשל: המודל זה הצח"ש.
<מנחם וגשל: בשדרות ובצפת מתנהל כרגע - - -
אורלי לוי אבקסיס: זה שיש מודל על הנייר הבנתי, הוא הוקם?
<מנחם וגשל: אני עונה לך.
<מנחם וגשל: בשדרות ובצפת מתנהל כרגע פיילוט, הוקצו כספים כדי לעשות את זה.
<מנחם וגשל: הפיילוט ייגמר ונצטרך להמשיך.
אורלי לוי אבקסיס: יש לכם לוח זמנים מתי מתחיל ומתי נגמר?
<מנחם וגשל: כן.
אורלי לוי אבקסיס: אז תעבירו גם לוועדה.
<פבריס שומברג: אני רוצה לדון בנוגע לפיקוד העורף אז אני אשמח לשמוע תגובה ממך.
<פבריס שומברג: שמי פבריס שומברג, מקים כבלי נפש, ארגון לסובלים מבעיות בפסיכיאטריה - - -
מאיר כהן: יקירי, אתה לא בא לנהל את הוועדה, אז אתה לא 'תשמח לשמוע'.
מאיר כהן: תגיד את מה שיש לך להגיד.
<פבריס שומברג: אוקיי.
<פבריס שומברג: יש בעיה של חלוקת האחריות בתחום הפסיכולוגיה בצבא, ישנם שלושה גורמים, בריאות הנפש שאחראית על הטיפול הפרטני, הקב"נים, ממד"ה, מחלקת מדעי ההתנהגות, והם תחת השלישות ותחת חיל הרפואה - - -
מאיר כהן: אדוני, אני מצטער לעצור אותך, זה לא קשור.
<פבריס שומברג: אפשר הנקודה הבאה?
<פבריס שומברג: בעבר מספר נמוך של אנשים סבלו מהתקפי חרדה כתוצאה מירי של מספר קטן יחסית של טילים קטנים, אמבולנסים היו אוספים אותם והיו מובילים את נפגעי החרדה לבתי החולים.
<פבריס שומברג: במלחמה הבאה, למרבה הצער, יהיו אלפי נפגעי חרדה שיסבלו כתוצאה מטילים גדולים שישוגרו בכמויות גדולות ובטווחים גדולים יותר מבעבר.
<פבריס שומברג: האמבולנסים ייתנו קדימות לנפגעים הפיזיים ואלה ימלאו את בתי החולים - - -
מאיר כהן: מה שאלתך?
<פבריס שומברג: פשוט, יהיו הרבה טילים, את הנפגעים הפיזיים מפנים לבתי החולים, ונפגעי החרדה, צריך למצוא להם בתי ספר ופשוט לטפל בהם במקום ולהשתמש בחיילי המילואים והמילואימניקים לא משתמשים בפסיכולוגים, הם מעדיפים להשתמש בעובדים סוציאליים של - - -
מאיר כהן: תודה רבה, אמרת את דברך.
מאיר כהן: בואו רגע נסכם.
מאיר כהן: מישהו מחברי הכנסת רוצה להוסיף עוד משהו?
מאיר כהן: חיים?
<בלה בן-גרשון: מה עם בסיס התקציב?
חיים ילין: זה מה שמדאיג אותי.
חיים ילין: אתם פקידות, אני קורא לזה פקידות נאורה, שאכפת לכם מהשלטון המקומי ובכלל רוצים לעזור, מעליכם יש את האוצר ויש את השרים וכל מה שמבטיחים, לצערי, לצערי, אתמול גם נודע לי אפילו ממשרד הביטחון, המכשול בעוטף עזה שהובטח, אם האוצר לא ייתן תוספתי בהעברה מעבר לכל הכסף לא יהיה גם מכשול.
חיים ילין: זו השפה.
חיים ילין: אם רוצים משהו לבסיס התקציב, שהאוצר ייתן עוד כסף.
חיים ילין: אני צריך את העזרה שלכם, וכולנו, כדי שאתם תשכנעו, שלפחות ב-2016 שייצא מתוך התקציב, אחרי זה נתנפל על האוצר.
חיים ילין: אם אנחנו נחכה לתוספת תקציבית זה לא יהיה, פשוט לא יהיה.
חיים ילין: מי אמר, אם היא תהיה, שהיא תהיה צבועה בדיוק לדברים האלה.
חיים ילין: זו הפוליטיקה בכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב ראש, אני חושבת שהיו פה כמה נקודות שהועלו לדיון והן נשארו שאלות פתוחות והשאלות הפתוחות האלה זה רק בגלל שאנחנו באיזה שהוא ציר של זמן שחלק מהדברים - - -
מאיר כהן: לצערי הגדול, אני ביקשתי שהדיון הזה יהיה שעתיים וחצי והוקצתה שעה.
אורלי לוי אבקסיס: אז באמת בכמה משפטים.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאנחנו חייבים לקבוע כבר דיון המשך ושיידעו כל הגורמים הרלוונטיים שהם עובדים על התשובות ואנחנו באמת גם נפנה לממונה על השכר ואנחנו נפנה למי שצריך, אבל צריך לקבוע דד ליין, אם לא יהיה דד ליין ימרחו את זה, כאשר כל אחד יודע מה תפקידו ומה הוא צריך להגיש לוועדה ואנחנו נקבע פה כדי להתחיל ולהתקדם ולהפעיל את שעון החול.
מאיר כהן: כמה דברים.
מאיר כהן: האחד, תכנית משרד הרווחה, אני מבקש שתעבור תוך שבוע לוועדת העבודה והרווחה, שתעבור לכאן כל התכנית לעיונו של היושב ראש.
מאיר כהן: שתיים, תכנית הפיילוט, עם הערכה ומדידה של הערים.
מאיר כהן: יש בה אקט של בקרה והערכה?
<רוני בר-לוי: יש בה הכול והתכנית היא עד סוף אוקטובר.
מאיר כהן: אפשר לקבל משהו ביניים?
חיים ילין: אוקטובר איזה שנה?
<רוני בר-לוי: 2016.
אורלי לוי אבקסיס: היא כבר עובדת, האנשים בשטח מגויסים?
מאיר כהן: אפשר לקבל סטטוס של התכנית הזאת?
אורלי לוי אבקסיס: בדיוק, לבדוק את קצב ההתקדמות.
מאיר כהן: שלוש, תקציב ייעודי לצח"י.
מאיר כהן: הוועדה תבקש משר האוצר לבוא לכאן, אנחנו מבקשים ששר האוצר יבוא, להערכתי זה חשוב מאוד, אנחנו לא רוצים להיות תלויים, אני מאוד מעריך את הפקידות, אבל שר האוצר ושר הרווחה, אמורים, בעיניי, לשבת בוועדה הזאת, אפילו רבע שעה כל אחד, ולאשר את הדברים האלה.
מאיר כהן: הוועדה מבקשת משר האוצר, או מנציגו שיגיע לוועדה, להתייחס לשאלת תקצוב הצח"י, לא כתקצוב שהוא כחלק ממרכזי החוסן, אלא שורה בתקציב, תקצוב תוספתי.
מאיר כהן: את זה אנחנו נשמע משר האוצר ומשר הרווחה.
מאיר כהן: ארבע, התגמול של אנשי הצח"י.
מאיר כהן: אני מבקש מאנשי רח"ל וממשרד הרווחה לשבת תוך שלושה שבועות, לפנות את היומנים ולשבת עם אנשי אשכול עוטף עזה ולדון מחדש בתקצוב לאורך כל השנה של אנשים ייעודיים מתוך צוות הצח"י שתפקידם להכשיר את הצוותים ולתחזק את צוותי המתנדבים.
מאיר כהן: זה באחריותכם.
מאיר כהן: אני מבקש שתוציאו דיווח למשרד העבודה והרווחה על הפגישה הזאת.
<קריאה: - - - שהם צריכים לשבת?
מאיר כהן: עוד פעם, כי הם הציעו את מה שאת רוצה, הם הציעו משהו - - -
חיים ילין: הם דיברו על אותו דבר, רק שמישהו קרא לזה שכר ומישהו קרא לזה שיפוי.
מאיר כהן: אתם דיברתם על עיתות חירום, הם דיברו על כל הזמן, יש הבדל, אני הבנתי את הדברים.
מאיר כהן: נקודה אחרונה, אנחנו מבקשים לקבל מרח"ל וממשרד הרווחה וכל הנוגעים בדבר פירוט על תכנית החומש, פירוט מלא של תכנית החומש.
מאיר כהן: הנקודה האחרונה באמת בנימה אישית, ואני לא מדבר כי אני מרכז את הוועדה הזאת, תמר וגדי וכל האנשים הנפלאים האלה, מעוזיה, ואני לא רוצה, שחלילה אני לא אשכח שמו של מישהו, בראשם חיים, שבאמת הביא לכאן את הרוח המיוחדת, אני רוצה שתדעו לכם, כל יום מדברים על עוטף עזה.
מאיר כהן: אתה בא לחיים, אתה אומר לו 'מה השעה?
מאיר כהן: ' הוא אומר לך 'עכשיו בעוטף עזה אחת'.
מאיר כהן: משוגע לגמרי.
מאיר כהן: אבל זה בדיוק מה שצריך.
מאיר כהן: ואני לא אומר את זה בגלל שחיים שייך למפלגה שלי, אני מתפעל מהנאמנות הזאת של בן אדם שבא מאזור מסוים ומבין וברור לו מה הוא עושה והוא מזיז דברים ויושב בכל ועדה ויושב לנו על העורק ושיהיה בריא.
מאיר כהן: ולכם אני אומר, חבריָה, בהזדמנות הזאת, כולנו, לא רק מי שהיה שר הרווחה או לא היה שר הרווחה, כולנו, ואני מאמין שאם היו באים יותר חברי כנסת הייתם שומעים את זה, אנחנו, אל"ף, מלאי הערכה, אבל הערכה, מסתבר, לא מספיקה לשום דבר.
מאיר כהן: הערכה לא מספיקה, אנחנו חייבים להיות ממוקדים ומדויקים בשאלה הזאת של צח"י.
מאיר כהן: היה דיון על מרכזי החוסן, אני מאמין שקארין תמשיך לפגישה שנייה ושלישית ואנחנו יודעים, למרות שאנחנו יושבים באופוזיציה, לשבת בצמתים ולדאוג שהדברים יקוימו.
מאיר כהן: אני רוצה להגיד תודה גם לווגשל וגם לאנשי משרד הרווחה, לרח"ל, וגברתי, אני שמח שהיית בחוסן לפני כי אחרת שם הוצאת את כל המכסה, אבל אתם עושים עבודה מצוינת.
מאיר כהן: החבר'ה מהקואליציה, אני פגשתי אתכם עובדים, אז אם נאמרה פה איזה אמירה כזאת צינית שאתם מקבלים שכר, תקבלו שכר על עבודתכם המצוינת.
מאיר כהן: תודה רבה, הישיבה תמה.
נורית קורן: אני שמחה לפתוח ישיבה ראשונה של ועדת המשנה למעקב אחרי הרפורמה בבריאות הנפש, יום שלישי, 10 בנובמבר 2015.
נורית קורן: ראשית, ברצוני להודות ליושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת אלי אלאלוף על שהקים את ועדת המשנה החשובה הזאת וכמובן לכל אחד ואחת מחבריי חברי הכנסת אשר הצטרפו לוועדה.
נורית קורן: בראשית הדיון חשוב לי לציין לאור הרבה מאוד רחשי רקע ופניות שאני בטוחה שכפי שהגיעו אלי, הגיעו גם לחברי הוועדה כאן, ועדת המשנה לא תדון ולא דנה בשינוי תקציב ואין בכוונתנו לקיים דיון על חוק התקציב אשר נדון שעות ארוכות בוועדת הכנסת.
נורית קורן: ועדת המשנה, כשמה כן היא – מעקב אחר הרפורמה.
נורית קורן: חברים, הרפורמה יצאה לדרך ב-1 ליולי 2015 בין אם נרצה בה ובין אם לאו.
נורית קורן: כרגע תפקיד הוועדה לקיים מעקב, לראות מה הבעיות אשר עולות ויש כאלו, מה ניתן לשפר, איפה צריך לשנות וגם מותר להגיד, איפה חל שיפור.
נורית קורן: כפי שציין בפני השר ליצמן, היכן שיש לבצע שינוי, נבצע אותו תוך כדי תנועה.
נורית קורן: באשר לאי שיתופם של העמותות, נציגי רופאים, עובדים סוציאליים, פסיכולוגים ופסיכיאטרים בישיבה זו וזו בלבד.
נורית קורן: זה איננו הדיון הראשון אשר מתקיים בכנסת בנושא הרפורמה בבריאות הנפש, התקיימו דיונים רבים בוועדת העבודה והרווחה במושב הקודם, קולם של כל הנציגים נשמע יותר מפעם אחת.
נורית קורן: אין בכוונתי כלל וכלל להתעלם מאותם רופאים ועובדים אשר עושים ימים כלילות למען בריאות נפשם של אזרחי ישראל אך יחד עם זאת, חשוב לי בישיבה הראשונה לשמוע ראשית את הגופים האחראיים, את קופות החולים ומשרד הבריאות אשר הם אלו שצריכים לספק את הכלים עבור המטפלים והחשוב יותר, עבור המטופלים.
נורית קורן: כפי שציינתי בפני כל אלו אשר פנו אלי, זו ישיבה ראשונה.
נורית קורן: אני מתכוונת לקיים עוד ישיבות אליהן יוזמנו גם הרופאים והעמותות, גם המתנגדים וגם התומכים.
נורית קורן: חשוב לי לקיים דו שיח ושחברי הכנסת יקבלו תמונה רחבה ככל האפשר.
נורית קורן: לכן, כיוון שזמן הישיבה מוגבל, היה חשוב לי שנשמע, כאמור, את הקופות ואת משרד הבריאות בדיון ענייני, שקט וללא התלהמות.
נורית קורן: אני אישית עוקבת אחר הנעשה בשטח.
נורית קורן: נפגשתי עם רופאים ומטפלים וגם עם מטופלים ואני אדרוש לקבל תשובות ברורות מכל העוסקים בדבר.
נורית קורן: אני מקווה שיחד אתי חבריי חברי הכנסת יציפו את הנושא על מנת שנוכל להעניק לציבור המטופלים את הטיפול היעיל והאפקטיבי ביותר.
נורית קורן: העדכון שלך.
נורית קורן: תציגי את עצמך.
<טל ברגמן לוי: אני ראש אגף לבריאות הנפש במשרד הבריאות.
<טל ברגמן לוי: האגף שלנו עוסק בחלקים המקצועיים של בריאות הנפש במדינת ישראל, בעיקר ברגולציה אבל גם יש לנו חלקים של אספקת שירותים במיוחד בחלקים שלא עברו ברפורמה.
<טל ברגמן לוי: הרפורמה בבריאות הנפש למעשה נכנסה לתוקפה, אומרים שהיא נכנסה לתוקפה ב-1 ליולי 2015 אבל אני חושבת שזאת הצגה קצת לא מדויקת של הדברים.
<טל ברגמן לוי: למעשה הרפורמה בבריאות הנפש התחילה במאי 2012.
<טל ברגמן לוי: למה היא התחילה במאי 2012?
<טל ברגמן לוי: מכיוון שאז נחתם צו ביטוח בריאות ממלכתי שקבע איזושהי תקופת ביניים כדי להעביר את האחריות על בריאות הנפש מהמדינה כמבטח אל קופות החולים.
<טל ברגמן לוי: קופות החולים קיבלו למעשה את האחריות ברמה הפורמלית שלה ביולי 2015 אבל במשך יותר משנתיים וחצי נעשתה עבודה משותפת של משרד הבריאות יחד עם קופות החולים כדי לפרוס מערכת של בריאות נפש שהיא מערכת – וחשוב לי להגיד את זה – נוספת, שירותים שנוספים על השירותים שקיימים מאחר ואחת ממטרות הרפורמה היא הרחבת היצע השירותים והכפלת הנגישות והזמינות לאזרחי מדינת ישראל, וזה ברוח חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
<טל ברגמן לוי: למה בכלל היינו צריכים לעשות את המהלך הזה?
<טל ברגמן לוי: כי ניסו לעשות את המהלך הזה כמעט במשך עשרים שנים.
<טל ברגמן לוי: חוק ביטוח בריאות ממלכתי נחקק ב-1995, היו חריגים לחקיקה הזאת, היו חריגים לא מאיזושהי מטרה לא טובה אלא רצו קצת יותר ללמוד ולהכיר את התחום.
<טל ברגמן לוי: בכל מקרה, האמירה הייתה שהתחום הזה יעבור כמו חוק ביטוח בריאות ממלכתי לאחריות קופות החולים שהן המבטח העיקרי במדינת ישראל של שירותי בריאות בכלל – זו שיטת הבריאות במדינת ישראל – וזה לא צלח מכל מיני סיבות שלא ניכנס אליהן היום.
<טל ברגמן לוי: זאת היסטוריה.
<טל ברגמן לוי: אבל כן היו הרבה מאוד ניסיונות והניסיונות האלו לא עלו ולכן למעשה הרפורמה נעשתה בצורה הזאת.
<טל ברגמן לוי: הפריסה של המרפאות החדשות שהקופות פתחו נעשתה תוך פריסה משותפת בין משרד הבריאות והקופות כדי לאפשר פריסה מקסימלית - כמובן יש מגבלות אבל פריסה מקסימלית – של שירותים במקומות בהם לא היו שירותים וכדי באמת לאפשר את המשך העבודה של המרפאות הממשלתיות ציבוריות שהן לא תתחרינה למעשה במרפאות של הקופות ולכן הגענו למקום של פתיחת שירותים במקומות שמעולם לא היו בהם שירותים של בריאות נפש, ואני תכף אתאר את זה.
דוד ביטן: המרפאות הממשלתיות מבוטלות?
<טל ברגמן לוי: לא.
<טל ברגמן לוי: המרפאות הממשלתיות ממשיכות לפעול ומתווספות למערך.
דוד ביטן: כמה זמן הן ממשיכות לפעול?
<טל ברגמן לוי: לתמיד.
<טל ברגמן לוי: הצפי הוא לתמיד.
<טל ברגמן לוי: אני לא יכולה להיות נביא לשלושים שנים אבל אני חושבת שזה לתמיד.
דוד ביטן: אז למה עשו את הרפורמה?
<טל ברגמן לוי: אני מבטיחה לך תשובות.
נורית קורן: מה שאנחנו כבר יודעים, תעברי עליו יותר מהר.
<טל ברגמן לוי: אם שואלים אותי שאלות, כנראה אני כן צריכה לענות עליהן.
<טל ברגמן לוי: קודם כל, במערך הממשלתי הציבורי, בוא נתאר קצת את המצב הטרום רפורמה.
<טל ברגמן לוי: במדינת ישראל היו מרפאות ממשלתיות ציבוריות שהן בעצם היוו את עיקר השירותים שנתנו מענה לאזרחי מדינת ישראל, אבל כמות האזרחים שצרכו את השירותים האלה היו ב-2011-2012 ו-2010 קרוב לחמישים אלף בני אדם בלבד מסך אזרחי מדינת ישראל, מכיוון שהקפסטי היה קפסטי מוגבל של אותן מרפאות להגיש שירותי נפש.
<טל ברגמן לוי: בנוסף יש גם את כל המגבלות היותר חברתיות של סטיגמה ושל היעדר נגישות למרפאות האלה ולכן הן לא יכלו להעניק טיפול לכלל הנצרכים לטיפול נפש במדינת ישראל.
<טל ברגמן לוי: במדינת ישראל, אני חושבת שנוצר מצב – כגורם המקצועי בתחום - מי שאכן הגיע לטיפול במרפאות האלה, אלה אותם אנשים שפשוט לא הייתה להם שום אלטרנטיבה אחרת.
<טל ברגמן לוי: חתכים הרבה יותר גבוהים סוציו-דמוגרפית בציבור השתמשו בטיפולים פרטיים ונותר איזשהו חתך שהוא במרווח שביניהם שבעצם לא קיבל שירותי בריאות נפש וגם לא זיהה את הצורך בגלל סטיגמה, בגלל קושי בהנגשה.
<טל ברגמן לוי: יש הרבה מאוד מכשולים וחסמים לקבלת בריאות נפשית בכלל לכלל האוכלוסייה.
<טל ברגמן לוי: לכן הצורך היה למעשה לשמר את המערך הזה.