GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<זמר בלונדהיים: זה סוג משווק.
<נעה בן שבת: שאלה.
<נעה בן שבת: בעבירה שקבועה לגבי התקנות האלה יש התייחסות לתוספת השמינית.
<נעה בן שבת: התקנות אמורות להיות מפורטות בתוספת השמינית.
<נעה בן שבת: מה ייכלל בתוספת הזאת?
<נעה בן שבת: או שזה שריד לנוסחי העבר.
<נעה בן שבת: בעבירה שקבועה לגבי סעיף 164 יש התייחסות לתקנות שאמורות להיות מפורטות בתוספת השמינית ולא ברור מה אמור להיות מפורט באותה תוספת.
<נעה בן שבת: כרגע לא מפורט בה דבר.
<זמר בלונדהיים: להבנתי הכוונה היא למנות מבין התקנות שייקבעו, איזה מהן כן או לא מתאימה להיות עבירה פלילית.
<זמר בלונדהיים: לא בהכרח כל דבר שיותקן יתאים.
<זמר בלונדהיים: מכיוון שעדיין לא נקבעו התקנות, התוספת היא ריקה.
<זמר בלונדהיים: הכוונה היא שאי אפשר לעשות עבירה שאומרת שמי שמבצע פעולה בניגוד לתקנות לפי סעיף 164 כאשר סעיף 164 כל כך רחב, להגיד את זה כך, לא עושים כך חקיקה פלילית אלא כל תקנות שייקבעו, יכול להיות שסעיף מסוים מהן יתאים להיות ויכול להיות שכל התקנות.
<זמר בלונדהיים: הטכניקה עושים את זה - הרי אי אפשר להפליל בתקנות רק עד חצי שנה – היא שמתקנים את התוספת.
<זמר בלונדהיים: יתקינו תקנות ובאותה הזדמנות יביאו כנראה צו.
<זמר בלונדהיים: אם חושבים שזה משהו שצריך להפליל, יביאו צו ויעדכנו שזה יהיה בתוספת.
איציק שמולי: אלי, היו שתי הערות.
איציק שמולי: האחת הייתה לגבי הניסוח של פסקאות (4) ו-(5), והדבר השני הוא ההבדלים.
<אלי גורדון: פסקה (1).
<אלי גורדון: אני אתחיל בו.
<אלי גורדון: חשוב לציין שאין כוונה להקל להבדיל בין תנאים תברואתיים שאמורים להתקיים גם במכולת וגם ברשת.
<אלי גורדון: יחד עם זאת, אנחנו כן רוצים שבמערכת שהיא מערכת גדולה יותר, שיודעת ליישם מערכות אבטחת איכות ובטיחות, כן תהיינה דרישות נוספות על מה שלא קיים נכון להיום במכולת.
<אלי גורדון: ברשת יש מספר אגפים.
<אלי גורדון: ברשתות, נכון להיום, אנחנו עדים וערים לכך שקיימים עוד תהליכים שמתבצעים ברמה של מעדניה כזאת או אחרת, או אטליז בו מתבצעת הפריסה והאריזה של מוצרים.
<אלי גורדון: לאור כך אנחנו רוצים שתהיה סמכות לשר.
<אלי גורדון: זה לעניין פסקה (1).
<אלי גורדון: המשמעות היא לא להקל אלא במידת הצורך, בהסתמך על ניהול סיכונים שמבוטא כאן ברמה של הגודל וכולי, כן להטיל הוראות נוספות במידת הצורך.
<נעה בן שבת: להחמיר על המשווק.
<אלי גורדון: המטרה היא לא להחמיר אלא פשוט מאוד, לתת את המענה לצרכים של עסק שהוא יותר גדול.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, יכול להיות שיש צרכים משתנים בגלל שזה עסק גדול.
<אלי גורדון: אמרתי, מה שלא קיים במכולת הקטנה, נכון להיום שירותים נוספים ניתנים על ידי רשת שיווק גדולה כאשר כל חנות היא יותר מ-500-600 מטרים מרובעים.
<אלי גורדון: זה לא רק מדף אלא יש אטליז, מעדניה, מתבצעת אריזה ופריסה ובהסתמך על כך כן צריך לתת מענה גם לסוגיות האלה.
<אלי גורדון: (היו"ר מאיר כהן)
מאיר כהן: רצית להוסיף?
<זמר בלונדהיים: להשלים.
<זמר בלונדהיים: לגבי פסקה (1).
<זמר בלונדהיים: שוב, ההערה הזאת בעיני לא נכונה מהותית.
<זמר בלונדהיים: התפיסה שרגולציה צריכה להיות אחידה ולא להבדיל בגודל, היא תפיסה מיושנת.
<זמר בלונדהיים: התפיסה היום בכל העולם, וישראל מתקדמת לשם, היא סמול מידיום אנטרפרייזס.
<זמר בלונדהיים: מדינת ישראל מקדמת גם חוק עסקים קטנים.
<זמר בלונדהיים: להפך, הרגולציה המפרידה בין עסקים היא זאת שפוגעת בעסקים קטנים ובינוניים וכאשר יש הבדל רלוונטי כמובן לא מפקירים את צרכני העסקים הקטנים או משהו כזה, אבל בוודאי אפילו באותו הסדר אפשר לפעמים להקל בדברים קטנים שמבחינת עסק קטן זה שמים וארץ כי הוא לא מעסיק רואה חשבון ועורך דין למשל ועסק גדול כן מעסיק אותם.
<זמר בלונדהיים: אם כן, מקלים בדברים מסוימים, היכן שאפשר ועושים זאת בלי לפגוע באינטרס הציבורי.
<זמר בלונדהיים: לכן בוודאי לומר שבהסכמת השר לשקול את השיקול ולהגיד מראש שאסור לו, זה לא נראה לי.
<זמר בלונדהיים: אגב, הוא היה יכול לשקול את זה גם כך.
מאיר כהן: מותר להגיד ובסוף אנחנו מחליטים.
מאיר כהן: לגבי פסקאות (4) ו-(5).
<אלי גורדון: הסוגיה היא שבחלק מהמקרים נכון להיום, ונאמר כאן בדיונים יותר מפעם אחת, יש מותגים פרטיים לרשתות השיווק.
<אלי גורדון: יש להן מותגים פרטיים וכאן לשר היינו רוצים לתת את הסמכות להסדיר את הנושא במידת הצורך.
<קריאה: איפה כתוב כאן מותג פרטי?
<אלי גורדון: לא כתבנו מותג פרטי.
<אלי גורדון: יחד עם זאת, אני מביא דוגמה.
<אלי גורדון: דרך אגב, גם תפיסה לאורך כל הדרך מבחינת המשווקים, במקרה של מותג פרטי, מעורבות שלהם בייצור המזון היא הרבה יותר גבוהה ולזה צריך לתת את הדעת.
איציק שמולי: אבל אתה יכול להסביר מה הרלוונטיות של זה לנקודת המכירה?
איציק שמולי: זה ברור לייצוא, אבל למה זה רלוונטי לנקודת המכירה?
<אלי גורדון: המוצר הזה מגיע לנקודת היצוא.
איציק שמולי: אבל אתה מטיל עליו את ההחמרה בנקודת הייצור.
איציק שמולי: מה הרלוונטיות למכירה?
<אלי גורדון: זה מתחיל לא ממכירה.
<אלי גורדון: מי שמייצר את המותג הפרטי, זאת רשת השיווק.
<קריאה: במקרה הזה הוא בכובע של יצרן.
<רז הילמן: אבל בפסקאות (1), (4) ו-(5) זה מוסדר.
<רז הילמן: כל האחריות על המותג הפרטי.
<קריאה: אם זאת הכוונה, זה לא נדרש.
<זמר בלונדהיים: זה רק אחד מהמקרים.
<זמר בלונדהיים: אני אחדד.
<זמר בלונדהיים: לא כתוב כאן, ובעיני אתם קוראים בתוך הסעיף הזה יותר ממה שיש בו.
<זמר בלונדהיים: זה שכתוב כאן שאין לשווקו לא הוכחה כאמור, זה לא אומר שהמשווק יידרש לזה.
<זמר בלונדהיים: למשל יש בעיה, תופעה במוצרי מזון מסוימים, מזון לתינוקות כזה או אחר, עדיין לא הצלחנו לעלות על בעיה אבל יש בעיה ואנשים נפגעים.
<אלי גורדון: אפשר להתקין תקנות ולומר אל תמכרו את זה בלי שהיצרן נותן לכם אישור מעבדה למשל.
<אלי גורדון: זה לא אמר שאתם אלה שצריכים לעשות הוכחה.
<אלי גורדון: זה אומר שאין לשווק לא ההוכחה הזאת.
<אלי גורדון: אל תסתפק בניהול סיכונים רגיל שלך ולגבי המוצר הזה תדרוש אישור יצרן.
<אלי גורדון: התקנות האלה יכולות להגיד לא לשווק את זה בלי אישור מהיצרן על בדיקות מעבדה למשל או תנאי ייצור נאותים.
<קריאה: אנחנו לא עושים את הבדיקות האלה.
<זמר בלונדהיים: לא אמרתי אתם.
<אלי גורדון: לא אתם צריכים לעשות.
<זמר בלונדהיים: אל תשווקו בלי לקבל אישור מהיצרן.
<לילך דחוח: אני חושבת שהחוק הזה צריך אולי להחיל גם חובות על היצרן למסור את המסמכים האלה.
<לילך דחוח: בלי החובה הזאת, אני לא יכולה לדרוש ממנו את זה.
<לילך דחוח: אני גם לא רוצה לעשות את זה.
<זמר בלונדהיים: אני מסכים, ויש סמכות כזאת בסעיפים ביחס ליצרנים.
<זמר בלונדהיים: יש סמכות לקבוע הסדרים לגבי יצרנים.
<זמר בלונדהיים: זה הצד השני של זה.
<זמר בלונדהיים: כמו שאני יכול להגיד ליצרן משהו, אני גם יכול להגיד לו את זה.
<לילך דחוח: כרגע החוק הזה לא מחיל שום חובה כזאת.
<זמר בלונדהיים: כרגע אין שום חובה.
<זמר בלונדהיים: אלה תקנות שאולי יותקנו ואני מסכים אתך, אגב, שהנסיבות בהן הן יותקנו, עוד חזון למועד, אבל גם על היצרנים אפשר לעשות את זה וגם על המשווקים.
<זמר בלונדהיים: אפשר להגיד ליצרן מסוים אל תשווק בלי בדיקות מעבדה שתקבל מהיצרן.
<זמר בלונדהיים: אם יגידו באותו דיון בתקנות שיובאו לאישור הוועדה שבדיקות מעבדה המשווקים צריכים לעשות בעצמם, אתם הרי תעמדו על הרגליים האחוריות ובצדק כי לא סביר להגיד שאתם צריכים לעשות את זה.
<לילך דחוח: גם לקבל את בדיקות המעבדה מהספקים, זה בעייתי.
<לילך דחוח: אתה מכיר את זה.
<לילך דחוח: אני אציין סתם דוגמה.
<לילך דחוח: כשאני אבקש בדיקת מעבדה מחברה מרכזית - - -
<קריאה: החברה לא יכולה למכור בלי אותה בדיקה.
<רז הילמן: שאלה ששאלתי ולא קיבלה התייחסות.
<רז הילמן: נושא של בהתייעצות עם שר הכלכלה, שהתקנות האלה יותקנו בהתייעצות עם שר הכלכלה כדי לשקול גם שיקולי יוקר מחייה.
<רז הילמן: אלה תקנות שאתה רוצה שמשרד הכלכלה גם יהיה מעורב בהן.
מאיר כהן: אם זה שר ובסמכות הוועדה, אל תסרבל.
איציק שמולי: זה גם בתוך הוועדה.
איציק שמולי: לא צריך את זה.
<רז הילמן: זה קיים בסעיפים מסמיכים אחרים.
<זמר בלונדהיים: זה נעשה בסעיפים אחרים בגלל ממשק ליבוא ויצוא שאלה תחומים עליהם אמון משרד הכלכלה.
<זמר בלונדהיים: זה הליך פנים ממשלתי.
<יפעת זליקוביץ': אני רוצה להבהיר לגבי בדיקות מעבדה, למה זה בעייתי לקבל אותן.
<יפעת זליקוביץ': בדיקת מעבדה זה משהו שצריך לקרוא אותו ולהבין אותו.
<יפעת זליקוביץ': בעצם אתם מחייבים כאן להחזיק בכל רשתות השיווק איש מקצוע שידע לקרוא וזה לא פשוט.
<זמר בלונדהיים: זאת הייתה דוגמה.
<זמר בלונדהיים: יכול להיות שזאת תהיה הצהרה מהיצרן כאילו ביצע בדיקות מעבדה.
<נעה בן שבת: בהקשר של עקיבות, אולי זה יקבל את - - -
<זמר בלונדהיים: זה דווקא לא עקיבות.
<זמר בלונדהיים: זה המישור המהותי.
<זמר בלונדהיים: אל תמכור מזון לתינוקות בלי הצהרה מהיצרן שביצע בדיקות מעבדה.
<נעה בן שבת: אבל הוא צריך לבחון אם הוא עשה את הדברים כמו שצריך.
<זמר בלונדהיים: אני לא יודע לצפות מה יבקשו.
<זמר בלונדהיים: אני חושב שבצדק זה מגיע לאישור ועדה.
מאיר כהן: כל מה שהחוק בנוסח שלו מדבר עליו זה שאנחנו מבקשים מהיצרן תיעוד.
מאיר כהן: אנחנו לא ביקשנו לבדוק את זה.
מאיר כהן: מבקשים מהיצרן תיעוד.
<יפעת זליקוביץ': אישור שהוא ביצע בדיקות מעבדה?
<יפעת זליקוביץ': אין בעיה.
<יפעת זליקוביץ': זה משהו אחד, אבל זה לא מה שנאמר כאן.
מאיר כהן: למה זה לא נאמר כאן?
מאיר כהן: מה נאמר?
<יפעת זליקוביץ': יש הבדל בין לקבל את בדיקות המעבדה אליך לבין לקבל אישור שהוא ביצע בדיקות מעבדה כנדרש.
<יפעת זליקוביץ': יש הבדל מהותי בין שני הדברים האלה.
מאיר כהן: אלי, אתה מזהה הבדל משמעותי?
<זמר בלונדהיים: עוד לא קבענו את ההסדר.
<אלי גורדון: אני חושב שאנחנו מקדימים את המאוחר.
<אלי גורדון: מדובר על הסדר עתידי ששר רשאי להתקין תקנות.
מאיר כהן: והן יבואו לוועדה.
<אלי גורדון: הן יגיעו לוועדה.
<אלי גורדון: הייתה כאן התייחסות לעניין פרייבט לבל עליו דיברנו ועל תקן 1145 שמגדיר באופן כללי שמיושמת מערכת אבטחת איכות שצריך להגדיר אותה.
<רוית ארבל: אני רק רוצה לומר שהסמכויות להתקין תקנות לשר, כמו שזמר אומר ובצדק, יש בחוק הזה בהרחבה ואין צורך בסעיפים הספציפיים האלה.
<רוית ארבל: אם ייווצר הצורך המאוד חריג, כפי שמסכימים כאן כולם, שרק במקרים מאוד מאוד קיצוניים וחריגים יידרשו תקנות מהסוג הזה, אם זה המקרה – יש את סעיף 27 שהוא הסעיף הכללי להסמכת השר להתקין תקנות והוא אומר שהשר רשאי, באישור הוועדה, להתקין תקנות לשם הגנה על בריאות הציבור בכל נושא שהוא סכנה לבריאות הציבור, הגנה על בריאות הציבור.
<רוית ארבל: יש סמכויות מאוד מאוד רחבות.
<רוית ארבל: אני אומר מה החשש שלנו ולמה אנחנו מתעקשים למרות שאלה לא התקנות ועוד יהיה לנו יומנו.
<רוית ארבל: כיוון שלומדים במינהל ציבורי, עת מנחים את השר לקבוע תקנות לעניין מסוים, השר רשאי, השר גם רשאי לשקול את הצורך.
<רוית ארבל: יש כאן איזושהי הנחיה מכוונת קונקרטית של החוק לשר לשקול תקנות לעניין הזה.
<רוית ארבל: כאן זה מצב הפוך.
<רוית ארבל: אם לא ייווצר הצורך החריג, אין צורך בהסמכה הזאת.
<רוית ארבל: ההסמכה הזאת היא חריגה שבחריגה.
<רוית ארבל: אני לא מדברת על ה-PL שם בכלל לדעתי הדברים מוסדרים סביב אחריות רשת השיווק כיצרן במקרה הזה.
איציק שמולי: בגלל זה הסמכות היא מוגבלת על ידי הוועדה.
<רוית ארבל: זה מוסד בפרקים אחרים בחוק הזה.
מאיר כהן: הבהרת את עמדתך.
איציק שמולי: לכן הסמכות היא מוגבלת על ידי הוועדה.
איציק שמולי: זה נכון שהסמכות היא רחבה כאן והיא באה לענות על מצבי עולם אין סופיים, אבל בגלל זה יש את ועדת הכנסת.
<זמר בלונדהיים: אני מסכים, אבל קודם כל, סעיף 27 אכן רחב והיה יכול כנראה להחיל את זה אבל אחר כך רוית לא תבוא כי היא הייתה כאן בדיונים, אבל יבוא עורך דין אחר ויגיד לנו שלא הייתה הסמכה מספיק ספציפית בשים לב לפגיעה.
<זמר בלונדהיים: קודם כל, כתוב כאן בנסיבות מיוחדות.
<זמר בלונדהיים: כתוב בהחלטה מנומקת.
<זמר בלונדהיים: זה יבוא לאישור ועדה.
<זמר בלונדהיים: אני לא חושב שנכון לתחום את סמכות השר.
<זמר בלונדהיים: אנחנו לא יודעים לצפות מה יהיה שנים קדימה ולא כדאי לתקן את החוק כל זמן מה.
<קריאה: אני חושבת שלא תהיה התנגדות מצד משרד המשפטים מאחר שיש דרישה ממני, כמו שחברתי עורכת הדין לילך דחוח אמרה.
<קריאה: כאשר מבקשים ממני משהו, חשוב להטיל גם את החובה לתת ליצרן.
<קריאה: יש את זה בחוק המזון - ספק לא ייתן וקמעונאי לא יקבל.
<קריאה: אני מבקשת שתמצאו את הדרך לנסח ולומר שהדרישות תמיד יהיו הדדיות.
<קריאה: אם עלי מוטלת חובה, על היצרן מוטלת חובה לתת לי.
<זמר בלונדהיים: נבדוק.
<ניצה יונתני: מנהלת רגולציה של שטראוס, איגוד המזון.
<ניצה יונתני: לסעיף קטן (8).
<ניצה יונתני: לא כל כך ברור לנו מה עניין מכירת מזון שהוא צירוף של אריזות.
<נעה בן שבת: הפסקה הזאת נדדה לכאן.
<נעה בן שבת: היא הייתה בפרק היצרן אבל שם היא הייתה מחוץ להקשר.
<נעה בן שבת: ביררנו מה ההקשר של הדבר הזה, זה אומר שיש כאן מצב לפיו מזון ארוז מראש והפעולה נעשית כנראה על ידי המשווק ולא נעשית על ידי היצרן כי המזון ארוז מראש.
<נעה בן שבת: זאת לא פעולת ארית שהיא פעולת ייצור.
<נעה בן שבת: זאת פעולת שיווק.
<נעה בן שבת: אנחנו אורזים ביחד כמה מוצרים ומשרד הבריאות רוצה לשמור לשר אפשרות לקבוע הוראות איך מבצעים דבר כזה, באיזה תנאים, באיזו טמפרטורה, בעצם תנאי ביצוע נאותים.
<נעה בן שבת: זאת לא פעולת אריזה במשמעות המצומצמת שלה שהיא פעולת ייצור אלא פעולת אריזה של מזון שהוא כבר ארוז ולכן חשבנו להעביר לכאן את ההוראה הזאת.
<זאב פיקובסקי: בקטע הזה יש מפעלים שמייצרים היום אריזות מאגדות, כך זה נקרא, או אריזה כוללת.
<זאב פיקובסקי: זה מתחום סימון המזון.
<זאב פיקובסקי: אני מבין מתוך מה שכתוב כאן, מההסבר של נעה, שמדובר כאן על אריזת משנה בתוך רשת או בתוך חנות.
<נעה בן שבת: למשל אריזת שי.
<זאב פיקובסקי: כלומר, אפשר לקחת מספר מוצרים של יצרנים שונים ולאגד אותם ביחד.
<זאב פיקובסקי: אם זאת הכוונה, שיהיה כתוב במפורש שהיא לא חלה על יצרן מזון, שזאת דרישה לא מיצרן המזון.
<נעה בן שבת: הדרישה הזאת מהמשווק.
<זאב פיקובסקי: בייגלה של יצרן אחד יחד עם סבון - שהוא לא מזון – של יצרן אחר ועוד איזשהו חטיף של יצרן שלישי.
<זאב פיקובסקי: זה צריך להיות ברור.
<קריאה: זה רק כאשר מדובר על מזון.
<קריאה: לזה יש תקנות אחרות.
<נעה בן שבת: הכוונה למזון שכבר מסומן וארוז מראש על ידי היצרן.
<נעה בן שבת: מי שמחליט לאגד את המוצרים באריזת שי או באיזשהו מאגד - - -
<קריאה: תקנות לעניין אריזת שי?
<נעה בן שבת: לעניין האופן שבו עושים את הפעולה הזאת, כי אם את מכניסה את מוצרי המזון ועכשיו את מפרקת אותם מהאריזות המקוריות שלהם ושמה אותם בכמה מקומות, יכול להיות שיהיו הוראות לעשות את זה במקום יבש ואיך לבצע את זה.
<נעה בן שבת: מסמיכים כאן את השר לקבוע תקנות.
<אלי גורדון: חברים, אני רוצה להזכיר לכל אלה שבמהלך הדיונים, עוד לפני הגעתנו לוועדה, הועלתה הסוגיה האם אריזה מסוג זה היא פעילות יצרנית, כן או לא.
<אלי גורדון: אמרנו שלא ולכן פטרנו את הפעילות הזאת מהגדרת ייצור כללית.
<אלי גורדון: מכיוון שהפעולות האלה אכן מתקיימות ולכאורה הן יכולות להתקיים גם ברמת השיווק בסניף כזה או אחר לקראת חג כזה או אחר, וכולנו מכירים את אריזות השי.
<אלי גורדון: מצד שני יכול להיות מצב שזה עסק שהוא נפרד לחלוטין ולא נמצא בסניף כזה או אחר של רשת כזאת או אחרת אלא עסק שכל מטרת העבודה שלו היא לקחת סוגים שונים של מזונות ארוזים מראש וליצור את אותן אריזות שי.
<אלי גורדון: מצד אחד תבואו ותאמרו שזאת פעילות נורא פשוטה, ברורה ולא צריך רישיון יצרן, ואנחנו מסכימים לזה.
<אלי גורדון: יחד עם זאת, אל תשכחו שגם מעסק כזה אנחנו מצפים שיתקיימו כל התנאים של תנאי אחסון נאותים, שלא יהיו שם עכברים ושלא יעשו שימוש בחומרי הדברה תוך כדי אריזת אריזות השי.
<אלי גורדון: זאת המטרה של הסעיף.
מאיר כהן: זה לא כצעקתה.
מאיר כהן: שי, אחרי ששמעת את ההסבר שלו, נכון?
<שי פניני: אני שומע את ההסבר של אלי ואני מכבד את ההסבר שלו אבל בפועל החוק כתוב אחרת.
<שי פניני: החוק לא מדבר על עסק שהוא מייצר אריזות.
<שי פניני: תהיה כאן אסקלציה של כל ההוראות.
<שי פניני: אנחנו עכשיו בסניפים נצטרך לדעת אם זה כן חל עלינו או לא.
<שי פניני: אם אנחנו אורזים את זה באמצע השנה, יפנו אלי שאלה והיא האם לפני החג עת אנחנו אורזים מוצרי מזון אחרים של יצרנים שונים ומאגדים אותם, האם יש לנו תקנות, האם אין לנו תקנות.
מאיר כהן: עדיין אין תקנות.
<שי פניני: זה נכון.
מאיר כהן: זה יבוא לכאן לדיון ואתם תשבו ותסגרו את זה לפרטי פרטים.
מאיר כהן: אתה צודק בהערה שלך.
איציק שמולי: אבל אם החוק מחוקק והתקנות עדיין לא נכנסות לתוקף, בחג הבא מותר או אסור להם לעשות את זה?
<קריאה: מותר להם.
<אלי גורדון: מותר להם.
<אלי גורדון: מעבר לכך, שימו לב שממילא תנאי תברואה גם היום קיימים או אמורים להתקיים בכל מקום ומקום.
<אמיר רשף: אדוני היושב ראש, לשאלה האחרונה של חבר הכנסת שמולי.
<אמיר רשף: הערה כללית.
<אמיר רשף: יש כאן הרבה סמכויות להתקין תקנות.
<אמיר רשף: הן נולדו לאור כל מיני תרחישים שראינו לנגד עינינו בעת כתיבת החוק.
<אמיר רשף: זה לא אומר שההסדר לא פועל או שאי אפשר לעשות פעולה כזאת או אחרת במזון עד שיש תקנות.
<אמיר רשף: אני יכול גם להגיד לחברי הוועדה ולנוכחים כאן ששירות המזון, לא כל מה שהוא רוצה לעשות בעולם זה להתקין תקנות.
<אמיר רשף: הוא יעשה את זה ככל שיעלו צרכים שונים להבטיח את בריאות ובטיחות המזון.
<נעה בן שבת: בפסקה (2), מבחינה נוסחית, בחובות המשווק בעניין מכירת מזון, הורדנו את המלים "החובה לבדוק קיומן של דרישות מסוימות לסימון מזון".
<נעה בן שבת: הורדנו את המלים האלה לא בגלל שהחובה לא קיימת אלא מפני שאמרנו שזה נכנס ממילא בחובות המשווק ולא צריך להגיד את זה במפורש.
<נעה בן שבת: החובה לבדוק קיומן של דרישות מסוימות לסימון מזון, מופיע כאן בפסקה (2) כמחוק.
<נעה בן שבת: הכוונה היא לא להוריד אותן אלא פשוט זה נכנס בחובות המשווק בעניין מכירת מזון כי הכנסנו את זה בסעיף 155 כך שממילא זה שם וזאת לא מחיקה שנועדה למחוק את זה.
<שרון גוטמן: לגבי התוספת השמינית.
<שרון גוטמן: אכן הייתה הכוונה לאותן תקנות של אזהרת חנק שמטילות חובה ישירה כיום על המשווק לסמן מזון בתפזורת.
<נעה בן שבת: היום זה התבטל?
<שרון גוטמן: זה ייכנס לתוספת השמינית.
מאיר כהן: חברים, תודה רבה לנעה , לענת ולוילמה.
מאיר כהן: תודה לחבר הכנסת שמולי שהיה כאן כל היום.
מאיר כהן: נפגשים מחר ב-9:30 בבוקר.
אלי אלאלוף: היום ה-14 בדצמבר 2015, ב' בטבת – זה עוד מתאים להיות ראש חודש טוב – תשע"ו, השעה 09:36.
אלי אלאלוף: ותרשו לי להתחיל בגילוי נאות אישי.
אלי אלאלוף: נמצא פה חבר ילדות שלי, פרופ' שמעון בניטה, עלינו ביחד ב-2 באוגוסט 67', באותו מטוס, הלכנו לאותו מקום.
אלי אלאלוף: בסוף הוא גם התחתן עם בחורה מפֶס כמוני, זה עוד מהלך טוב שעשה.
אלי אלאלוף: אני מתרגש שאתה פה אתנו.
אלי אלאלוף: אתם יודעים שהוא היה ראש בית-הספר לרוקחות?
אלי אלאלוף: ויש לו עוד כמה מעלות ששווה פעם שיספר אותן לכל עם ישראל.
אלי אלאלוף: ברוך הבא, שמעון.
אלי אלאלוף: האחרים הם כבר בני בית בוועדה הזאת.
<שמעון בניטה: זה כבוד גדול לי להיות פה, ותודה רבה להסתדרות הרוקחים, שהודות להם אני כאן כדי להגיד כמה מילים עבור הרוקחים ומקצוע הרוקחות.
אלי אלאלוף: אתה רוצה להתחיל?
אלי אלאלוף: לפתוח בזה?
<שמעון בניטה: בבקשה.
אלי אלאלוף: בבקשה, תפתח.
אלי אלאלוף: יש לו פרוטקציה.
<שמעון בניטה: בשמחה.
<שמעון בניטה: אז קודם כול, אני ממש מתרגש.
אלי אלאלוף: שמעון, תגיד לפרוטוקול את השם והכול.
<שמעון בניטה: אוקיי.
<שמעון בניטה: השם שמעון בניטה, פרופ' לרוקחות באוניברסיטה העברית בבית-ספר לרוקחות.
<שמעון בניטה: אני כאן כנציג של המקצוע לרוקחות.
<שמעון בניטה: אין לי צד, למרות שהוזמנתי על-ידי הסתדרות הרוקחים, הם מכירים אותי הרבה שנים.
<שמעון בניטה: הייתי מורה משנת 74', כשהייתי עדיין סטודנט לרוקחות התחלתי ללמד, ואני גומר עכשיו ויוצא לפנסיה באוניברסיטה העברית, בסוגריים, אחרי 40 שנות הוראה, כך שלשמחתי כ-70% מהרוקחים, 80% בכל מקום לימדנו אותם.
<שמעון בניטה: ואני גאה בתוצאות שיש היום כאן.
<שמעון בניטה: אם באתי לכאן זה בגלל כמה סיבות.
<שמעון בניטה: המון רוקחים, כולל בבתי מרקחת, שאני בא ומבקר אותם מכל מיני סיבות, כולל לקנות תרופות ומוצרי טואלטיקה, אמרו לי: מה זה החוק הזה?
<שמעון בניטה: הוא פגע בהם בצורה של כבוד אישי יותר ממשהו אחר.
<שמעון בניטה: הסיבה היא כזאת: תמיד לימדנו את הרוקחים מהיום הראשון שזה מקצוע מאוד אחראי, שלרוקח חייבת להיות תעודת יושר לא של המשטרה, קודם כול של עצמו.
<שמעון בניטה: הוא פה כדי להציל אנשים.
<שמעון בניטה: ואני מוכרח להגיד שכשה
<שמעון בניטה: געתי ללמוד רוקחות ב-68' באוניברסיטה העברית לא היה מורה לרוקחות, מה שהיה זה רוקחים שפרשו מהעבודה שלהם ולימדו אותנו באופן מקצועי ולא היה מחקר.
<שמעון בניטה: היום אחרי כמעט 40 שנה יש לפניכם מדינה שנחשבת למעצמה ברוקחות בעולם.
<שמעון בניטה: אני מדבר על "טבע", אני מדבר על "פריגו".
<שמעון בניטה: ופה גם אנשים יודעים, היה לי הכבוד להשתתף, הודות למר מורי ארקין, באחד המיזמים שלדעתי הוא הציוני ביותר שהיה בחיים.
<שמעון בניטה: לבוא לירוחם בשנות ה-80, לקנות מפעל קוסמטיקה כושל, שאז קראו לו "לון", להפוך אותו למפעל תרופות.
<שמעון בניטה: ומפעל התרופות הזה היום, והייתי שמה לפני חודש, למרות שאני לא עובד יותר איתם מ-98', הייתי מלא גאווה בבניין החדש שבנו האמריקנים ב-50,000,000 דולר, וקונטיינר שלם יוצא כל יום מירוחם, רבותי, לארצות-הברית.
<שמעון בניטה: זה בשבילי ההישג הגדול ביותר שנתנו לרוקחות.
<שמעון בניטה: הרפואה התקדמה מאוד, אבל אחד היתרונות של מדינת ישראל, וזה הודות לאוניברסיטה העברית ובית-הספר לרוקחות, השכלנו להכשיר דורות של רוקחים עם הישגים מרשימים.
<שמעון בניטה: לי אישית היה כבוד שהרבה דוקטורנטים שלי, חלקם פה מאחורי, חלקם בתעשייה, חלקם בסטארט-אפים, מאוד מצליחים וקידמו את מדינת ישראל במשטרה, בצבא, בכל מקום.
<שמעון בניטה: ואם באתי לכאן, זה בגלל שהחוק הזה, איך שהוא נכתב, ואולי הוא בתום לב והיו לו הרבה כוונות טובות, גרם להרבה רוקחים להרגיש כאילו הם בפוטנציה עבריינים.
<שמעון בניטה: זו הבעיה שלי.
<שמעון בניטה: אני בעד חוק ולכבד את החוק.
<שמעון בניטה: אוי ואבוי, וכולם פה יודעים, בשנה ב', כשמתחילים רוקחות, מה אני מספר להם – לא אמרתי לרמות, שלא יעשו טעות.
<שמעון בניטה: אם הם עושים טעות במרשם, הם יכולים להרוג בן-אדם.
<שמעון בניטה: וקרה יותר מפעם אחת שאנשים נהרגו, ולצערי הרב הצלנו ממש, ואנחנו לא יודעים מה לעשות.
<שמעון בניטה: אבל בוא רק אספר דבר קטן.
<שמעון בניטה: יש מיליוני פעולות, אין לי את הסטטיסטיקות, רפואיות כל יום במדינת ישראל.
<שמעון בניטה: כמות תופעות הלוואי או סכנת חיים שנגרמים מטעויות תרופתיות הן יותר קטנות מאשר בחוץ לארץ.
<שמעון בניטה: ובשבילי זה ההישג הכי גדול של הרוקחים.
<שמעון בניטה: ומכאן התסכול שלהם, איך שאני רואה אותו, שהחוק הוא לא מידתי.
<שמעון בניטה: ואני מברך על החוק, כי הרבה פעמים המשטרה הגיעה אלי עם זיופים של תרופות.
<שמעון בניטה: ולהסביר להם, והסברנו להם, ובאמת העונשים הקודמים לא היו מרתיעים נגד זיוף התרופות, ואני מסכים שחייבים שיהיה חוק מרתיע עבריינים.
<שמעון בניטה: אז לעומת הרוקחים, כשקראתי את החוק, ואני לא משפטן, יש כמה דברים שצריך באמת בחוק לקחת בחשבון.
<שמעון בניטה: ואני חושב שמשרד הבריאות והאגף לרוקחות עושה מאמץ, דיברנו אתו, אני אישית, ללא שום פניה מאף גורם.
<שמעון בניטה: כי לנו מאוד חשוב שהרוקח ירגיש כאיש צוות רפואי, והוא באמת תורם לבריאות הציבור.
<שמעון בניטה: אני חייב להגיד שכמו שכתוב החוק והעונשים שיכולים לתת לרוקחים שכאילו מעדו הוא מוגזם.
<שמעון בניטה: למה הכוונה?
<שמעון בניטה: הרבה פעמים אנחנו רוצים שלרוקחים יהיה ראש גדול ושיהיה להם שיקול דעת כמו בחוץ לארץ.
<שמעון בניטה: נכון שיש מרשם וצריך לתת תרופות לפי מרשם, אבל החיים הרי יותר חזקים מאתנו.
<שמעון בניטה: לפעמים מגיע חולה ששכח, יום שישי, יש לו לחץ דם, עוד מחלות קשות, ומתחנן לרוקח.
<שמעון בניטה: והרוקח לוקח קופסה ומוריד ממנה שתיים או ארבע טבליות לתת לו כדי לעבור בשלום את סוף השבוע.
<שמעון בניטה: זה בשבילי לא עבירה, זה בשבילי רוקח שעובד לטובת בריאות הציבור, וחייבים להתחשב בזה.
<שמעון בניטה: ואני עוד זוכר עד היום, בעין-כרם פעם איחרתי לשיעור ולא היה איפה לחנות, ידעתי שאני הולך לקבל עונש בזה שאני חונה במקום לא נכון, וקיבלתי 500 שקל קנס.
<שמעון בניטה: זה לא היה קנס קטן אז, אני מדבר לפני 20 שנה שם, כי היה פקח עירייה שזה היה כל תפקידו.
<שמעון בניטה: וזה בסדר גמור, אלה הם הכללים, כיבדתי אותם, לקחתי סיכון כדי לא לאחר לשיעור ושילמתי את ה-500 שקל.
<שמעון בניטה: וזה באמת לא היה כסף גדול מאוד, אבל בכל זאת עדיין לפני 20 שנה.
<שמעון בניטה: עד היום אני זוכר את זה, אני לא מעז לחנות במקום אסור.
<שמעון בניטה: אבל לפעמים אין ברירה, תקלה יכולה להיגרם.
<שמעון בניטה: אז מה שאני מבקש, ואני רוצה לפנות לוועדה, זה שלא לתת לפקחים את שיקול הדעת האולטימטיבי ולגרום לרוקח להגיע לבית-המשפט כדי להוכיח את צדקתו המקצועית.
<שמעון בניטה: למצוא דרך מידתית כך שהרוקח יוכל באמת להסביר מה קרה, איך זה קרה.
<שמעון בניטה: ואם הוא באמת מועד ויהפוך להיות עבריין וייתפס פעם שנייה, שלישית, רביעית, יש מקום בהחלט להעניש אותו, ואני הראשון אפילו לגרום לנזק לא רק כספי.
<שמעון בניטה: גם היום כשרוקח מועד, משרד הבריאות ממנה ועדות, והיה לי הכבוד לעבוד בוועדה אחת כזאת, ולהעניש רוקחים שסרחו.
<שמעון בניטה: גם אצלנו יכול לקרות כזה.
<שמעון בניטה: אבל זאת לא תופעה שכיחה, זה מאוד מאוד נדיר.
<שמעון בניטה: זה דבר ראשון.
<שמעון בניטה: הדבר השני ששמעתי זה עוצמת העונש הכספי אם זה תאגיד.
<שמעון בניטה: ויש באמת בתי מרקחת שיש יותר משותף אחד והם עשו תאגיד ביניהם.
<שמעון בניטה: זה כבר לא חברה, אני לא יכול להשוות חברה ענקית כמו "טבע" או "דקסל" או "תרו" לחברה שיש בבעלותה בית מרקחת אחד.
<שמעון בניטה: צריך למצוא את הדרך לדעתי שהכנסת, משרד המשפטים, ידע לעשות את ההבדל ביניהם, וידע להעניש בצדק, מרתיע, אבל לא לגרום לפשיטת רגל.
<שמעון בניטה: זה לא הגיוני לפעם הראשונה או השנייה.
<שמעון בניטה: והדבר השלישי שהייתי רוצה באמת במבוא של החוק הזה, וזה לא בגלל שאני כאן, להגיד מילה טובה על התרומה של הרוקחות והרוקחים לבריאות הציבור.
<שמעון בניטה: היא חשובה מאוד גם למקצוע שלנו.
<שמעון בניטה: לא הייתי רוצה באמת, וזה אני אומר לכם כאחד שבילה מעל ל-40 שנה בבית-ספר לרוקחות וימשיך עד סוף ימיו להיות שמה, שמקצוע הרוקחות ייסוג אחורה.
<שמעון בניטה: באמת שלא.
<שמעון בניטה: זה יהיה נזק גדול לבריאות הציבור.
<שמעון בניטה: כל מה שאתם רואים בהתקדמות הרפואה בארץ – אני אומר את זה באחריות – קידום הרפואה, המחקר, הרופאים, התשתיות, זה גם הודות לרוקחים.
<שמעון בניטה: לא לשכוח את החוליה הזאת.
<שמעון בניטה: והתדמית שלנו באוכלוסייה הינה תדמית כאילו של חנווני, אבל היא לא נכונה יותר היום.
<שמעון בניטה: בכלל לא.
<שמעון בניטה: רוקחות קלינית מהווה היום את הבסיס החזק ביותר של ההכשרה שלנו בבית-ספר לרוקחות.
<שמעון בניטה: אני כבר לא מכיר מקצוע, ואמרתי את זה באוצר לפני שנתיים, שאנחנו משפרים את הטיפול התרופתי ומורידים את העלויות.
<שמעון בניטה: מורידים את העלויות.
<שמעון בניטה: יש פה כמה מוסדות וכמה קופות שמיישמות את הרוקחות הקלינית בצורה אקטיבית, ולשמחתי הרבה חוסכים המון כסף לקופה ולתקציב של הקופה, שלמעשה מתחלק אחרת, הודות לשיפורים בטיפול התרופתי על-ידי הקטנת מספר התרופות שחולה לוקח תוך כדי הפחתת תופעות הלוואי.
<שמעון בניטה: אז תיקחו את זה בחשבון.
<שמעון בניטה: ואשמח מאוד לענות לכל שאלה של חברי הכנסת, של היושב-ראש, ולהגיד לכם שאני מאוד רוצה להודות לוועדה, ליושב-ראש שלה בוודאי, וגם להסתדרות הרוקחים שאפשרה לי להציג את דברי פה.
<שמעון בניטה: והדברים האלה באים מתוך הלב, מתוך ממש אכפתיות והרגשה טובה למקצוע הרוקחות ולתרומה ששלו לאוכלוסייה הישראלית.
<שמעון בניטה: תודה רבה.
אלי אלאלוף: תודה, שמעון.
אלי אלאלוף: תודה על ההתערבות שלך, כי היא באמת מזכירה לנו בשביל מה אנחנו עושים חוק.
אלי אלאלוף: אבל אין פה שום כוונת זדון ודאי, יש רק רצון לשפר את התפקוד של בתי המרקחת ולעשות אותם יעילים יותר, טובים יותר, כי אין מערכת שלא ניתן לשפר אותה, כפי שאתה יודע.
אלי אלאלוף: וההצעות האלה באו במסגרת הסדר כולל של החוקים של פיקוח על מוצרים.
אלי אלאלוף: זה גם הרוקחות, אבל זה גם המזון בדבר אחר, וגם הווטרינריה במקום אחר.