GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ניצן תנעמי: אני לא יודעת אם לעמותות יש או אין ואיך הן מגייסות, אני יודעת שקונה השירותים או נותן את השירות הזה שניתן על פי חוק והשירות הזה לא מתוקצב לו מספיק.
<ניצן תנעמי: אז אנחנו מאוד מאוד נשמח אם הוועדה תוכל לעקוב אחרי הנושא הזה כדי לראות שאכן מגיע הכסף שצריך כדי לחתום על הסכם ראוי לכל העובדים, למדריכים ולכל שאר העובדים.
מיכל בירן: ניצן, אנחנו עוד לא בשלב של לעקוב.
מיכל בירן: הם בכלל לא אומרים שהם הולכים לפתור את זה או להתערב בזה באיזה שהוא אופן.
<ניצן תנעמי: נכון, עד עכשיו הם לא התערבו ובשלב הבא אני חושבת, זה גם לפתחה של הוועדה, שמכרזים כאלה לא יכולים להיחתם רק עם מה צריך לתת לנערים, שזה נורא חשוב, כמה מדריכים, כמה עו"סיות, כמה רכזים, אלא כמה אמורים להרוויח אנשים שעובדים בתחום הזה.
<ניצן תנעמי: זה תחום עבודה מקצועי.
<ניצן תנעמי: חסות הנוער זה מקצוע.
<ניצן תנעמי: גם אמהות בית בחסות הנוער זה מקצוע, הן לא רק מבשלות, הן חלק מהמערך הזה שאמור לקלוט את הילדים ואני חושבת שכאתגר למשרד הרווחה, שיוציאו מכרזים שאומרים איך אמור להיראות השירות, הם באמת לא רק קונים שירות, הם מייצרים איזה שהוא מקצוע ואני חושבת שהמכרזים צריכים לשקף את זה.
אלי אלאלוף: אילן גילאון, בבקשה.
אילן גילאון: אלא אם כן יש עוד מישהו?
אלי אלאלוף: לא קיבלתי עוד פניות.
אילן גילאון: תראה, אדוני, המצב הוא פשוט וכל אחד כאן צריך לעשות את תפקידו.
אילן גילאון: העובדים, קודם כל תפקידם לבקש להיטיב תנאים ככל שניתן ולחדש הסכמים קיבוציים.
אילן גילאון: אנחנו צריכים לעשות מקצת מן הצדק ולהבין, שאני לא חושב שאני אגזים אם אני אומר, שזאת עבודה אסטרטגית בכל מקרהו היא חשובה לנו, מבחינת סדר העדיפויות הלאומי ולא משהו אחר.
אילן גילאון: משרד הרווחה הוא זה שצריך למצוא את התקציבים, ובואו נקרא לילד בשמו, כדי לממן את העמותות או לא להעסיק את העמותות.
אילן גילאון: צדקה חברת הכנסת מיכל בירן וחייבים להתייחס לזה, כי זה די קפיצה במדרון למטה.
אילן גילאון: אחרי שאנחנו מוציאים באאוט סורסינג כל עבודה כזאת, שהעיקרון שלה הוא שאנחנו צריכים לצמצם הוצאות ולהגדיל רווחים, בסופו של דבר אתה מגייס כוח אדם שמסתיים בהתעללות בחסרי ישע.
אילן גילאון: זה מה שקורה בכל מוסד ציבורי שהופרט באופן הזה.
אילן גילאון: וכאן זה דרך ביניים, של עמותות, בסדר.
אילן גילאון: לכן אני אומר, אם מישהו מעלה על דעתו שבעבודה מהסוג הזה, ועל זה אנחנו צריכים לתת את הדעת כוועדה, בוודאי ובוודאי לעקוב, הרי אנחנו עוקבים אוטומטית אחרי כל דבר שמתקיים כאן כי זה המשקל שלנו ואנחנו לא יכולים לקבוע בעניין הכמותי מה יעבור למה ולקבל את ההחלטות במקום משרד הרווחה במקרה הזה.
אילן גילאון: אבל אנחנו בהחלט יכולים לבוא בקריאה הזאת למשרד הרווחה, לאפשר, או לקבל - - - אתם אומרים שאנחנו עושים את המכרזים על פי כל דין.
אילן גילאון: זה בסדר גמור, אבל השאלה אם מבחינת סדר העדיפויות שלנו, אדוני, מישהו צריך לעבוד פה ב-33 שקלים בסוג כזה של עבודה.
אילן גילאון: נאמר פה, אני זוכר, הייתי פעם באיזה שהוא מוסד ואז הם הראו לי שם, הילדים, שיש להם הוספיס לחיות במוסד הזה.
אילן גילאון: הם ראו לי שם ציפורים פצועות ובעצם הציפורים הפצועות זה הילדים האלה וזו כנראה גם התחנה האחרונה שלהם לפני בתי הסוהר, בואו נקרא לילד בשמו.
אילן גילאון: ולכן אם הדבר הזה לנו הוא חשוב אני חושב שאנחנו צריכים לבוא בדברים, קודם כל עם שר הרווחה, עם תקציב הרווחה, לעזור לו להציג את התקציב הזה, כדי לממן אבל כדי גם להתנות בתנאי המכרז שלו מה יהיה שכרו של אדם, כפי שצריכים להעריך את זה, ואם יש לו דברים מקבילים במשרד הרווחה.
אילן גילאון: זו השאלה כולה, אין פה בכלל הרבה פרובלמטיקה, זה שכר זעום לעבודה אסטרטגית קשה וצריך למצוא את המקורות לממן אותה כמו שמוצאים את המקורות לממן דברים אחרים.
אילן גילאון: ככה זה עובד.
אילן גילאון: נראה לי שזה צריך להיות הסיכום שלך, אדוני.
אילן גילאון: אני חושב שאף אחד לא היה מוכן לעבוד בשכר הזה בעבודה הזו, בשום פנים ואופן.
אילן גילאון: זו לא עבודה שיש לה שעות מסוימות, זאת עבודה שאתה לוקח אותה בצורה אינהרנטית איתך לכל מקום ומקום בכל שעה ושעה.
אילן גילאון: זו לא עבודה, אפילו, זה מעבר לעבודה.
אילן גילאון: זה אורח חיים.
אילן גילאון: אנחנו לא יודעים מה זה חדוות יצירה, כי חדוות יצירה זה ביטחון תעסוקתי וזה יכולת להתפרנס בכבוד וגם לאהוב את מה שאתה עושה.
אילן גילאון: אני מאמין שאתם אוהבים את מה שאתם עושים, אבל זה תלוי בשני הדברים האחרים גם.
עבדאללה אבו מערוף: שלום לכולם, לכבוד היושב ראש.
עבדאללה אבו מערוף: אם אנחנו נסתכל על הדבר בכלל, משרד הרווחה, ואנחנו נגיע לעמותות, אם הוא יוצר כאן מעגל סגור שהוא לא יודע אם הוא לא נותן לנערים האלה בשלוש התחנות שלהם, המחסה הנעול והפתוח ואחר כך הוסטל, אפשרות אחר כך להשתקם בחברה ויחזרו לחברה להיות חלק מהחברה, אחר כך עקב חוסר תקציב אם אחת מהתחנות האלה - - - הם יחזרו עוד פעם למעגל או עוד פעם יגיעו לבית סוהר חס וחלילה, אז הכסף שזה יעלה למדינה, למשרד הרווחה, הוא עוד יותר, אז למה לא למנוע את העוד כסף?
עבדאללה אבו מערוף: זו משוואה מתמטית.
עבדאללה אבו מערוף: אם משרד הרווחה אומר 'אני נותן כסף מספיק', אז בואו נדבר עם העמותות, אולי זה המשכורות, אולי העמותות מקבלות משכורות פי 10 מהשכר הממוצע במשק.
עבדאללה אבו מערוף: נבדוק את זה, יש דוחות כספיים, אולי הם גם מגייסים כספים?
עבדאללה אבו מערוף: צריך להיות רגולטור, צריכה להיות צנזורה, צריכה להיות ביקורת.
עבדאללה אבו מערוף: אני מדבר על ביקורת, עם כל הכבוד, אני לא חוקר ולא משטרה.
עבדאללה אבו מערוף: אז אם יש כסף, נדע אם זה מספיק לתת שכר שמתאים לעבודה שלהם.
עבדאללה אבו מערוף: 34 שקל, 37 שקל, 35 שקל, זה כבר עניין שלהם, אמנם גם אני בעד שהם יחיו בכבוד ויקבלו את השכר התואם להם ולעבודה שלהם, שהיא באמת גם מבחינה נפשית קשה.
עבדאללה אבו מערוף: הם עושים עבודת קודש לשקם את הנערים האלה.
עבדאללה אבו מערוף: אז בואו נראה איפה הכסף.
עבדאללה אבו מערוף: אם באמת אין כסף והעמותות לא מגייסות כסף, אז אין כאן הרבה פילוסופיה, בבקשה, משרד הרווחה צריך להפריש עוד כסף, שיפריש.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא אתייחס כאן להפרטה, מה שאמרה מיכל, מובן, אין כאן את המקום להתייחס אליו.
עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, יש לכם ביקורת, צנזורה, על הכסף שאתם מפרישים לעמותות, אם זה מספיק, לא מספיק, המשכורות שלהם, הכסף הולך ככה חינם?
עבדאללה אבו מערוף: נזרק או לא נזרק, או מישהו נהנה מזה, סליחה על הביטוי.
עבדאללה אבו מערוף: אם לא, אז צריך לתת עוד כסף.
עבדאללה אבו מערוף: אחת פלוס אחת זה שתיים במתמטיקה, זה לא יהיה שלוש ולא יהיה מינוס אחת.
מיכל בירן: ממש משפט, כי אמרתי את עיקר דבריי.
מיכל בירן: אנחנו מכירים את השיטה בישראל.
מיכל בירן: חושבים על לתקן את מערך הכבאות רק אחרי שיש שריפה בכרמל ואנשים משלמים בחיי אדם ואז מישהו חושב שצריך לעשות גוגל ולמצוא סופר טנקר.
מיכל בירן: אני חושבת שברור לכולם, דיברת על מה קורה, לאן מעבירים אותם וכמה זה יעלה למדינה, אבל בואו נחשוב רגע על התסריט האחר, שילד שצריך להיות במעון כזה, שהוא סכנה לכל הסובבים אותו, לא נכנס למעון כזה כי אין מי שיקלוט אותו שם, שייפגעו עוברי אורח תמימים או משפחתו או מישהו אחר וזה יהיה מרוח על השער של 'ידיעות אחרונות', דבר ראשון כמובן שישר יאשימו קודם את הזוטרים ביותר ולאט לאט זה יטפס הלאה, יאשימו את הרווחה בקהילה שלא טיפלו בו כשבכלל הוא היה צריך להיות במעון סגור, ויאשימו אחר כך - - - במקום שנגיע למצב הזה, ששוב, זה יכול לעלות בחיי אדם של אנשים, זה יכול לעלות באמת בשרשרת של נפגעים מהדבר הזה, צריך לטפל בזה במקור.
מיכל בירן: אני יודעת, השר הזה הצליח להביא הרבה תקציבים למשרד, שהרבה שנים לא הגיעו אליו תקציבים.
מיכל בירן: אני גם אפנה אליו, אני מבינה, אילן, שאתה כבר דיברת איתו.
מיכל בירן: צריך את ההתערבות שלו כאן, אבל מה שבטוח, אי אפשר לרקוד על כמה חתונות.
מיכל בירן: אי אפשר להגיד שההפרטה היא שיטה יותר יעילה 'אנחנו רוצים להיות רגולטור' והשירות לאזרח לא ייפגע, וגם לא לקחת אחריות.
מיכל בירן: אי אפשר לאחוז במקל הזה משני קצותיו ואתם מנסים לעשות את זה.
מיכל בירן: אז בסוף, אני מבינה שיש הרבה אילוצים, לא הייתי רוצה לשבת גם איפה שאתם יושבים, אני יודעת, אבל בסוף אין מה לעשות, השורה התחתונה היא שזאת האחריות שלכם, הם זוטרים במערכת, אתם כן מנהלים את המערכת, למרות שגם לכם יש הרבה אילוצים, ואתם איפה שהוא תקועים באמצע.
אלי אלאלוף: משרד הרווחה, יש לכם בשורות בשבילנו?
<חנן פריצקי: אחרי כל מה שאתם אומרים לא ברור שיש לי בשורות, אבל כמו שאמרה חברת הכנסת מיכל בירן, המערכת היא עם אילוצים מאוד כבדים, אנחנו עושים בתקציב שלנו הכי טוב שאנחנו יכולים.
<חנן פריצקי: אנחנו לא חושבים שאנחנו מגיעים למצב אופטימלי, אנחנו דואגים כל הזמן לעדכן את התעריפים, אנחנו דואגים כל הזמן לשדרג ככל שניתן, אנחנו דורשים תקציב, גם ב-2016 אנחנו הולכים לשדרג במשהו את התעריפים שלנו במסגרות החוץ ביתיות, אנחנו כל הזמן מתקדמים - - -
אילן גילאון: המנכ"ל הקודם שלכם, בתקופה של מאיר כהן, אמר שאתם הולכים להוציא לאט לאט את האאוט סורסינג ולהכניס את העבודה built in בתוך משרד הרווחה.
<חנן פריצקי: אני לא מכיר משפט כזה.
אילן גילאון: אני מכיר את זה.
<חנן פריצקי: אבל, בסדר, לא נתווכח על המנכ"ל הקודם, אבל אני אומר, אנחנו מבחינתנו מנסים ככל שניתן ואני מדבר על מערכת גדולה שבה, כמו שאמרתי בהתחלה, מדובר על 6 מיליארד שקל.
<חנן פריצקי: זה לא שאני יכול לתת לחסות הנוער משהו שאני לא נותן לאחרים, המודלים האלה ניתנים לכולם.
<חנן פריצקי: בשנה הבאה אנחנו גם הולכים לעשות משהו בתחום הזה ולשדרג את התעריפים, גם בתחומים אחרים אבל גם פה.
<חנן פריצקי: אנחנו כל הזמן מנסים להתקדם בכיוון - - -
מיכל בירן: אבל, אגב, יש פה משהו built in.
מיכל בירן: הם גוזרים קופון.
מיכל בירן: שוב אני אומרת, זה בסדר, הם צריכים להתפרנס, אבל יש לך באמצע שלב מיותר, העמותות.
מיכל בירן: הן צריכות גם להחזיק את עצמן - - -
אילן גילאון: אתה לא יכול לדבר ביעדים - - -
מיכל בירן: האמת, אני לא מאשימה אותם, אנשים צריכים להתפרנס, אבל זה שלב מיותר במערכת.
עבדאללה אבו מערוף: שהם לא יהפכו לעובדי מדינה.
עבדאללה אבו מערוף: זה מובן, העמותה זה האמצע, זו הכוונה.
מיכל בירן: לא מובן.
אלי אלאלוף: אני מתנצל, אם יש דבר שאני לא משפיע עליו זה הזמן.
<חנן פריצקי: רק חצי משפט.
<חנן פריצקי: אני רוצה להגן על העמותות פה ועל ספקי השירות.
<חנן פריצקי: בדרך כלל, אני אומר עוד פעם, זה תמיד - - - ברוב המקרים שלנו בשירותי הרווחה, גם העמותות וגם הספקים האחרים עושים עבודה נפלאה.
<חנן פריצקי: אני חושב שבקטע הזה לא צריכים להגיד, 'גזירת הקופון' היא לא בדיוק נכונה, להעסקה ישירה יש את הבעיות שלה, אנחנו לא נרחיב אותן פה - - -
מיכל בירן: בהזדמנות צריך להרחיב, כי אני לא מכירה אותן.
<חנן פריצקי: בסדר, אני מוכן להרחיב.
<חנן פריצקי: אם תרצי, אני אשמח.
אילן גילאון: 30 שקל בשעה לבן אדם ש - - - 24 שעות?
אילן גילאון: הם, המשרד, הראשונים שצריכים לצעוק והיוקרה של המקצוע, זה כאילו אתם כורתים את הענף שאתם יושבים עליו.
אלי אלאלוף: ידידי, אם לא תאפשר לו לשאת את דבריו אתה לא תלמד ממנו.
אילן גילאון: דבריו לא שונים מכל הדברים שאני שומע.
אילן גילאון: איך נותנים להם 33 שקל, זאת השאלה.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני - - -
מיכל בירן: אבל לא כל כך התקדמנו, אלי.
מיכל בירן: הם אפילו לא אומרים שהם ינסו - - -
<אלברט סופר: - - - למקוואות, לכל מיני אנשים חילקו מיליונים של שקלים ואנחנו מדברים על תקציב שהוא אפסי.
אילן גילאון: מקוואות?
אילן גילאון: התחלתם לחלק למקוואות?
אלי אלאלוף: חברים, אני ממש חשבתי שהדיון יהיה ממש קונקרטי.
<אלברט סופר: הוא קונקרטי לגמרי.
<אלברט סופר: כשאנחנו מדברים על משרד הרווחה הוא קונקרטי לגמרי.
אלי אלאלוף: אלברט, מה הקשר שלך למקוואות עכשיו?
אלי אלאלוף: הבעיה שלך זה השכר שלך ובצדק.
<אלברט סופר: אני אסביר.
<אלברט סופר: זה לא המקוואות, הבעיה שלי שכשבאים להגיד שאין כסף - - -
אלי אלאלוף: אני אמרתי שאין כסף?
אלי אלאלוף: עוד לא שמעת אותי.
<אלברט סופר: לא אתה.
אלי אלאלוף: פה נציג המשרד, פקיד בכיר מאוד, ממונה על התקציבים, אומר מה המדיניות של המשרד ולמרות זאת צריך למצוא פתרון.
אלי אלאלוף: אז בואו ננסה להיות - - - אל"ף, אני יכול להגיד, כל דבר אני אבקש את הסכמתכם, אנחנו כחברי כנסת, כחברי ועדת העבודה והרווחה שהתכנסנו מזדהים עם המאבק שלכם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מסכים.
מיכל בירן: וגם מצפים שאתם תזדהו עם מאבקים אחרים שלא יהיו קשורים אליכם ובכל זאת הם חשובים.
אלי אלאלוף: מיכל, ברשותך, מעכשיו לא מפריעים לי, בסוף אם את רוצה.
מיכל בירן: - - - מה העקיצה הזאת?
מיכל בירן: - - - לא מקובלת עליי.
אלי אלאלוף: מה את רוצה?
מיכל בירן: הערתי לאלברט הערה.
אלי אלאלוף: אפשר לסגור את הישיבה בלי סיכום.
מיכל בירן: לא, סיכום זה חשוב, אלי.
אלי אלאלוף: שיהיה ברור, אני אהיה עקבי.
אלי אלאלוף: אתה רוצה לעשות מאבק, תמשיך במאבק.
<אלברט סופר: לא, לא, אני אמרתי ש - - -
אלי אלאלוף: באתם לבקש את עזרתנו.
אלי אלאלוף: תבינו, אנחנו ועדה שלא מתקצבת, שמחוקקת, שעושה מעקב אחרי ביצוע עשיית הממשלה.
אלי אלאלוף: אנחנו באנו לעזור לכם, חד משמעית.
אלי אלאלוף: המצב הנוכחי של כל חסות הנוער ומסגרות חוץ ביתיות של המשרד הן ברמה של שירותים נמוכה מדי לצרכים האמיתיים.
אלי אלאלוף: אנחנו חייבים להגיד את זה ולעזור למשרד מול האוצר כדי שיימצאו המשאבים.
אלי אלאלוף: זה לא תחום חדש בשבילי.
אלי אלאלוף: אני מרשה להגיד הערה אישית, זה לא חדש בשבילי, את הקריירה שלי התחלתי כמדריך בבית היתומים בקזבלנקה לפני 50 ומשהו שנה.
אלי אלאלוף: זה לא חדש, אתם לא מחדשים לי.
אלי אלאלוף: בנוסף, ליד הבית שלי הייתה פנימייה שלצערי סגרו אותה כדי לעשות היי טק.
אלי אלאלוף: תאמינו לי שזה כואב, 30 שנה של התנדבות פתאום עושים היי טק, בפנימיית אשלים בבאר שבע.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר, אל"ף, מזדהים.
אלי אלאלוף: שתיים, אנחנו נפנה, לא כל אחד באופן נפרד, כוועדה לשר הרווחה ולשר האוצר כדי שייבדק הנושא בכללותו, כי זה לא מדיניות עבור עמותה זו או אחרת.
אלי אלאלוף: דבר שלישי, ואני מבקש מאגף התקציבים במשרד הרווחה, יש לעת משבר תקציבים מיוחדים.
אלי אלאלוף: אני מבקש לבדוק את המצב ולראות תוך שבועיים איך עוזרים לפתור ולהגיע להסכם עם העובדים והנציגים שלהם ועמותות.
אלי אלאלוף: יש לכם שבועיים לנסות.
אלי אלאלוף: אי אפשר להמשיך.
אלי אלאלוף: ילד שלא נמצא במסגרת זה יעלה לנו, נאמר על ידי כולנו, זה יעלה למדינה ובמיוחד לילד, לא מעניין אותי המדינה במקרה הזה, בחיים נורמליים, בשילובו במערכת, בחזרה לתוך משפחתו וכו'.
אלי אלאלוף: אי אפשר להמתין, יש לכם שבועיים כדי להגיע לסיכום.
אלי אלאלוף: ולא, אני מבקש מכם, מהמשרד, מהממונה על השירות הזה, לדווח לוועדה מה מצב הדיונים ביניכם.
אלי אלאלוף: בפרק זמן של עד חודש נקיים דיון חוזר ונעשה מעקב.
אלי אלאלוף: לא ציינתי את חברתי מירב בן ארי, שהיא חברת כנסת, ועוד מהסיעה שלי וידידה הרבה שנים בתחום של ילדים ונוער.
אלי אלאלוף: אז אני שוב אומר, אנחנו נעשה מעקב, נבקש מכם תוך שבועיים דיווח בכתב מסודר לוועדה.
אלי אלאלוף: תוך חודש נקיים, אם יש צורך, אם הסתדרתם נשלח נשיקות, אם לא, תוך חודש אנחנו מבקשים לקיים דיון חוזר בעניין הזה באותה מתכונת.
אלי אלאלוף: אני מודה לכם, הייתי שמח לשמוע את הצעירות, אבל בהזדמנות אחרת.
<אושרת נחום: אפשר להגיד משהו?
אלי אלאלוף: בבקשה, המשפט האחרון.
<אושרת נחום: אני מדריכת לילה במעון מסילה, זה מעון נעול.
<אושרת נחום: אני מדריכת לילה כבר שנתיים וחצי.
<אושרת נחום: אני אחת המדריכות הכי ותיקות במעון, שנתיים וחצי.
<אושרת נחום: זה לא אמור להיות ככה.
<אושרת נחום: אחת הסיבות שהרבה עובדים אצלנו ומדריכים עוזבים מאוד מאוד מהר זה בגלל שהעבודה הזאת היא לא עבודה מתגמלת.
<אושרת נחום: אנחנו מאוד אוהבים את הנוער, אנחנו מאוד רוצים לעזור לנוער, אנחנו חושבים שהקשר הבין אישי זה אחד הדברים הכי חשובים בזה שזה מקדם אותם, ראינו את זה לאורך כל הדרך, אבל אם אנחנו לא נרגיש מתוגמלים אנחנו לא נוכל להמשיך, ואם אנשים לא ממשיכים זה אומר שאין קשר שהוא ארוך.
<אושרת נחום: אנשים לא נשארים במקצוע הזה וזה מקצוע מאוד מאוד חשוב, הנוער של היום זה העתיד שלנו אחר כך מחר.
<אושרת נחום: אם אנחנו לא נרגיש מתוגמלים אנחנו לא נישאר.
<אושרת נחום: אם אני בתור מדריכה צריכה לעבוד בעוד שתי עבודות כדי להגיע למצב שאני מצליחה להתפרנס זה נשמע לי קצת לא הגיוני.
<אושרת נחום: הלוואי שהייתי יכולה להשקיע את כל כולי רק בעבודה אחת כדי לתת לנוער יותר, ואני נותנת להם המון, וגם הצוות אצלי במעון.
אלי אלאלוף: תודה, באמת סיכום טוב.
אלי אלאלוף: תודה לכם ולהתראות.
מאיר כהן: צהריים טובים, שלום לכולם, אני מבקש שקט.
מאיר כהן: אני מתנצל על האיחור של חמש דקות.
מאיר כהן: אנחנו נוסיף אותו בסוף הישיבה.
מאיר כהן: במסגרת יום הפג בכנסת, חברת הכנסת אורלי לוי שלחה מכתב לוועדה ובו היא מבקשת אינפורמציה, מעקב ודיווח מאנשי משרד הבריאות.
מאיר כהן: אנחנו מתכבדים בנוכחות של שרת הבריאות לשעבר, חברת הכנסת יעל גרמן.
מאיר כהן: אדוני, חבר הכנסת אבו מערוף.
יעל גרמן: דוקטור.
מאיר כהן: ד"ר אבו מערוף.
מאיר כהן: שמעתי שאתה אורולוג.
<אבו מערוף: נכון.
מאיר כהן: נדבר על זה.
מאיר כהן: בגילי נדבר אחר-כך.
מאיר כהן: חברים, אנשי משרד הבריאות.
מאיר כהן: לפני שאנחנו נעבור למצגת של אנשי משרד הבריאות אני רוצה לשמוע את חברי הכנסת.
מאיר כהן: אני רק מאד מבקש, יש הרבה אנשים שצריכים לדבר.
מאיר כהן: אורלי, להציג את בקשתך בקיצור ואחריה חברת הכנסת יעל גרמן תספר לנו מה נעשה בתקופה.
מאיר כהן: נשמע את אבו מערוף ואז נשמע את אנשי משרד הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, אנחנו כבר בשנה השישית ברציפות שבה אנחנו מקיימים בכל שנה יום מיוחד לציון יום הפג.
אורלי לוי אבקסיס: ביום זה אנחנו לא רק עוקבים אלא מעלים על סדר-היום של הכנסת נושאים שצריכים לדון בהם, לטפל בהם, לחשוב בצורה יצירתית איך אנחנו מנתבים את הכספים למקומות הנכונים.
אורלי לוי אבקסיס: רק לסבר את האוזן, אדוני היושב-ראש, בשש השנים האלה היו לנו הישגים מאד יפים.
אורלי לוי אבקסיס: ראשית, הארכנו את חופשת הלידה בתשלום בעבור כל אשפוז ילוד והיום החופשה לא תלויה בשאלה כמה ימים הילוד מאושפז, כמה בעקבות זה אתה מקבל וכו'.
אורלי לוי אבקסיס: הטבלה הישנה נמחקה לחלוטין.
אורלי לוי אבקסיס: זה אוניברסלי.
אורלי לוי אבקסיס: כמעט ולא נדרשת האם למלא יותר מדי טפסים, אבל את הזכויות שלה היא מקבלת.
אורלי לוי אבקסיס: כשהפגים מסיימים את האשפוז והולכים הביתה לטפל בילדים, אז, כשאין צוות רפואי מסביב, רוב הנשים, לצערי הרב, נאלצות לעזוב את מקום העבודה שלהן כי חופשת הלידה שלהן פשוט הסתיימה.
אורלי לוי אבקסיס: עשינו עבודה מאד יפה עם ארגון לה"ב, שזה הארגון של ההורים.
אורלי לוי אבקסיס: גם כשהילדים שלהם כבר גדולים, הם מלווים יד ביד.
אורלי לוי אבקסיס: כמובן, איגוד הניאונטלוגים, שעושה עבודה מצוינת.
אורלי לוי אבקסיס: נמצא פה ד"ר מולי צנגן שעושה עבודה לא רק במסגרת יום הפג אלא לאורך כל השנה.
אורלי לוי אבקסיס: נמצאים פה נציגים כמו אילנה כהן המיתולוגית, של האחיות.
יעל גרמן: האגדית.
אורלי לוי אבקסיס: האגדית.
מאיר כהן: פעם חשבתי שאת עובדת בטלוויזיה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בונים עליה המון.
אורלי לוי אבקסיס: נמצאים פה ארנון אפק ואחרים.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר שמדינת ישראל היתה משלמת בעבור כל פג שנולד כ-200,000 שקל, אלא שגילינו שלאורך הזמן מנהלי בתי החולים היו מסיטים את הכספים האלה למקומות אחרים, רק לא לפגיה.
אורלי לוי אבקסיס: הכספים האלה יכלו לשמש אפילו בעבור תשלום חשמל, אפילו בעבור תשלום ליחסי ציבור לבית החולים או למחלקות אחרות שצריכות.
אורלי לוי אבקסיס: ניסינו לצבוע את הכספים.
מאיר כהן: לא היתה רגולציה שצבעה את הכספים?
אורלי לוי אבקסיס: לא, אי אפשר.
אילנה כהן: גם לא את התקנים.
אורלי לוי אבקסיס: אני אנסה לסמן כמה נקודות של מה שהשגנו ושל מה שצריך להשיג.
אורלי לוי אבקסיס: ראשית, אמנם לא הצלחנו לצבוע את כל הכספים, אבל מולי יוכל להעיד שהבאנו לאיזושהי מהפכה בכך שיצרנו מודל תקדימי, אולי, עם משרד הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: משרד הבריאות היה שותף לזה.
אורלי לוי אבקסיס: משרד הבריאות אולי גם יציג אחר-כך את הנתונים איך זה השתפר.
אורלי לוי אבקסיס: היה מודל תמריצים כדי להפוך את מנהלי בתי החולים לשותפים ברצון לשפר ולהרחיב את התנאים בפגיות.
אורלי לוי אבקסיס: מי שהשקיע יותר גם קיבל יותר.
אורלי לוי אבקסיס: שנית, היה מחסור מאד גדול וסכנה מאד גדולה של איבוד כוח אדם איכותי של ניאונטולוגים, שאלה הרופאים עם התמחות מיוחדת לטיפול בילודים הללו.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור שזה אולי אחד המקצועות הקשים ביותר ושהכי נמצאו במצוקה.
אורלי לוי אבקסיס: ידענו על כך שכמעט 20 מומחים עמדו לצאת לפנסיה והיו לנו רק שני מתמחים במערכת.
אורלי לוי אבקסיס: השירות הזה כמעט ויצא ממדינת ישראל ואז, בעקבות שיתוף פעולה גם עם משרד הבריאות וגם עם האוצר במשבר הרופאים, הצלחנו לפתות מתמחים להגיע.
מאיר כהן: זה מקצועות סיכון?
אורלי לוי אבקסיס: זה מקצוע במצוקה לחלוטין.
אורלי לוי אבקסיס: לא רק שהצלחנו להציל את זה, אנחנו יודעים שיש עוד עשרים תקנים שאמורים להיכנס ב-1 בינואר.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאד שייכנסו 20 תקנים נוספים.
אורלי לוי אבקסיס: הצלחנו לקבל גם אחיות, אבל המחסור באחיות ובעיקר באחיות טיפול נמרץ של ילודים הוא כזה גדול, שגם ה-65 שקיבלנו לא מכסות ולא במעט.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שחסרות לנו עוד כ-800 אחיות כדי להביא לכך שיהיה גם טיפול מהיר.
אורלי לוי אבקסיס: תחשוב, אם אותה אחות צריכה לטפל באותם תינוקות במצב של טיפול נמרץ וצריכה לרוץ בין עגלה לעגלה – אחד עשה סטורציה והשני עכשיו מגיב בצורה אחרת – היא לא יכולה בדרך גם לשטוף ידיים ולהספיק לתת להם את הטיפול המציל חיים באותו רגע.
אורלי לוי אבקסיס: אלו אנשים שבאמת באו בשליחות.
אורלי לוי אבקסיס: מלאכים ומלאכיות, אני קוראת להם.
אורלי לוי אבקסיס: המלאכיות של הפגייה.
אורלי לוי אבקסיס: ואז אנחנו נתקלים בבעיות של זיהומים ובעיות נוספות.
אורלי לוי אבקסיס: זה אחד מהדברים שצריך לתקן.
אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לדבר על כך שבשנה שעברה, לצערי הרב, מיד לאחר יום הפג, שרת הבריאות לשעבר שהתחייבה להסטת כסף לבנק חלב-אם – אדוני אולי לא יודע, אבל אימהות שיולדות לא לכולן יש חלב.
אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה הוא שיש שוק שחור של חלב-אם.
אורלי לוי אבקסיס: שוק שחור.
אורלי לוי אבקסיס: ואנשים באים מתוך מקום טוב ואומרים: אני אתרום את החלב שלי להציל את החיים של אלה או – יש לי הרבה חלב וכדומה, אבל אף אחד לא עובר את התנאים של ההיגיינה, שבודקים מה הילד מקבל.
אורלי לוי אבקסיס: אם, חלילה וחס, אין שם מחלות שעוברות דרך החלב.
אורלי לוי אבקסיס: בנינו איזשהו מודל – מה זה "בנינו"?
אורלי לוי אבקסיס: איגוד הניאונטולוגים ביחד עם האגף הרלוונטי במשרד הבריאות בנו איזשהו מודל שהיה אמור להיות מתוקצב.
אורלי לוי אבקסיס: היה אמור לצאת מכרז וזה לא בדיוק קרה כי יצאנו לבחירות.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת גם לציין את פרופ' רוני גמזו.
אורלי לוי אבקסיס: פרופ' רוני גמזו מתחילת הדרך הלך אתנו.
אורלי לוי אבקסיס: הוא הוביל ועזר בבניית מודל התמריצים.
אורלי לוי אבקסיס: הוא עזר גם בדברים נוספים, בהסטת תקנים.
אורלי לוי אבקסיס: עדיין המיטות שמגיעות לטיפול נמרץ תינוקות-פגים, לא דומה הדבר לשום תקנון של טיפול נמרץ בשום מחלקה אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: הוא בחוסר מאד מאד גדול ואותן אחיות שנדרשות לעשות את ההשלמה של ההתמחות-על כיצד לטפל באותם תינוקות במצבי חירום כאלה, נדרשות לעשות את זה מהכיס הפרטי שלהן.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תגיד לי – אישה, אם לילדים - -
אילנה כהן: שמרוויחה 8,000 שקל.
אורלי לוי אבקסיס: גם צריכה לשלם על זה וגם צריכה להיות במשמרת 24/7 כולל שבתות, כיפור וכדומה.
אורלי לוי אבקסיס: אין מספיק אחיות וגם פורשות באמצע בגלל הקושי הרגשי והמאמץ הפיזי.
אורלי לוי אבקסיס: למה הן לא מתוגמלות?
אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו מושכים כוח עבודה טוב ואיכותי שיבטיח את הדברים האלה?
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שראוי לדון בזה גם היום.
מאיר כהן: חברת הכנסת גרמן, סקירה על תקופתך כי הוצאתי חומרים אבל זה עד 2013.
יעל גרמן: קודם כל אני מברכת על הדיון ואני מברכת את חברת הכנסת אורלי לוי, שיוזמת את הנושא הזה שנים רבות.
מאיר כהן: חברת הכנסת אורלי לוי, זה היה הדיון שלה.
מאיר כהן: היא יזמה את הדיון.
מאיר כהן: את נשמעת כמתמחה בנושא.
אילנה כהן: חבל על הזמן, חבל על הזמן.
יעל גרמן: מתמחה לניאונטולוגיה בילודים.
יעל גרמן: אני חושבת שמערכת הבריאות שלנו היא מערכת מצוינת והנתונים מוכיחים, ובאמת יש לנו במה להתגאות.
יעל גרמן: מבחינת הנתונים הממשיים, קודם כל מה שאנחנו יודעים על תוחלת החיים ועל תמותת תינוקות.
יעל גרמן: אבל כשאנחנו מגיעים לפגים אנחנו מוצאים נתונים שונים לחלוטין ומאד מאד מדאיגים.
יעל גרמן: ואם בתמותת תינוקות אנחנו יכולים לראות שהגרף הולך ויורד, הרי שבתמותת ילודים, בתמותת פגים אנחנו לא נמצאים במקום טוב.
יעל גרמן: לא במקום תחתון אבל לא במקום טוב.
יעל גרמן: סיפרה אורלי על התכנית, שאנחנו קוראים לה "תכנית הכוכבים".
יעל גרמן: באמת, רוני גמזו עיבד יחד עם ארגון הניאונטולוגים וכמובן, יחד עם האוצר.
יעל גרמן: האוצר הקצה לזה 80 מיליון שקל בארבע שנים.
יעל גרמן: זה התחיל ב-2013, 2014, 2015 ו-2016.
יעל גרמן: צריך לוודא שבאמת ב-2015 קיבלו את ה-20 מיליון ושב-2016 עומדים לקבל את ה-20 מיליון האחרונים.
יעל גרמן: צריך לדאוג לכך שיהיה המשך לתכנית הזו.
יעל גרמן: התכנית הזו היא תכנית של תמריצים, שבאה ומציבה יעדים לפגיות.
יעל גרמן: מי שעומד ביעדים או יותר מזה, מקבל כסף.
יעל גרמן: מקבל תמריץ כספי לפגייה.
יעל גרמן: אני ראיתי עוד ב-2014, לפני שסיימתי את תפקידי, איך פגיות, גם בסורוקה וגם במקומות נוספים, השקיעו את הכסף במקום המתאים.
יעל גרמן: צריך להבין שהתמותה בפגיות נובעת מזיהומים.
יעל גרמן: אנחנו יודעים שיש לנו בעיה של זיהומים בבתי החולים בכלל ובפגיות בפרט.
יעל גרמן: וכדי שנוכל להילחם בזיהומים, אנחנו צריכים לדאוג לכך שנפתור את בעיית הצפיפות.
יעל גרמן: התקן, אם אני זוכרת, הוא מטר וחצי מרחק בין עריסה לעריסה וכאשר אתה נכנס היום לפגיות אתה לא תמצא את זה.
יעל גרמן: אולי בפגיות במקומות יוצאי דופן.
יעל גרמן: בדרך כלל אתה תמצא צפיפות גדולה, מחסור בכוח אדם.
יעל גרמן: המחסור באחיות הוא קריטי.
יעל גרמן: ממש קריטי.
יעל גרמן: שתי הבעיות האלה מתורגמות לכסף.
יעל גרמן: אם יהיו כספים אפשר יהיה להשקיע, להרחיב את הפגיות ולהוסיף כוח אדם.
יעל גרמן: אין לי ספק שאפשר יהיה לקבל נתונים.
יעל גרמן: ארנון, הנתונים של מוות בפגיות משתפרים בשנתיים האחרונות?
מאיר כהן: תכף אנחנו נשמע, חברת הכנסת גרמן.
מאיר כהן: כשתסיימי את דברייך אנחנו נשמע.
יעל גרמן: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ובאמת לקרוא, קודם כל, להמשיך ולהשקיע.
יעל גרמן: אין שום סיבה שמערכת הבריאות המפוארת שלנו לא תצטיין גם בתחום הזה.
מאיר כהן: אני רוצה לשמוע את ד"ר מערוף ואני אתן אחר כך זמן לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.
עבדאללה אבו מערוף: באמת היום הזה הוא יום מיוחד וחשוב מאד, שבאמת דן בעניין הפג.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא אדבר הרבה ולצערי הרב, אני מאד מצטער ומבקש את סליחתכם, שאני חייב לצאת.
עבדאללה אבו מערוף: היום במליאה נדבר על זה גם עם חברת הכנסת אורלי לוי.
עבדאללה אבו מערוף: יש דיון במליאה.
עבדאללה אבו מערוף: אני אתייחס גם לעניין של אחרי השחרור מבית החולים.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו גם עם משרד הבריאות ואנחנו חייבים למצוא משאבים בעניין הטיפול אחרי, המעקב, הפיזיותרפיה והדיאטניות.
עבדאללה אבו מערוף: זה חשוב ועד גיל שנתיים יש הרבה ליקויים בעניין הזה.
עבדאללה אבו מערוף: מאד חשוב לנו שהרופאים, משרד הבריאות ומשרד הרווחה יהיו מעורבים.
עבדאללה אבו מערוף: יש חומר רב על זה ואנחנו יודעים שיש הרבה מה לשפר וצריך באמת לשפר.
עבדאללה אבו מערוף: דוגמה אחת, אנחנו יודעים שיש אחות אחת על 4 עד 8 פגים טיפול נמרץ.
עבדאללה אבו מערוף: מונשמים באינקובטורים.
עבדאללה אבו מערוף: צריכה להיות אחות לכל פג, ואני לא מדבר על כוח עזר, שגם בו יש ליקוי.
עבדאללה אבו מערוף: בסך הכל יש 115 רופאים ניאונטולוגים ו-800 אחיות.
עבדאללה אבו מערוף: יש הרבה הרבה מה לשפר ונכון שהתחלנו וחברת הכנסת יעל גרמן נקטה ביוזמה מבורכת.
עבדאללה אבו מערוף: אני אומר את זה לא בגלל שהיא על-ידי, וחבל שהיא לא ממשיכה את העבודה שבה היא התחילה במשרד הבריאות, אבל זה כבר עניין פוליטי.
עבדאללה אבו מערוף: לכן אנחנו כולנו ביחד נפעל בכל הדרכים שצריך כדי לשפר את העניין.