GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ישראל אבן זהב: אני מבין שגם זה זמני.
<יהודה מירון: הטבלה הזאת היא הטבלה שציינו קודם, לאותם מקרים שלמשל בשל סיבה הנדסית לא ניתן לבצע את דרך המלך, למשל מעלית.
<יהודה מירון: אז, באישור של משרד הבריאות, יוכלו לבצע התאמה חלופית.
<ישראל אבן זהב: למה 350 קילוגרם?
<יהודה מירון: אנחנו כרגע, לצערי, במדרגה הכי נמוכה של איכות הנגישות אם הגענו למעלון משופע.
<יהודה מירון: לכן משרד הבריאות יצטרך לשקול היטב אם הוא מוכן לאשר את זה או לא.
<יהודה מירון: במידה והוא יאשר, יש כאן רשימת תנאים.
<יהודה מירון: אחד התנאים הוא המעמס שאותו מעלון משופע יכול לשאת.
<יהודה מירון: כשערכנו בדיקות עם ספקי המעלונים בישראל, לצערנו אי אפשר לקבל בישראל מעלונים שהמעמס שלהם הוא מעבר ל-300 קילוגרם.
אילן גילאון: לשם מה צריך 350 קילוגרם?
<ישראל אבן זהב: הכיסא הממונע עצמו שוקל כ-150 קילו ועוד אדם ששוקל 120-130 קילוגרם.
<ישראל אבן זהב: "350 קילוגרם" זה לא המצאה שלי אלא זה בא מן התקן האמריקאי.
<ישראל אבן זהב: כמה אתה שוקל עם הכיסא?
<קריאה: ביחד 250 קילוגרם.
<יהודה מירון: לבי עם ישראל אבן זהב.
<יהודה מירון: ניסינו לשנות את זה ל-350 קילוגרם.
<יהודה מירון: ערכנו בדיקה עם ספקים בישראל ולא הצלחנו.
<יהודה מירון: אי אפשר להשאיר רק ספק אחד שאולי יביא מעלונים אחרים.
<אורלי בוני: אי אפשר להתקין תקנה שהציבור לא יכול לעמוד בה.
<שמואל חיימוביץ': יש לי שאלה לגבי הגבלת הגובה של 400 סנטימטרים.
<שמואל חיימוביץ': מאין זה בא?
<יהודה מירון: מסיכומי הישיבות עד היום.
<שמואל חיימוביץ': אני חושב שכדאי לחשוב פעם נוספת.
<שמואל חיימוביץ': הגבלת גובה צריכה לבוא מהתקן ולא מאתנו.
<יהודה מירון: בתקן אין מגבלת גובה כזאת.
<שמואל חיימוביץ': אז למה שאנחנו נגביל?
<יהודה מירון: כי בבתי-חולים לא ניתן שאדם יעלה יותר מ-4 מטרים.
<שמואל חיימוביץ': כשמתקינים מעלון אנכי כזה זה בגלל שאי אפשר לעשות מעלית.
<שמואל חיימוביץ': נכון?
<שמואל חיימוביץ': אז למה להגביל גובה אם זה הפתרון היחיד?
<ישראל אבן זהב: ואם אתה צריך לעלות 2 קומות?
<שמואל חיימוביץ': מה זה 400 סנטימטרים?
<שמואל חיימוביץ': זה קומה אחת.
אילן גילאון: יש מקום שמעלית אנכית עולה יותר מקומה?
אילן גילאון: אתם מכירים דבר כזה?
<שמואל חיימוביץ': אבל פה זה כאשר אי אפשר להתקין מעלית.
<אייל לב ארי: זה הפתרון החלופי.
<אורלי בוני: אנחנו מוכנים להוריד את הגבלת הגובה.
<אורלי בוני: אתם ביקשתם את הגבלת הגובה.
<אורלי בוני: אם אתם מוכנים להוריד את זה גם אנחנו מסכימים.
אילן גילאון: בחיים האמיתיים יש דבר כזה, מעלון אנכי שעולה יותר מקומה?
<שמואל חיימוביץ': קודם דיברנו על כך שיש היום מעלונים אנכיים שדומים מאוד למעלית ואתה אפילו לא מרגיש את זה.
<ישראל אבן זהב: עד 60 מטר.
<ישראל אבן זהב: רק במהירות אטית יותר.
<אייל לב ארי: אז אנחנו מורידים את הגבלת הגובה?
<שמואל חיימוביץ': כן, צריך להוריד את זה.
<אורלי בוני: בפסקה (3) יש טעות ניסוח.
<אורלי בוני: צריך לכתוב שזה פתוח לשימוש עצמאי כל עת שבית-החולים פתוח לציבור.
<אורלי בוני: הקטע הזה מאוד-מאוד חשוב.
<שמואל חיימוביץ': אנחנו לא מסכימים.
<שמואל חיימוביץ': מה זאת אומרת "כל עוד הוא פתוח"?
<שמואל חיימוביץ': לא צריך להיות כתוב.
<שמואל חיימוביץ': אם הוא סגור אז הוא סגור.
<שמואל חיימוביץ': למה צריך לכתוב משהו?
<אורלי בוני: יכול להיות מקרה שבית-החולים סגור ומגיעים אנשים.
<אורלי בוני: בזמן שמקבלים ציבור המעלון יהיה פתוח.
<שמואל חיימוביץ': מי יבוא לשם להשתמש במעלון כאשר זה לא פתוח?
<אורלי בוני: יש המון מבקרים בשעות שהם לא פתוחים.
אילן גילאון: הוא בכל מקרה פתוח לציבור אלא אם כן הוא סוגר את שעריו ואז הוא לא פתוח.
אילן גילאון: אם דודה שלו באה לבקר.
<שמואל חיימוביץ': אז זה נקרא פתוח לציבור.
חיימי: מי ימנע מילדים לשחק במכשיר הזה, להיפצע, להיפגע?
חיימי: זה מסוכן בפני עצמו.
חיימי: אני ממונה בטיחות במקצועי.
<שמואל חיימוביץ': תדאג שזה לא יקרה, אם זה מטריד אותך מאוד, ותנחה את ההורים לשמור על הילדים במקרה כזה.
<שמואל חיימוביץ': אתה לא תמנע מאתנו, בטענות בטיחות, את הנגישות.
<שמואל חיימוביץ': היו דברים מעולם.
חיימי: קודם כול, לא התכוונתי למנוע.
אילן גילאון: זה לא שונה מסיכונים אחרים חמורים יותר.
<שמואל חיימוביץ': חשוב לי לומר שבעבר היה מפרט מכון התקנים שעל-פיו היו בודקים את המעלונים האלה, ושם היתה הנחיה מאוד ברורה שצריך לנטרל את המעלון הזה עם מפתח וזה יופעל רק על-ידי מישהו שצריך להשמיש את זה ולהפעיל את זה.
<שמואל חיימוביץ': בגלל ההוראה הזאת זה תמיד היה סגור.
<שמואל חיימוביץ': בכלל כדי להגיע לאדם עם המפתח צריך היה לעלות מדרגות, זה בכלל היה מוגזם.
אילן גילאון: את השאלה הזאת אפשר לשאול גם לגבי מעלית בבניין.
<שמואל חיימוביץ': פעם לא העזו להשתמש במעלית בבניין בלי שיהיה בפנים אדם שמפעיל את המעלית.
אילן גילאון: אורלי בוני, בשבוע הבא נוכל לדון בנושא השירות?
<אורלי בוני: יש לנו עוד לגמור את מבנה בתי-חולים ומבני מרפאות.
<שמואל חיימוביץ': למה לא הבאתם הכול היום?
אילן גילאון: ומתי לדעתכם תהיו מוכנים עם התקנות בנושא השירות?
<אורלי בוני: בהתאם למה ש"נסגר" פה אנחנו "סוגרים" את השירות במקביל כי אנחנו נותנים את החלופות בשירות.
<אורלי בוני: חצי מתקנות השירות כבר "נסגרו", אולם את החלופות שאנחנו מכניסים פה אנחנו כותבים בשירות אז יש קשר בין הדברים.
<ערן טמיר: זה לא מדויק, לדעתי לפחות.
<אורלי בוני: כל דבר אנחנו מפנים לשירות, ושם עכשיו צריך לשבת ולכתוב את ההפניה לשירות.
אילן גילאון: כמה זמן דיון אנחנו צריכים למבנה בתי-חולים ומרפאות?
אילן גילאון: הכול "טחון", אנחנו רק צריכים להביא את זה לאישור.
אילן גילאון: לא כך?
<ערן טמיר: זה רחוק מלהיות "טחון".
<יהודה מירון: מה ש"טחון" זה מבנה בתי-חולים, ויש את הנושא של הקליניקות העצמאיות.
אילן גילאון: אנסח את עצמי בצורה אחרת.
אילן גילאון: מתי אסיים את הדיון במשרד הבריאות ובתקנות הבריאות ובבריאות העם?
<ערן טמיר: שנה וחצי.
אילן גילאון: אין לי פה שנה וחצי.
<ערן טמיר: זו הערכה סבירה בעזרת השם.
<אורלי בוני: תוך כמה חודשים.
<אורלי בוני: את נושא המרפאות פחות או יותר "סגרנו".
<אורלי בוני: עם העצמאיים – צריך "לסגור" את עניין הקליניקות הפרטיות ואז "נסגר" השירות.
<אורלי בוני: את השירות נוכל "לסגור" צ'יק-צ'ק אחרי שהמרפאות העצמאיות "ייסגרו".
<אורלי בוני: יש קשר בין הדברים.
אילן גילאון: הדיון על המרפאות יהיה בעוד שבועיים.
<מגיד אברהמי: אני מ"שירותי בריאות כללית".
<מגיד אברהמי: הבנתי שהוועדה דנה בעיקר בתקנות, וזה בסדר גמור.
אילן גילאון: היא דנה רק בתקנות.
<מגיד אברהמי: אנחנו מבקשים להשתמש בסמכות הוועדה להזמין את נציגות משרד האוצר לאחד מדיוני הוועדה.
<מגיד אברהמי: מישהו צריך להגיד מאין מגיעים מאות מיליוני השקלים.
<מגיד אברהמי: פשוט להזמין לכאן את נציג משרד האוצר.
אילן גילאון: אסביר לך את הנוהל.
אילן גילאון: הוועדה הולכת לוועדת הכספים מידי פעם, לשם היא מזמינה את עצמה.
אילן גילאון: אתה נותן לנו רעיון ואני פתוח אליו.
אילן גילאון: אתם רוצים שתהיה פה ישיבה שלא דנה בתקנות?
אילן גילאון: למרות שזה לא במנדט שלנו, שיהיה ברור.
אילן גילאון: אני לא רוצה לערבב שמחה בשמחה.
אילן גילאון: רוב הדיון כאן הוא על כך שאין מספיק כסף וכדומה.
אילן גילאון: אני יודע איך להשיג כסף, לוקח לי 30 שניות להראות את המקורות, ואפילו פחות.
אילן גילאון: הבעיה, שאני לא קובע את זה.
אילן גילאון: אני רוצה שהתקנות יהיו הכי טובות וייקבעו באופן משוחרר מההתליה התקציבית.
<מגיד אברהמי: אין בעיה, רק כדאי להזמין את נציג משרד האוצר, שיידע מה המשמעויות.
<שמואל חיימוביץ': שר האוצר חתם על התקנות האלה בטיוטה שלהם והוא יחתום עוד פעם.
אילן גילאון: שר האוצר ובכלל משרד האוצר חושב שמדינת ישראל היא עסק יקר מדי...
אילן גילאון: אתה יודע מה, יכול להיות שבאמת נעשה את זה.
<מגיד אברהמי: לפי מיטב ידיעתי יש סמכות לוועדה להזמין.
אילן גילאון: סמכות – יש.
אילן גילאון: למה הוועדה הזאת משמעותית?
אילן גילאון: כי היא כותבת את הדברים והם נשארים שם.
אילן גילאון: לצאת בהכרזה: "הוועדה קוראת לשר האוצר" – אני פחות בקטע, אבל אתה צודק, זה המשמעות של ועדה, לקרוא באופן עקרוני לתנועות במשק.
אילן גילאון: מה יקרה בסופו של דבר – צריך להשתמש בדרכים אחרות.
אילן גילאון: תודה רבה הישיבה נעולה.
אלי אלאלוף: אתם בישיבה רשמית של ועדת העבודה, רווחה ובריאות של הכנסת.
אלי אלאלוף: הנוכחות של חברי הכנסת היא של פה אחד.
אלי אלאלוף: אז היום אנחנו ה-25.11.2015, י"ג בכסלו תשע"ו, השעה 8:40, עד כאן החלק הפורמלי.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיש שאני מתרגש לבוא לפה.
אלי אלאלוף: עברתי לדרום ב-83', מישהו עוד זוכר חוץ ממני?
<קריאה: אני כבר הייתי עשר שנים במכללה הזו.
אלי אלאלוף: אחת מהעבודות הראשונות שעשינו זה המרכז הזה.
אלי אלאלוף: יש פה תוספת שאני לא מכיר, אז זה היה ראש מועצה בשם עמיר פרץ, ועם עמיר פרץ היו לנו הרבה חלומות, בין היתר להקים כל מה שקשור לתקשורת, לטלוויזיה, ואז קם מרכז תקשורת בתיכון וספיר וקרית החינוך ובית הספר פה היה בית ספר לחינוך מיוחד, שהדבר הראשון שעמיר עשה זה היה לסגור אותו.
אלי אלאלוף: החלטנו שיקום פה מתנ"ס בלב העיר ופתוח לעיר.
אלי אלאלוף: אז מי שלא יודע, עשינו אולם בלט עם חלון לרחוב, אמרנו שאולי זה יתפוס וזה תפס לא רע.
אלי אלאלוף: בחדרים פה היה קונסרבטוריון ומשם היו כל הגאונים המוזיקאים של שדרות וכו' וכו'.
אלי אלאלוף: אז מרגש לבוא לפה היום ולפתוח ישיבה דווקא על המכללות.
אלי אלאלוף: האמת שבחרנו את זה כדי להיות איתכם במכללה, אבל אני שמח להיות פה.
אלי אלאלוף: הנושא של המכללות נידון וממשיך להיות בדיונים גלויים ופחות גלויים, בעצם אנחנו נגיע למכללות בסוף הדברים שאני אגיד, יש פה בעיה מאוד קשה של המדינה בנושא החינוך הטכנולוגי, מלמטה ועד למעלה.
אלי אלאלוף: האתגר הוא לנסות ולאחד כוחות ולשלב כוחות כדי לשנות את המצב הנוכחי.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שיש מחסור אדיר בנושא של כוח אדם בחינוך הטכנולוגי בכל הרמות שלו וכרגע אנחנו עובדים על מספר מהלכים.
אלי אלאלוף: המטרה היא להגיע לחוק התקציב של 2017 עם רפורמה מאוד מבוססת יחד עם האוצר, אגף התקציבים, בהנחיית שר האוצר ובתיאום עם כל המערכות.
אלי אלאלוף: אנחנו נגיע עם הצעת חוק של חוק ההסדרים שכולל את הנושא של החינוך הטכנולוגי.
אלי אלאלוף: בלי להבהיל אף אחד, הרעיון הוא גם שינוי מבני, גם שילוב מערכות שמפוזרות היום גם בתוך המשרדים השונים וגם בין משרדים.
אלי אלאלוף: הניסיון שלנו זה לאחד את כל הדברים האלה, כל המערכות, כדי שהחינוך הטכנולוגי יגיע לרמות הנדרשות ונבחר המסלול של חוק ההסדרים מפני שלמדנו את זה בחוק התקציב של 2016, השנה, למדנו שאפשר להעביר בחוק ההסדרים מהפכות ארגוניות בסדר גודל מאוד משמעותי.
אלי אלאלוף: הייתה לי הזכות בוועדה שלנו לדון בחוק ההסדרים הכבד ביותר שהיה אי פעם, אני חושב, בכנסת, שחייב אותנו, כולל כל הצוות של הוועדה, לעבודה של מאות שעות של דיונים, כולל בפגרה, כדאי שאנשים יידעו שהפגרה היא לא רק מקום וזמן לחופש, אלא הפגרה הייתה זמן טוב מאוד לעבודה.
אלי אלאלוף: אז אנחנו נשקיע את כל השנה הקרובה במהלך הזה.
אלי אלאלוף: במשרדים, בתפקידים השונים, היות שהמטרה היא באמת לעשות שינוי, כפי שאמרתי, מהותי בכל התחומים, אז אנחנו יודעים שיהיו רגישויות שאנחנו נצטרך להתמודד איתן, אבל המטרה היא חד וחלק אחת, לאחד מערכות ולשלב אותן.
אלי אלאלוף: אנחנו רוצים גם לתת את המעמד הנדרש לנושא, כל אחד מהמשרדים, לפחות שניים, החינוך והכלכלה, עשו מאמצים ואנחנו חושבים שיש מקום לאחד אותם.
אלי אלאלוף: המאמצים אמורים להביא אותנו ל - - - שלום לנשיא כנס שדרות.
אלי אלאלוף: אתה צריך לשלם על האיחור.
אלי אלאלוף: עם עוזי מותר לי לעשות בדיחות.
עוזי דיין: אבל הוא מתכוון לזה.
אלי אלאלוף: אומרים שאין כמו הומור כדי להגיד קצת מהאמת.
אלי אלאלוף: אז הנושא פתוח, הוא יותר פתוח לשאלות עתידיות.
אלי אלאלוף: עזבו את העבר, יש התמודדות במיידי ויש חלק שקיבל תשובות או רמזים או התנצלויות על זה שזה לא נסגר ביום ראשון האחרון.
אלי אלאלוף: רציתי להיות פה עם הבשורה ביד, עבדתי ביום שני הקרוב אני בטוח, הפעם לא יהיה שום תירוצים לדחות את זה, אבל בואו נסתכל קדימה.
אלי אלאלוף: אנחנו ביססנו את העניין שלנו על המסמכים של המכללות הטכנולוגיות הנוכחיות ואני מקווה שנגיע לסיכום די מהיר ואינטנסיבי ומעשי, כפי שאמרתי לכם, כדי שנוכל להגיש את זה במסגרת חוק ההסדרים הקרוב.
אלי אלאלוף: אנחנו רוצים להיות מוכנים בין מאי ליולי כדי שזה יהיה, אבל במקביל יהיו פתרונות.
עוזי דיין: אני רוצה לברך אתכם, אבל עם תוכן.
עוזי דיין: קודם כל לומר לכם תודה ולהסביר לכם למה אני אומר לכם תודה.
עוזי דיין: כנס שדרות מנסה מתחילתו, ולדעתי מצליח, להיות כנס מעשי.
עוזי דיין: אנחנו מאוד משתדלים שיהיו מינימום דיבורים על מה זה עושה לנו ומקסימום דיבורים על מה אנחנו עושים עם זה.
עוזי דיין: זאת אומרת המושבים בכנס שדרות הם תמיד בעיה, פתרון או פתרונות מוצעים, מפקחים על זה, עושים, ורואים מה ניתן לקדם הלאה.
עוזי דיין: החקיקה נגד תעסוקה פוגענית התחילה בכנס שדרות.
עוזי דיין: היא התחילה בהרבה מקומות, אבל כשהיא הגיעה לכנס שדרות, אז זה דפנה ברק-ארז אמרה שהיא רוצה לדבר על זה, אמרתי 'אל תדברי על זה, תכתבי הצעת חקיקה.
עוזי דיין: אם זה היה תלוי בך, איזה חוק היה בעניין הזה'.
עוזי דיין: אחר כך לקחו אותה, שיפרו דברים, אתם יודעים שגם היום זה לא מושלם, אבל זה סוג הדברים שאנחנו מקדמים.
עוזי דיין: למשל יש עכשיו עסקים חברתיים.
עוזי דיין: תמיכה של המדינה בעסקים חברתיים.
עוזי דיין: היא התחילה במושב בכנס שדרות כשחנוך ברקת הציג מה זה עסק חברתי ולמה לדעתו לא מתנהגים עם זה כראוי, לא סופרים את זה וכו'.
עוזי דיין: אחר כך לפני שנה עשינו שולחן עגול עם האוצר, עם המדינה, עם בעלי הקרנות, עם האנשים מעסקים חברתיים וגיבשו בשולחן הזה 30 אנשים עצומה שהסבירה בדיוק איך המדינה צריכה להקים קרן על הדבר הזה, לעשות מכרז, ייגשו אליו קרנות של עסקים חברתיים.
עוזי דיין: וזה בוצע כבר.
עוזי דיין: זכו בזה שתי קרנות, לדעתי יש שתיים במדינה, אין הרבה קרנות לעסקים חברתיים, במקרה הזה דואליס ו-IBM, ואנחנו מאמינים שככה עושים דברים.
עוזי דיין: הדבר השני, ועכשיו אני מגיע לענייננו, אנחנו חושבים שהחלטות צריכות להיות במגרש הפוליטי.
עוזי דיין: זה נושא שלא תמיד כל העמותות אוהבות אותו והמגזר הזה והמגדר הזה אוהב אותו, אבל לדעתי ההובלה בדברים צריכה להיות על ידי המדינה ועל ידי נציגים של הציבור.
עוזי דיין: אנחנו לא נעשה היום מושב, לא על ינון מגל ולא על אורן חזן, אני אומר את זה, כי יש בוז עמוק ככה בציבור וחוסר אמון באנשים פוליטיים, בפוליטיקאים, דרך אגב בסקר שעשינו לקראת הסקר הזה, הם מצליחים להיות רק קצת פחות למטה מצעירים שלא שירתו בצבא.
עוזי דיין: הם מקבלים 5 מ-100 והפוליטיקאים 8 מ-100.
עוזי דיין: אבל לדעתי הציבור הישראלי, לא רוצה להגיד צודק או לא צודק, אבל הוא טועה בדבר גדול אחד, מי בחר את האנשים?
עוזי דיין: הנציגים של מי?
עוזי דיין: זה האיחוד האירופאי בחר אותם?
עוזי דיין: זה דאעש הביא אותם?
עוזי דיין: זה אנחנו.
עוזי דיין: אז מה, כל אחד יעשה את החשבונות שלו, להתחיל להתנהג בעניין הזה, שלא לדבר על זה ששופכים את התינוק עם האמבטיה וכו' וכו', אבל הפוליטיקאים, אתם, צריכים להיות בסופו של דבר מממשים של הדברים.
עוזי דיין: אחד הדברים שאנחנו עושים בשביל שזה יקרה, זה לא רק המעשיות ולהגיש דברים יחסית עם עמדה ברורה ופתרונות, אלא להזמין ועדות של הכנסת שיבואו לכאן.
עוזי דיין: הוועדות הן אוטונומיות.
עוזי דיין: לפני שלוש שנים הציעו לי לעשות את הכנס בכנסת עם אירוח של הכנסת ואני סירבתי, למרות שהמון רצו, כי לדעתי הדבר הזה הוא שגיאה.
עוזי דיין: לכנסת יש מעמד משל עצמה, לוועדות הכנסת יש מעמד משל עצמן וברגע שאתה מתחיל להביא כל מיני כוחות חיצוניים וכו' אז זה ממסמס את השאלה מי באמת מוביל ועל מי האחריות.
עוזי דיין: ואנחנו יודעים את מקומנו בעניין הזה.
עוזי דיין: לכן זה שבאות שש ועדות של הכנסת, בסיבוב הנוכחי, ודנות בדברים שהן מחליטות, שהם בסופו של דבר הדברים שעל סדר היום הציבורי, לחלקן יש פה דברים מאוד ברורים שעוסקים בהם בכנס, לחלקן שייכות יותר כללית, זה דבר שמאוד מחזק את המעמד של הכנס כמי שמשתתף בקביעה של סדר היום הציבורי וזאת בעצם מטרתנו.
עוזי דיין: לכן הרבה הרבה תודה, תודה מיוחדת לאלי שיש לו הרבה זכויות כרימון, גם בכנס שדרות לחברה.
עוזי דיין: אנחנו עכשיו השנה ה-13, ומזל טוב.
אלי אלאלוף: אתה סופר שתיים שתיים?
עוזי דיין: לא, זה התחיל ב-2003, אתה פשוט לא מסכים כמה הזמן עובר.
עוזי דיין: לכן הרבה תודה וכבוד.
אלי אלאלוף: תודה, עוזי, שאתה מתעקש להזמין אותנו, כל הזמן משכנע.
אלי אלאלוף: אני אמרתי לפני שבאת שאני מתרגש להיות פה בגלל ההיסטוריה האישית והמקצועית שהיה לי עם חבר נפלא ששמו עמיר פרץ.
עוזי דיין: אני חושב שאתה היית כבר בהתחלה, נכון?
עוזי דיין: הכנס הראשון היה ב-2003.
אלי אלאלוף: עשינו באולם.
עוזי דיין: בדיוק, באולם סינמטק 1.
עוזי דיין: ניסינו בכל מיני דרכים לפזר, באו בערך רבע מהאנשים, לדעתי, מהמושבים באולם, ניסינו לפזר אותם שזה ייראה קצת יותר מלא.
עוזי דיין: לכן אנחנו היום, כל פעם שנעלבים, מי שלא הזמינו אותו, אז אני ככה, לא נעים לי להגיד, אבל יש הרגשה טובה.
עוזי דיין: הכנס הוא יום אחד בספיר ויום אחד בשדרות, בשביל להצביע באמת על הקשר, לא על הקשר בין ספיר לשדרות, אלא הקשר שיש ויש לו מטרה, המטרות שלו הן שלוש.
עוזי דיין: אחת, לקדם את הנפת שני הדגלים, הדגל החברתי חשוב לא פחות מהדגל של הביטחון הלאומי.
עוזי דיין: אני אומר את זה בימים אלה, וזה נכון גם בימים אלה.
עוזי דיין: דבר שני, שלפריפריה יש מקום של כבוד בקביעת סדר היום הציבורי הישראלי לא פחות מהמרכז, לא יותר, אבל לא פחות מאשר המרכז.
עוזי דיין: הגישה היא גם, ובזה אני אסיים, היא חברתית כלכלית משולבת, אי אפשר לעשות שום עסק חברתי בלי כלכלה חזקה ובריאה לממן את זה, ומצד שני אין דבר כזה כלכלה טובה, מה שקוראים, על חברה שהיא שסועה ושיש בה פערים כאלה וכו'.
עוזי דיין: טוב, זה לא לכם אני אסביר את זה, אבל אלה העקרונות של הכנס.
אלי אלאלוף: אתם רוצים לשאול, להכות את המומחה?
עוזי דיין: אנחנו מאוד משתדלים לתת מעמד ראוי, אני אומר כי היום הוא היום, לנשים, השנה הצלחנו להגיע לזה שהמשתתפים ויושבי הראש של הכנס, 43% הם נשים.
עוזי דיין: זה לא מספיק, אבל אלה התוצאות הכי טובות שיש בישראל.
עוזי דיין: בשנה שעברה היינו כמעט 50% ואנחנו מודדים ובודקים את זה מהתחלה.
עוזי דיין: זה נכון, כמובן, המגוון הזה צריך להיות לא רק נשים-גברים, אלא גם אוכלוסיות אחרות ושונות.
עוזי דיין: זה כנס, אתם תראו, תסתובבו, של צעירים, באים לפה המון צעירים ועל כך שמחתנו.
עוזי דיין: דיברתי מספיק.
<יוכבד פנחסי אדיב: אני רק רוצה באמת להודות - - -
אלי אלאלוף: לפי הפרוטוקול את צריכה להגיד את שמך ותפקידך.
<יוכבד פנחסי אדיב: ההרגשה היא שאנחנו בבית כבר, שמעו אותי מספיק.
אלי אלאלוף: אבל המכשיר הזה עוד לא מכיר אותך.
<יוכבד פנחסי אדיב: אז שמי ד"ר יוכבד פנחסי אדיב, אני יושבת ראש פורום המכללות הטכנולוגיות ובעצמי מנהלת את המכללה הטכנולוגית באריאל בקמפוס האוניברסיטה.
<יוכבד פנחסי אדיב: אני בטוחה שהגענו הביתה.
<יוכבד פנחסי אדיב: הגענו הביתה מהרבה מאוד פרמטרים שאתה הזכרת, עוזי, ואני קודם כל רוצה להודות לחבר הכנסת אלי אלאלוף, שהוא יושב ראש הוועדה, שלקח אותנו ואת הנושא שלנו, של המכללות הטכנולוגיות, מה המעמד העתידי, מה העתיד שלהם, בכלל הפעילות.
<יוכבד פנחסי אדיב: זה נושא שאנחנו מדברים בו רבות והוא לקח אותנו לכאן לכנס שדרות שהוא כנס ברמה החברתית כלכלית, איך אנחנו מייצרים מדינה נכונה יותר, מדינה טובה יותר, הן ברמה החברתית והן ברמה הכלכלית ובטח ובטח אני מסכימה איתך שהדברים צריכים להיות מוכרעים ברמה הפוליטית.
<יוכבד פנחסי אדיב: בסופו של דבר היכולת שלנו היא למשוך נושאים מסוימים של חברה, אבל כן זה צריך להיות סגור במרה הפוליטית.
<יוכבד פנחסי אדיב: הנושא של המכללות הטכנולוגיות, כשהוא מובא לתוך כנס שמבוצע בשדרות, עם החשיבות של הכנס, בטח ובטח החשיבות והאמרות שיוצאות מתוכו הן מה שנקרא מתוקשרות, מתוקשבות, משפיעות על האוזניים של כנראה מקבלי ההחלטות, אנחנו רואים במקום הזה באמת בית.
<יוכבד פנחסי אדיב: גם מהמקום שבו הוא נמצא, כאן בשדרות, אם זה בספיר, שלספיר יש מכללה טכנולוגית משל עצמה, ואם זה כאן בתוך שדרות, כי המכללות הטכנולוגיות למעשה משרתות, זו בדיוק המערכת שמשרתת את העולם הפריפריאלי, את העולם שצריך לבוא ולהגיד, תשמעו, לכל אחד מגיע ללמוד, כל אחד צריך להגיע למערכות ולרכוש מקצוע ולא לשבת על ספסלים של אבטלה, הוא צריך לתת מה שנקרא נגישות לעולם ההשכלה, עם השכלה טכנולוגית, ולאחר מכן אולי השכלה גבוהה, הוא אמור לדבר על עולם של תעשייה ופיתוח תעשייה, בטח ובטח בעולם פריפריאלי.
<יוכבד פנחסי אדיב: אבל יחד עם פריפריה, אני חייבת להגיד לכם שהוא לא מצליח למשוך את האוכלוסיות, כי אנחנו, המדינה, קצת הזנחנו את העולם של ההשכלה הטכנולוגית והוא לא מצליח למשוך את האנשים הנכונים לתחומים האלה.
<יוכבד פנחסי אדיב: מכאן אנחנו נכנסים לתוך דיון שלאן יילכו בעשור הקרוב מכללות טכנולוגיות, ממה הן נפגעות, כל התחום של השכלה טכנולוגית, ומדובר כאן על השכלה טכנולוגית של אנשים בוגרים שבוחרים את המקצועות הללו, אנחנו מדברים על איזה שהיא מציאות של מכללות שכנראה במהלך הסמסטר הבא, לא בטוח, יוכלו לשרוד, אנחנו מדברים על תקציבים שהם תקציבים לא נכונים ולא ראויים, מדובר על רבע ממה שסטודנט מתוקצב בתוך האקדמיה, מדובר על פחות מחצי ממה שמתוקצב בעולם דומה שנמצא במשרד החינוך.
<יוכבד פנחסי אדיב: כל הנושא הזה הוא לטובת מדינת ישראל, אנחנו דואגים לכוח אדם שיעבוד במפעלים, יעבוד בתעשייה, הוא כוח אדם שאמור לתת את הצמיחה למשק הישראלי ברמה החברתית וברמה הכלכלית, אנחנו מדברים על פריון.
<יוכבד פנחסי אדיב: אז הנה, זה המקום לשים את הדברים.
עוזי דיין: אתם מדברים על תואר ראשון?
<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו מדברים על תואר הנדסאי.
<יוכבד פנחסי אדיב: הנדסאי הוא למעשה הגורם השני בתוך מערך ההשכלה שנקראת השכלה טכנולוגית, הוא נמצא מתחת למהנדס, אבל הוא למעשה מי שמגלגל את גלגלי התעשייה.
<יוכבד פנחסי אדיב: כי בסוף אתה צריך איקס מהנדסים, אבל אתה צריך פי שלושה הנדסאים שיבקרו את המערכות, שיתפעלו את המיכון המשוכלל, שלא לדבר על טכנאים שחסרים, שלא לדבר על הכשרות מקצועיות שחסרות, שלא לדבר על זעקה שלמה של עולם התעשייה שאומר 'אין לי עובדים ומחר בבוקר אני בכלל אוציא את כל הייצור שלי החוצה למדינות אחרות'.
<יוכבד פנחסי אדיב: אז איפה הציונות ואיפה התעשייה הנדרשת ואיפה האנשים שלא יכולים להיכנס לתוך מערכות אקדמיות.
<יוכבד פנחסי אדיב: אולי גם לא צריך כל כך הרבה, צריך מגוון של תהליכים, מגוון של מקצועות.
<יוכבד פנחסי אדיב: צריך להיות איש שיהיה מהנדס, צריך להיות איש שיהיה הנדסאי, צריך טכנאי, צריך הכשרה מקצועית, צריך למתג את המקצועות האלה, צריך למשוך אליהם.
<יוכבד פנחסי אדיב: מדינת ישראל היא מדינה טכנולוגית, אנחנו יודעים שאנחנו חיים מה שנקרא על חרבנו, בין השאר אנחנו יודעים לייצר תעשייה שהיא תעשייה של מרבצי מה שנקרא היי טק וביו טק, מי בסוף יעשה את זה?
<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו מוקירים קודם כל את אלי ואת הפעילות שלו.
<יוכבד פנחסי אדיב: אלי הוא מעל לאיש שככה שם את הנושא של ההשכלה הטכנולוגיות במאמציו, הוא באמת חבר לנושא הזה והוא מבין את הנושא הזה.
<יוכבד פנחסי אדיב: כולנו הערכה ואנחנו באמת מבקשים מהוועדה שתיקח את הנושא ותקדם אותו קדימה ובאמת תעביר אלינו את הבשורה, כי הבשורה הזו חסרה לנו.
<יוכבד פנחסי אדיב: אני רק רוצה להוסיף עוד דבר, כי בטח ובטח מישהו ככה משמיע, המכללות הטכנולוגיות חתמו על הסכם ומה הן רוצות ולמה הן רוצות עוד כסף, אז אני אגיד את זה פה על השולחן.
<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו תמיד חותמים על הסכם, חתמנו על הסכם מתוך עמדת נחיתות.
<יוכבד פנחסי אדיב: התקצוב שלנו, אני חייבת להגיד, יש פה איזה שהוא גרף, הוא פחות מגן ילדים, אנחנו נמצאים כאן, הנדסאים וטכנאים, כשמדובר על מערכות שמנהלות מערכת של סטודנטים שהם משוחררי צבא, בוחרים את הלמודים האלה.
<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו חתמנו, אנחנו יודעים שחתמנו, חתמנו מתוך עמדת נחיתות, ידענו אנחנו רוצים להביא למערכת הזאת עוד קצת כדי לקיים אותה, אבל בסופו של דבר זו לא החלטה שלנו.
<יוכבד פנחסי אדיב: זה לא מפעל חיים שלנו, זה מפעל חיים של המדינה והמדינה צריכה להגיד אם רוצים את המערכות האלה צריך להשקיע בהם, צריך לתת להן את המקום הראוי וצריך למשוך סטודנטים לעולם הטכנולוגי על כל הרבדים שלו.
<יוכבד פנחסי אדיב: מדינות אחרות, אנחנו מכירים, מדינות ה-OECD מהללות את המקצועות של השכלה טכנולוגית, לאו דווקא של האקדמיה, אלא דווקא מתחת לכך, כי הם מבינים את היוקרה של התהליכים האלה, הם מבינים את הצורך של התעשייה.
עוזי דיין: אני צריך להיפרד מכם, כי אני צריך לשאת שם דברים.
עוזי דיין: - - - דבר שיכול להיות שהוא יכול להיות בשורה למוסדות כאלה ולרשויות והוא לא קשור לכנס, הוא קשור לפיס.
עוזי דיין: אני אשים בשנה הקרובה 40 מיליון שקל על מצ'ינג למלגות בתחומים כאלה בתנאי שהן קשורות לנושא החברתי, זאת אומרת האוכלוסיות החלשות, ושהן קשורות לפריפריה.
עוזי דיין: המצ'ינג יהיה מצ'ינג לא ישראלי, מצ'ינג ישראלי זה שקל על כל דולר, הוא יהיה שקל על שקל וכל רשות או מוסד או משהו שפועל בתחום הזה, יהיו 40 מיליון שקל שהם בעצם 80 מיליון, זה יוצא ביחד 80 מיליון שקל, ואז אם זה דבר שהוא עוזר לרשות, לקהילה, אז בתנאים שנדבר עליהם לחוד, כי מי שלומד צריך לתרום לקהילה במלגות שאנחנו נותנים, אלה מלגות של 10,000 שקל, לא מלגות יותר קטנות, ולכן אני מציע שאו מטעם הוועדה, כי הרשויות ממילא יודעות את זה ויפנו לזה, אבל אם יש לכם עמדה בזה אנחנו נשמח לשמוע ולהשתדל להתחשב.
עוזי דיין: זאת אומרת אני אשים את המלגות שביחד בסך הכול יעשו בערך 120 מיליון שקל מלגות של - - -
אלי אלאלוף: פנייה ישירה של המכללות למפעל הפיס או דרך רשויות?
עוזי דיין: יוצא קול קורא וכל אחד יכול לפנות, אבל כל דבר שהוא מגובה ביחד עם זה שהרשות אומרת או שאנחנו שותפים לרשות או שאנחנו תומכים בזה, אפילו רק באמירה, זאת אומרת 'זה טוב לנו' וכו', אז זה פתוח.
עוזי דיין: השנה אני הוצאתי על זה 20 מיליון שקל ותוך שבועיים זה נגמר.
עוזי דיין: זאת אומרת זה לסטודנטים תואר ראשון מוכר על ידי המל"ג - - -
<קריאה: כאן הבעיה.
עוזי דיין: אני יודע.
עוזי דיין: לכן אני אומר, אם אנחנו נשקול וכו' להרחיב את זה ובתנאי שזה משרת את הקהילה ואת הרשות וכו', לא המדינה אלא הקהילה והחברה והרשות המקומית הרלוונטית, אז זה יכול לעזור לפחות לחלק מהאוכלוסייה.
עוזי דיין: זה לא סכום שפותר את כל הבעיות, אבל בכל זאת 120 מיליון שקל זה - - -
אלי אלאלוף: הייתי רוצה לתקן אותך רק בעניין אחד לפני שתלך.
אלי אלאלוף: אל"ף, כי אני לא פוליטיקאי, זה לא מקצועי - - -
עוזי דיין: אתה פוליטיקאי כמו שאני גנרל, לא יעזור לך.
אלי אלאלוף: אני אל-אלוף אחר, אני לא אלוף.
אלי אלאלוף: לצערי, ואני אומר אחרי רק שמונה חודשים של פעילות פוליטית, אל"ף, לפוליטיקה יש עוצמה אדירה ואני מסכים איתך בנקודה הזו.
אלי אלאלוף: נקודה שנייה, נגד העשייה העצומה של הפוליטיקאים יש תקשורת מאוד מאוד מאוד לא אובייקטיבית בעבודה של הפוליטיקה.
אלי אלאלוף: אני חושב שבתקציב הנוכחי נעשו הרבה מהפכות שלא זכו אפילו לרבע כותרת, כי להתעסק בנושא הבשר והיבוא של מאפיות של יבואנים וכו' זה לא פחות חשוב - - -
עוזי דיין: - - - היא לא המכללה הטכנולוגית.
אלי אלאלוף: בסדר, אבל שנדע שיש עשייה אצל הפוליטיקאים שהיא לא רעה, יחסית.
עוזי דיין: אני אומר, במקרה הזה כיוון שהפיס הוא חברת מניות המוחזקות על ידי הרשויות המוניציפאליות, אז זה יצטרך להיות מכוון גם ל - - -
<יעקב דור: נושא ההנדסאים מופלה כמעט בכל פרמטר בעולם המלגות.
עוזי דיין: אני מכיר.
<יעקב דור: אין כמעט שום גוף או ארגון ישראלי, פרט לכמה דברים שעשינו בשנים האחרונות, שנותן מלגות להנדסאים.
<יעקב דור: המלגות היחידות שמגיעות זה לאקדמיה, למוסדות של המל"ג, כמו שאמרת.
<יעקב דור: אם מפעל הפיס יפתח את הנושא הזה גם לעולם ההנדסאים זה יביא בשורה למעל 30,000 סטודנטים במערכת שהיום לא מסוגלים ולא יכולים להגיש.
<יעקב דור: גם בשנה הנוכחית.
עוזי דיין: - - - לפתוח את זה וחוץ מזה אמרתי כלפי הוועדה, אם היא רוצה באיזה שהיא צורה להתערב בזה, אז לפחות נקשיב מאוד בתשומת לב.
אלי אלאלוף: מישהו ממשרד הכלכלה פה?
אלי אלאלוף: מישהו רוצה לפתוח או אתם רוצים שאני אגיד את הכוונות שלנו?