GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נעה בן שבת: זאת אומרת, מי שמנוי לאותו שירותי עדכון, הוא אמור להתעדכן כל הזמן ואם לא, הוא צריך להתעדכן אחת לשנה ממועד ההתקשרות הראשונה.
מאיר כהן: זה ברור מאליו.
מאיר כהן: אני לא חושב שזה מעורר חילוקי דעות.
<נעה בן שבת: אימות תוקפם של רישיון או תעודה לפי סעיף קטן (א) ייעשה על ידי פנייה לקבלת אישור משירות המזון, באחת מדרכים אלה: קבלת אישור דרך אתר האינטרנט, לאחר שהמשווק הזין את מספר רישיון הייצור או את מספר תעודת היבואן הרשום, שבפרטי העוסק כהגדרתם בסעיף 159.
<נעה בן שבת: אישור שהתקבל בכתב לאחר שהמשווק שלח לשירות המזון פנייה בדואר או באמצעות דואר אלקטרוני הכוללת את מספר רישיון הייצור או את מספר תעודת היבואן הרשום שבפרטי העסוק כהגדרתם בסעיף 159.
<נעה בן שבת: כפי שאפשר לראות, ההוראות כאן הן הוראות מאוד מפורטות.
<נעה בן שבת: הן בעצם היו מתאימות יותר לתקנות אלא שרצו להעלות אותן כאן כדי להקל מיידית על ההליכים, להראות שאפשר לעשות את הדברים באופן מקוון ובדואר אלקטרוני.
ישראל אייכלר: הערה.
ישראל אייכלר: כתוב כאן פנייה בדואר.
ישראל אייכלר: לפי הדואר היום זה ייקח חודש וחצי.
<זמר בלונדהיים: לכן אנחנו מאפשרים כמה דרכים.
<זמר בלונדהיים: נעשה כאן תיקון נוסח אחד ששינה משהו מהותי.
<זמר בלונדהיים: בסעיף (ב) היה כתוב על אף האמור בסעיף קטן (א)(2).
<זמר בלונדהיים: הרעיון היה שמי שנרשם אוטומטית, לא צריך לעשות אימות.
<קריאה: זה אלא אם.
<נעה בן שבת: לכן אנחנו אומרים אלא אם כן.
<נעה בן שבת: הוא חייב לעשות אחת לשנה ממועד ההתקשרות אלא אם כן.
<זמר בלונדהיים: חידדתם את זה באופן אחר.
<רוית ארבל: אז מה ההסדר?
<נעה בן שבת: אימות בהתקשרות הראשונה חייב להתבצע.
<נעה בן שבת: אם נרשמת להסדר שאתה יכול לקבל עדכון, אתה בעצם מתעדכן כל העת.
<נעה בן שבת: אתה לא צריך לפנות ולעשות אימות אלא האימות מגיע אליך.
מאיר כהן: ואם לא, פעם בשנה.
<נעה בן שבת: אם לא, פעם בשנה.
<זמר בלונדהיים: אם יורשה לי, אני חושב שזאת הזדמנות לציין לטובה את משרד הבריאות כי אם מדברים על הסדרי רגולציה שמייצרים נטל, כאן הם בעצם לקחו על עצמם את האחריות.
<זמר בלונדהיים: צריך להבין את המשמעות.
<זמר בלונדהיים: אם למישהו נשלל הרישיון והם לא הזינו את זה במערכת ועדכנו, האחריות היא עליהם.
<זמר בלונדהיים: אני חושב שזה צעד נכון כי שוב, ממילא הם מנהלים את זה וזה ידע שחייב להיות אצלם ובכך הקלנו על העוסקים במקביל.
<נעה בן שבת: האפשרות להירשם, מגינה על המשווקים.
<נעה בן שבת: את קודם דאגת שהמשווקים לא יהיו מעודכנים.
<נעה בן שבת: אם הם נרשמו לשירות כזה, שירות עדכון של משרד הבריאות, הם יהיו מעודכנים מיידית.
<רוית ארבל: לגבי סעיף 152(ג) לא הערנו.
<רוית ארבל: יש כאן סעיף חדש, הוראה חדשה.
מאיר כהן: אנחנו נמשיך.
<נעה בן שבת: 153.
<נעה בן שבת: קבלת מזון הפטור מהוכחת קיומם של רישיון ייצור או תעודת יבואן רשום על אף הוראת סעיף 151, משווק שקיבל מזון פטור מיצרן או מיבואן, ישמור העתק של אישור או תעודה תקפה אחרת מאת הרשות הממונה על סוג המזון הפטור, ובהיעדר רשות כאמור – יחזיק הוכחה אחרת כי היצרן או היבואן לפי העניין הוא בעל רישיון עסק בתוקף או בעל רישיון תקף כתאגיד או כעוסק מורשה.
<נעה בן שבת: ואם אינו בעל רישום כאמור, הוא חבר באגודה חקלאית.
<נעה בן שבת: בסעיף זה, "מזון פטור" – כל אחד מסוגי מזון אלה: מזון שייצורו פטור מחובת קבלת רישיון ייצור.
<נעה בן שבת: מזון שאינו תוצאה של פעילות ייצור.
<נעה בן שבת: מזון שייבואו פטור מחובת קבלת תעודת יבואן רשום.
<נעה בן שבת: הנושא הזה של המזונות הפטורים, השאלה כאן נוגעת גם לסעיפים הקודמים, לסעיף 151 ו-152.
<נעה בן שבת: נאסר בהם לקבל את המזון ללא אימות או ללא ביצוע החובות מיצרן או מיבואן.
<נעה בן שבת: יתכן שאנחנו מדברים על אדם שהוא לא מייצר מזון כי הוא מגדל את המזון וגידול המזון הוחרג מפעולת הייצור.
<נעה בן שבת: מה אנחנו עושים כאשר אדם קונה את המזון ישירות מהחקלאי, כמו ביצים, צמחים, גידולים וכולי, האם אז החובות חלות עליו או לא.
<נעה בן שבת: זאת נקודה שלא ברורה כאן מתוך הסעיף.
<אלי גורדון: לדעתנו זה נותן מענה באמצעות אותן שותפויות חקלאיות, לכל הנושא של פירות וירקות.
<נעה בן שבת: אבל אז אנחנו לא צריכים להגיד מזון פטור מיצרן או מיבואן אלא אנחנו צריכים לומר מכל אדם.
<נעה בן שבת: אתה רצית להגיד אולי שזה לא ממשווק.
<נעה בן שבת: כל הסעיפים האלה אומרים יצרן או יבואן, להוציא משווק אבל אני לא מקבלת את המזון משווק.
מאיר כהן: ברשותך, אני רוצה שתחדדי את הסוגיה הזאת.
<נעה בן שבת: בשלושת הסעיפים האלה קבענו חובות לעניין קבלת המזון ממי שהוא יצרן או יבואן.
<נעה בן שבת: יש לנו שתי קבוצות שהן לא יצרנים או יבואנים שיכולים לקבל מהם מזון וזה יכול להיות אדם שהוא משווק, אני בשרשרת השיווק ואני קניתי ממנו ואז אני לא צריכה לבדוק.
מאיר כהן: מגדל הוא יצרן?
<נעה בן שבת: גם מגדל שהוא לא יצרן.
<נעה בן שבת: הוא לא נכנס בהגדרת יצרן והוא לא עוסק בייצור.
<נעה בן שבת: הנושא של הפעולות החקלאיות הוצאו מגדר פעולות הייצור כך שמילא הוא לא יצרן.
<נעה בן שבת: אז נשארנו באיזשהו ואקום.
<נעה בן שבת: הסעיף הזה מצד אחד התכוון לעסוק במקרה הזה.
מאיר כהן: משרד הבריאות, מגדל תמרים בערבה שאורז אותם ומוכר אותם.
<אלי גורדון: זאת לא פעילות יצרנית.
<שרית כספי אורון: זה מקדים את המאוחר אבל עצם הפטור שניתן בחוק הזה לייצור מזון, כאשר התוצרת החקלאית הגולמית היא ייצור מזון.
<שרית כספי אורון: אני יכולה לקנות בסופר עגבנייה, לתת אותה לילדים שלי, היא יכולה להכיל הרבה חומרי הדברה באופן שמסכן את הילדים שלי, אבל העגבנייה הזאת פטורה מהוראות החוק הזה.
<שרית כספי אורון: הצעת החוק אמנם עושה המון טוב ויש הסדרה בתחום המזון, אבל בנקודה הזאת היא מפספסת ומנציחה את הקיים, שזאת ההפרדה הטוטאלית בין הסמכות של משרד החקלאות וסמכות משרד הבריאות ובעצם משרד הבריאות שאמון על הבריאות שלנו, על בריאות הציבור, על בריאות הילדים שלנו, אין לו SAY באיכות המזון.
מאיר כהן: אני גידלתי חמש שנים תפוחי אדמה.
מאיר כהן: אני יודע שהיו עלי חובות כמה דשן, מתי לדשן ואיזה סוג דשן ולא יכולתי לדשן מתי שאני רוצה ולא יכולתי לשים דשנים שהפכו את העלווה לצבע לירוק מתי שאני רוצה.
מאיר כהן: זה היה בערך ארבעים שנים לפני החוק הזה.
<שרית כספי אורון: השאלה היא האם עסקת בייצוא או רק סיפקת לשוק המקומי.
<שרית כספי אורון: לייצוא?
מאיר כהן: תפוחי אדמה של צאלים, מכרו אותם בספרד ובעוד מקומות.
<שרית כספי אורון: בייצוא יש תקן, גלובל גאפ, ויש הרבה פיקוח על התוצרת.
<שרית כספי אורון: בשוק המקומי אין שום פיקוח ויש הרבה חקלאים שמשווקים רק כאן ומעולם לא הגיעו אליהם כדי לבדוק את התוצרת שלהם.
מאיר כהן: לכן רציתי תגובה של משרד החקלאות, כי זאת באמת סוגיה.
מאיר כהן: מי שקצת מבין בחקלאות יודע שאתה יכול להפנות את תפוחי האדמה או את הבוטנים להרבה יותר מקומות.
<שרית כספי אורון: בתפוחי אדמה יש שימוש רב בחומרי הדברה ויש הרבה חריגות בתחום הזה.
<שרית כספי אורון: אבל על היצואנים באמת יש איזשהו סטנדרט.
מאיר כהן: תודה על ההערה.
מאיר כהן: משרד הבריאות.
<אלי גורדון: החוק נבנה בצורה כזאת שהוא למעשה משקף את המציאות בה שני משרדים עובדים בשיתוף פעולה ומעבירים בממשקים גם את כל הנושא של הפיקוח על מגדל מצד אחד על ידי משרד החקלאות, ועל תוצרת מוגמרת על ידי משרד הבריאות.
<אלי גורדון: לעניין שאריות חומרי הדברה.
<אלי גורדון: חשוב לציין שבמקרה כזה גם אישור שימוש בחומרים מנוהל על ידי ועדה משותפת של שני המשרדים.
מאיר כהן: פעם היה פטנט שכדי להפוך את הבוטנים ואת העלווה, לתת יותר סיגווסטרין.
מאיר כהן: תקן אותי אם אני טועה.
מאיר כהן: אתה זוכר את החומר הזה?
מאיר כהן: כשהיו מוכרים את השדה, מי שהיה בא, היה רואה עלווה ירוקה יפה והיה אומר שבטח יש 900 קילו לדונם ולא 800.
מאיר כהן: הוועדה הזאת מתעסקת בזה?
<אלי גורדון: אני יודע שהוועדה הזאת מאשרת כל חומר וחומר הדברה ואחר כך קובעת רמות שאריות של אותם חומרים בהתאם לאפליקציה.
<אלי גורדון: משמעות הדבר היא אם זה מתאים לתפוח אדמה או מתאים לסוג אחר של תוצרת חקלאית.
<אלי גורדון: בנוסף, תקנות לשאריות חומרי הדברה שמשותפות לשני המשרדים סוגרות את כל הנושא של הרמות המותרות גם ברמה של הגידול וגם ברמה של התוצרת החקלאית.
<אלי גורדון: לכן הנושא הזה מוסדר ברמה של שיתופי פעולה.
איציק שמולי: מעבר לסוגיה החקלאית, אני לא זוכר אם דיברנו על זה ובאיזה פרק זה היה, אבל העניין של מזון פטור, אתם יכולים לתת דוגמה למזון פטור בייצור ועל אחת כמה וכמה מזון פטור בייבוא?
<אלי גורדון: מזון פטור בייבוא, אנחנו התייחסנו לסוגיה הזאת רק במקטעים של ממשק עם גוף פיקוח אחר.
<אלי גורדון: נכון להיום משרד החקלאות מפקח על ייבוא של מוצרים מסוימים.
<אלי גורדון: לצורך הדוגמה, חלב גולמי לא מיובא למדינת ישראל אבל הוא פטור מכיוון שבמסגרת חלוקת הסמכויות וחלוקת פיקוח, מי שעוסק בפיקוח על חלב גולמי זה משרד החקלאות.
<זאב שמואל פרידמן: המועצה לצרכנות.
מאיר כהן: לאותה סוגיה.
<זאב שמואל פרידמן: לסוגיה הזאת אבל טיפה יותר.
מאיר כהן: נעה, תשלימי את התשובה.
<נעה בן שבת: בסעיף 82 יש את הנושא של הביצים והחלב הגולמי.
<נעה בן שבת: בסעיף 83 יש לך אפשרויות לפטור בתקנות למשל מזון שהוא מיובא לצורך ייצור או מזון שלא נועד לשימוש בני אדם.
מאיר כהן: חבר הכנסת שמולי, קיבלת תשובה?
איציק שמולי: רק לגבי העניין של מזון פטור, סעיף 82, זאת רשימה שהיא פתוחה או סגורה?
<אלי גורדון: נכון להיום ניסינו לפרט את כל המקרים בהם אנחנו כן רוצים לדון.
מאיר כהן: ובכל זאת השארתם מקום לתקנות.
<זאב שמואל פרידמן: הסוגיה שעלתה כאן בנושא של תוצרת חקלאית מחדדת בעיה מסוימת שנמצאת בפני הצרכן.
<זאב שמואל פרידמן: כאשר לצרכן יש חשד או שיש לו בעיה, אין לו את הכתובת הנכונה לאן לפנות.
<זאב שמואל פרידמן: בחלק מהמקרים הוא יצטרך לפנות למשרד החקלאות ובחלק מהמקרים הוא יצטרך לפנות למשרד הבריאות ובחלק מהמקרים הוא ימצא לנכון לפנות אלינו.
<זאב שמואל פרידמן: הבעיה הזאת קיימת בכמה תחומים וכאן אני חושב שצריך ליצור איזה מוקד אחד שבו יתקבלו כל התלונות שמתקשרות עם בטיחות המזון או עם איכותו.
<זאב שמואל פרידמן: אני מדבר גם על בעיות של רישוי עסקים למשל כאשר יש בעיה במסעדות ומתגלה שיש שם בעיות סניטציה ובעיות אחרות ואז הבן אדם צריך לפנות או לרשות המקומית, בחלק מהדברים הוא יצטרך לפנות למשרד הבריאות לשירות המזון.
<זאב שמואל פרידמן: זאת אומרת, תחום המזון מחולק בין קטיגוריות שונות ואני חושב שאם כבר הסדרנו חוק כזה, כיוון שהנושא כבר עלה, צריך לתת את הדעת גם לשים מוקד אחד, כתובת אחת שתנתב את הפניות של הצרכנים בין כל הגורמים השונים שמטפלים בעניין.
מאיר כהן: נשמע מאוד הגיוני מה שאתה אומר.
מאיר כהן: משרד המשפטים.
<אלי גורדון: נכון להיום, מזון מתועש, כתובת לתלונות לגבי מזון מתועש, משמעות הדבר מוצר שמוצג למכירה – זה שירות המזון.
<אלי גורדון: לשכת הבריאות המחוזית קולטת את כל התלונות וכך גם יהיה בהמשך.
<אלי גורדון: לעניין תנאים תברואתיים במסעדות וכולי.
<אלי גורדון: אנחנו מדברים על מקרה בו מי שעוסק בפיקוח יום יומי היא הרשות המקומית ומשרד הבריאות עושה פיקוח על בריאות הסביבה.
מאיר כהן: החוק הזה קצת רוצה לעקר את זה.
<אלי גורדון: אנחנו נוכל לתת גם לזה מענה בהמשך.
איציק שמולי: אני הייתי מציע לכם לשקול ברצינות ליידע את הצרכנים בנושא.
איציק שמולי: כשאתה שואל את הצרכן בסופר למי הוא מתקשר אם המוצר פגום, הוא מתקשר בדרך כלל לחברה וזה שיא האבסורד.
איציק שמולי: הוא לא יודע שאתם הכתובת.
איציק שמולי: אולי תחשבו, אני לא יודע אם בחוק הזה או במקום אחר, ליידע.
מאיר כהן: אני חייב להגיד שבניגוד לדעתי – אבל נגיע לפרק הזה אני אדבר – הרשויות המקומיות הן הכתובת לכל האזרחים.
מאיר כהן: בסופו של דבר הכול מתנקז אליהן ומשם זה יוצא.
מאיר כהן: לכן אני קצת נגד כל הניסיון הזה בחוק הזה – אני מקדים ואומר – לעקר ברשויות המקומיות את מחלקות התברואה.
מאיר כהן: כאמור, זה לסעיף אחר.
<זאב פיקובסקי: מדען ראשי, קבוצת תנובה, התאחדות התעשיינים.
מאיר כהן: זאב, איפה אתה גר?
<זאב פיקובסקי: בהרצליה.
מאיר כהן: חשבתי שאתה קיבוצניק.
איציק שמולי: אדוני היושב ראש, תנובה היא כבר לא המשאית, האוטו הגדול והירוק.
<זאב פיקובסקי: למשפחה יש פרק בקיבוץ, אבל אני הרבה מאוד שנים לא בקיבוץ.
<זאב פיקובסקי: אני חושב שהנקודה הזאת צריכה להיות מלובנת הרבה יותר באופן עקרוני ורחב בנושא הפיקוח ובכל שרשרת המזון במדינת ישראל.
<זאב פיקובסקי: אנחנו מאוד מאוד מקווים שהחקיקה הזאת תיכנס לתוקף אבל בתיקונים ולא כמו שהיא נראית היום.
<זאב פיקובסקי: למה אני מתכוון.
<זאב פיקובסקי: לשרשרת המזון יש שני צדדים.
<זאב פיקובסקי: יש את הצד החקלאי והצד התעשייתי ובהמשכו השיווקי.
<זאב פיקובסקי: הצד החקלאי מחובר וזה לא משנה אם זאת עגבנייה בשדה או מלפפון או פרה או תרנגולת או דג.
<זאב פיקובסקי: התוצרים שלהם, הם אלה שצריכים להיות מפוקחים ומוסדרים על ידי משרד החקלאות על שני אגפיו, אגף הגנת הצומח והאגף שנקרא שירותים וטרינריים.
<זאב פיקובסקי: כל זאת לפי תפיסתנו עד הגיעם למפעל המעבד ומנו הלאה עד לפה של הצרכן.
<זאב פיקובסקי: כל הקטע החקלאי, נקרא לו ואני לא רוצה כרגע להרחיב מעבר ואפשר לעשות פירוט וכבר לפני הרבה שנים אנחנו גם כתבנו נייר עמדה בנושא הזה, כדי להסדיר את הנושא, צריך להיות מוסדר באופן חד חד-ערכי על ידי משרד החקלאות כאשר ברגע שחומר גלם חקלאי, וזה לא משנה אם זאת עגבנייה או חלב.
<זאב פיקובסקי: אני אומר שהעיקרון צריך להיות שכאשר חומר הגלם הוא ממקום חקלאי, מהגידול ועד הכניסה למפעל המעבד, כולל ההובלה שלו, באחריות משרד החקלאות והחל מאותו רגע שהוא הופך להיות חומר גלם דרך כל תהליך הייצור ואחר כך השיווק עד לפה של הצרכן בין אם זה בסופרמרקט ובין אם זה במסעדה ובין אם זה בבית, צריך להיות משרד הבריאות.
<זאב פיקובסקי: יש לנו היום בלגן מוחלט בכל הנושא, גם התקנות והחלתם ויותר מאוחר האכיפה שלהן על ידי הרגולטור.
<זאב פיקובסקי: אם הוועדה הזאת תוכל לקחת את הנושא הזה ולעשות בו סדר, זה יהיה הדבר הטוב ביותר.
מאיר כהן: דבריך נרשמו.
מאיר כהן: אני עובר לסעיף הבא.
<נעה בן שבת: אדוני, בסעיף הזה אנחנו צריכים לתקן את הניסוח כך שאנחנו נבהיר שאנחנו לא מדברים רק על יצרן או על יבואן אלא אנחנו מדברים גם על החקלאי במקרה הזה.
<זמר בלונדהיים: אני מציע פשוט למחוק את המילים יצרן או יבואן.
<זמר בלונדהיים: מזון פטור.
<נעה בן שבת: זה מופיע פעמיים.
מאיר כהן: הסעיף הבא.
<נעה בן שבת: עוד שאלה אחת, אם אפשר.
<נעה בן שבת: האם אנחנו מדברים על שמירת המסמכים?
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים כרגע על זה שהוא יחזיק העתק?
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על מסמך שאני חייבת שיהיה לי בעת ההתקשרות כדי לאמת את התוקף?
<נעה בן שבת: יש כאן גם חובת שמירה לאורך זמן, שאלה המסמכים שבהמשך יש חובת שמירה לגביהם.
<אלי גורדון: את ב-154?
<נעה בן שבת: ב-153(א).
מאיר כהן: האם זאת חובת שמירה או חובת אימות?
<נעה בן שבת: האם אתם רוצים שגם כאן יהיה אימות אחת לשנה?
<נעה בן שבת: קיבלתי מחקלאי, לראשונה התקשרתי אתו, האם אני גם כאן צריך אחת לשנה?
<אלי גורדון: צריך לאמת.
<נעה בן שבת: גם על זה צריכה לחול חובת האימות.
איציק שמולי: חובת אימות על מה?
<נעה בן שבת: האם הוא עדיין ממשיך להיות אגודה חקלאית שיתופית או בעל רישום תקף.
<שי פניני: קשת העמים.
<שי פניני: חובת האימות של רישום כתאגיד, זה דבר שהוא לא כל כך ישים היות ואם מישהו לא משלם את אגרת רשם החברות שלו ב-1 בינואר, לכאורה הוא נכנס לתאגיד מפר חוק ואז אני לא עושה אתו עסקים?
<שי פניני: מה קורה אז?
<שי פניני: אם הוא לא משלם את אגרת רשם החברות, מה קורה?
<נעה בן שבת: ב-153 אחת החלופות היא או שבעל רישיון העסק בעל רישום תקף כתאגיד או כעוסק מורשה.
<קריאה: את זה אני יודע, אבל איפה אמרנו שצריך לתקף את זה?
<נעה בן שבת: זה מה שאלי אמר.
<נעה בן שבת: אנחנו שאלנו את אלי האם צריך להחיל על זה חובת אימות והוא אמר כן, אחת לשנה.
מאיר כהן: מה הצורך לתקף את זה אחת לשנה?
<אלי גורדון: מכיוון שזאת אלטרנטיבה ברישיון יצרן ומדי שנה המשווק צריך לבדוק.
<אלי גורדון: יתכן מאוד שאחד ההסדרים או אחד העסקים במהלך שנה, מבחינת החוק השתנו הדרישות לגבי כן רישיון יצרן או כן הגדרת ייצור או לא הגדרת ייצור.
<לילך דחוח: אבל אתם נותנים את רישיון היצרן.
<אלי גורדון: יכול להיות שהעסק הזה בכלל לא קיים.
<לילך דחוח: מגה קמעונאות.
<לילך דחוח: מי שמעניק את רישיון היצרן, זה משרד הבריאות.
<לילך דחוח: אני רשומה ממילא באתר ומתעדכנת בעדכונים.
<לילך דחוח: מה הטעם שאני צריכה לבדוק את רישיון היצרן אם הוא בתוקף?
<נעה בן שבת: תסתכלי על הנוסח בסעיף 152(א).
<לילך דחוח: סליחה שאני חוזרת שוב על השאלה, אבל גם לא הצלחתי להבין מה קורה כאן לגבי חקלאים שלא עובדים דרך אגודות שיתופיות, ויש כאלה, ויש התקשרויות עם חקלאים כאלה כמעט בכל הרשתות.
<זמר בלונדהיים: יש להם רישיון עסק?
<לילך דחוח: יש להם רישיון עסק.
<לילך דחוח: האמת היא שלחק
<לילך דחוח: לאי קטן לדעתי לא.
<נעה בן שבת: אין לו לא עוסק מורשה, לא רישיון עסק, לא שום דבר.
<קריאה: השאלה אם מפסיקים לעבוד אתם.
<לילך דחוח: יש לו עוסק מורשה.
<לילך דחוח: אני צריכה לבדוק כל שנה את העוסק המורשה שלו?
<זמר בלונדהיים: כרגע לא דרשנו את זה.
<זמר בלונדהיים: אני מציע שנבדוק את זה אצלנו.
<זמר בלונדהיים: אני רק רוצה לחדד ולומר שכרגע דרשנו בדיקה אחת לשנה אך ורק לתעודת היבואן.
מאיר כהן: השאלות התעוררו עקב ההערה של משרד הבריאות לתקף את זה אחת לשנה.
מאיר כהן: אתה אומר שאנחנו נמתין עם זה ואתם בודקים את העניין.
מאיר כהן: זה מייתר את כל ההערות עד שזה יגיע.
<קריאה: מה בדיוק בודקים?
<קריאה: מה השורה התחתונה?
מאיר כהן: השורה התחתונה היא שיהיה דיון במשרד המשפטים עם משרד הבריאות האם לתקף כל שנה את הרישיונות האלה והאחרים.
מאיר כהן: אני מציע שנתקדם.
<נעה בן שבת: 154.
<נעה בן שבת: קיום תנאי היצרן או היבואן משווק לא ימכור מזון אלא אם כן הוא מקיים את התנאים שסומנו על המזון בידי בעל רישיון הייצור או בעל תעודת היבואן הרשום לפי העניין, לרבות התנאים לעניין אחסון והובלה.
<נעה בן שבת: נדמה לי שלגבי היצרן קראנו לזה הוראות היצרן.
<נעה בן שבת: כאן מוסיפים גם את ההוראות של היבואן.
<רוית ארבל: אני חושבת שצריך להוסיף כאן – אלא אם נקבע בחקיקת המזון אחרת, הוספנו את זה גם לגבי טמפרטורה מבוקרת – הוראות היצרן אלא אם נקבע בחקיקת המזון אחרת.
<רוית ארבל: זה מדרש אפילו כדי להיות עקביים.
<נעה בן שבת: יכול להיות מצב בו היבואן מחייב להחזיק את זה בצורה מסוימת.
<רוית ארבל: כן, דובר על זה גם בשיחות המקדימות עם משרד הבריאות.
<רוית ארבל: לפעמים יש עניין לקבוע איזשהו רף מאוד מאוד גבוה שמקשה ואז אם זה מוסדר בחקיקת המזון, אין צורך.
מאיר כהן: תסבירי עכשיו במלים פשוטות מה את רוצה.
<רוית ארבל: לצורך העניין, תנאי הובלה.
<רוית ארבל: דובר על טמפרטורה מבוקרת וזה כבר תוקן.
מאיר כהן: את מבקשת חריגה מהסעיף.
<רוית ארבל: אני אומרת שאנחנו מייצגים את היצרנים והסעיף הזה בסדר גמור אבל אפילו אנחנו אומרים שימו כאן לב כי אלא אם נקבע בחקיקת המזון אחרת.
<רוית ארבל: לפעמים לצורך העניין יש עניין ליבואן או ליצרן לקבוע איזושהי טמפרטורה - - -
מאיר כהן: אנחנו נעבור למשרד הבריאות.
<רוית ארבל: אני חושבת שהעניין העקרוני מקובל עליהם.
<אלי גורדון: ברשותך, אני אבהיר את השאלה.
<אלי גורדון: את מתכוונת למקרה בו בחקיקת מזון נדרשה חובה קיימת והיא יותר מקלה מאשר יצרן?
<רוית ארבל: זה יכול להיות לשני הכיוונים.
<אלי גורדון: ומה את מציעה במקרה כזה?
<קריאה: שהחקיקה תקבע.
<רוית ארבל: אלא אם נקבע בחקיקת המזון אחרת.
<קריאה: אנחנו צריכים לבדוק אחר כך את חקיקת המזון.
<רוית ארבל: תישארו עם הוראות היצרן.
<רוית ארבל: אין בעיה.
מאיר כהן: הוראות היצרן מחמירות יותר?
<קריאה: לעתים הן מחמירות יותר.
<אלי גורדון: ברשותך, אם אפשר לשמוע דוגמה כדי להבין על מה הם מדברים.
<רונית דוידוביץ: אם אני למשל יבואן של טורטיות ולפי החקיקה במדינת ישראל זה מוצר שהוא עמיד ואין לו שום בעיה להיות בטמפרטורת חדר אבל היצרן שלי יש לו אינטרס לשמור על איכות המוצר שלו והוא אומר לי שאני צריכה טמפרטורה מבוקרת של 15 מעלות.
<רונית דוידוביץ: לא כתוב בחקיקה בישראל שאני צריכה לשמור ב-15 מעלות.
<רונית דוידוביץ: זאת האפשרות שלי.
<רונית דוידוביץ: כמובן שזה יאריך לי את האיכות ואת חיי המדף של המוצר אבל אני לא רוצה שמישהו יתפוס אותי ויגיד לי שבמסמך רשום 15 מעלות ואצלך יש 25 מעלות.
<אלי גורדון: משמעות הדבר היא שאת למעשה מפירה את הוראות היצרן.
<אלי גורדון: זה אומר שכל מה שהיצרן קבע לגבי אורך חיי מדף של המוצר, היבטי איכות ובטיחות שלו כי הוא עשה ניהול סיכונים וניתוח סיכונים בהתאם לתנאים האלה שהוא קבע.
<אלי גורדון: מה יקר עם אותו מוצר כשאת לא תשמרי אותו ב-15 מעלות כמו שהתבקש על ידי היצרן?
מאיר כהן: גברת דוידוביץ', הדוגמה שלך הבהירה לנו למה אנחנו צריכים להתעקש.
<זאב פיקובסקי: אני אסביר את זה בצורה מאוד ברורה.
מאיר כהן: הבנו את הסוגיה.
מאיר כהן: תחסוך.
מאיר כהן: בסדר?
מאיר כהן: שמור את המלל לדברים אחרים.
<קריאה: אז זה יוצר עיוות בין שוק מקומי לייבוא.
מאיר כהן: לא קיבלת את רשות הדיבור.
<רוני סורקיס: אני די מסכים עם אלי אלא שאני חושב שמשרד הבריאות תמיד הולך לחומרה ואני אתן דוגמה אחרת בה אנחנו מייבאים לצורך העניין מוצר, שומרים אותו בתנאים של היצרן ואני מדבר על סלמון שבמדינת המקור, בנורבגיה, נותנים לנו 12-14 ימים תוקף חיי מדף ואנחנו מקבלים את המוצר הזה בארץ ואז מצמצמים לנו את תוקף חיי המדף לחמישה ימים עד שבוע.
<רוני סורקיס: אני חושב שאם אנחנו עושים השוואה ומתייחסים ליצרן בכובד ראש וברצינות, אנחנו צריכים לעשות את זה עד הסוף ובמקרה הזה אני מבקש שאנחנו נקבע כלל לפיו או שאנחנו הולכים לפי היצרן או שאנחנו הולכים לפי משרד הבריאות.
<רוני סורקיס: ללכת לפי מה שנוח לנו, תמיד זה מהווה בעיה.
מאיר כהן: מהדברים של משרד הבריאות הבנתי שעד עכשיו הולכים לפי היצרן.
<רוני סורקיס: לא תמיד.
מאיר כהן: תחדד את זה עוד פעם.
<רוני סורקיס: אני אחדד.
<רוני סורקיס: אנחנו מייבאים דג סלמון מצונן בקלקרים, בהטסה.
<רוני סורקיס: הסלמון הזה מגיע ממדינות כמו נורבגיה והוא ארוז בקלקרים עם קרח היצרן קובע את תוקף חיי המדף וכשהוא מגיע לארץ ארוז בקרח ומצונן ובטמפרטורה התקינה, משרד הבריאות מצמצם לו את תוקף חיי המדף כאשר לטעמי אין סיבה לכך.
<אלי גורדון: אנחנו מדברים קודם כל על מספר מוצרים מצומצם בהם התייחסות לאורך חיי המדף של המוצר הוטמעה.
<אלי גורדון: תמיד, בכל מקרה, יהא אשר יהא, יצרן קובע אורך חיי מדף של המוצר בהסתמך על כל התהליך שסרקנו אותו יותר מפעם אחת כאן.
<אלי גורדון: בחלק מהמוצרים כן יש מגבלה ברמת החקיקה.
<אלי גורדון: זה לא אומר שיצרן לא יכול לקבוע בין אפס עד אותו אפר לימיט שנקבע בחקיקה לגבי מוצרים כמו חמאה, בשר, דגים וכדומה.
<אלי גורדון: יחד עם זאת אני רוצה להסב את תשומת לבם של כולם שקיימת ועדה – אפרופו שיתופי פעולה עם משרד החקלאות - משותפת לשני המשרדים, למשרד החקלאות ולמשרד הבריאות, והיא עוסקת בעדכון חיי מדף ואורך חיי המדף המרבי של מוצרים, בין היתר גם של סלמון.
<אלי גורדון: להזכירכם, חיי המדף של המוצר הזה היה יותר קצר והיום הוא התרחב.
<אלי גורדון: שוב, דבר כזה נעשה אך ורק לאחר תיקוף של ניתוח סיכונים של המוצרים שהיצרן עשה אותם.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, אתה אומר שצריך לקיים את הוראות היצרן או היבואן.
<אלי גורדון: במיוחד שזה מופיע על גבי התווית.
מאיר כהן: אלא אם כן הוועדה המשותפת הזאת קבעה אחרת.
<אלי גורדון: אבל הוועדה המשותפת הזאת קובעת כמו שאמרתי לגבי מספר מצומצם מאוד של מוצרים.
מאיר כהן: גם אם זה מוצר אחד.
איציק שמולי: אתה צריך את זה בשבילך.
איציק שמולי: אם אתה רוצה לקבוע אחרת, שתהיה לך את הסמכות בחוק.
איציק שמולי: איך תעשו את זה?
איציק שמולי: איך תחרגו מהוראות היצרן?
<ינון יוני: ההחרגה היא לכיוון מטה.
איציק שמולי: זה ממש לא משנה.
מאיר כהן: מה זה לכיוון מטה?
מאיר כהן: אם הוא אומר חיי מדף 16 יום, אתה יכול להגיד עשרים ימים?
<ינון יוני: יש מספר מוצרים שהחקיקה קובעת להם חיי מדף מרביים.
<ינון יוני: המקסימום.
<ינון יוני: לדוגמה, בשר טחון, נכון להיום, חיי המדף שלו המקסימליים הם שישים ימים.
<ינון יוני: בשר טחון קפוא.
מאיר כהן: האם זה בשר טחון שהגיע מיצרן שכתוב עליו?
<ינון יוני: בשר טחון מיצרן.
<ינון יוני: חיי המדף נכון להיום קבועים בחקיקה, בחוק, והם שישים ימים מקסימום.
<ינון יוני: אם יש יצרן שחושב שחיי המדף הם שלושים ימים, זכותו להחליט שהם שלושים ימים.
<ינון יוני: זאת אומרת, משרד הבריאות לא יתערב.
מאיר כהן: ואם הוא יחליט על 62 ימים?
<ינון יוני: הוא לא יכול כי החקיקה מגבילה אותו למקסימום.
<ינון יוני: היא לא מגבילה אותו בפחות.
<ינון יוני: אם הוא רוצה להחמיר עם עצמו, הוא יכול להחמיר עם עצמו.
<ינון יוני: זה לגבי חיי מדף שקבועים בחקיקה.
מאיר כהן: אבל אומר האדון בדוגמה שלו שיצרן מחליט על חיי מדף איקס.
<ינון יוני: הפוך.
<ינון יוני: בהקבלה לבשר הקפוא, יצרן בחוץ לארץ החליט להביא בשר קפוא בתשעים ימים.
<ינון יוני: הוא לא יוכל כי החקיקה מגבילה אותו במקסימום.
מאיר כהן: החקיקה הזאת לקחה בחשבון את רמת הסיכונים?
<ינון יוני: זה לגבי מספר מצומצם של מוצרים.
<ינון יוני: יש מוצרים אחרים שהחקיקה איננה מגבילה בחקיקה אלא היא מגבילה בערכי סף.
<ינון יוני: זאת אומרת, לדוגמה דג יש ערך סף לחיי מדף של דגים – דגים ללא חומרים משמרים, שלא ניתן לשמר אותם באף דרך אחרת למעט צינון או תנאי תברואה – באותו מקום לא החקיקה מגדירה אלא ההוראות מגדירות בערכי סף.
<ינון יוני: זאת אומרת, לדוגמה דג, לא תוכל להאריך אותו בחיי מדף מעבר לחמישה ימים אלא אם כן הוכחת לוועדה משותפת בין-משרדית שאכן אתה יכול להאריך.
מאיר כהן: חבר הכנסת שמולי הציע הצעה.
מאיר כהן: נראה לך שיש מקום להכניס את הסייג הזה שלו?
<נעה בן שבת: לפחות להבהיר מה קורה כשיש למשל דרישה מחמירה שלכם.
<נעה בן שבת: אתם צריכים להבהיר את זה.
<נעה בן שבת: לא במקום שזה הותר אלא במקום שזה הוחמר.
<זמר בלונדהיים: קודם כל, אין לי התנגדות להוסיף את התוספת שמבקשים.
<זמר בלונדהיים: הדבר השני הוא שהסיטואציה שיש הוראות סותרות לגבי אחזקת המזון מבחינת תאריך, טמפרטורה וכולי, מבחינת טמפרטורה יש לנו סעיף ספציפי שעוד לא הגענו אליו, סעיף 185 שעוסק ספציפית בשאלה מה קורה כאשר יש סתירות בנושא הזה.
מאיר כהן: אבל אין לך שום התנגדות שזה יתווסף.
<נעה בן שבת: סעיף 155.
<נעה בן שבת: הסעיף במקורו התעסק בסימון אזהרת חנק והוא קבע שמשווק גדול שאינו עומד בהוראות סימון לפי סעיף 3(ב)(2) לעניין חובת סימון באזהרת חנק.
<נעה בן שבת: כמובן סעיף 3(ב)(2) בנוסח הקודם.
מאיר כהן: מישהו יכול להסביר לי מה זאת אזהרת חנק.
<נעה בן שבת: על פיצוחים, על מוצרים שהם מסוכנים לילדים.
<קריאה: לילדים עד גיל חמש.
<נעה בן שבת: אנחנו מציעים להחליף את ההוראה הזאת בהוראה כללית יותר שמדברת על פרטי סימון מסוימים שאותם על המשווק חובה לוודא וזאת חובה על כל משווק, בלי הבחנה בין משווק גדול למשווק אחר.
מציעים שהסעיף יאמר: חובת בדיקת סימונים בלי לגרוע מהוראות סעיף 40ג – שקובע חובה עצמאית למשווק לגבי הפעולה שהוא מבצע, הסימונים שהוא מבצע – המשווק אחראי לוודא את קיומם של פרטי הסימון המפורטים בתוספת העשירית לגבי המזון שהוא מוכר.
מציעים שהסעיף יאמר: מוצע להוסיף כאן את התוספת העשירית וזה מופיע בסוף הנוסח.
מציעים שהסעיף יאמר: שם יש שלושה פרטים: שם היצרן, היבואן או המשווק מן האזור לפי העניין.
מציעים שהסעיף יאמר: תאריך אחרון לשימוש או תאריך אחרון מומלץ לשימוש.
מציעים שהסעיף יאמר: אזהרות לעניין חנק ככל שהן נדרשות.
מאיר כהן: מישהו רוצה להעיר על זה?
מאיר כהן: להתייחס?
<לילך דחוח: בדיון הקודם דנו ממש בקצרה בעניין אזהרות חנק ואחריות המשווק לוודא אזהרות חנק.
<לילך דחוח: הבהרנו את העניין הזה ואני לא חושבת שניתן כאן איזשהו מענה.
<לילך דחוח: לרוב עובדים עם ספקים ואני אתן דוגמה של ספק שמייצר ליין שלם של חטיפי בריאות, הוא מייצר ליין אחר.
<לילך דחוח: אנחנו לא בודקים ואין לנו גם אפשרות לבדוק אם בכל ליין וליין שהוא מייצר, בכל אצווה, קיימת אזהרת חנק ונאמר שזה עלול להכיל אגוזים או דברים מהסוג הזה.
<לילך דחוח: אנחנו כמובן לא מדברים על האחריות של משווק כשנמכרים פיצוחים בתפזורת או דברים מהסוג הזה אלא על מוצר ארוז מראש.
<לילך דחוח: בעניין הזה, כאשר האחריות היא אחריות רחבה ולמיטב זיכרוני היא גם הוחרגה מאותה הסתייגות מאחריות, סייג מהאחריות, יש כאן קושי רב.
<לילך דחוח: אנחנו לא נוכל לוודא את זה.
<לילך דחוח: יש מקרים בהם זה גם לא בשליטתנו.
<לילך דחוח: את זה צריך להבין ולתת לזה איזשהו מענה.
איציק שמולי: את יכולה לתת דוגמה?