GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: אז שיוסיפו את המילה "מזון".
<אלי גורדון: כמו שהמשפט בנוי, הוא קשור למזון.
<אלי גורדון: המזון ובטיחותו.
<זמר בלונדהיים: אני חוזר לסעיף, עברתי מהר על החוק.
<זמר בלונדהיים: ענת, מה ההערה שלכם?
<זמר בלונדהיים: מה הבעיה?
<ענת מימון: חשש לבריאות הציבור או - - -
<נעה בן שבת: בטיחותו.
<נעה בן שבת: זה לא בטיחות הציבור.
<אלי גורדון: בטיחותו, הכוונה למזון.
יעל גרמן: בטיחות המזון.
<רוברט סגל: או פשוט למחוק את שתי המילים האחרונות.
<זאב פרידמן: אתה יוצר קשר בין המזון לבריאות - - -
<קריאה: כן, יש קשר בין בטיחות מזון לבריאות ציבור.
אלי אלאלוף: חבר'ה, כרגע ההחלטה – סעיף 64.
<ענת מימון: קראנו.
<רז הילמן: יש לי הערה לגבי 64.
<רז הילמן: ב-63 מדובר על שימוש שחייבים לעשות בתוך 14 יום מהמועד שאמרו לך להפסיק לעבוד.
<זמר בלונדהיים: בהקדם האפשרי, ולא יאוחר מ-14 יום.
<רז הילמן: 14 יום זה המון.
<רז הילמן: לצמצם את זה לשבוע או לעשרה ימים.
אלי אלאלוף: בהקדם האפשרי, לא יאוחר מ-14.
<רז הילמן: אפשר לא יאוחר מעשרה ימים.
אלי אלאלוף: לא, יש לך אפשרות לעשות בתוך יומיים.
<רז הילמן: זה לא נכון.
<רז הילמן: כי משרד הבריאות יכול להגיד אני לא פנוי, תבואו אלי בעוד שבועיים.
<זמר בלונדהיים: הוא אמר יש אפשרות.
<רז הילמן: אנחנו רוצים שלא תהיה למשרד הבריאות אפשרות כזאת.
<זמר בלונדהיים: מצד אחד אומרים כמה אתם צריכים - - - הרי זאב אומר לנו – בצדק, לתפיסתו – שצריך להעביר את הסמכויות ולתת מהות לשירות המזון.
<זמר בלונדהיים: מצד שני, אי-אפשר לסמוך עליהם שהם לא יעשו את זה, לא יבינו את משמעות ההתליה, ומן הסתם יעשו את השימוע בהקדם האפשרי.
<זמר בלונדהיים: חזקה על הרגולטורים הבכירים שהם יעשו את השימוע בהקדם האפשרי.
<רז הילמן: למה מראש לאפשר מצב של כל כך הרבה זמן?
אלי אלאלוף: חבר'ה, ברשותכם, יש גבול.
<רוית ארבל: סליחה, בקשה - - -
אלי אלאלוף: חבר'ה, למרות שנשארה רק רבע שעה - - -
<רוית ארבל: אולי אפשר לכתוב - - -
אלי אלאלוף: לא, לא קיבלת את רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: מה רצית?
<אהוד פלג: יש לנו שני סעיפים שעוסקים בנושא של יידוע לציבור.
<אהוד פלג: האחד כאשר הדברים נוגעים לבריאות או בטיחות מזון, מה שיוחלט, על כל אופן, סכנה לציבור מהמזון.
<אהוד פלג: הדבר השני, כאשר הוטל עיצום כספי על בית עסק, אז יש חובה לפרסם לציבור.
<אהוד פלג: לעומת זאת, על כל הסנקציות שמנויות בסעיף 60 ובסעיפים הבאים, אין חובה לפרסם לציבור.
<אהוד פלג: הנושא של פרסום לציבור כסנקציה נוספת במקרים המתאימים יכולה לשמש הרתעה מאוד משמעותית, ואנחנו מציעים לשקול להוסיף אותה למקרים האלה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזו הערה חשובה מאוד.
אלי אלאלוף: אני מציע שתבדקו את זה בהמשך.
אלי אלאלוף: אבל זו הערה חשובה מאוד, שהציבור ידע כשאתם סוגרים מפעל או במקרה של התליית רישיון של מפעל.
אלי אלאלוף: שהציבור ידע.
אלי אלאלוף: בלאו הכי העיתונים מחכים לכם.
<נעה בן שבת: השאלה אם זה לא יגביל אותם בפעילות שלהם, שהם יחששו לעשות את זה כדי לא ללכלך את המוניטין של בית העסק.
<אלי גורדון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לציין, כפי שאהוד ציין, לפרסום של פעילות אכיפה כן נתנו את הדעת, ולא בכדי.
<אלי גורדון: כי ברגע שמפרסמים כל דבר ודבר, בסופו של דבר זה מקשה.
<אלי גורדון: קודם כל, מבחינה ציבורית זה הופך להיות משהו שרץ ומתרגלים לכל דבר.
<אלי גורדון: מצד שני, על כל התליה כזו אחר-כך צריכים להוציא הודעה על החזרה.
<אלי גורדון: ולכן אלה הדברים שלא היינו רוצים.
אלי אלאלוף: אני מציע לא להסתיר אף פעם משהו מהציבור.
<אלי גורדון: לא, לא מסתירים.
אלי אלאלוף: מהסיבה הפשוטה שכשאחר-כך זה מתגלה, זה מתגלה הרבה חזק ומאשים הרבה יותר אנשים.
אלי אלאלוף: אני מציע – הכי טוב זה לפרסם.
אלי אלאלוף: לטובת הציבור ולטובת האמינות של המערכת.
<שרון גוטמן: שרון, שירות המזון הארצי.
<שרון גוטמן: לעניין הזה, בגלל חוק חופש המידע, הרבה פעמים אנחנו נתקלים בבעיה לפרסם משום שזה פוגע בצד שלישי.
<שרון גוטמן: אז אם החוק לא מחייב אותנו, יש לנו בעיה.
אלי אלאלוף: את זה כבר אמרנו, אם החוק מאפשר.
אלי אלאלוף: תשמרו על החוק, אבל תוסיפו.
אלי אלאלוף: ההערה חשובה מאוד לדעתי.
<זמר בלונדהיים: בסדר, אנחנו נבדוק את זה.
<ענת מימון: "65.
<ענת מימון: מסירת הודעה לבעל הרישיון – הודעה על החלטת נותן הרישיון לפי סעיפים 60, 62 או 63 תימסר בכתב לבעל הרישיון הנוגע בדבר, בהודעה מנומקת".
<נעה בן שבת: זה צריך להיות 60, 61 או 62.
<ענת מימון: גם 63 צריך.
<נעה בן שבת: לא, החלטת נותן הרישיון – לא, אני לא חושבת.
<נעה בן שבת: אתם נותנים הודעה על זה שאתם מתלים באופן דחוף?
<נעה בן שבת: אה, בהודעה מנומקת, נכון.
<ענת מימון: אז מוסיפים את סעיף 61.
<ענת מימון: סעיף 66 - - -
<זמר בלונדהיים: לא צריך את 63.
<אלי גורדון: כולם בתוך 60.
<זמר בלונדהיים: 63 הוא כאשר אני מפעיל את סמכותי ואני לא נותן שימוע, אבל ההחלטה המהותית היא עדיין ב-60 וב-61.
<ענת מימון: "66.
<ענת מימון: מתן רישיון ייצור לאחר ביטול – בוטל רישיון ייצור מטעמים שפורטו בסעיף 60, לא תידון בקשתו של בעל הרישיון שבוטל למתן רישיון ייצור לאחר הביטול, אלא לאחר שעברה תקופה של 12 חודשים מיום הביטול; ואולם, נותן הרישיון רשאי לקצר תקופה זו, לפי בקשת בעל הרישיון, מנימוקים שיירשמו".
<זמר בלונדהיים: הרעיון הוא כמו עורך דין.
<זמר בלונדהיים: עורך דין שנתפס מועל בכספי לקוחותיו, זה שהוא מחזיר את הכסף, זה לא בהכרח פותר את הבעיה.
<זמר בלונדהיים: עדיין אומרים לו אתה גם לא רשאי לעסוק בעריכת דין או בקשר ישיר עם הלקוחות, לא משנה, מה שוועדת האתיקה תחליט.
<זמר בלונדהיים: למה זה נעשה?
יעל גרמן: סנקציה מינהלית.
<זמר בלונדהיים: גם סנקציה וגם לא יכול שמישהו שבוטל לו הרישיון – שימו לב, זה לא הותלה, זה לא הוגבל.
<זמר בלונדהיים: הגענו לרף החמור ביותר.
יעל גרמן: סנקציה מינהלית עוד לפני שבכלל הוא הועמד לדין.
<זמר בלונדהיים: אני לא בטוח שהמילה סנקציה היא נכונה.
<זמר בלונדהיים: הסנקציה היא ביטול הרישיון.
<זמר בלונדהיים: אבל כשהגעתי לדרגה החמורה והגבוהה ביותר, זה לא מספיק שתתקן מחר בבוקר את כל הליקויים ואז תגיד לי מחדש אני רוצה – בגדול, אתה צריך לחכות איזושהי תקופת צינון כי לא ראוי שתעסוק במקצוע של ייצור מזון.
<זמר בלונדהיים: אבל בנסיבות שיירשמו וכולי – נתנו סמכות לחרוג מזה.
<נעה בן שבת: ואתם מתייחסים רק לבעל הרישיון ולא לנושא משרה אצלו בתאגיד.
<נעה בן שבת: זה מצומצם פה לבעל הרישיון, בניגוד לשיקול במתן רישיון, שאפשרתם להביא בחשבון הרשעות או כתבי אישום נגד נושא משרה.
<זמר בלונדהיים: בוטל הרישיון, לא כתבתי מאיזו סיבה.
<נעה בן שבת: אבל אתה מדבר רק על בעל הרישיון עצמו.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, זה פרסונלי, זה לא דבר שילך אחרי מנהל אבטחת האיכות למשל למקום הבא שהוא הולך לעבוד בו.
<נעה בן שבת: אתה לא בודק פה את בעלי הפונקציות בתוך בעל הרישיון.
<זמר בלונדהיים: אם מנהל אבטחת איכות יעבור למפעל אחר ושם הוא יהיה מנהל אבטחת איכות, אני יכול לבטל למקום האחר את הרישיון כי לא מתקיימים התנאים למתן הרישיון.
<נעה בן שבת: אבל לא תוכל להביא בחשבון את זה שהוא ביטל לעניין מנהל אבטחת איכות.
<נעה בן שבת: זה רק בעל הרישיון.
אלי אלאלוף: אוקיי, 66.
אלי אלאלוף: כל מה שיש לכם, כי זה הסעיף האחרון להיום.
<גליה שגיא: השאלה היא למה דווקא שנה.
<גליה שגיא: אני חוזרת עוד פעם לדוגמה של חודש, אמרנו שזו סגירה מוחלטת.
<גליה שגיא: אחרי שנה אין כבר מה לעשות.
<גליה שגיא: אני מבינה שצריך את הסנקציה, צריך את הסנקציה המינהלית, צריך את הארכה, צריך את הזמן, צריך את השוט.
<גליה שגיא: השאלה היא אם אנחנו לא יכולים להסתפק גם בשלושה חודשים, שבכל זאת תהיה אפשרות לעשות עוד משהו אחרי שלושה חודשים, כי אחרי שנה זה - - -
<זמר בלונדהיים: אם יהיו נסיבות מיוחדות, זה אפשרי.
<זמר בלונדהיים: זה לא שמנענו את האפשרות הזאת.
<זמר בלונדהיים: אבל נקודת המוצא – שוב, הגעת למצב של ביטול.
<זמר בלונדהיים: תחשבו על הסעיף מקודם שדיברנו על ההבניה בו.
<זמר בלונדהיים: זה אומר שהגעתי למסקנה שההתליה וההגבלה לא מספיקים.
<זמר בלונדהיים: זה אומר שכנראה שקלתי את האפשרות של תיקון הליקוי, ולא התרתי את זה או שנתתי לו אפשרות לתקן והוא לא תיקן.
<זמר בלונדהיים: כלומר, עשינו את כל הדברים האלה והגענו לביטול.
<זמר בלונדהיים: אחרי שהגעתי לביטול – שאלתם אם אנחנו מבינים את המשמעות של התליה.
<זמר בלונדהיים: אנחנו מבינים המשמעות של התליה, בוודאי שאנחנו מבינים את המשמעות של ביטול, זה להוציא מישהו מהעסק.
<זמר בלונדהיים: גם לבטל לו לחודש זה הרסני מאוד.
<זמר בלונדהיים: אז הגעתי למצב הזה ששיקול הדעת המינהלי הוביל אותי לביטול – אז להגיד שאחרי שלושה חודשים כנקודת מוצא, לא כמקרים חריגים – מקרים חריגים, בסדר – כבר אחרי שלושה חודשים מישהו יכול לחזור למשחק ולהגיד חזרתי, אני בסדר?
<זמר בלונדהיים: זה לא כזה פשוט.
יעל גרמן: זה איזונים ובלמים.
אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לכולם על החריצות, על הדיון הענייני והפורה.
אלי אלאלוף: נתראה מחר בבוקר.
אלי אלאלוף: 19.10.15, ו' בחשון תשע"ו.
אלי אלאלוף: השעה 08:43.
אלי אלאלוף: אני מתנצל על האיחור שכנראה נבע מפקק, אבל מי שיודע להתארגן כמוכם וכמוני, מגיע בזמן.
אלי אלאלוף: אנחנו נתחיל שלא בנוכחות חברת הכנסת סבטלובה שביקשה את הדיון המהיר והדחוף ועמדה על כך שהוא יתקיים היום.
אלי אלאלוף: לא הייתה לנו שום אפשרות, אתם יודעים שהוועדה כרגע עובדת על "חוק הקורנפלקס" כפי שהוא נקרא.
אלי אלאלוף: מקצת מהגילויים את יכולים לקרוא בעיתונות מאתמול בלילה או מהבוקר, הוא אמור להוזיל את עלויות המזון ואת יוקר המחיה בקדנציה הנוכחית.
אלי אלאלוף: תרשו לי לציין את חזרתה לעבודה של ענת כהן, היא תהייה מנהלת הוועדה במקומה של וילמה.
אלי אלאלוף: אני חייב לומר שאני עושה את זה גם בשמחה וגם קצת כאב מסוים מפני שוילמה, היא פשוט אדירה.
אלי אלאלוף: אמרו לי שגם ענת טובה מאוד.
אלי אלאלוף: כל האחריות עוברת אליה.
אלי אלאלוף: היא צעירה ויש לה כתפיים חזקות, אל תדאגו.
אלי אלאלוף: אני לא יכול להתחיל בדיון מבלי לחשוב על האירוע הנוראי שהיה אתמול בלילה בבאר שבע.
אלי אלאלוף: קודם כל תנחומיי למשפחה של עומרי לוי שנרצח בצורה כל כך אכזרית, והחלמה מהירה לכל הפצועים.
אלי אלאלוף: אני מצטער שגם התהווה מעשה נוראי, עובד זר נהרג.
אלי אלאלוף: בחלקו בגלל חוסר זהירות של קצין הביטחון ובגלל קהל מחומם, לא אחראי שהשלים את הפציעה שלו והביא אותו למוות.
אלי אלאלוף: המבדיל בין אחד ואחד, אבל לא היה צריך לקרות דבר כזה, לא בעובד זר.
אלי אלאלוף: אין לי מילים לנחם את המשפחה של עומרי לו, אבל בהחלט זה מצב קשה.
אלי אלאלוף: הבוקר לפני שיצאתי מהעיר ניסיתי לראות מה קורה בתחנה המרכזית, אחר כך זה דווח בתקשורת, לא היו שומרים בזמן, אחרי שש לא היו שומרים.
אלי אלאלוף: כבר - - - שהכוח לחיות דחף אותם לחזור לתחנה ולפעול, אבל כנראה אנחנו מומחים גם למחדלים מתמשכים.
אלי אלאלוף: הדיון היום הוא בנושא: בעיה בתחום הסיעוד על ידי עובדים זרים.
אלי אלאלוף: הכוונה לא התעסק כרגע ביישובים לא יישובים, משרד הפנים לא משרד הפנים.
אלי אלאלוף: בהחלט לראות את התפקוד שלהם ולראות איך אפשר לשפר ואיך אפשר להתייחס גם אליהם בצורה יותר אנושית ובוודאי בצורה אחראית יותר.
אלי אלאלוף: ברשותכם אני אבקש ממשה נקש.
אלי אלאלוף: אמרו לי שחברת הכנסת כבר פה.
<וילמה מאור: היא כבר בבניין וחשבנו שעד שהיא תגיע ותציג את ההצעה לדיון – היא פה ונתחיל אתה.
אלי אלאלוף: הנה היא פה.
אלי אלאלוף: לא התחלנו.
אלי אלאלוף: סבטלובה קסניה, חברת הכנסת מהמחנה הציוני שביוזמתה הדיון.
אלי אלאלוף: תרשו לי לחזור בי ולבקש את חברת הכנסת לפתוח את הדיון.
קסניה סבטלובה: קודם כל אני מתנצלת על האיחור, זה לא באשמתנו מה שנקרא.
קסניה סבטלובה: בגלל המצב הביטחוני הוצבו מחסומי פתע ביציאה ממודיעין.
קסניה סבטלובה: אנחנו כמובן מתפללים לימים שקטים יותר.
קסניה סבטלובה: אני יזמתי את הדיון הזה בעקבות פנייה אלי ממשפחה אחת ואחריה נוספה עוד אחת.
קסניה סבטלובה: יש לי הרגשה שכנראה הנושא הזה דחוף וצריך לטפל בו.
קסניה סבטלובה: כך מבלי לתאם שתי משפחות פנו אלי באותו מקרה דחוף מאוד מבחינתם.
קסניה סבטלובה: <קריאה:> אני יכול לתת לך עוד הרבה.
קסניה סבטלובה: כמובן, זה רק אלו שפנו אלי, אני מדברת רק עליהם.
קסניה סבטלובה: שמעתי מחברים ומאנשים שיש להם סבים וסבתות מבוגרים.
קסניה סבטלובה: נכנסתי לעומק העניינים והתחלתי לבדוק מה קורה בתחום הזה.
קסניה סבטלובה: מדובר במשפחות שפתאום גילו שהאחריות המוחלטת בנוגע למיקומו של עובד זר שעבד עם הסבא או הסבתא, עם האימא או האבא, מוטלת על כתפיהם.
קסניה סבטלובה: מדובר במשפחות שהן משפחות קשות יום.
קסניה סבטלובה: משפחות שגם כך עושות את הכול כדי לעזור לבן משפחה שנמצא במצב איום ונורא, שהוא חסר ישע בדרך כלל.
קסניה סבטלובה: אם קרה והעובד הזר נעלם מאיזו סיבה או שברח או חלה, בעצם אי אפשר להתוודעות למקום הימצאותו.
קסניה סבטלובה: בעצם איך הם מגיעים למצב שהם מגלים שהם לא יכולים לקבל עובד זר חלופי ואין מי שיטפל באותו בן משפחה שהוא חסר ישע.
קסניה סבטלובה: כל המשפחה מנסה במשך תקופה מסוימת, יש להם תקווה שזה יסתדר והם מחלקים את האחריות ביניהם.
קסניה סבטלובה: בסופו של דבר מחברת הסיעוד אומרים להם: 'טוב, עד שלא תאתרו את אותו עובד זר אתם לא יכולים לקבל את החלופי'.
קסניה סבטלובה: בעייני המצב הזה הוא איום ונורא.
קסניה סבטלובה: אני קצת קראתי ועיינתי במסקנות של וועדות אחרות וגם של הוועדה הזאת שדנה בנושאים שקרובים לנושאים האלה של האחריות.
קסניה סבטלובה: מי צריך לשאת באחריות לגורלו של עובד זר.
קסניה סבטלובה: בעייני זה כמובן לא אותו חסר ישע, לא אותו קשיש או קשישה שבעצם זקוקים כל כך לטיפול המסור של בנאדם שעוזר להם להתקיים.
קסניה סבטלובה: בגלל זה יזמתי את הדיון הזה.
קסניה סבטלובה: בעייני האחריות כמובן צריכה ליפול על כתפיים אחרות, של הגופים החזקים בשוק שהם אלה שמספקים את אותו בנאדם, הם שמביאים אותו מחוץ לארץ, מקבלים גם עמלה לא מבוטלת כשהם עושים את השירות הזה.
קסניה סבטלובה: בעצם באותו רגע שהכי זקוקים להם, הכי זקוקים לטיפול ולעזרה שלהם הם מטילים על הבנאדם ללא כל עזרה וללא כל אפשרות למצוא איזה פתרון.
קסניה סבטלובה: האנשים האלה שפנו אלי, כמובן גם רבים אחרים, הם תקועים.
קסניה סבטלובה: חברים יקרים אני מאוד מקווה שבדיון היום אנחנו נמצא איזה פתרון שיעזור להם לצאת מהמצוקה הזאת כי היא מצוקה אמתית מאוד.
קסניה סבטלובה: בעייני, אני חושבת שהמצב הוא בלתי נסבל.
אלי אלאלוף: ברשותך מר נקש, כפי שביקשת.
<משה נקש: אני משה נקש מנהל אגף היתרים ברשות האוכלוסין וההגירה.
<משה נקש: בהמשך למה שאמרה חברת הכנסת ואדוני יושב ראש הוועדה.
<משה נקש: אכן יש מקרים בהם עובד זר עוזב מטופל סיעודי ונוצרת בעיה לאותו מטופל.
<משה נקש: אני אתן רקע היסטורי ומה היה עד לא מזמן, מה שינינו לאחרונה ומה עוד נשנה בעתיד.
<משה נקש: קודם כל, באמת עובד זר שעוזב מטופל סיעודי המטופל נשאר באיזה מקום שבוי, כלואי או ככזה שנמצא במקום שהוא חסום מלהביא עובד זר אחר.
<משה נקש: הנוהל הזה שונה בשני אופנים.
<משה נקש: הדבר הראשון, באופן מידי הוא יכול לקלוט עובד זר אחר שנמצא בישראל, עובד זר חוקי שנמצא בישראל הוא יכול באופן מידי.
<משה נקש: הדבר השני, בעבר הוא היה חסום לכל הזמן, אבל עכשיו, אחרי שנה נפתחת לו האפשרות להביא עובד זר נוסף מחוץ לארץ במידה והוא לא מצא עובד זר אחר מישראל.
אלי אלאלוף: אם הוא לא מוצא הוא ממתין שנה?
אלי אלאלוף: אני מקווה שאתה רואה את האבסורד בניתוח.
קסניה סבטלובה: לבן 97 שנה, מה אני אגיד לכם.
קסניה סבטלובה: זה כמו נצח.
קסניה סבטלובה: <קריאה:> גם כשאתה נכה שצעיר.
אלי אלאלוף: גברת, אני רוצה להזהיר פה בדיון.
אלי אלאלוף: לחברי כנסת יש זכות לשאלות ביניים, אבל לא לציבור ומבלי לפגוע באחר.
אלי אלאלוף: תבקשו את רשות הדיבור תקבלו.
אלי אלאלוף: בבקשה אדון נקש.
<משה נקש: כמו שאמרתי אפשר למצוא ולקבל עובד זר, לרשום עובד זר מתוך ישראל מידית.
<משה נקש: זה נותן מענה.
<משה נקש: במקרה שלא מצאו ומבקשים להביא מחוץ לארץ הנוהל היום קוצר, מה שהיה לעולמי עד קוצר.
<משה נקש: אחרי שנה אתה יכול להביא מחוץ לארץ.
<משה נקש: אבל, במקרים חריגים שלא מצליחים להביא עובד זר מישראל אפשר ללכת ללשכות רשות האוכלוסין, למחלקת אשרות ולהגיש שם בקשה חריגה.
<משה נקש: הבקשה מגיעה אלינו למטה בירושלים לוועדה.
<משה נקש: הוועדה בוחנת כל מקרה לגופו ומאפשרים לפעמים באופן מידי להביא גם עובד זר מחוץ לארץ.
<משה נקש: אני מזכיר, יש שני פתרונות.
<משה נקש: הפתרון הראשון הוא שאפשר להביא מידית עובד זר אחר מתוך ישראל, מידית ולא צריך לחכות.
<משה נקש: הדבר השני, עובד זר מחוץ לארץ או כשחלפה שנה או שהוועדה מאשרת את זה.
אלי אלאלוף: אבנר, אתה לא היית כאן.
אלי אלאלוף: הדיון כאן מסודר ואנחנו יודעים להסתדר.
אלי אלאלוף: אני רוצה שכולם ייהנו מהדיון.
אלי אלאלוף: אתה אומר שיש וועדת חריגים, למיטב ידיעתי זו וועדת חריגים בתפקוד לא הכי מוצלח.
אלי אלאלוף: אתה יכול לתת מושג מה זה וועדת חריגים, מתי מתכנסת, באיזו תדירות ואיך היא מגיבה?
<משה נקש: אני מניח שיש אולי בלבול כי יש מספר וועדות חריגים.
<משה נקש: אני מניח שעלו כאן נושאים שקשורים למספר וועדות.
<משה נקש: זו לא וועדה אחת שמטפלת, יש מספר וועדות.
אלי אלאלוף: אתה ציינת 'וועדת חריגים'.
<משה נקש: הוועדה הזאת שאני ציינתי, לא שמעתי עד עכשיו תלונה על התפקוד שלה כי זו וועדה שמתכנסת ברגע שמגיעות פניות.
<משה נקש: אין הרבה פניות וטוב שכך.
<משה נקש: כשמגיעות פניות היא מתכנסת.
<משה נקש: בדרך כלל זה אחת לשבועיים, לפעמיים אם צריך זה בתדירות יותר גבוהה.
אלי אלאלוף: והתשובות?
<משה נקש: התשובות יוצאות מידית.
<משה נקש: אני מניח שהבעיות שאדוני שמע הן על וועדות אחרות, אבל בטח נגיע לזה.
אלי אלאלוף: לצערי תמיד על וועדות חריגים יש חריגים.
אלי אלאלוף: טובים במקרה שלך.
קסניה סבטלובה: אני רק רציתי להוסיף לעניין הזה.
קסניה סבטלובה: אתה מדבר בתיאוריה וזה נשמע הכול טוב ויפה.
קסניה סבטלובה: כשאנחנו מדברים על מקרים ספציפיים כמו המקרה של מריה קפלן למשל.
קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על מקרה שבו האישה פנתה לחברות ואמרו שאין, שקשה מאוד למצוא עובד שנמצא כבר בישראל, עד שהם מתפנים, כמובן אם קרה משהו למטופל שלהם.
קסניה סבטלובה: אבל אם לא קרה, הוא ישב ויתפלל במהלך שנה שיקרה משהו למישהו אחר כדי שיתפנה לו עובד זר?
קסניה סבטלובה: זה דבר אחד.
קסניה סבטלובה: ולגבי רשות האוכלוסין, הנה ממש יש לי פה, הכול מתועד וגם על פי תאריכים.
קסניה סבטלובה: הם אמרו שזה ייקח זמן עד שיאתרו את אותו עובד זר.
קסניה סבטלובה: חודשים זה יכול לקחת.
קסניה סבטלובה: עכשיו במקרה שהאנשים הם חסרי ישע, איך אתה רואה מצב שאנשים לא יכולים לתפקד?
קסניה סבטלובה: אולי אפשר למצוא להם פתרונות לסוף שבוע, שבוע, אבל מעבר לזה?
<משה נקש: זה בדיוק מה שאמרתי.
<משה נקש: כשיש בעיה אנחנו לא מצפים שהם יאתרו את העובד הזר.
<משה נקש: זו גם לא האחריות של המטופלים כמו שאמרת נכון.
<משה נקש: אם הם לא מצאו עובד זר מתוך ישראל הם יכולים לפנות לוועדה.
<משה נקש: הוועדה יכולה לשקול את המקרה ואולי לאפשר להם עובד מחוץ לארץ מידית מבלי לחכות - - -
קסניה סבטלובה: אמרו להם שזה ייקח חודשים.
<משה נקש: אני לא יודע מי אמר להם.
<משה נקש: אם החברות אמרו להם, את יודעת זה לא אנחנו.
אלי אלאלוף: ברשותך בוא נשאל את החברות.
אלי אלאלוף: ארנון אלחנני מעמותת חברות הסיעוד?
אלי אלאלוף: לא נמצא בכלל נציג.
אלי אלאלוף: לא הגיע.
אלי אלאלוף: בבקשה יהורם הל מ"כן לזקן".
<יהורם הל: אני יהורם הל מ"כן לזקן".
<יהורם הל: בדבריה של חברת הכנסת סבטלובה, את מציינת כמה נקודות שהן מעט ממכלול הבעיות של העסקת עובדים זרים בסיעוד.
<יהורם הל: "כן לזקן" הגישה כמה פעמים מסמכים לוועדת המשנה לעובדים זרים שכבר לא קיימת, עם הצעות לרפורמה.
<יהורם הל: רפורמה להעסקת עובדים בסיעוד בשנת 2009 עם כל הכשלים ברפורמה הזאת.
<יהורם הל: הבסיס העיקרי של הבעיות של עובדים בסיעוד, זה להבדיל מכל המקצועות האחרים: בניין, חקלאות ותעשייה, ששם יש מעסיק אחד, נקרא לו 'הגביר' והוא מעסיק אותם.
<יהורם הל: כאן אנחנו מתנגשים עם שתי אוכלוסיות חלשות: מעסיק שהוא אדם סיעודי או אישה סיעודית והעובד הזר שגם הוא אוכלוסייה מוחלשת.
<יהורם הל: זו התנגשות עם שתי אוכלוסיות מוחלשות שכל אחת תלויה בשנייה.
<יהורם הל: הופכים את האדם - - -
אלי אלאלוף: מה הפתרון?
אלי אלאלוף: היות ואני מכיר אותך הרבה שנים, אתה איש פתרונות.
<יהורם הל: אנחנו הצענו כמה נקודות: א'.
<יהורם הל: חברות כוח האדם תהיינה המעסיק ולא הזקן הסיעודי.
<יהורם הל: הן תהיינה האחריות למתן פתרונות של עובדים זרים בשבתות, בחגים, בהיעדרויות והבעיה תיפול עליהן.
<יהורם הל: הן תהיינה חייבות לפתור את הבעיה של העסקת העובד הזר.
<יהורם הל: הן תהיינה אחראיות לכל ענייני תשלומי השכר וההפרשות לפנסיה, פיצויים וכדומה כי כאן אנחנו הולכים לאיבוד.
<יהורם הל: הסיעודיים מקבלים 18 שעות, 22 שעות והם צריכים לשלם את ההפרש.
<יהורם הל: יש לנו בעיה, מי משלם מה, איך כל אחד מגלח או לא מגלח מהשני את הזכויות.
<יהורם הל: בשורה התחתונה מה שאנחנו הצענו, זה להקים מידית פורום משותף למשרדי הממשלה הרלוונטיים ולארגונים העוסקים בזכויות, המטפלים והמטופלים על מנת להביא לתיקון מהותי.
<יהורם הל: מה שדיבר אדון נקש, אני מכיר את הסיפור הזה של וועדות חריגים ומאגר העובדים הזרים.
<יהורם הל: הוא אומר שיש מאגר עובדים זרים.
<יהורם הל: תשאלו את חברות כוח האדם והם יגידו שאין אף עובד זר במאגר.
<יהורם הל: אני שמעתי את זה בכל הדיונים בשש השנים האחרונות של וועדת המשנה לעובדים זרים.
אלי אלאלוף: אין תנאי שמחייב את החברות להחזיק - - -
<יהורם הל: אז תחייב אותן, הן מקבלות היתר לעבוד.
<יהורם הל: הן קיבלו היתר ממשרד הפנים או משרד הכלכלה או מי שמעסיק, רשות האוכלוסין, להיות חברות כוח אדם שמעסיקות עובדים זרים בסיעוד.
<יהורם הל: מי שמקבל על עצמו היתר להרוויח כסף מקבל על עצמו גם אחריות.
<יהורם הל: אם הן לא רוצות, והיו חברות שלא נכנסו לזה, לא הרבה, אז לא לקחו על עצמן את האחריות.
<יהורם הל: אבל תיקח אחריות.
<יהורם הל: האחריות מתגלגלת על הזקן הסיעודי, על האדם המוחלש ועל המשפחה.
<יהורם הל: כמו שאמרה חברת הכנסת הנכבדה, על המשפחה, על בני משפחה.
<יהורם הל: 'שנה תחכה, חצי שנה תחכה'.
<יהורם הל: יום אני לא יכול לחכות שאני שוכב אדם סיעודי.
אלי אלאלוף: אני חוזר על השאלה שלי, אולי אני לא הייתי מספיק ברור.
אלי אלאלוף: האם לחברות השונות או לעמותת יש מכסה של עובדים זרים שהם שומרים ברזרבה למקרים האלה?
<יהורם הל: אין דבר כזה.
<יהורם הל: יש מאגר ארצי.
<יהורם הל: אדון נקש יכול להסביר את זה טוב ממני.
<יהורם הל: הזקן הסיעודי שמקבל עובד זר חייב להעסיק אותו דרך חברה כוח אדם כזאת.
<יהורם הל: לא משנה אם הוא השיג אותו לבד או שהוא קיבל באמצעות החברה, הוא חייב להעסיק אותו דבר חברה.
<יהורם הל: בחברה רשומים כך וכך עובדים, חלקם לכאורה משוחררים כי אנשים מתים, אנשים עוזבים, אנשים נכנסים למוסד סיעודי, כל התחלפות האלה.
<יהורם הל: אבל החברות טוענות שאין להם אנשים במאגר ומשרד הפנים טוען שיש אנשים במאגר.
אלי אלאלוף: תודה יהורם.
<יהורם הל: סליחה, אני רק חוזר במשפט אחרון.
<יהורם הל: להקים צוות בין-משרדי עם הארגונים שלנו שיש לנושא ושיגיש המלצות ברות ביצוע שתפתורנה את הבעיה.
<יהורם הל: שינתקו את ההתנגשות בין שתי האוכלוסיות המוחלשות.
<נעמי מורביה: סליחה, אני יכולה לעדכן משהו.
<נעמי מורביה: נעמי מורביה, יושבת ראש מטה מאבק הנכים וחברה בפורום ארגוני הנכים.
<נעמי מורביה: בשבוע שעבר התקיימה ישיבה בתת הוועדה לעובדים זרים באותו נושא בדיוק בראשות דני עטר.
<נעמי מורביה: הייתה גם נוכחת חברת הכנסת עורכת הדין רויטל סויד.
<נעמי מורביה: כל האנשים שנמצאים פה היו גם באותה ישיבה.
<נעמי מורביה: דנו כמעט באותם הנושאים.
<נעמי מורביה: הבשורה שדני עטר הביא ממש בתחילת הישיבה הייתה שהוא וחברת הכנסת רויטל סויד עובדים על חקיקה.
<נעמי מורביה: הם מתכוונים להגיש את זה עוד במושב הזה, שתנתק את הזיקה בין הנכה או הקשיש כמעסיק לבין העובד הזר כמועסק.
<נעמי מורביה: זאת אומרת, הם עובדים על חקיקה.
<נעמי מורביה: יש כנראה משהו בקנה.
<נעמי מורביה: הדבר הנוסף שהוא דיבר עליו היה - - -
אלי אלאלוף: זו הצעה חשובה, אבל נמשיך בדיון.
אלי אלאלוף: גברת מורביה תני לנו להמשיך בדיון.
<נעמי מורביה: גם אם דני עטר לא יהיה, אפשר לרתום את חברת הכנסת רויטל סויד.
אלי אלאלוף: גברת, אנחנו באנו לדון פה בוועדה, לא אנחנו הזמנו את הדיון.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת הזמינה את הדיון דרך נשיאות הכנסת.
אלי אלאלוף: נשיאות הכנסת מצאה לנכון להעביר לנו.
אלי אלאלוף: יפה מאוד מה שמקיימים בוועדה אחרת.
אלי אלאלוף: אני לא מתווכח.
אלי אלאלוף: אני רק מציין.
<נעמי מורביה: הוועדה שלך יותר חזקה.
אלי אלאלוף: אנחנו נמשיך בדיון.
אלי אלאלוף: תודה על האינפורמציה.
אלי אלאלוף: מר נקש, אתה יכול להסביר לנו מי מפקח על חברות הסיעוד?
<משה נקש: בעניין הזה אני מתחבר גם למה שיהורם אמר.
<משה נקש: אני אתן גם את עמדתנו לעניין הזה.
<משה נקש: בקצרה, יש לשכות פרטיות, הן נקראות חברות כוח אדם, אבל הן לשכות פרטיות.
<משה נקש: אלו לשכות פרטיות שקיבלו רישיון מרשות האוכלוסין וההגירה לעסוק בהבאת, תיווך וטיפול בעובדים בענף הסיעוד.
<משה נקש: כמו שיהורם אמר, הלשכות האלה אחראיות להביא את העובדים מחוץ לארץ, לרשום את העובדים שמועסקים בארץ.
<משה נקש: בעצם לעשות את הסדר בעניין של עובדים זרים, לדעת מי נמצא, ואיפה בכל זמן נתון.
<משה נקש: לעניין שיטת ההעסקה, גם אנחנו ברשות האוכלוסין וההגירה, גם אמרנו את זה בשנים קודמות בוועדות קודמות וגם בוועדת העבודה והרווחה, אנחנו תומכים בזה שהמטופל הסיעודי לא יהיה המעסיק.
<משה נקש: אנחנו מודעים לקשיים.
<משה נקש: כן חשוב לציין דבר נוסף בעניין הזה, אנחנו לא רוצים שזה ייקר את ההעסקה למעסיק, למטופל הסיעודי.
<משה נקש: כי אם יביאו חברות באמצע שיצטרכו להיות המעסיקות, מן הסתם זה עסק כלכלי והן תצטרכנה להתפרנס.
<משה נקש: אנחנו בעד שנטל ההעסקה ירד מהמטופלים הסיעודיים, כמובן, אבל בתנאי שזה לא ייקר להם את ההעסקה.
<משה נקש: אני בטוח שכולם מסכימים לזה.
<משה נקש: <קריאה:> שהמדינה תהייה המעסיק.
קסניה סבטלובה: אני פשוט מודעת לישיבה שהתקיימה עוד ביולי 2013 בנושא הזה, אז הייתה יושבת הראש חברת הכנסת מיכל רוזין.
קסניה סבטלובה: כמעט אותו הפורום והיו גם נציגי האוצר שאמרו אז שיש להם פתרון יצירתי בדיוק בעניין הזה.
קסניה סבטלובה: בעניין של האחריות, מי אחראי בעצם על העובד הזר.
קסניה סבטלובה: כמובן שהאדם, שהוא עצמו זקוק לעזרה ולישע, הוא לא יהיה האחראי.
קסניה סבטלובה: זה היה מובן ומוסכם כבר אז.
קסניה סבטלובה: אנחנו לא מחדשים כאן שום דבר, אבל חסרה לי כאן בדיוק הנציגות של האוצר.
קסניה סבטלובה: אני מבינה שהם לא נמצאים.
קסניה סבטלובה: הם אמרו אז שיש להם פתרון כיצד לחסוך בעלויות כדי שזה לא ייפול על הכתפיים של אותו הבנאדם המבוגר.
קסניה סבטלובה: אני מבינה שמאז זה לא התקדם.
<משה נקש: אם אנחנו מדברים על זה פה, כנראה שלא.
<משה נקש: דבר נוסף שנעמי אמרה ושהוא גם נכון, דיברנו עליו גם בוועדת עובדים זרים, צוות של שולחן עגול.
<משה נקש: המנכ"ל שלנו אמר בוועדה שאנחנו כמובן נשמח להיות חלק מצוות כזה ולדבר על כל בעיה.
<משה נקש: אנחנו בצד של המטופלים, אנחנו בצד של העובדים, אנחנו כמובן לא נגד.
אלי אלאלוף: אני רוצה לציין את אומץ הלב שלך.
אלי אלאלוף: כי חוץ ממך אף נציג ממשלה לא נמצא פה.
אלי אלאלוף: <קריאה:> נמצאים ממשרד הרווחה והמוסד לביטוח לאומי.
אלי אלאלוף: אז למה אתן לא מציגות את עצמכן?
אלי אלאלוף: <קריאה:> אנחנו רשומים.
אלי אלאלוף: אני מתנצל, אני חוזר בי.
אלי אלאלוף: אני שמח.
אלי אלאלוף: חיפשתי אתכם.
אלי אלאלוף: אבי סלמה בבקשה.
<אברהם יוסף סלמה: אני אבי סלמה מארגון אנשים.
<אברהם יוסף סלמה: ארגון נכי שיתוק מוחין.
<אברהם יוסף סלמה: אני רוצה לדבר על מכלול הבעיות.
<אברהם יוסף סלמה: אני מקווה שאתם מבינים אותי.
<אברהם יוסף סלמה: קודם כל, אין בקרה לייבוא שמייבאים משם לכאן.
<אברהם יוסף סלמה: אין בקרה לאיכות והכשרה של העובדים הזרים.
<אברהם יוסף סלמה: כל מי שבא בא, לא בודקים אם אומנם יש לו הכשרה מתאימה, אם הוא אומנם עמד בקריטריונים, מי שבא ברוך הבא.
<אברהם יוסף סלמה: דבר נוסף, התאגידים לא בדיוק אחראים על העובד.
<אברהם יוסף סלמה: הם אינם אחראים על העובד.
<אברהם יוסף סלמה: מול המעסיק, מול הנכה, מול הקשיש, הם לא אחראים.
<אברהם יוסף סלמה: הם לוקחים את התשלום ושמים עלינו פס.
<צביה אנג'לה קרת: וזה הכול.
<אברהם יוסף סלמה: דבר שני, עובד זר, עובד ישראלי שנוטש חסר ישע הוא בר עונשין.
<אברהם יוסף סלמה: יש תקנה שמטילה גם על העובד הזר באותו סעיף, אבל הסעיף הזה לא ממומש.