GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלי גורדון: סעיף (ב) לטעמי לא סותר את מה שנאמר כרגע.
מאיר כהן: נופר טוענת שכן.
<אלי גורדון: סעיף (ב) לא סותר את מה שהיא אומרת.
מאיר כהן: מקשה עליה.
<אלי גורדון: אם במערכת ממוחשבת את יודעת איפה המלאים, זה אומר שיש שליטה מרכזית על ניהול מלאים.
<אלי גורדון: זה מה שאמרנו.
<נופר טל: יצאה תעודת משלוח, אני לא יודעת לצבוע את השקית במבה.
<נופר טל: ה-זירו הה וה-זירו שם, אני לא יודעת אם זה ה-זירו הזה ספציפית כי המחסנאי לא בודק אצווה אלא הוא בודק פג תוקף ואומר שאפשר לשלוח ומעביר לסניף.
<נופר טל: הוא לא יודע איזו אצווה.
<נופר טל: יכול להיות שהוא שלח עשרים פחיות מעשרים אצוות שונות.
<נופר טל: הוא לא יכול לעשות את זה.
<אלי גורדון: אין כאן בכלל אזכור לאצווה.
<נופר טל: אני יודעת אבל אתה אומר לי שכנראה אני צריכה לדעת מאיפה לאיפה הולכת הפחית הזאת.
<נופר טל: אני לא יודעת לעשות את זה.
מאיר כהן: אנחנו רוצים לשמוע תשובה מלאה.
<אלי גורדון: הסעיף הזה נולד לתת מענה לצרכים של רשתות שיש להן יותר מסניף אחד ובהן דווקא כן התחשבנו ולקחנו בחשבון את יכולת השליטה באופן מרוכז לאן סחורה מועברת ולא הגבלנו את זה לרמת האצווה.
<אלי גורדון: לכן זה לא אמור להפריע ביישום יום יומי.
מאיר כהן: זאת התשובה.
<נופר טל: זה לא יוכל להיות מיושם, אדוני.
מאיר כהן: אני לא בטוח.
מאיר כהן: כל פעם כשאני שומע שזה לא יוכל להיות מיושם, זה מאתגר אותי.
<נופר טל: אני מבקשת להמחיש בבקשה.
מאיר כהן: הבנו את ההמחשות.
מאיר כהן: את רוצה עוד פעם?
<נופר טל: יכול להיות שזה לא כתוב ברור.
<נעה בן שבת: אולי יש מקום להבהיר איך נעשה התיעוד.
<נעה בן שבת: אולי התיעוד של הפרטים.
<נעה בן שבת: אתה מדבר על חלק ממשלוח מזון ואתה אומר שאתה לא מחפש את האצווה, לא מעניינת אותך האצווה כרגע אלא מעניין אותך משלוח המזון, איך הוא מתפזר עכשיו לכל הסניפים.
<נעה בן שבת: זה כן מעניין אותך.
<נעה בן שבת: אתה חושב שזה ישים ונופר אומרת שאי אפשר לעשות את זה.
מאיר כהן: נופר, או שאת נותנת הסתייגות בכתב למשרד הבריאות או שתשבו.
מאיר כהן: תמצאו לכם את הזמן.
<אלי גורדון: אני מבין איפה הקושי של נופר.
מאיר כהן: אלי, בבקשה שבו אתם.
<זאב שמואל פרידמן: אדוני היושב ראש, אני חושב שזאת בדיוק המטרה של הסעיף, כדי להגן על ציבור הצרכנים כאשר מתברר שיש משהו ואני חייב לבדוק מה קורה ומה קרה.
מאיר כהן: אנחנו שלחנו אותם לשבת מחוץ לפרוטוקול.
מאיר כהן: הדברים ברורים.
מאיר כהן: אין כאן שום אינטרס לפגוע בצרכן.
מאיר כהן: אם יש טענה שהיא צודקת והיועצים המשפטיים חושבים שזה שווה עוד ליבון, אנחנו בשמחה נחזור את זה לדיון.
<נמרוד הגלילי: אני חושב שאפשר להגיד שבמידה והרשת לא יכולה במקרה ספציפי לדעת אם מוצר עבר מסניף לסניף או לחלק מהמרלוג למספר סניפים - - -
מאיר כהן: עכשיו אתה בהצעה?
מאיר כהן: אתה מציע?
<נמרוד הגלילי: אני מציע.
<נמרוד הגלילי: אני אומר שהתקבלה בקשה להסיר מוצר מהדפים, הרשת, אם היא לא מסוגלת לבצע את ההפרדה, היא תהיה מחויבת להסיר את כל המוצר מהמדף.
<נופר טל: באותו אירוע.
<נופר טל: נקודתי.
מאיר כהן: אלי, שמעת?
מאיר כהן: זה יהיה חלק מהדיון.
מאיר כהן: אנחנו עוברים לסעיף הבא אלא אם כן יש למישהו משהו דחוף להגיד.
<שרית כספי אורון: אמרת שאתה מסכים עם האמירה של פארם טו פורק, אז השאלה אם הולך להיות משהו אופרטיבי ושינוי בדרישות הסעיף הזה.
מאיר כהן: אני אבהיר את הדברים שלי ליושב ראש שלא נמצא כאן.
מאיר כהן: כחבר בוועדה בהחלט הסיפור הזה הוא באחריותי.
<שרית כספי אורון: אם כן, יתכן דיון חוזר.
<זמר בלונדהיים: אני לא אתייחס לגופו וזאת גם לא ממש שאלה משפטית לטעמי אבל אני חושב שצריך יהיה לשמוע את משרד החקלאות בנושא הזה ולראות אם אין לזה השלכות משמעותיות.
מאיר כהן: כל הזמן הטריד אותי בשנת השמיטה עת טיילתי בשווקים והיו שם ירקות שהגיעו מיהודה ושומרון וגם מהרצועה.
מאיר כהן: כאחד שמכיר את המקומות האלה, אני יודע שאחוז ניכר מההשקיה שם זאת השקיה של מים אפורים במקרה הטוב.
מאיר כהן: עכשיו אמרו לי שבדקו את זה.
<אלי גורדון: בודקים את זה כל הזמן.
<אלי גורדון: כל אצווה ואצווה נבדקת.
מאיר כהן: אני לא מכיר מישהו שנמצא בשטחי עגבניות שנכנס לבדוק.
מאיר כהן: בשביל שנת שמיטה אנחנו מסתכנים קצת.
<ענת מימון: 162.
<ענת מימון: תיעוד פרטיהם של מעביר מזון ומקבל מזון החייב בתיעוד ישמור את המסמכים הנדרשים לגבי כל משלוח מזון למשך תקופה שלא תפחת משנה ממועד תום חיי המדף של המזון או, היעדר סימון של מועד כאמור – משנה ממועד העברת משלוח המזון או קבלתו לפי העניין, בהתאם לתאריך בחשבונית העסקה.
<ענת מימון: על אף האמור בסעיף קטן (א), אם ניתנה למשלוח של מוצרי בשר תעודת משלוח וטרינרית, יישמר התיעוד האמור לתקופה שלא תפחת משישה חודשים בלבד מהמועדים האמורים באותו סעיף קטן.
<נעה בן שבת: ההוראה הזאת תהיה לה תחולה נדחית כי היא תיכנס לתוקף ביום התחילה של סעיף 253.
מאיר כהן: מישהו רוצה להעיר לגבי סעיף 162?
מאיר כהן: משרד המשפטים?
<יפעת זליקוביץ': אני רק רוצה להבין האם מדובר על כך שתעודות משלוח של מוצרי חלב אני אצטרך לשמור חצי שנה בסניף?
<קריאה: כתוב שנה.
<קריאה: בואו ננסה להבין מה הסעיף הזה אומר.
<יפעת זליקוביץ': זהו, להבין מה אני צריכה לשמור.
מאיר כהן: אני מודה לך על היותך עוזרת הוראה.
מאיר כהן: אנחנו נבין את הסעיף דרך השאלות.
מאיר כהן: בבקשה, תחזרי על השאלה.
<יפעת זליקוביץ': אני רוצה להבין כמה זמן אני צריכה לשמור בסניף למשל לגבי מוצרי חלב.
<יפעת זליקוביץ': בשר, חיי המדף שלו הם בסך הכול ימים.
מאיר כהן: משרד הבריאות, בבקשה.
<אלי גורדון: תעודה וטרינרית.
<אלי גורדון: התייחסות היא רק לבשר, מי שראה את סעיף 253.
<אלי גורדון: אני יודע שההגדרה היא של מוצרי בשר.
<אלי גורדון: בשר ומוצרי בשר.
<אלי גורדון: אין תעודה זו חלה על מוצרי חלב.
<קריאה: אבל זה אומר שצריך לשמור אותה שנה.
<אלי גורדון: אבל אין צורך בתעודה וטרינרית.
<קריאה: צריך לשמור תעודת משלוח במשך שנה.
<יפעת זליקוביץ': למשך תקופה שלא תפחת משנה.
<יפעת זליקוביץ': אם אלה מוצרי חלב, זה צריך להיות בסעיף (א) ולא בסעיף (ב).
<יפעת זליקוביץ': סעיף (ב), זה קצר, בסדר למרות שגם יש לי בעיה לשמור במשך חצי שנה תעודת משלוח של עוף שאני מקבלת כל יום תעודת משלוח.
<יפעת זליקוביץ': אני צריכה לשמור שישה חודשים.
<יפעת זליקוביץ': יש לי שני ספקים של עופות טריים ואני צריכה לשמור במשך שישה חודשים.
<קריאה: במשך שנה.
מאיר כהן: אני חייב להגיד לך שגם לי זה לא ברור.
מאיר כהן: למה אני צריך לשמור תעודות של עופות למשך חצי שנה?
מאיר כהן: נשמע את משרד הבריאות ושיגיד לנו האם אפשר להקל.
<רז הילמן: דווקא בשר שזה יותר חמור, שומרים פחות.
<אלי גורדון: לקחנו פרק זמן שהוא סביר מבחינתנו גם כדי שננהל אחר כך תחקירים.
<זמר בלונדהיים: העתקנו להבנתי את הסטנדרט האירופאי וזה בעקבות שיח עם התעשייה כי בנוסח המקורי היה מדוב רעל חמש שנים או על שלוש שנים.
<אלי גורדון: חמש שנים.
<זמר בלונדהיים: היה שיח ארוך בנושא הזה.
<זמר בלונדהיים: העתקנו את הסטנדרט האירופאי ואני חושב שאפשר להישאר בזה.
<אלי גורדון: בחלק מהמקרים זה אפילו פחות כי הוא מדבר על שלוש שנים.
מאיר כהן: אחלה תשובה.
מאיר כהן: זה אומר שאם היית בא לפני שעה, היית רואה איזה גרוע זה היה.
מאיר כהן: אנחנו ממשיכים.
<גליה שגיא: כמו בסעיף 159(ב), אותה הערה לגבי חשבונית.
<קריאה: צריך לתקן שם.
<נעה בן שבת: חשבונית העסקה ולא תעודת המשלוח, מה התאריך החשוב?
<נעה בן שבת: חשבונית עסקה או תעודת המשלוח.
איציק שמולי: משלוח, לא?
<נעה בן שבת: מתי יועבר המזון.
<נעה בן שבת: מה יותר מדויק?
<נעה בן שבת: מה התאריך היותר מדויק?
איציק שמולי: תעודת המשלוח.
<נעה בן שבת: אולי נשנה את זה.
<נעה בן שבת: בתעודת המשלוח.
<נעה בן שבת: בהתאם לתאריך תעודת המשלוח.
<קריאה: נדמה לי שקיבלנו הערה שלא תמיד יש תעודת משלוח.
<רז הילמן: זה בדיוק מה שאמרתי.
<לילך דחוח: אם אפשר להציע שמוצרים שחיי המדף שלהם הם מאוד קצרים לא ייכללו תחת הדרישה לשנה.
<לילך דחוח: זה בהחלט לא סביר.
<לילך דחוח: אני חושבת שגם תחקירים וכולי על גבינה שתוקף חייה המדף שלה הוא קצר, לא מתבצעים שנה אחרי.
<לילך דחוח: על 162(א), על הדרישה לשמור מסמכים לגבי כל משלוח.
מאיר כהן: מאיר בצדק חבר הכנסת שמולי, אתם עושים עניין.
מאיר כהן: חשבתי שאתם תתעקשו על סעיפים אחרים.
<קריאה: אלה עלויות.
<לילך דחוח: לא רק עלויות.
<לילך דחוח: מנהל סניף שנמצא בשטח, לא רק ברמת העלויות, צריך להתמודד בסניף שלו עם כל כך הרבה דברים מהותיים.
מאיר כהן: זה היה חמש שנים.
מאיר כהן: בהצעה המקורית היו חמש שנים.
מאיר כהן: ישבו אתכם וזה ירד לשנה ואחר כך זה ירד לחצי שנה.
מאיר כהן: אני סוגר את הסעיף הזה.
<לילך דחוח: בוא נסכים שזאת תהיה חצי שנה.
מאיר כהן: לא נדון בו יותר.
<ענת מימון: 163.
<ענת מימון: תקנות לעניין עקיבות מזון השר רשאי לקבוע, באישור הוועדה ובשים לב לסוגי העוסקים במזון שעליהם יחולו ההוראות – הוראות לעניין הפרטים הנדרשים לצורך זיהוי המזון לפי סעיף זה.
<ענת מימון: מסמכים נוספים או פרטי מסמכים, לרבות בדיקות, מפרטים ואישורים שאותם יש לקבל ולשמור ולצורך אבטחת העקיבות לפי תת סימן זה.
<ענת מימון: הקלות בדרישות סעיפים 162 ו-163(1) ו-(2) לפי סוגי עוסקים, בשים לב לגודלם ולסוג המזון המועבר או המתקבל על ידם.
מאיר כהן: תגיד את הסעיף הזה במשפט אחד ברור.
<אלי גורדון: כל מה שאנחנו רוצים בעניין זה, שלשר תהיה אפשרות וסמכות להתקין תקנות בשלושת הפרמטרים שצוינו כאן.
מאיר כהן: נפתח את זה לדיון?
איציק שמולי: אם זה באישור ועדה, אין בעיה.
<רוית ארבל: הסעיף כרגע מנוסח בצורה מאוד רחבה.
<רוית ארבל: אנחנו, אחרי תהליך ממושך של דיונים בו צומצמה חובת העקיבות למשווק לאיזשהו משהו שהוא יותר מצומצם מהנוסחים הקודמים וכרגע הניסוח הוא כזה שבתקנות יוכל השר, אמנם באישור הוועדה, לשוב ולהרחיב את חובת העקיבות אפילו ברמה של אצווה.
<רוית ארבל: אולי כדאי שהניסוח ישתנה כך שזה יהיה בהתאם לסעיף כי אחרת לא עשינו כלום בחוק.
<רוית ארבל: אנחנו יושבים ומדברים על חוק ואז יבואו התקנות.
מאיר כהן: אני לא חושב שצריך.
<זמר בלונדהיים: אנחנו לא נוהגים להגביל סמכות שרים.
<רוית ארבל: כי כרגע החוק קבע בצורה מאוד מפורטת מה נדרש בעקיבות ומה התקנות אמורות להוסיף?
מאיר כהן: זאת סמכותו של שר.
מאיר כהן: זה באישור הוועדה, תבואו לוועדה ותגידו את הדברים.
מאיר כהן: אנחנו לא חושבים שזה יהיה נבון להתעסק בסמכויות השר.
<זמר בלונדהיים: אני רק אומר שהחוק אכן מבטא כרגע את עמדת הממשלה לגבי מה שנדרש אבל לתקן חוק, זה שלוש קריאות.
<זמר בלונדהיים: אנחנו לא יודעים לצפות את העתיד.
<זמר בלונדהיים: בעוד עשר שנים יהיו דרישות נוספות ודברים נוספים, אז יש שר.
<רז הילמן: אני בצד של ההקלות.
<רז הילמן: סעיף 163(3), אני מציע להוסיף שתי מלים: הקלות ודרישות סעיפים 162, 163 לפי סוגי עוסקים בשים לב לא רק לגודלם ולסוג המזון המועבר אלא גם למהות הפעילות.
<רז הילמן: כאן אני מכוון למובילים של מזון.
<נעה בן שבת: כל הנושא של הובלה והקשר שלו, זאת סוגיה שצריך עוד לדון בה.
<אלי גורדון: הנושא אולי אינטואיטיבי כי נשמע שזה לא הגיוני אבל מצד שני בואו לא נשכח שזה לא רק זה שהעמיס את המשאית ויצא מחברה מסוימת והביא את זה לנקודת מכירה.
<אלי גורדון: יש חברות שהעיסוק שלהן הוא שיווק מזון ויש להן מחסנים משלהן, יש להן רכבי הובלה משלהן, חברות הפצה שעוסקות במזון.
מאיר כהן: להערכתי אנחנו שמים ריחיים על הכתפיים שלהם.
מאיר כהן: שווה בדיקה עוד פעם.
<זמר בלונדהיים: יש סעיפים מסוימים בהם אני חושב שאולי זה מתחדד אבל התפיסה גם באירופה היא שכל ביזנס פוד אופרייטר – ובדקנו את זה – כולל מובילים, יש אחריות לגבי מה שהם מובילים.
<זמר בלונדהיים: התפיסה היא שכאשר מדובר בדברים שאנשים אוכלים ויכולים להזיק להם, אנחנו לא יכולים להרשות לאנשים להגיד שאני לא יודע, אני אוסף דברים, אז מה אם זה היה בשמש כמה שעות, מה אכפת לי, זאת אחריות שלו ולא שלי ואני רק מוביל את זה מנקודה לנקודה.
מאיר כהן: יש לו אבני דרך בהן בודקים אותו.
<זמר בלונדהיים: הוא חייב לוודא שהוא מקבל את המזון ממישהו שהוא מורשה.
<זמר בלונדהיים: אסור להוביל מזון למישהו שאין לו רישיון יצרן למשל.
מאיר כהן: זה לא רק זה.
מאיר כהן: בוודאי שהוא לא צריך לקנות ממישהו שגנב מזון.
מאיר כהן: אלה דברים עליהם אין ויכוח, אבל אני חושב שיורדים לרזולוציות שהן קצת מכבידות.
מאיר כהן: צריך לעשות הפרדה ברורה בין אלה שמובילים את המזון לבין היצרנים והמשווקים.
מאיר כהן: כך אני חושב.
<אלי גורדון: ברשותך, עוד נקודה אחת לעניין של עקיבות כאן דווקא וזאת דוגמה מצוינת.
<אלי גורדון: צריך לשים לב שכל התפיסה של עקיבות נשענת על זה שהמקבל יודע ממי הוא קנה ולמי הוא מכר.
<אלי גורדון: אני מתחבר שוב לאותה נקודה שאמרתי.
<אלי גורדון: יש חברות הפצה שקולטות וקונות מזון מכל מיני חברות, גם מיצרנים וגם מיבואנים, ואחר כך מוכרות את אותו מזון לנקודות קצה, לנקודות מכירה, לשיווק קמעונאי.
<אלי גורדון: אם לא נשמור את כל נושא העקיבות אחיד לאורך כל הדרך, פשוט מאוד אנחנו נאבד את שרשרת האספקה ואת המידע במידת הצורך לא נוכל להפעיל בצורה מיטבית.
מאיר כהן: אתה מתעקש שלא תהיינה הקלות למובילים.
<אלי גורדון: במקרה הזה אין ברירה במידה שמדובר בחברה שהיא חברת הפצה.
<שי פניני: בנוגע להערה של אלי.
<שי פניני: למה נועד הדבר הזה?
<שי פניני: אם יש בסך הכול מזון שיש בו בעיה ורוצים להוריד אותו מהמדף.
<שי פניני: היום לא תהיה אפשרות לדעת אם הבקבוק קצ'ופ הזה, איפה כל בקבוק ולכן מורידים הכול מהמדף.
<שי פניני: אם היום אתה מוציא הודעה ואומר שקצ'ופ של חברה מסוימת נמצא תקול באצווה כזאת או כזאת במפעל, לא תהיה לאף אחד שום אפשרות לדעת היכן הקצ'ופ הזה נמצא, בסניף כזה או בסניף אחר, מישהו קנה אותו, החזיר אותו, לאן הוא בא ולאן הוא הלך.
<שי פניני: לא תהיה אלא אם כן נשים GPS על כל בקבוק של קצ'ופ.
<נעה בן שבת: זה טוב לציבור שמורידים את כל האצווה?
<נעה בן שבת: זה טוב לציבור שמשמידים מזון?
<שי פניני: אנחנו נוריד את כל הסחורה.
<שי פניני: בפועל מה שקורה זה שיבוא אלי ויאמר באצווה מספר חמש במפעל של חברה זאת וזאת נתגלה משהו, נא להוריד.
<שי פניני: אין ולא תהיה לאף אחד שום מערכת שתדע להגיד איפה הקצ'ופ מהאצווה הזאת הגיע לסניף.
<שי פניני: פשוט יורידו הכול מהמדף וישלחו לספק ויאמר לו שיהיה חזק ויהיה בריא ואין מה לעשות.
<שי פניני: אלא אם כן יהיה GPS.
<אלי גורדון: אני מבקש להסב את תשומת ליבנו של כולנו שלמעשה הפרקטיקה היא זאת שתייקר את המזון כי ברגע שבהינף יד תוריד את כל מה שצריך להוריד, תוריד גם את מה שלא צריך להוריד.
<אלי גורדון: כל הפרקטיקה הזאת משבשת ומעלה את העלויות.
<אלי גורדון: לכן ההסדר הזה בסופו של דבר הוא כן נועד לתת מענה הולם והגיוני לכל הצרכים של אבטחת בטיחות המוצר.
<אלי גורדון: דבר שני.
<אלי גורדון: בואו לא נשכח שההסדרים האלה לא מדברים אך ורק על מוצר מזון מוגמר אלא ההסדרים האלה גם חלים ויחולו על חומרי גלם גם על מזון שהוא בתפזורת.
<אלי גורדון: שוב, אני מזכיר פעם אחרי פעם שיש חברות שהן חברות שיווק בדיסטרביוציה או הפצה והן מוכרות אחר כך למישהו.
<אלי גורדון: אני לא רוצה להגיע למצב שבו אני אשמע שהוא קנה מיצרן איקס וכאן שרשרת האספקה נמצאת באיזשהו ערפל כי הוא לא תיעד את רשימת הלקוחות להם הוא מכר את הסחורה.
<שי פניני: זה בלי פרופורציה.
<שי פניני: אם כל יום היה כאן ריקול, זה דבר אחר ואתה צודק.
<שי פניני: ריקול הוא דבר שהוא לא כדרך הטבע.
<שי פניני: יצרן שיש לו ריקולים, יש לו בעיה אחרת, אם יש לו כל שני וחמישי ריקולים.
<שי פניני: בשביל התופעה הלא שכיחה הזאת אנחנו הולכים ומקימים מערכת של עקיבות ומסמכים ושמירה ועניינים, על דבר שאנחנו לא עושים שום דבר.
<שי פניני: שום דבר לא עושים בדבר הזה.
<שי פניני: יש אירוע שהוא נדיר.
<שי פניני: אם יש ריקול, אנחנו נוריד את כל מה שאנחנו יכולים להוריד.
<שי פניני: אין לנו דרך לדעת איפה הבקבוק קצ'ופ נמצא ואם ייתן לנו כאן
<שי פניני: משרד הבריאות איזשהו מנגנון שאומר איך את הפחית הזאת שנמצאת בסניף פתח תקווה ברשת זאת וזאת או בסניף סגולה, שייתנו לנו פתרון אחר ואנחנו נוריד הכול כל פעם.
מאיר כהן: אתה איתן בתשובתך.
<עופר ברמן: רציתי להתייחס לנושא של המוביל.
<עופר ברמן: אני חושב שמאוד ברור שמוביל הוא לא ישות עצמאית וצריך תמיד להכפיף אותו או לגורם שמייצר ומשתמש בשירותים שלו או לגורם המשווק.
<עופר ברמן: זאת אומרת, לתת לו ישות עצמאית ולהגיד לו אתה אחראי למה שאתה מוביל, זה לא טוב.
<עופר ברמן: צריך להחיל את זה על אותו גורם שמשתמש בשירותים שלו.
<עופר ברמן: אם אני היום משתמש – יש לנו מערך הפצה שלנו – במוביל כלשהו לתגבר את ההפצה בתקופות מסוימות, הוא עומד בכללים שלי.
<עופר ברמן: הוא לא יכול להחליט שהוא נוסע בלי קירור, הוא לא יכול להחליט שהוא נוסע בלי בקרת קירור, הוא לא יכול להחליט שהוא נוסע עם רכב מלוכלך.
<עופר ברמן: הוא פשוט לא אדון לעצמו, נקודה.
<עופר ברמן: את זה צריך פשוט להוריד מסדר היום.
<עופר ברמן: אין דבר כזה שמוביל הוא עצמאי.
<עופר ברמן: אם הוא חברת הפצה, כמו שאתה אומר, הוא משווק ואז יחולו עליו חוקי המשווק ואז לא צריך לתת לו ישות של מוביל.
מאיר כהן: כמה כמוכם קיימים במדינה?
מאיר כהן: רשת שיש לה גם מערך שיווק והובלה משלה.
<עופר ברמן: זה לא משנה.
מאיר כהן: אתה הדלקת זרקור מעניין.
מאיר כהן: זה נכון מה שאתה אומר.
מאיר כהן: אתה אומר לעשות הפרדה ברורה.
<עופר ברמן: אם אתה יצרן ומשווק וההובלה שלך, אתה משתמש בחברת הובלה שיש לה את כל הרישיונות, בחוזה שלך אתה, אתה מסדיר את כל הנושא הזה ואתה אחראי כלפי הלקוח שלך אליו אתה מביא את הסחורה עד נקודת הקצה וזאת אחריותך כיצרן.
<עופר ברמן: אתה לא יכול להגיד אני ייצרתי, הוא לקח וזאת בעיה שלו.
<עופר ברמן: לא.
<אלי גורדון: אם יורשה לי, זה מאוד פשוט.
<אלי גורדון: כן נתנו מענה והפרדנו בין מקרה של רכבי הובלה ששייכים לבעל רישיון יצרן לבין חברה שנותנת שירותי הובלה ואספקה.
<אלי גורדון: אתה תראה את זה ברמת החוק.
מאיר כהן: אם כן, קיבלת תשובה.
<אלי גורדון: יש כבר הטמעה של הלוגיקה הזאת.
<עופר ברמן: לגבי השאלה שעלתה קודם לגבי זיהוי מוצר.
<עופר ברמן: אם נדרש להוריד מוצר מהדף, לכל אייטם, לכל פריט, יש תעודת זהות משלו.
<עופר ברמן: זאת אומרת, אין לי בעיה אם אומרים לי להוריד קוקה קולה מיום ייצור זה וזה – מורידים את הקוקה קולה הזאת.
<עופר ברמן: אין בעיה.
<עופר ברמן: כל הסניפים ברשתות מסודרות במייל אחד אתה מוריד.
<קריאה: יש לך מדף עם שבעים-שמונים פחיות.
מאיר כהן: אלה לא סוגיות שעולות כאן.
מאיר כהן: את מרשה לעצמך לשאול אותו שאלות.
מאיר כהן: תשאלי אותו אחר כך.
<עופר ברמן: בפרקטיקה אנחנו יודעים.
<עופר ברמן: אם צריך להוריד מהמדף איזשהו פריט מתאריך ייצור זה וזה, מסומן על כל פחית תאריך ייצור ואפשר בהחלט להוריד אותה מהמדף.
מאיר כהן: אתה בטיב טעם, אתם מסודרים.
<אלי גורדון: למיטב ידיעתי אדוני היושב ראש, היום ניתן לחסום מוצר מסוים ברמה של תאריך ייצור ואפילו ברמה של הברקוד.
<אלי גורדון: זה מה שאני יודע אבל יכול להיות שאני טועה.
<רוני סורקיס: רציתי להגיד רק דבר אחד ואני מצטרף לדברים.
<רוני סורקיס: אנחנו היום מסוגלים לחסום את כל המוצר למכירה.
<רוני סורקיס: את כל המוצר.
<רוני סורקיס: אני לא יכול לחסום אותו ברמת תאריך או ברמת אצווה.
<רוני סורקיס: זאת אומרת, כדי ללכת ולחפש מוצר מסוים אם הוא קיים על המדפים אצלי מתאריך כלשהו, אני צריך לשלוח אנשים לשם שיחפשו וימצאו אותו.
<נופר טל: שני דברים.
<נופר טל: האחד, הערה כללית, והשני, הערה שמתייחסת לסעיף.
<נופר טל: ההערה הכללית היא שחשוב להבין שלפני שאנחנו מייצגים כאן רשתות קמעונאיות, אנחנו הציבור.
<נופר טל: זאת אומרת שאם אני לא אדאג לבריאות, אני, האחיינים שלי, הסבתא שלי תקנה מוצר ותיפגע.
<נופר טל: ולכן חשוב להבין שאנחנו לא רוצים להקל ראש בבריאות הציבור כי זה אנחנו.
<נופר טל: מה שכן, החוק נולד בעצם עקב רצון להוריד את יוקר המחייה בלי לפגוע בבריאות הציבור.
<נופר טל: מה שקורה זה שצריך לקחת מאזניים.
<נופר טל: אתה יודע, יש שיקולים וצריך לקחת עלות מול תועלת.
<נופר טל: אם אני צריכה להשקיע תשומות בשמירה, במעקב, בעשייה – ואגב, אלה תשומות אדירות – זה הרבה יותר יקר ממה שאמרה נעה וטענה בצדק כי תיאורטית זה נשמע מאוד הגיוני, מלהוריד את כל המוצר מהמדף ובעצם להשמיד מזון או להוריד מהמדף מזון שהוא גם תקין.
<נופר טל: מצד שני, חייבים להבין שהחוק הרי לא יגיד לי לא לעשות את זה.
<נופר טל: בפרקטיקה יקרו שני דברים.
<נופר טל: האחד, אנחנו נוציא תשומות אדירות כדי לעמוד בדרישות החוק, ושנית, אנחנו נוריד את כל המוצרים מהמדף כי הנה הפחית הזאת, יושבת כאן חברתי ממחלקת רגולציה של קוקה קולה, ואם היא תדע להגיד לי – ואנחנו מדברים כאן על סדרנים או על מנהלי הסניפים שהם משה וסווטה ואין להם איזו השכלה ואנחנו כאן עם השכלה – איך אני מזהה את האצווה, כשיש כאן רק איזה מספר קטלוגי ואין כאן תאריך ייצור, בעצם העלויות יהיו אדירות וגם נוריד ואז מה עשינו?
<נופר טל: מה הועילו חכמים בתקנתם?
<נופר טל: לא הורדנו את יוקר המחייה אלא העלינו אותו.
איציק שמולי: אני רוצה לשאול את הנציגים, גם של שופרסל וגם טיב טעם.
איציק שמולי: אחת לכמה זמן יש ריקול?
איציק שמולי: בדרך כלל.
<רוני סורקיס: אחת לחודשיים.
<רוני סורקיס: במשהו ספציפי זה יכול להיות בגלל כשרות, זה יכול להיות בגלל תקלת ייצור.
<רוני סורקיס: זה לא חייב להיות בגלל בעיה בבריאות הציבור.
איציק שמולי: בטיב טעם?
<עופר ברמן: אותו הדבר.
<רוני סורקיס: בדרך כלל הגורם שמפיץ לנו, אותו ספק, נגיד קוקה קולה לצורך העניין, הוא שולח את האנשים שלה להוריד מהמדפים.
<רוני סורקיס: הסוכנים שלה מורידים מהמדפים.
<רוני סורקיס: אני מסכים שזאת עבודת אנוש.
<רוני סורקיס: זאת אומרת, תמיד יכולה להיות טעות.
<רוני סורקיס: אם אני מוריד היום מהמדף תאריך אחרון לשיווק – כי לא תמיד יש תאריך ייצור אלא תאריך אחרון לשיווק – ואומרים לי להוריד את כל הסדרה של ה-17 לאוגוסט, זה אומר שהאנשים צריכים לגשת למדפים, הסדרנים.
<רוני סורקיס: תמיד יש אדם שנוגע במוצר ושם אותו על המדף וגם היום יש את החוקים שלדעתי גם הם לא בסדר, שצריך לשים על כל אייטם את המחיר ולקודד אותו, שגם זה סיפור.
<רוני סורקיס: יכולה לקרות טעות.
<רוני סורקיס: אני מודה.
<רוני סורקיס: לפעמים יש ריקולים שהם לא מתוקשרים אלא הם שקטים.
<רוני סורקיס: כלומר, החברה מורידה לא מסיבות איכות אלא מסיבות אחרות שלה.
<רוני סורקיס: היא באה ומורידה את המוצרים בעצמה.
<רוני סורקיס: ברור שיש כאן בעיה.
איציק שמולי: אבל אם מדברים על אחת לחודשיים, איזה עלויות אדירות?
<נופר טל: כדי שלא תחול טעות, שתישאר פחית אחת על המדף שהיא רעילה לצורך העניין, אני מורידה את כל המדף כי אותה סווטה שהיא הסדרנית לא יודעת.
<נופר טל: היא יכולה לטעות בדיוק כמו שהיא טועה בקידוד המוצר אבל כאן זה כבר חיי אדם.
<נופר טל: אני אוריד את כל המדף ואז השתת עלי את העלויות של התיעוד, העקיבות, המסמכים.
<נופר טל: זה נשמע כאן זוטי דברים אבל זה לא כך.
<נופר טל: אלה עלויות אדירות.
<נופר טל: גם הטלת את זה עלי וגם בכל מקרה אני אוריד את הכול.
<רוני סורקיס: רק דבר אחד אני רוצה לומר.
<רוני סורקיס: כשאני מסתכל על כל המערכת הזאת כאחד שאחראי להוצאת ההוראות לריקול בחברה, אני לא רואה שום שיפור או שום התייעלות בעבודה שלי.
<רוני סורקיס: כלומר, ברגע שאני מקבל הוראה, המהירות שאני מוריד למטה ומהירות הביצוע, היא תישאר אותו הדבר.
<רוני סורקיס: דרך אגב, אנחנו מבצעים את זה ומבצעים את זה לדעתי טוב מאוד.
מאיר כהן: אלי, תגובה לדברים ששמעת.
<אלי גורדון: אין לי מה להוסיף על מה שאמרתי קודם לכן.
מאיר כהן: שמענו ורשמנו.
סימן ג': 164.
סימן ג': תקנות לעניין מכירת מזון
בנושאים אלה: תנאים למכירת מון, לרבות לעניין תנאי מכירה נאותים ורשאי השר לקבוע תקנות כאמור לפי סוגי משווקים, בשים לב לגודלם ולסוג המזון הנמכר על ידם.
בנושאים אלה: חובות משווק בעניין מכירת מזון וכן הטלת חובת סימון לגבי מזון מסוים שקבע השר, ובכלל זה מזון שאינו ארוז מראש על ידי היצרן וחובת סימון במקום הממכר.
בנושאים אלה: החזרה יזומה בידי משווק לפי סעיף 191.
בנושאים אלה: חובות והוראות לעניין סוג מזון רגיש מסוים, לרבות הקביעה כי בנסיבות מיוחדות ובהחלטה מנומקת, בשים לב לסכנה לבריאות הציבור ולבטיחות המזון, נדרשת הוכחה לגבי מילוי דרישות הדין החל על ייצורו וכי אין לשווקו ללא הוכחה כאמור.
בנושאים אלה: קבע השר כאמור, יקבע את דרכי ההוכחה והמסמכים שנדרש לשמור לשם הוכחה כאמור, ורשאי הוא לקבוע דרישות כאמור לפי סוגי משווקים.
בנושאים אלה: חובות והוראות לעניין סוג מזון רגיל מסוים, לרבות קביעה כי נדרשת הוכחה כאמור בפסקה (4) לתקופה שקבע, שלא תעלה על שישה חודשים.
בנושאים אלה: תנאים לעניין מכירת מזון ייעודי.
בנושאים אלה: תנאים לעניין מכירת מזון המיועד לייצוא.
בנושאים אלה: תנאים לעניין צירוף יחד בעטיפה או בדרך אחרת שמספר מוצרי מזון מסומנים וארוזים מראש על ידי יצרן אשר אינם דורשים אחזקה בטמפרטורה מבוקרת.
מאיר כהן: אתם רוצים לפתוח על זה דיון.
מאיר כהן: זה לא ברור?
מאיר כהן: יש לכם הערות משמעותיות?
<רוית ארבל: יש לנו כמה וכמה הערות.
<רוית ארבל: זה סעיף מאוד בעייתי.
<רוית ארבל: קראו כאן כמה סעיפים.
<רוית ארבל: אמנם צירפו אותם לסעיף אחד אבל מדובר כאן בכמה סעיפים.
מאיר כהן: תזכרו תמיד שזאת סמכותו של השר.
מאיר כהן: תחשבו על פתרון יצירתי.
<רוית ארבל: אנחנו מדברים על הסמכות ולא על תוכן התקנות כי הן באמת ייקבעו בהתאם לשיקול דעתו של השר.
<רוית ארבל: אנחנו מדברים כאן על עצם ההסמכה.
<נעה בן שבת: אישור הוועדה ירגיע אותך?
<רוית ארבל: באמת הוועדה תיתן לנו את יומנו כאן.
<רוית ארבל: תחת העניין הזה עדיין קודם כל הערה טכנית.
<רוית ארבל: סעיף 164(7), נתחיל מהקל, מתייחס לעניין יצוא.
<רוית ארבל: כל הנושא של יצוא כרגע נמצא בדיונים מול המשרדים.
<רוית ארבל: ממילא מדובר בסעיף שיוצר כפילות כי תקנות כאלה, כבר הוסמך השר להתקין בסעיף 53(3), אם אני לא טועה.
<רוית ארבל: נראה לי שאפשר לוותר כאן על סעיף קטן (7).
<נעה בן שבת: אנחנו נבדוק אם זאת כפילות.
<נעה בן שבת: אני לא בטוחה שזאת כפילות.
<זמר בלונדהיים: זאת לא כפילות.
<זמר בלונדהיים: הסעיף לא מיותר.
<זמר בלונדהיים: אני מסכים עם ההערה.
<זמר בלונדהיים: אמרנו שכל הוראות לעניין ייצוא ירוכזו בסימן נפרד שירכז את כל עניין הייצוא ולכן כך ייעשה.
<זמר בלונדהיים: זה לא מיותר מבחינה את שסעיף 53 מדבר הקלות לעניין ייצור וכאן מדובר על הוראות ותנאים לעניין מכירה, שזה לא אותו מישור.
<זמר בלונדהיים: שוב, נתייחס לזה כמכלול בסימן נפרד.
מאיר כהן: אנחנו צריכים להכניס את אישור הוועדה.
<רוית ארבל: אני אתייחס לסעיפים קטנים (4) ו-(5) אלא אם כן רז רוצה להתייחס אליהם.
<רז הילמן: לא לאלה.
<רוית ארבל: סעיפים קטנים (4) ו-(5), ראשית, הם לא כל כך ברורים אבל העניין העקרוני בהם, ב-(4) זה לעניין מזון רגיש וב-(5) זה עוד אפילו לא לגבי מזון רגיש.
<רוית ארבל: המשווק כאן הופך למעין זרוע של משרד הבריאות והוא אמור, אם אנחנו מבינים נכון את הסעיף, לפקח על כך שהייצור נעשה כדין בהתאם לחקיקת המזון ותנאי לשיווק הוא שהוא קיבל את האישור הזה.
<רוית ארבל: אנחנו לא כל כך מצליחים להבין לאיזה נסיבות זה מתייחס ובאיזה נסיבות מוצדק בכלל שהמשווק יקבל נטל כזה שהוא לגמרי נטל בירוקרטי, גם על היצרנים וגם על המשווק.
<רוית ארבל: אני מתייחסת לסעיפים קטנים (4) ו-(5).
<רוית ארבל: סעיף קטן (4) מדבר על מזון רגיש.
<רוית ארבל: קל וחומר לגבי מזון שהוא לא רגיש.
<רוית ארבל: (היו"ר איציק שמולי)
איציק שמולי: משרד הבריאות, אתם מבקשים להגיב עכשיו או בסוף כל ההערות?
<אלי גורדון: אני מציע שנתייחס בסוף.
<רוני סורקיס: כאשר אנחנו מדברים על תנאים למכירת מזון, ואין ספק שמבחינתי זה כמעט הדבר החשוב ביותר, לרבות תנאי מכירה נאותים, אני לא חושב שיש קשר בין משווק גדול למשווק קטן.
<רוני סורקיס: להחזיק בקירור, זה להחזיק בקירור.
<רוני סורקיס: להחזיק מעל הרצפה, זה להחזיק מעל הרצפה.
<רוני סורקיס: אני לא חושב שצריך לעשות כאן איזשהו משהו.
<רוני סורקיס: להתיר משהו לא תקין למישהו בגלל שהוא קטן או לחייב אותי במשהו יותר טוב ממה שצריך בגלל שאני גדול.
<רוני סורקיס: אני חושב שצריך ליישר קו בנושא הזה.
<נעה בן שבת: אתה מתייחס לסעיף (1), בשים לב לגודלם.
איציק שמולי: הערה טובה.
<רז הילמן: אני חושב שאולי גם את התקנות האלה כדאי לכלול את משרד הכלכלה ולהתייעץ גם אתו לפני שמתקינים אותן כך שתהיה גם הראייה של שיקולי יוקר מחייה.
<רז הילמן: בסעיף (1) הייתי גם מוסיף כאן את מהות הפעילות, כמו שהצעתי בסעיף הקודם.
<ענת מימון: אני חושבת שסוגי משווקים, סוגי העוסקים, זה בדיוק העניין של מהות הפעילות שלהם.
<קריאה: אם זה נותן לזה כבר מענה.
<זמר בלונדהיים: זה לא גודל.