GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רינת וייגלר: אני מבקשת לתת לנו שהות לעשות את העבודה, שלב אחד נוסף שנדרש לצורך הגעה לנוסח מוסכם.
<רינת וייגלר: אני חושבת שאפשר יהיה להגיע לנוסח מוסכם.
<רינת וייגלר: אנחנו כמובן נחזור לוועדה אבל אני מבקשת כן לתת לנו איזו שהות נוספת כדי לראות אם אנחנו יכולים להציג משהו יותר מוסכם.
<זכריה חרוב: רציתי להתייחס להיררכיה המקצועית והטיפולית שיש בסעיף הזה.
<זכריה חרוב: בסופו של דבר אנחנו מלווים את משפחות האומנה.
אלי אלאלוף: באיזה אזור?
<זכריה חרוב: בכל הארץ.
<נעה בן שבת: אתה מדבר על היררכיה בסעיף 43?
<זכריה חרוב: כן, בסעיף 43.
<זכריה חרוב: אין ספק שזה סעיף שזקוק להרבה מאוד איזונים, אבל יש פה איזו היררכיה טיפולית שחייבת להישמר.
<זכריה חרוב: קודם כול, משרד הרווחה הוא הסמכות המקצועית הטיפולית שקובעת, שיכול לתת את המתווה, אבל גם הגורם המלווה חייב שתהיה לו בסעיף הזה סמכות לקבוע, שיהיה לו איזשהו say, חייב שיהיה לו גם כן מעמד.
<זכריה חרוב: הגבול פה מאוד-מאוד דק.
<זכריה חרוב: הסעיף הזה בהחלט חשוב למשפחה האומנת אבל מצד שני אנחנו חייבים לדעת שבסופו של דבר אנחנו גם משגיחים על המשפחות האלה.
<זכריה חרוב: צריך לצרף את הגורם המקצועי המלווה באמצעות הסעיף הזה.
<זכריה חרוב: כלומר, אנחנו חייבים גם להשגיח על משפחות האומנה ולוודא שהן עושות את העבודה שלהן כפי שנדרש.
<זכריה חרוב: עלינו יש את האחריות המשפטית על הדבר הזה.
<קריאה: איך זה פוגע ביכולת שלכם?
<זכריה חרוב: אנחנו חייבים לדאוג שהילד הזה לא נפגע ולכן באיזונים פה, כשנותנים את המעמד הזה צריך לקחת בחשבון גם את הגורמים המקצועיים שמלווים את משפחות האומנה.
<נעה בן שבת: אתה מתכוון להליך שיגיד שאסור למנחה האומנה להיכנס?
<זכריה חרוב: כפי שד"ר קדמן אמר שמשפחה יכולה עכשיו לפנות להליך משפטי באופן עצמאי, יש פה עוד גורמים נוספים.
<זכריה חרוב: האם בהיררכיה הטיפולית המשפחה האומנת נמצאת במקום הגבוה או אולי זה גורמי הרווחה והגורמים המקצועיים שמלווים את המשפחה?
אלי אלאלוף: זה נראה בסיסי, כל משפחה יכולה לגשת.
<זכריה חרוב: אני מדבר על הליווי בטיפול היומיומי.
<יצחק קדמן: חושבים שמשפחה אומנת היא משפחה סוג ב'.
<זכריה חרוב: גם אסור לבלבל את המשפחות.
<זכריה חרוב: המשפחה האומנת בוחרים אותה, משרד הרווחה מאשר אותה.
אלי אלאלוף: ואז שוללים את הזכויות שלה?
<זכריה חרוב: בכלל לא.
<זכריה חרוב: אם אני נדרש על-ידי משרד הרווחה לדאוג שהמשפחה האומנת מעניקה לילד הזה את כל הטיפול שהוא זקוק לו אז אני עושה את זה מתוקף הסמכות המקצועית שיש לי.
אלי אלאלוף: מה הקשר לחופש העדה?
<יצחק קדמן: הוא רוצה שגם הוא יוכל לאסור על המשפחה האומנת לפנות.
<זכריה חרוב: אנחנו מלווים את המשפחות האומנות הללו.
אלי אלאלוף: המשפחה לא במסלול מקצועי כלשהו.
אלי אלאלוף: אתה מקבל הוראות ממשרד הרווחה ואתה מעביר הוראות למפקח.
אלי אלאלוף: אתה עוד לא מעביר הוראות למשפחות.
<זכריה חרוב: אני מלווה את המשפחות האלה ואני אמור לדאוג- - -
אלי אלאלוף: זה ליווי.
אלי אלאלוף: לא הפכת לבוס שלהן.
אלי אלאלוף: אתה לא מעסיק שלהן.
<זכריה חרוב: אני לא מעסיק שלהן אבל יש לי סמכות מקצועית כלפיהן.
אלי אלאלוף: איזו סמכות מקצועית כלפיהן?
<זכריה חרוב: לדעת שהילד הזה מקבל טיפול כפי שצריך, לדעת שהילד הזה נמצא בבית-ספר, במסגרת החינוכית שלו.
אלי אלאלוף: זה לא הופך אותך לבעל הבית על המשפחות.
<זכריה חרוב: אנחנו לא איזה גורם טכני בתוך הסיפור, צריך להבין את זה.
אלי אלאלוף: לצערי, בלי לפגוע בך, אתה גורם טכני בתוך העניין.
<זכריה חרוב: ממש לא, אתם טועים.
<זכריה חרוב: אנחנו גורם מלווה, אנחנו 24 שעות ביממה עם המשפחות, אנחנו נכנסים למשפחות.
אלי אלאלוף: אל תהפכו את משפחות האומנה כאילו מייד יש- - -
<יצחק קדמן: מי ירצה להיות משפחה אומנת?
<יצחק קדמן: כמה בוסים יש לה על הראש.
אלי אלאלוף: בסדר, שמענו.
<מאיר בולקה: עברתי פעמיים הליך משפטי של הפסקת אומנה.
<מאיר בולקה: לא נתנו לנו להיכנס לאולם.
<מאיר בולקה: השופט הוא "חותמת גומי" של פקידת הסעד בסופו של דבר, מה שהיא מכתיבה לו הוא מקבל.
אלי אלאלוף: לא בוועדה שלי, לא דמגוגיה.
אלי אלאלוף: אני עוד לא מכיר שופט שהוא "חותמת גומי".
אלי אלאלוף: אל תדבר כך.
<מאיר בולקה: אדוני היושב-ראש, אני מוכן להביא את המקרה לבדיקה.
<מאיר בולקה: במקרה האחרון השכלנו להביא עורכת-דין שתייצג את הילד כי לנו אין מעמד משפטי ורק בסוף הדיון, אחרי שכבר הוחלט, השופט קרא לנו, משהו בסגנון "אני באמת מביע את הערכתי, אבל מה שהיא אמרה אני חייב לקבל".
<מאיר בולקה: זה היה ממש כך.
אלי אלאלוף: כנראה היא סמכותית מאוד, יודעת היטב את המקצוע.
<מאיר בולקה: היא לא מכירה את המקרה בכלל.
קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אתה מבין כמה כל ההתנגשות הזאת יכולה להיפתר לו רק תהיה חובה לשמוע אותם.
קארין אלהרר: אחר-כך לא תוכל לבוא טענה שבתי-המשפט לא נוהגים כפי שצריך.
קארין אלהרר: ישמעו אותם ויחליטו כפי שיחליטו.
אלי אלאלוף: אני גם מופתע שכאילו שללו את זכות הביטוי החופשית של משפחות האומנה.
אלי אלאלוף: אני מבין את הבעיה.
אלי אלאלוף: תודה על כך שקיימנו דיון.
אלי אלאלוף: למרות שרציתם לסגור את זה בין ישיבות הוועדה, אני חושב שזה הדיון המהותי ביותר של הוועדה.
אלי אלאלוף: המעמד של משפחות אומנה צריך להיות מעמד חזק ואחראי.
אלי אלאלוף: לא אמרתי שום דבר אחר, אבל זה בזכות הדיון פה.
אלי אלאלוף: אני שמח שקיימנו את הדיון, גם אם לא כולנו מסכימים.
<לידיה רבינוביץ: אני רוצה להפנות את ד"ר קדמן, אולי זה יכול להיות פתרון לחלק מן הדברים שהוא מוטרד מהם, לתוספת הראשונה, שמפרטת את הסמכויות של ההורים האומנים בטיפול היומיומי.
<לידיה רבינוביץ: אפשר לעבות את התוספת הזאת במידת הצורך.
<לידיה רבינוביץ: יש כאן התייחסות גם לוועדות השמה וגם לטיפולים רפואיים.
<לידיה רבינוביץ: אני רוצה לומר בהקשר הזה שמתן אפשרות להורים אומנים ליזום הליכים משפטיים, אחת ההשלכות היא שלמשל ההורים האומנים יכולים להגיש בקשה לצמצום היקף הקשר בין הילד ובין ההורים הביולוגיים שלו, לבין האחים הביולוגיים שלו, מטעמים שהם לא תמיד ענייניים.
קארין אלהרר: אבל בסוף מי מחליט בעניינים כאלה?
<לידיה רבינוביץ: בסוף בית-המשפט יחליט, אבל עצם העובדה שההורים האומנים יוזמים הליך כזה, מבחינת הזמן של הילד והאפשרות לקדם טיפול בו יש לזה השלכה גדולה מאוד.
קארין אלהרר: עד שניתנת החלטה של בית-המשפט משהו משתנה?
<לידיה רבינוביץ: כן, משהו מהותי משתנה במאזן הכוחות בין ההורים האומנים לבין ההורים הביולוגיים.
<לידיה רבינוביץ: כשאומר ד"ר קדמן שזה הבל הבלים אז אני אומרת שלנו יש הרבה מאוד תיקים כאלה שבהם ההורים האומנים מגיעים לבית-המשפט מצוידים בעורך-דין – הבאנו את המקרים האלה גם בפני המועצה לשלום הילד וגם בפני חברת הכנסת אלהרר – מגישים עתירות, מביאים ראיות מטעמם.
<לידיה רבינוביץ: את זה אנחנו מבקשים לצמצם.
<לידיה רבינוביץ: אף אחד לא מתנגד לשמיעת ההורים האומנים.
<קריאה: אין מציאות כזאת.
אלי אלאלוף: אני מבקש לסכם ולנסות להגיע להבנה הדדית.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אזמן ביחד עם היועצת המשפטית דיון בין ישיבות הוועדה כדי לנסח מחדש, כמובן עם קארין אלהרר וכל מי שמוצא לנכון להגיע מבין חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: נודיע על מועד הפגישה.
אלי אלאלוף: נקיים דיון פנימי בינינו לפני שנחזור לוועדה עם נוסח שאני מקווה שיהיה מקובל.
אלי אלאלוף: בואו נמשיך הלאה.
אלי אלאלוף: יצאנו מסעיף 43.
<נעה בן שבת: הגענו עד סעיף 46, שנגע לנושא התשלומים.
<נעה בן שבת: שוחחנו עם נציגי מרכז השלטון המקומי לגבי הבעיה שעלתה בדיון הקודם, לגבי מועדי התשלום והוצאת ההוֹעדות שמעכבות פעמים רבות את התשלום.
<נעה בן שבת: התברר שיש לפעמים בעיות טכניות בהעברת התשלומים, יכולות להיגרם בכמה תחנות בעיות טכניות, אבל מעבר לבעיות הטכניות לפעמים יש בעיה מהותית שדורשת מבחינת מרכז השלטון המקומי חתימת חשב, וללא חתימת חשב אי אפשר להוציא את התשלום.
<נעה בן שבת: זה גורם שמעכב את הפעולה.
<נעה בן שבת: ההצעה שעלתה היא לקבוע מועדים בהנחיות שמחייבות את הרשויות המקומיות, גם למתן הוֹעדות וגם לביצוע התשלומים, באופן שיסדיר את כל מערך התשלומים.
<שלווה ליבוביץ: יש איזו התפתחות מהיום.
<שלווה ליבוביץ: היתה היום ישיבה אצל המנכ"ל.
<שלווה ליבוביץ: המנכ"ל חדש והוא ביקש חודשיים.
<שלווה ליבוביץ: הוא רואה את זה כנושא שהוא הולך להיכנס אליו לעומק.
<שלווה ליבוביץ: הוא ביקש עד חודשיים כדי לבוא עם פתרון.
<קריאה: החוק לא יחכה לו.
<יצחק קדמן: להמתין עד שהמנכ"ל החדש ילמד את החומר?
אלי אלאלוף: פרט לחודשיים, שזה הבהיל את כולנו, לא שמענו מה ההצעה שלו.
<שלווה ליבוביץ: המנכ"ל דיבר על כך שהוא רוצה מייד להתחיל לקיים דיוני עומק איך פותרים את הבעיות, כי יש פה מכלול של בעיות, זה לא סוגיה אחת שבגינה יש עיכובים.
<שלווה ליבוביץ: יש כ-13 סיבות למה הוֹעדה לא נקלטת בזמן.
<שלווה ליבוביץ: לכן המנכ"ל אמר: "אני רואה את זה כמשבר, כדבר שאני רוצה לפתור אותו לעומק".
<שלווה ליבוביץ: זה לא קשור לכתוב בסעיפי הצעת חוק אלא מבחינת הדאגה שלך, שהתבטאה בישיבה הקודמת, שאתה רוצה לראות שהמשפחות מקבלות את הכסף בזמן.
<שלווה ליבוביץ: אומר המנכ"ל: "אני מרים את הכפפה ואני הולך לתת לזה תשובה".
אלי אלאלוף: בסדר, אבל לא נתנֶה את החוק בהמתנה של חודשיים בגלל ההודעה המאוד מכובדת ששמענו עכשיו.
אלי אלאלוף: אני מעריך מאוד את המנכ"ל, שבאמת בחודשים המעטים שהוא בתפקיד, אם לא שבועות, הוכיח כמה הוא יעיל.
אלי אלאלוף: כרגע אנחנו יכולים להשאיר את לוח הזמנים בצד אבל הצעת החוק יכולה להתקדם.
אלי אלאלוף: זה לא סותר את הדברים.
<רינת וייגלר: להיפך, אלא העובדה שיש כאן התחייבות לערוך בדיקה עולה בקנה אחד עם היכולת להתקין תקנות.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אדבר עם מנכ"ל משרד הרווחה וננסה לבדוק את האפשרות לקצר את לוח הזמנים, אבל בכל מקרה זה לא אמור לעכב את העבודה על הצעת החוק.
<נעה בן שבת: גם תקנות כאלה – אולי אפשר לקבוע מועדים.
<אורית עמיאל: אני ממכון "סאמיט".
<אורית עמיאל: כמו רויטל רמתי, יש לנו היום במכון "סאמיט" עוד כ-60 ילדים שלא מקבלים כסף בזמן.
<אורית עמיאל: קודם כול אני מברכת על כך שמנכ"ל משרד הרווחה החליט מה שהחליט.
<אורית עמיאל: אני עוסקת כבר קרוב ל-13 שנים בתחום האומנה, אם לא קצת יותר, ומאז היו כמה מנכ"לים שהחליטו.
<אורית עמיאל: אני לא מזלזלת ואני מקווה מאוד שאכן כך יהיה.
<אורית עמיאל: כמה פעמים כבר הוקמו ועדות לפתרון נושא ההוֹעדות.
<אורית עמיאל: אני רוצה לסבר את האוזן ולומר שברגע שהוֹעדה לא מתקבלת אין כסף למשפחה וגם לא לארגון המפעיל כדי שיוכל להפעיל את השירות וגם לתת הוצאות מיוחדות לילדים שזקוקים לכך ונמצאים באמצע טיפול פסיכולוגי או באמצע רכיבה טיפולית או כל דבר אחר.
<אורית עמיאל: לכאורה אנחנו אמורים להפסיק לתת את הטיפול אבל מאחר וסומכים עלינו כגוף מקצועי שעמד במכרז ויש לו חוסן כלכלי אנחנו עשינו מימוני ביניים – הנה, רויטל רמתי רק עכשיו העבירה לי צ'ק כי נתנו מימון ביניים למשפחה כדי שהיא תוכל לכלכל את עצמה בחודשים הארוכים בהם לא התקבל כסף.
<אורית עמיאל: הבעיה היא קריטית וקשה, המשפחות סובלות.
<אורית עמיאל: אין לי כסף לתת לכל 60 הילדים האלה.
<אורית עמיאל: אני מקווה מאוד שהפעם זה ייפתר.
<אורית עמיאל: אני רוצה להשמיע את הקול הזה בפני הוועדה.
אלי אלאלוף: אין חילוקי דעות על כך.
<נורית גרינוולד: אני ממט"ב – שירות לאומנה מהצפון.
<נורית גרינוולד: אני מצטרפת לאורית עמיאל.
<נורית גרינוולד: מט"ב מפעילה את השירות בצפון הארץ.
<נורית גרינוולד: יש לנו כ-140 ילדים לא קלוטים במערכת, נכון להיום, למשך לא שבוע-שבועיים, לפעמים לחצי שנה ויותר.
אלי אלאלוף: לא קלוטים במערכת של משרד הרווחה אבל נמצאים במערכת שלכם.
<נורית גרינוולד: הם נמצאים במערכת שלנו ואנחנו מממנים אותם במימון ביניים לאורך כל התקופה.
<נורית גרינוולד: הם לא קלוטים, כלומר אין הוֹעדות.
<נורית גרינוולד: שאלתי כאן את חבריי, יש בערך 500 ילדים לא קלוטים.
<אורית עמיאל: זו תופעה קשה.
אלי אלאלוף: מה אומרת גברת ליבוביץ?
אלי אלאלוף: למה זה כל-כך מתעכב?
אלי אלאלוף: 500 ילדים לא נקלטו במערכת שלכם ואז אי אפשר לשלם עבורם?
אלי אלאלוף: אחרי 100 שנים שאתם מפעילים את תוכנית האומנה עדיין לא יודעים לקלוט ילדים במהירות הנדרשת?
אלי אלאלוף: חשבתי אחד, עשרה, אבל 500 מתוך 3,000?
<יצחק קדמן: אולי צריך לתת למשפחה לתבוע את משרד הרווחה שלא מעביר כסף בזמן, אם ירשו להם לתבוע.
אלי אלאלוף: אין הצמדה?
<שלווה ליבוביץ: ישבה ועדה לפני כמה שנים ובדקה את הנושא לעומק.
אלי אלאלוף: צריך שני עובדים – החשב ומנהלת השירות.
<שלווה ליבוביץ: יש רשויות מקומיות שבכלל לא שולחות הוֹעדות.
אלי אלאלוף: אולי תתקנו את זה.
אלי אלאלוף: תחכו שכל הרשויות המקומיות יתקנו את עצמן כדי שההוֹעדה תגיע למשפחה שמטפלת בילד שהוצאתם מה"בְּרוֹך" ומכניסים אותו ל"בְּרוֹך" חדש?
אלי אלאלוף: איזה מין דבר?
אלי אלאלוף: זה מזעזע.
קארין אלהרר: איך זה עובד היום?
<שלווה ליבוביץ: היום הרשות המקומית היא שמוציאה את ההוֹעדה, את טופס ההשמה והגזבר חייב לחתום עליה.
<שלווה ליבוביץ: היו זמנים לפני כמה שנים שבמקרים חריגים, אחרי חצי שנה שהגזבר לא חתם סמנכ"ל המשרד, מוטי וינטר, היה חותם, עד שבאה ועדת התיאום של השלטון המקומי ואמרה לו: "אתה עובר על החוק כי בפקודת העיריות כתוב שגזבר הרשות המקומית אחראי באופן אישי".
אלי אלאלוף: אם במקרה נופל על רשות מקומית חשב מלווה- - -
<שלווה ליבוביץ: עוד יותר גרוע.
<שלווה ליבוביץ: בדיוק.
<שלווה ליבוביץ: זו סוגיה אחת.
<שלווה ליבוביץ: אחר-כך יש לנו סוגיה של השתתפות הורים.
אלי אלאלוף: זה נקודה להצעת החוק שלנו.
<נעה בן שבת: לתקן בפקודת העיריות?
אלי אלאלוף: לא לתקן אלא לחייב.
אלי אלאלוף: לילד אומנה אוטומטית יש קצבה דרך משרד הרווחה.
אלי אלאלוף: שהמשרד יתחשבן עם הרשויות המקומיות.
<שלווה ליבוביץ: אבל הגזבר לא ישלם.
קארין אלהרר: אבל הוא יחויב בחוק.
אלי אלאלוף: אם הגזבר לא ישלם, אם המשרד לא ישלם אז שלא ישים ילד באומנה.
אלי אלאלוף: מה זה פה?
אלי אלאלוף: זה ה"פראיירים" של המערכת?
אלי אלאלוף: אני מציע שנבדוק אפשרות.
אלי אלאלוף: איפה אנשי משרד האוצר?
אלי אלאלוף: לא באו.
אלי אלאלוף: נערוך בדיקה.
אלי אלאלוף: זו פעם שנייה השבוע שקורה דבר כזה.
אלי אלאלוף: אני בעד לבדוק שבחוק הזה יימצא פתרון, שהתשלום עבור ילד אומנה יהיה ישירות בין משרד הרווחה למשפחה.
<שלווה ליבוביץ: היום זה ישירות אבל רק אחרי שנקלטת ההוֹעדה.
קארין אלהרר: כמה שיותר גורמים יהיו מעורבים כך זה יימשך זמן רב יותר.
קארין אלהרר: צריך לצמצם את זה.
אלי אלאלוף: אל תתקנו את ההצעה שלי.
אלי אלאלוף: אני יודע על מה אני מדבר.
אלי אלאלוף: נערוך בדיקה, באישור משרד האוצר, שהתשלום ילך ישירות ממשרד הרווחה למשפחה, וכל הפרוצדורה הבירוקרטית היא באחריות משרד הרווחה בלבד.
<נעה בן שבת: המשרד יצטרך אחר-כך לפנות לרשות המקומית ולחייב אותה.
אלי אלאלוף: למשרד יש התחשבנות אינסופית עם הרשויות המקומיות.
אלי אלאלוף: בערבית המרוקאית שלי ניתן לומר ש"הם בונים לעצמם קירות נמוכים".
אלי אלאלוף: מה זה השטויות האלה?
אלי אלאלוף: אנחנו נערוך את הבדיקה.
אלי אלאלוף: זה נראה לי חשוב מאוד.
אלי אלאלוף: לבקש מהארגונים שהם ילכו לרשויות המקומיות?
<פיני קבלו: גברת שלווה ליבוביץ יכולה להעיד שנעשים מאמצים על-ידינו במשותף לגבי אותן רשויות מקומיות.
אלי אלאלוף: אני לא מקנא ברשויות המקומיות.
אלי אלאלוף: אנחנו יושבים פה לדאוג לדבר אחד, לילד שבאומנה.
אלי אלאלוף: כל ילד באומנה שסובל מן המערכת הבירוקרטית, בעיניי שהמערכת הבירוקרטית תסבול.
אלי אלאלוף: משרד הרווחה יש לו סמכות להעביר בהחלטה ילד ממשפחה.
אלי אלאלוף: בשביל המשפחה זה כבר נגמר – כל השאר לא חשוב, לא קיים.
אלי אלאלוף: בשביל זה יש משרד.
<רויטל רמתי: אנחנו אומנם מברכים ותודה לאל לא רעבים ללחם, אבל אנחנו גם לא עשירים.
<רויטל רמתי: בחצי השנה האחרונה ההוֹעדה שלנו לא נקלטה מאוגוסט.
<רויטל רמתי: בחצי השנה האחרונה לולא היתה לנו המשפחה שלנו שעזרה, ומכון "סאמיט" שנתן לנו הלוואה על חשבון, פשוט לא היינו שורדים.
<רויטל רמתי: בית שלם שיתמוטט כלכלית בגלל סיטואציה כזאת, זה אבסורד.
קארין אלהרר: מי יבוא להיות משפחת אומנה בתנאים האלה?
אלי אלאלוף: בגלל זה אין הורים אומנים כי כל אלה שנמצאים על הגבול כלכלית לא ייקחו סיכונים על עצמם, בוודאי לא.
אלי אלאלוף: כך אתה פוסל אותם.
<קריאה: גם אנשים עשירים לא צריכים להכניס את היד לכיס שלהם.
אלי אלאלוף: על זה הוא לא ידבר ליד הילד.
<יצחק קדמן: הכול הולך ביחד.
אלי אלאלוף: גברת ליבוביץ, תמסרו את זה למנכ"ל.
אלי אלאלוף: אני מוכן לבוא ולהסביר לו עד כמה הבעיה אקוטית.
<רינת וייגלר: הבאנו את הדבר הזה הבוקר בפני המנכ"ל כי אדוני דיבר על זה כבר בדיון הקודם.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר לכם, אי אפשר לבקש ממערכות לעשות מימון ביניים, במיוחד שמימון הביניים הזה, אם הוא קיים, פוגע בשירות לילד, וזה מה שחשוב.
אלי אלאלוף: כל השאר, תסלחו לי, אתם ואני מקבלים משכורת בזמן, לא סובלים מזה.
אלי אלאלוף: מי שסובל זה מי שאנחנו מבקשים ממנו להיות ציוני-על.
<רינת וייגלר: בהקשר הזה אדוני מבקש בעצם לעשות שינוי בכל דרך התקצוב של ילדים שמושמים באומנה?
<פיני קבלו: שיהיה במימון 100% של המשרד ואז תיפתר הבעיה.
<רינת וייגלר: אפשר לדבר כך גם על כל שירותי הרווחה, שיהיו ב-100% מימון של המשרד.
אלי אלאלוף: עוד נגיע לזה.
אלי אלאלוף: בשלב הזה בואו נדבר אחד-אחד.
<פיני קבלו: אדוני, סוגיית התשלומים חייבת להסתיים.
<פיני קבלו: אנחנו רוצים להיות שותפים.
<פיני קבלו: אנחנו עושים באמת מאמצים.
<פיני קבלו: יש לפעמים תקלות טכניות בעיריות אבל לפעמים בעיריות הדבר חוזר על עצמו, עם מוסר התשלומים, עם חשב מלווה, לא חשב מלווה, חתם הגזבר, לא חתם הגזבר.
<פיני קבלו: אם נהיה שותפים לדיון הזה שהמנכ"ל קיים הבוקר ונבוא עם החלטה מסודרת לוועדה תוך מספר ימים או שבועות, לפני שהדיון על הצעת החוק הזאת יסתיים, נקבע איזה נוהל.
<פיני קבלו: אנחנו רואים פה איזו לקונה שצריך לטפל בה.
<פיני קבלו: היא חוזרת על עצמה, הטענות כלפי הרשויות המקומיות חוזרות על עצמן.
<פיני קבלו: יש בעיות של המשרד, יש בעיות שלנו, אבל צריך לטפל בזה ולהביא את הסוגיה הזאת לפתרון.
<פיני קבלו: לגבי ארנונה, אם אני כבר ברשות דיבור, האומנה שמקבלת את הילד, הנושא של הארנונה כבר נכלל בתשלום.
<פיני קבלו: זה נכלל, כשהחשב של משרד הרווחה ערך חישוב זה נכלל.
<נעה בן שבת: אתה מדבר בשם משרד הרווחה שאתה אומר את הדברים האלה?
<נעה בן שבת: אנחנו שמענו דברים אחרים ממשרד הרווחה.
<נעה בן שבת: הבנו שזה לא נכלל, שאין רכיב של ארנונה בתוך התשלום.
<נעה בן שבת: אני רוצה להזכיר שאנחנו מדברים על ארנונה של משפחה עם ילד נכה, כשיש הוראה מפורשת שמדברת על משפחת אומנה עם ילד נכה, וההוראה הזאת בעצם לא יכולה להיות מיושמת כי אין ילד באומנה שמקבל גמלת ילד נכה.
<נעה בן שבת: בעצם אתה אומר לי שיש הוראה בתקנות שהיא קבועה שם כ"אות מתה" בגלל שזה קבוצה ריקה, כי הילדים לא מקבלים גמלת ילד נכה בשל הסיבה עליה דיברנו בתחילת הדיון היום, ואתם לא מוכנים לאפשר את ההטבה הזאת, גם אם יקבעו הסדר שהילד יקבל את המקבילה של גמלת ילד נכה, רק בגלל שאתם טוענים שיש רכיב של ארנונה בתשלום למשפחת האומנה.
<פיני קבלו: אנחנו לא יכולים לשלם פעמיים.
<פיני קבלו: אנחנו שותפים ב-25%.
קארין אלהרר: אבל זה לכל ילד.
קארין אלהרר: לכל ילד אומנה, לטענתך, נמצא רכיב של הארנונה, אבל אנחנו מדברים על ילדים במצבים אחרים.
קארין אלהרר: הרי ההנחה בארנונה של ילד נכה לא נמצאת כי הם לא מוכרים כילד נכה.
אלי אלאלוף: לא הבנתי עדיין על מה מדובר.
<סיון להבי: אנסה לסייע.
<סיון להבי: אני מאגף התקציבים של משרד הפנים, מינהל השלטון המקומי.
<סיון להבי: פנינו למשרד הרווחה, לאגף התקציבים, בבקשה לקבל את פירוט הסיוע למשפחת אומנה, אילו רכיבים הוא כולל.
<סיון להבי: נאמר לנו שאין פירוט מדויק של הסכום לפי מרכיבים מלמטה למעלה אבל הסכום מסתמך על הוצאות נורמטיביות של משפחה בגין הילד שברשותה, שכוללות בין היתר מרכיב מיסים, ומרכיב המיסים על-פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה כולל גם תשלומי ארנונה.
<סיון להבי: כלומר, אי אפשר באמת "לצבוע" מתוך הסכום סכום מדויק ולהשוות אותו לגודל החדר של הילד ולתעריפים הנמצאים בכל רשות ורשות, אבל אין ספק שבתוך המכלול הגדול של השיפוי למשפחות האומנה נכלל גם רכיב כלשהו, קשה אולי להצביע עליו במדויק, אבל קיים רכיב כלשהו למיסוי.
<יצחק קדמן: זה לכלל הילדים, לא כקצבת ילד נכה.
<סיון להבי: על כן אנו סבורים שמשפחת אומנה מקבלת שיפוי מן המדינה, ממשרד הרווחה בגין עלויות הארנונה של אותו ילד שנמצא ברשותה.
אלי אלאלוף: זה הסכום שחסר לכם באיזון שלכם?
<סיון להבי: נודה על האמת, הנושאים פה נוגעים ללב.
<סיון להבי: אנחנו חושבים באמת שמדובר פה בסיירת מובחרת.
אלי אלאלוף: על מה אנחנו מדברים?
אלי אלאלוף: על ילדים נכים שבאומנה, שאם יישארו בבתיהם כן יקבלו.
<סיון להבי: בעניין הארנונה, אנחנו מקבלים מידי שבוע פנייה מארגונים שונים לצרכים שונים בבקשה לקבלת סיוע בארנונה.
<סיון להבי: קשה לנו להגיד למה להם לא ולאומנה כן.
קארין אלהרר: אני מצטערת, אבל אנחנו לא דנים בהם כרגע.
<פיני קבלו: אבל הרשות המקומית נותנת את החלק שלה.
<פיני קבלו: היא לא יכולה לתת את זה פעמיים.
קארין אלהרר: אבל זה לא פעמיים.
<פיני קבלו: אין לנו בעיה, אם המשרד רוצה, שיכניס את המרכיב של הארנונה לאומנה.
<פיני קבלו: למה הוא צריך לקחת את זה מאתנו?
<פיני קבלו: אנחנו בסך הכול מבצעים את השירות של המשרד.
קארין אלהרר: אתה מסכים אתי שמה שנותנים היום על האומנה הוא לא לילד נכה.
<סיון להבי: השיפוי שנותן משרד הרווחה הוא כן לילד נכה.
קארין אלהרר: יושבת פה המפקחת על האומנה, שלווה ליבוביץ.
<סיון להבי: הוא לא זכאי להנחה בארנונה מכיוון שהוא לא זכאי לגמלה אבל הוא בהחלט מקבל סיוע ממשרד הרווחה ויש שם מרכיב מיסוי.
קארין אלהרר: אני מסבירה לך שזה נפרד.
<יצחק קדמן: אם זה היה ההורה הביולוגי הוא לא היה מקבל את ההנחה?
<סיון להבי: שאלנו את מנהל יחידת התקצוב והוא אמר שיש.
<סיון להבי: אני יכול להציג מסמכים.
אלי אלאלוף: אני לא מוכן להמשיך בדיון.
אלי אלאלוף: יש לי הרגשה שעוד לא נפגשתם.
אלי אלאלוף: יש פה מחלוקת ואני לא מכיר אותה.
אלי אלאלוף: אני מבקש שתעביר לי מסמך.
<פיני קבלו: בנייר שלנו תמצאו את זה.
<סיון להבי: אנחנו מצטרפים לעמדת מרכז השלטון המקומי בעניין הזה.
אלי אלאלוף: תעבירו לי את המסמך.
<נעה בן שבת: משרד הרווחה יכול אף הוא להתייחס לסוגיה הזאת?
אלי אלאלוף: ברגע שמרכז השלטון המקומי יעבירו לי, מי הכתובת במשרד הרווחה שתטפל בזה?
אלי אלאלוף: הלשכה המשפטית?
אלי אלאלוף: אנא תתייחסו לזה.
אלי אלאלוף: אקרא את שתי התגובות ונקיים דיון.
<פיני קבלו: אני מציע אפילו להתקדם, מאחר והמנכ"ל הרים את הכפפה בנושא התשלומים- - -
אלי אלאלוף: זה נושא אחר.
<פיני קבלו: אולי אפשר לחבר בין הנושאים.
אלי אלאלוף: תעבירו לנו את המסמך הזה בנושא הארנונה.
אלי אלאלוף: אנחנו נבדוק על מה אתם מדברים ולְמה הם מתכוונים.
אלי אלאלוף: בואו נראה, שגם אני אשתדל להבין כדי להוביל את הדיון.
<עודד סושרד: אני מ"הכל מתחיל בחינוך".
<עודד סושרד: עדיין בנושא התשלומים.
<עודד סושרד: נראה לי שיש פה עוד "פיל" גדול בחדר שלא מדברים עליו, שפעמים רבות מוציאים את הילד מההורים הביולוגיים בניגוד להסכמה שלהם.
<עודד סושרד: הייתי רוצה שכולם יחשבו על אותם אמא או אבא או זוג הורים שהוציאו מהם את הילד ללא הסכמה, ולא רק לקחו להם את הילד אלא גם עכשיו יפסיקו להם את קצבת הילדים של 150 שקל בגלל זה.
<נעה בן שבת: אבל כל הרעיון הוא שלא מפסיקים.
<עודד סושרד: חשוב שלא יפסיקו.
אלי אלאלוף: התשובה לא מלאה.
אלי אלאלוף: יש 4 אפשרויות מה יקרה לקצבת הילדים, אם לא יפסיקו או כן יפסיקו.
אלי אלאלוף: למה אתם לא אומרים את כל האמת?
אלי אלאלוף: יש 4 אופציות.
אלי אלאלוף: למדנו את זה הבוקר.
אלי אלאלוף: חבר'ה, תלמדו, זה בדיוק הסיבה למה צריך את החוק.
אלי אלאלוף: זה שיש כאילו שמועה, מדברים על ארנונה – זה לא הארנונה הזאת.
אלי אלאלוף: יהיה חוק וד"ר סושרד תמצא את התשובה.
אלי אלאלוף: יש 4 תתי סעיפים.
<עודד סושרד: לא צריך 4.
<עודד סושרד: צריכה להיות אפשרות אחת, שאותה אמא תוכל להשתמש בזה כדי לנסוע לבקר את הילד שלה.
אלי אלאלוף: זה נכלל בקרב 4 האפשרויות.
<עודד סושרד: אם דובר על ארנונה, אם זו היתה משפחה שבראשה עומד הורה עצמאי והיא קיבלה הנחה בארנונה, אנחנו לא רוצים שפתאום הארנונה שלה תעלה כאשר תתבטל לה ההנחה כי לקחו לה את הילד כי עכשיו זה כבר לא משפחה חד-הורית שבראשה עומד הורה עצמאי.
<עודד סושרד: חשוב שההורים הביולוגיים עדיין ייהנו מן ההנחה בארנונה.
<עודד סושרד: מרכז השלטון המקומי מתחייב שההנחה בארנונה תישאר להורים הביולוגיים?
<פיני קבלו: היא נשארת.
אלי אלאלוף: על כל הערה אנחנו חייבים התייחסות רצינית?
אלי אלאלוף: זה לא מה שאמרנו.
מאיר כהן: אנחנו רוצים להתחיל.
מאיר כהן: חבר הכנסת אלי אלאלוף נמצא בחוץ לארץ באירוע משפחתי.
מאיר כהן: אני מאיר כהן.
מאיר כהן: הישיבה תהיה עד שעה 14:00 והשאיפה שלנו היא לסיים אותה יותר מוקדם.
מאיר כהן: לכן, אנא, היו מדודים בדבריכם.
מאיר כהן: אנשי משרד האוצר כאן?
מאיר כהן: תציג את עצמך.
<אמיר רשף: רכז תעשייה ומסחר, אגף התקציבים.
מאיר כהן: משרד הכלכלה?
<יובל אביעד: כאן.
<יובל אביעד: עורך דין יובל אביעד.
מאיר כהן: יש אתך עוד מישהו?
<יובל אביעד: לא.
<יובל אביעד: היום לא יהיה.
מאיר כהן: משרד החקלאות?
מאיר כהן: משרד הבריאות?
<אינג' אלי גורדון: כן.
מאיר כהן: מה אתך?
<אלי גורדון: ינון יוני.
מאיר כהן: התאחדות התעשיינים?
<גליה שגיא: אני, עורכת הדין רוית ארבל, זאב פיקובסקי, עדי אבן-חן וניצה יונתני.
מאיר כהן: איגוד לשכות המסחר?
מאיר כהן: נמצאים כאן.
מאיר כהן: המרכז לשלטון המקומי?
מאיר כהן: הם נמצאים בוועדת הפנים.
מאיר כהן: המועצה לצרכנות?
<זאב שמואל פרידמן: נמצאים.
מאיר כהן: שירות התעסוקה?
מאיר כהן: אדם טבע ודין?
<שרית כספי אורון: נמצאים.
מאיר כהן: הריבוע הכחול, קואופ?
מאיר כהן: חצי חינם, רשת שופרסל?
מאיר כהן: המשחטות כאן?
מאיר כהן: יש עוד מישהו שרוצה להגיד לי שהוא נמצא כאן ולא הזכרתי את שמו?
<אלי שלום סתוי: נציג העסקים הקטנים בענף המזון.
<דליה ירום: מכון התקנים.
מאיר כהן: מתחילים.
מאיר כהן: בבקשה, נעה.
מאיר כהן: היועצות המשפטיות יגידו את דברן ואנחנו נתייחס בקיצור.
מאיר כהן: אני לא אתן שתהיה כאן כפילות.
מאיר כהן: לא ידברו שניים מאותו סקטור.
מאיר כהן: תבחרו תמיד מי מייצג והוא ידבר בקיצור.
<נעה בן שבת: בוקר טוב.
<נעה בן שבת: אנחנו הגענו לסעיף 148.
<נעה בן שבת: בסעיף 148 הקראנו עד פסקה (3) אבל רציתי תיקון אחד לפסקה (2) שכבר קראנו אותה.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים כאן על המסמכים והתנאים הנדרשים לשם קבלת תעודות או אישורים לפי סימן זה, ואז יש פירוט.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על סמכות השר בהתייעצות עם שר הכלכלה להתקין תקנות בנושאים הנוגעים ליבוא מזון וכאן יש פירוט.
<נעה בן שבת: פסקה (2) נוגעת למסמכים והתנאים הנדרשים כיוון שגם בפסקה (1) יש אפשרות לקביעת תנאים נוספים לרישום במרשם היבואנים.
<נעה בן שבת: אנחנו רוצים לבקש להבהיר שהמסמכים והתנאים הנוספים, נוסף על האמור בפסקה (1), הנדרשים לשם קבלת תעודות ואישורים.
<נעה בן שבת: הפסקה הזאת היא יותר פסקה טכנית, איזה מסמכים אני צריך לצרף כדי להוכיח שאני עומד בתנאים.
מאיר כהן: הפסקה לא סותרת את (1) אלא היא מוסיפה עליה.
<נעה בן שבת: בדיוק.
<נעה בן שבת: היא מוסיפה על (1).
מאיר כהן: תמשיכי.
<נעה בן שבת: אנחנו ממשיכים בפסקה (3).
<נעה בן שבת: אני אקרא אותה.
<נעה בן שבת: (3) המסמכים, הטפסים והמידע שעל יבואן להגיש במצורף לבקשה לקבלת אישור מוקדם לייבוא מזון רגיש לפי סעיף 92(א)(2), המעידים על עמידת המזון הרגיש בדרישות חקיקת המזון ועל הקשר ליצרן המזון.
<נעה בן שבת: (4) המסמכים או פרטי המסמכים, לרבות בדיקות, מפרטים ואישורים הנדרשים, בין השאר, לצורך עקיבות מזון או מתן תעודת שחרור, שיישמרו אצל היבואן הרשום, ודרכי שמירתם, משלב ייצור המזון מחוץ לישראל, דרך שלבי הובלתו ואחסנתו ועד למכירתו על ידי היבואן הרשום למשווקים שלהם מכר את המזון.
<נעה בן שבת: הנושא הזה של עקיבות המזון חוזר כאן כמה פעמים והוא יחזור בהמשך הנוסח שאני מקווה שנצליח להגיע אליו היום.
<נעה בן שבת: הוא נועד באמת לאפשר איתור המזון והחזרתו, ביצוע ריקול במקרה שהדבר נדרש.
<נעה בן שבת: (5) נוסח ההצהרות וההתחייבויות הנדרשות לפי סימן זה, ורשאי השר, באישור הוועדה, לשנות את התוספת השנייה, התוספת השלישית והתוספת הרביעית בעניין זה.