GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: כן, בהחלט, זה המצב, אבל אני מקווה שנתקן, למרות שאת צריכה פתרון מחר.
<מאיה בן לולו: שכחתי להוסיף עוד מילה, ברשותך.
<מאיה בן לולו: הכסף לתרופות כמובן אין.
<מאיה בן לולו: לא מספיק.
<מאיה בן לולו: אם אנחנו נשענים על הרשאה בחיוב החשבון, שניתן לשלם את התרופות בהרשאה וזה חוזר.
<מאיה בן לולו: הוראות הקבע חוזרות.
<מאיה בן לולו: אין לנו איך לשלם את התרופות.
<מאיה בן לולו: או שמלווים בכדי לשלם ונכנסים למערבולת של הלוואות שחוזרת על עצמה.
<מאיה בן לולו: ואחרי זה נשאלת השאלה – מה את עושה בכסף?
<מאיה בן לולו: מה את עושה בכסף?
<מאיה בן לולו: מה אתם עושים בכסף?
<מאיה בן לולו: לשלם את התרופות ב-10 בחודש, כשיורד כללית מושלם, אין ה-500, את ה-700 שקלים לתרופות.
<מאיה בן לולו: אני מבקשת.
<מאיה בן לולו: אני מוכנה להוכיח שחברה מאחת העמותות הפקידה לי לחשבון בחודש שעבר 400 שקלים, שהיו חסרים לי לתרופות.
<מאיה בן לולו: אני מוכנה להוכיח את זה.
<מאיה בן לולו: מוכנה הכל.
אלי אלאלוף: תודה מאיה, תודה.
אלי אלאלוף: עדות פשוט מרשימה, שמראה את כל החולשה של המערכת.
אלי אלאלוף: המערכת חלשה, לא את.
אלי אלאלוף: את מדהימה.
אלי אלאלוף: את מתמודדת.
אלי אלאלוף: המערכת לא יודעת לבוא אליך עם התשובות הנכונות.
אלי אלאלוף: רק כאב אני יכול לבטא.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.
אוסאמה סעדי: אני כמובן מצטרף לברכות החמות למארגנים של היום הזה, במיוחד ליושב ראש הוועדה, חברי אלאלוף ולשאר חברי הכנסת, שגם יזמו את היום הזה – מאיר כהן, איימן עודה, אילן גילאון ושאר החברים, וכן אני מברך את האורחים, גם האורחים מהמגזר הערבי – אהלן וסהלן.
אוסאמה סעדי: אני חושב שהעדות המצמררת ששמענו עכשיו, מעידה כאלף מילים על עומק הבעיה שאנחנו נתקלים בה, וזו בושה וחרפה שבמאה ה-21 אנחנו צריכים לציין את יום העוני בכנסת ישראל.
אוסאמה סעדי: פשוט לא מתקבל על הדעת, זה בלתי נתפס, שאנחנו צריכים לציין יום עוני, במקום לדבר על דברים אחרים, איך אנחנו מקדמים את החברה, איך בונים חברה יותר מתקדמת, אבל אנחנו צריכים לדבר על עוני ועל קצבאות.
אוסאמה סעדי: והקצבאות האלה, אם אנחנו רק שומעים את המספרים – 3,000 שקלים, 4,000 שקלים למשפחה, לזוג, לזוג קשישים, שצריכים להגיע לגיל 65-67 ולקבל 3,000 שקלים או 4,000 שקלים ומזה לחיות, זה פשוט-.
אוסאמה סעדי: ואנחנו מדברים על מתווה הגז, חבר הכנסת ילין, כמה אמרו?
אוסאמה סעדי: טריליון, כמה אפסים זה?
אוסאמה סעדי: אנחנו כבר לא ידענו לספור כמה אפסים.
אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על פערים חברתיים בלתי נתפסים, כאשר אנחנו מדברים על מאיון, על כמה משפחות עשירות שהן יש להן את רוב האוצר הלאומי והן מחזיקות באוצר הלאומי, ולכן פשוט כאשר מדברים על צדק חברתי, זה המושג צדק חברתי.
אוסאמה סעדי: בקשר למגזר הערבי, אני כמובן מצטרף לדברים שהשמיעו חברי לפני זה.
אוסאמה סעדי: היום גם התפרסמו מחקר ונתונים לגבי הפערים בין גברים לנשים, אבל גם בין יהודים לערבים, ובממוצע יש בערך 33% פער בין השכר של היהודים לבין זה של הערבים, ובקרב נשים זה גם אותו דבר.
אוסאמה סעדי: המספרים זועקים לשמיים.
אוסאמה סעדי: כאשר אנחנו מדברים על 50% עוני במשפחות הערביות, חצי מהמגזר הערבי, חצי מהאוכלוסייה הערבית היא מתחת לקו העוני.
אוסאמה סעדי: כל ילד ערבי שני הוא מתחת לקו העוני.
אוסאמה סעדי: רק המספרים האלה נותנים את כל הסיפור.
אוסאמה סעדי: כאשר אנחנו מדברים על תקציב לשנים 2015-2016 ויושב פה בנוסף למנהל המוסד לביטוח לאומי, גם חברי חוסאם וגם איאד סנונו, ממרכז מוסאווא, שאנחנו כבר חודשים עובדים על תכנית למגזר הערבי, על מנת לא להגיע לשוויון, אלא לגשר קצת על הפערים, שבמשך כל עשרות השנים אנחנו הגשנו תכניות על מנת קצת קצת לגשר על הפערים ואני מקווה ומבקש מכל חברי הכנסת פשוט להצטרף לדרישה הזאת - כן לשוויון בתקציבים.
אוסאמה סעדי: אם אנחנו מדברים על תקציב של תרבות וספורט, שזה פחות מ-4%, אם אנחנו מדברים על משרד הכלכלה, משרד התשתיות, משרד התחבורה, מדברים על אזורי תעשייה, על אבטלה, כאשר יש אבטלה בקרב נשים ערביות וצריך לעודד תעסוקה אצל נשים ערביות על מנת שכן יהיו שני בני הזוג עובדים ויכניסו יותר כסף לתא המשפחתי.
אוסאמה סעדי: אז אני חושב שאם אנחנו רוצים כן לקדם במשהו את היום הזה, אני חושב שהאפשרות כן קיימת, בתקציב הקיים שאנחנו צריכים לאשר אותו עד ה-19 בנובמבר, כן לשים דגש על העניין הזה של הפערים החברתיים ושוויון למגזר הערבי.
אלי אלאלוף: אני הייתי רוצה לתת לך תשובות מספקות, אבל יש תשובות חלקיות.
אלי אלאלוף: מותר לי, מרצון טבעי, זה דורש יותר שיתוף פעולה ביניכם ובינינו.
אלי אלאלוף: ביחד.
אוסאמה סעדי: מוכנים.
אלי אלאלוף: גם אם יושבים אופוזיציה קואליציה בהצעות מסוימות, יש קואליציה חברתית מדהימה בכנסת אפשרית, והיא תלויה בנו.
אלי אלאלוף: באף אחד אחר לא.
אלי אלאלוף: אני לא קיבלתי - ואני אפתיע אתכם – מראש הממשלה ומטה, אף אחד לא אמר לי אל תעשה למגזר זה או אחר, ההיפך.
אלי אלאלוף: אבל בואו נעבוד, ואני שמח שמרכז מוסאווא, שאני מאד מעריך את עבודתו יחד עם האנשים, עושים עבודה.
אלי אלאלוף: נשמח מאד שנקיים דיון בבוא הזמן בוועדה.
אלי אלאלוף: לא דיון תיאורטי, דיון מעשי, כדי שנוכל למצוא את הפתרונות.
אלי אלאלוף: ברשותכם, תרשו לי לתת את רשות הדיבור ליושבת ראש ועדת הבריאות שהייתה בוועדת דו"ח העוני, בבקשה, ורדה, ברשותך.
<ורדה סוסקולני: תודה רבה.
<ורדה סוסקולני: אז שוב, בקצרה אני אברך לא רק אותך - - -
אלי אלאלוף: לא, אל תברכי, אלא - - -
<ורדה סוסקולני: אלא גם את כל חברי הכנסת שהואילו ובאו ואמרו את דבריהם ואני מקווה שגם קראו את החומר.
<ורדה סוסקולני: הדבר החשוב הוא, ואני רוצה קצת להתייחס למה שאתה אמרת קודם לגבי מיצוי זכויות, זאת הייתה המלצה מרכזית חותכת על פני כל ועדות המשנה.
<ורדה סוסקולני: אי אפשר לדבר על מיצוי זכויות רק בביטוח לאומי, במנותק ממיצוי זכויות בתחום הרווחה וממיצוי זכויות במערכת הבריאות, ששם ישנה בעיה גדולה גם מסביב לזה.
<ורדה סוסקולני: דרך אגב, אני קצת תוהה איפה המשרד לשוויון חברתי.
<ורדה סוסקולני: יש משרד כזה.
אלי אלאלוף: הם הזקנים.
אלי אלאלוף: הזקנים לא פה.
אלי אלאלוף: יונה ואני לא פה מבחינת משרד.
<ורדה סוסקולני: אוקיי, אבל בכל זאת, שוויון חברתי זה לא רק הגמלאים, הם רק חלק מזה.
אלי אלאלוף: יש נציג כאן, סליחה, אבל הוא נציג צעיר.
אלי אלאלוף: זה כייף.
אלי אלאלוף: רועי אסף, כן, ראיתי את השם שלך.
אלי אלאלוף: תודה רועי וסליחה.
<ורדה סוסקולני: אני מאד מקבלת את ההצעה של חבר הכנסת מאיר כהן, לגבי זה שכל משרד, אני לא יודעת באיזו מתכונת – ועדה או משהו אחר – יתייחס לנושא של צמצום הפערים בהקשר לעוני, בתחום שבו הוא עוסק.
<ורדה סוסקולני: ואני מוכרחה לציין שרק למשרד הבריאות יש, כחלק מהפעילות של האגף לתכנון אסטרטגי, תכנית שלמה לצמצום פערים במשרד הבריאות.
<ורדה סוסקולני: אבל התכנית הזאת, עם כל הכבוד לה ועם המאמצים הגדולים שנעשים, גם על ידי משרד הבריאות וגם על ידי קופות החולים, הידיים כבולות ברגע שאין שיתוף פעולה שחוצה את התחומים.
<ורדה סוסקולני: ולכן אני רוצה בהחלט לעודד את ההמלצה שכל משרד יעסוק בזה בצורה מתאימה.
<ורדה סוסקולני: דבר נוסף הוא שאם אנחנו מסתכלים על ההרצאה של מנכ"ל משרד הרווחה, 24% מהסיבות לפנייה למשרד הרווחה היו בנושא של מוגבלויות ושל זכויות רפואיות.
<ורדה סוסקולני: אחת הרעות החולות, אני חושבת, שלנו בארגון של משרדי הממשלה בכלל, היא פיצול טיפול באותו תחום, פיצול בין משרדים שונים.
<ורדה סוסקולני: למה הפנייה לזכויות רפואיות, להשלמה של דברים שאינם דרך חוק ביטוח בריאות ממלכתית, צריכה ליפול על משרד הרווחה?
אלי אלאלוף: ורדה, בואי לא ניכנס לפרטי פרטים.
<ורדה סוסקולני: ואני רק רוצה להגיד בתגובה לדבריה של חברת הכנסת יעל גרמן, שדיברה על הצורך בטיפול בצמצום, במענה למערכת הבריאות הציבורית.
<ורדה סוסקולני: זאת הייתה הוועדה - - -
אלי אלאלוף: אוקיי, ורדה, תרשי לי להפסיק - - -
<ורדה סוסקולני: רק לסיים עם דבר אחד.
<ורדה סוסקולני: אנחנו בוועדת אלאלוף התמקדנו באוכלוסיית האנשים שחיים בעוני ולא בכל מערכת הבריאות.
<ורדה סוסקולני: וההמלצה המרכזית שלנו, של צמצום השתתפויות עצמיות, לא נדונה לא במשרד הרווחה וגם לא באה לידי מימון.
<ורדה סוסקולני: ולכן זה מתקשר גם לנושא של ההשתתפויות העצמיות וצמצום המימון שלהן, על ידי אנשים, כפי שראיתם עכשיו, מה שאמרה הגברת בן לולו בקשר ליכולת שלה לשלם עבור התרופות.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת אורלי לוי.
אלי אלאלוף: תרשו לי, הנוכחות של חברי הכנסת זה לא דבר מובן מאליו והיום יש לנו נוכחות מרשימה מאד, אז תרשו לי.
אלי אלאלוף: זה מחייב אותם לקצר, אבל אני אתן לכל חברי הכנסת אפשרות להתבטא, לפני שנסגור את הישיבה.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני יושב הראש אני באמת מודה לך גם על עצם הדיון הזה וגם על הוועדה שעמדת בראשה, שהצליחה להעמיד בפנינו תכנית עבודה.
אורלי לוי אבקסיס: תכנית העבודה הזו היא מפורטת, היא מקיפה נושאים שונים ומגוונים ומי שטועה וחושב שכל מה שקשור לצמצום הפערים קשור למשרד הרווחה, החינוך והבריאות, טועה טעות מרה.
אורלי לוי אבקסיס: המעגלים הם הרבה יותר רחבים וההשפעות הן הרבה יותר עמוקות ממה שאנחנו יכולים לתאר לעצמנו.
אורלי לוי אבקסיס: אחד מהדברים שאני יכולה לשים פה ככה על השולחן, זה אולי ההחלטה ההזויה ביותר שהמדינה מרוויחה על החולים שלה.
אורלי לוי אבקסיס: היא עושה עליהם את המע"מ, כמובן וגם כאשר היא נותנת פטור.
אורלי לוי אבקסיס: כשאני מדברת על המע"מ, זאת אומרת על התרופות, ואנחנו מדברים על קשישים שקונים תרופות ונאלצים לשלם גם את המס עליהן, כי המדינה צריכה להרוויח.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא הגיוני, זה לא נכון ואני אגיד לכם מה, בעיני זה לא מוסרי וגם לא יהודי.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על אוכלוסייה שלא יכולה להתקיים מקצבת הזקנה שלה, אז מה שאנחנו משתדלים ובהמלצת הוועדה למלחמה בעוני, להעלות גם את הקצבה והשלמת ההכנסה לאותם קשישים.
אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לומר לכם שמגיעות אלי לא מעט תלונות ובחלקן מקשישים שמשלמים למעלה מ-1,000 שקלים בחודש על תרופות, שללא התרופות לא רק שאיכות החיים שלהם תיפגע, יכול להיות שהחיים שלהם ייפסקו.
אורלי לוי אבקסיס: ולא יתכן שבמדינת ישראל בן אדם מבוגר צריך להחליט האם הוא דואג לתזונה שלו או דואג לתרופה.
אורלי לוי אבקסיס: ומי מכם יודע שתרופות בדרך כלל הולכות עם ארוחה, כי אסור על בטן ריקה.
אורלי לוי אבקסיס: יש כאלה שיגידו שזה דמגוגי, אני אומרת לכם – זו מציאות.
אורלי לוי אבקסיס: זו מציאות קשה.
אורלי לוי אבקסיס: אז נכון, מדינת ישראל עשתה תהליך שהוא ראוי ושצריך היה להיעשות מזמן, אז באמת ניצולי שואה אולי פטורים מתשלום על תרופות, אבל מה קורה עם אותם קשישים ונכים וחולים כרוניים, שמשלמים את מלוא התרופות.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לספר לכם על עוד דבר מסוים, שבטח אצלך בוועדה נידון, זה הנושא של הביטוחים משלימים.
אורלי לוי אבקסיס: למעלה מ-80% במדינת ישראל משלמים ביטוחים משלימים, רובם לא יכולים להנות ממה שהביטוחים המשלימים האלה מקנים להם.
אורלי לוי אבקסיס: קחו למשל את הפריפריה.
אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לומר לכם באמת מניסיון אישי.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי את הביטוחים המשלימים, לא הצלחתי לממש אותם, כי חצי משירותי הבריאות בפריפריה פשוט לא קיימים.
אורלי לוי אבקסיס: אז או שמטרטרים את ההורים, אפילו למרכז לגיל הרך.
אורלי לוי אבקסיס: אפילו במכבי, אם אתה בא מבית שאן, אתה צריך לנסוע לנצרת.
אורלי לוי אבקסיס: מי שאין לו רכב פרטי צריך לעבור כמה אוטובוסים, תדאג לילד גם לאכול משהו בדרך, והנה, יצא שכרו בהפסדו.
אורלי לוי אבקסיס: משלמים יותר מאשר היו משלמים באפשרות אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: בזה זה לא נגמר.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נדבר על הביטוחים הסיעודיים.
אורלי לוי אבקסיס: רוב מדינת ישראל לא מבוטחת בביטוח סיעודי.
אורלי לוי אבקסיס: גם הביטוחים הסיעודיים הקולקטיביים הופסקו, יש לומר באישור המדינה.
אורלי לוי אבקסיס: חברות הביטוח יכולות בכל רגע נתון להפסיק את הביטוחים הקולקטיביים.
אורלי לוי אבקסיס: תראו מה עשו עם אחיות הדסה.
אורלי לוי אבקסיס: אם שילמו לאורך שנים ואפילו עשרות שנים 100 שקלים בחודש כדי להבטיח שאם חלילה וחס בגיל מאוחר יצטרכו את הביטוח הסיעודי הזה, אז המדינה נתנה פרצה באופן חד צדדי ובביטוח היחידי במדינה, שבו חברת הביטוח יכולה להודיע באופן חד צדדי על הפסקת הביטוח בלי תשלום.
אורלי לוי אבקסיס: בגלל שזה ריסק, מה שנצבר הולך לכיס שלה.
אורלי לוי אבקסיס: היא החליטה ביום מסוים לבטל את הביטוח, אין לך כיסוי.
אורלי לוי אבקסיס: כל מה ששילמת – מת.
אורלי לוי אבקסיס: מדינת ישראל צריכה לבוא ולטפל בנושא הזה.
אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שבן אדם הגיע לשלב כזה, עושים לו מבחן הכנסה, לוקחים לו את כל הפנסיה שלו, לוקחים לו את קצבת הזקנה ואת השלמת ההכנסה בחלקה, ואם זה לא מספיק, אז גם הולכים ובודקים אם בת הזוג שלו יש לה משהו.
אלי אלאלוף: את בוועדת החינוך?
אלי אלאלוף: כי הם באו להוציא אותנו.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת שתי דקות, זה נורא חשוב.
אורלי לוי אבקסיס: אז באמת, לא רק שבודקים את האישה, את בן/בת הזוג, בודקים את הילדים ואת הנשים של הילדים ורק אם נגמר הכל אז מתחילים לחשוב כמה תיתן.
אורלי לוי אבקסיס: גם משפחות עניות נדרשות לשלם בסביבות ה-1,500 שקלים בחודש, אחרי כל המבחנים והבדיקות שהם עשו במשרד הרווחה, כדי לקבל איזו שהיא השתתפות באשפוז סיעודי.
אורלי לוי אבקסיס: וגם עושים להם המון בדיקות כאילו הם רוצים לרמות.
אורלי לוי אבקסיס: כאילו מישהו רוצה על דעת עצמו, בא לו ללכת להתאשפז עכשיו באשפוז סיעודי או בבית אבות של הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא נורמאלי, זה לא תקין.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לעבור במהירות על הנושא של הדיור הציבורי.
אלי אלאלוף: לא, לא, אורלי, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: אז בנושא של הדיור הציבורי לא - - -
אלי אלאלוף: מה עם ילין, הוא יכעס ואילן יכעס.
אורלי לוי אבקסיס: אני אציין בנקודות, כי אי אפשר לעבור לסדר היום ואני באמת אעשה את זה בקצרה.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי הדיור הציבורי, אמנם התחילה עכשיו איזו שהיא עבודה מסוימת, אנחנו זוכרים את העובדים הסוציאליים שאמרו תפטרו אותנו מזה, לא בגלל שאנחנו לא רוצים לעסוק בזה, בגלל שאין לנו כלים, אין לנו פתרונות.
אורלי לוי אבקסיס: אתם לא נותנים לנו את ארגז הכלים, אנחנו לא יכולים לבוא ולומר לאותו עני, שבאמת נמצא בקצה הרצף החברתי במדינת ישראל – אין לנו איך לעזור לך.
אורלי לוי אבקסיס: יש להם תעודת זכאות, תעודת הזכאות הזאת לא מקנה להם כלום כי אין דירות, כי המדינה לקחה את הכסף ונתנה אותו למקומות אחרים.
אורלי לוי אבקסיס: יש את הנושא של - - -
אלי אלאלוף: אבל יש תיקון בתקציב של השנה.
אלי אלאלוף: יש תיקון.
אלי אלאלוף: לא מושלם, אבל יש.
אורלי לוי אבקסיס: תראה, גם היום חלק מהתיקון אפילו לא עולה בכלל כסף.
אורלי לוי אבקסיס: לקחו את הדירות הקיימות, שיפצו אותן וכבר הצליחו לאכלס בפנים כ-400 משפחות בדירות שכבר היו.
אורלי לוי אבקסיס: רשעות לשמה.
אורלי לוי אבקסיס: הוחזקו דירות ריקות ודירה ריקה שמוחזקת כשנה מועמדת למכירה לכל החפץ, פרט לזכאים, כי הזכאים יכולים לקנות רק את הדירה שבה הם גרו.
אורלי לוי אבקסיס: בוועדת אלאלוף הגיעו מסמכים שמראים על זוגות קשישים, שלקחו גם את הקצבאות שלהם, שברגע ששילמו את שכר הדירה החודשי, לא נשאר להם כסף ביד אפילו לא למים.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא נורמאלי וזה לא תקין.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדבר על החד הוריות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מעודדים אותם או לא לצאת לעבוד או לעבוד בשחור ומה שקורה פה זה הזוי.
אורלי לוי אבקסיס: על כל שקל שהן מרוויחות המדינה חותכת כ-60 אגורות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוצרים אותה ומשאירים אותה בעוני ואת הילדים שלהן אנחנו מסלילים לדרך ברורה ביותר.
אורלי לוי אבקסיס: אותו ילד שלא יקבל את החינוך כמו שצריך, שלא יקבל את התנאים הבסיסיים, לא ימצה את הפוטנציאל שלו.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא רק הפסד למשפחה ולהורים ולילדים האלה, זה הפסד של החברה שלנו.
אורלי לוי אבקסיס: הם יהפכו להיות דור שני ושלישי ונוציא עליהם כספים, במקום לראות מהם באמת תנובה.
אורלי לוי אבקסיס: ילד שהשקעת בו - ואיפה שתשקיע בחינוך ובכל מה שקשור מסביב – ייצא ילד מוצלח.
אורלי לוי אבקסיס: הפוטנציאל קיים שם.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לתת את הכלים.
אלי אלאלוף: אורלי, אני חוטף מכל הצדדים.
אלי אלאלוף: את חברת ועדה, את תבואי לעבוד איתנו, אני מתנצל.
אורלי לוי אבקסיס: אני מתנצלת, אני צריכה ללכת לוועדת הכספים.
אורלי לוי אבקסיס: ליצמן מציג את התכנית של משרד הבריאות בוועדת הכספים, ואני - - -
אלי אלאלוף: זה רק אומר לכם הציבור, תבינו שחיים של חבר כנסת זה לא חיים קלים.
אלי אלאלוף: בבקשה, חיים ילין ואחרי שאילן גילאון ויתר, נשמע את ישראל אייכלר.
אילן גילאון: לא אמרתי את זה.
אילן גילאון: אני צריך חצי דקה לעניין.
אלי אלאלוף: אוקיי, לשלושתכם יש שלוש דקות.
חיים ילין: עוני זה לא מחלה, כי לפעמים כשיש מחלה אפשר לתת כדור ולרפא את המחלה.
חיים ילין: עוני הוא תוצר של מדיניות וזה תוצר של מדיניות שכבר הרבה מאד שנים לא מטופל כראוי והוא רק מעמיק, העוני.
חיים ילין: כבוד יושב הראש, זה שיש מודעות וזה שכל חברי הכנסת מדברים, זה נורא נחמד, אבל בסופו של דבר המלחמה הזאת מול העוני – את זה אתם כמשרד הרווחה לבד לא יכולים לעשות אותו.
אלי אלאלוף: חבל שלא היית בהתחלת הדיון, היית שומע כבר את זה.
חיים ילין: יכול להיות.
חיים ילין: יש כאלה שבאים לחמש דקות, לא מקשיבים לאף אחד והולכים והם מקבלים תמיד צל"ש.
חיים ילין: ויש כאלה שמנסים להקשיב ולא הגיעו מהתחלה.
אילן גילאון: יש עוד ועדות שדנות היום בעוני ואנחנו פשוט היינו בוועדות האחרות.
חיים ילין: אני עדיין חושב שהכלי העיקרי שיש לצמצום פערים חברתיים זה החינוך.
חיים ילין: וזה לא שייך לשולחן שלכם, אבל ילד שיש לו בעיות מחוץ לכותלי בית הספר, אז הוא שייך לרווחה, אבל כשיש לו בעיות בתוך בית הספר, הוא שייך לחינוך.
חיים ילין: ולכן השולחן העגול של חינוך ורווחה זה אחד השולחנות החשובים ביותר שיש לצמצום הפערים.
חיים ילין: אבל זו מדיניות שבאה מלמעלה.
חיים ילין: אתם לבד לא יכולים לעשות את זה.
חיים ילין: ולכן זה מתחיל מתעסוקה, זה ממשיך בשיכונים וזה ממשיך בחינוך.
חיים ילין: עכשיו אני אגיד משהו שלא שייך לעוני, אבל גם בשבילו באתי וזה המעמד של העובדים הסוציאליים.
חיים ילין: עכשיו, בתקופת הטרור, בירושלים כל שוטר קיבל תוספת שכר ואני חושב שמגיע לו.
חיים ילין: אבל יש פה בלבול לפעמים במדינת ישראל, שמי ש - - -
אלי אלאלוף: צריך להוסיף לכל השוטרים בארץ.
חיים ילין: מי שהולך עם נשק ומגן על האזרחים מקבל תוספת, אבל מי שמגן על הנפש של האדם במדינת ישראל, לא מקבל שום תוספת.
חיים ילין: ואני אומר את הדברים האלה, כי מרכזי חוסן בעוטף עזה לעולם לא העיזו לבקש תוספת על זה שהם מצילים חיים של הנפש של האדם שעובר מצב קיצון במדינת ישראל.
חיים ילין: לא היה לנו, כי חשבנו שאם אנחנו נבקש – מה יגידו בצפון ומה יגידו במקומות אחרים.
חיים ילין: אבל בסוף, כשאני רואה שחלק מהדבר הזה הופך להיות פופוליזם ופוליטיקה, אז אני בא ואני אומר לך כמנכ"ל ותעביר את זה לשר, שזו בושה שהעובדים הסוציאליים שנמצאים בקו הראשון, לא מקבלים תוספת סיכון ולא מקבלים תוספת על כלום, כאשר הם גם הורים לילדים וצריכים לטפל בילדים שלהם בגלל המצב הביטחוני, ברובם הם תושבים, כי אף אחד לא מעיז בכלל להגיע לאזורים האלה.
חיים ילין: ומגיע להם צל"ש והם לא צריכים לרוץ אחרי אף אחד.
חיים ילין: ואני אומר לכם, אולי זה לא יעזור לעוני, אבל זה יעזור לאיזה שהוא צדק חברתי שאנחנו רוצים לראות אותו במדינה.
חיים ילין: והצדק החברתי גם יעזור לזה שהעוני יצומצם.
חיים ילין: זה בסוף עקרונות וערכים ואת זה הפוליטיקה לא יודעת להביא.
חיים ילין: אתם תוכלו להביא ואנחנו לעזר לכם.
אלי אלאלוף: איזה מזל שיושב ראש ועדת החינוך זה חבר שלי מבאר שבע, אז הוא ייתן לנו.
יעקב מרגי: איזה פורום מכובד.
חיים ילין: מרגי, אמרנו שהחינוך זה אחד הגורמים העיקריים לצמצום הפערים.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני רוצה לציין את כניסתו של חבר הכנסת יעקב מרגי.
אלי אלאלוף: אני מעביר לך את סמכות ניהול הישיבה.
אלי אלאלוף: אילן גילאון, דקה בבקשה.
אילן גילאון: אני אפילו חצי דקה אדוני, כי לא איחרתי מסיבות של איחור, אלא פשוט הייתי כרגע בוועדת הכספים.
אילן גילאון: יש לי בקשה, היות ואנחנו נמשיך להיפגש במהלך היום.
אילן גילאון: כל שנה אנחנו מציינים כאן את יום העוני, אנחנו מציינים את יום הנכה, אנחנו מציינים את יום האישה.
אילן גילאון: אני מאחל לעצמנו שנציין יום אחד את יום הבנקאי ואת יום הקבלן, אתה אלה לא מציינים.
אלי אלאלוף: אם הם יהיו במצוקה.
אילן גילאון: הגיע הזמן לחשוב בצורה שיטתית וסיסטמאתית, ולתקוף את הבעיה המרכזית.
אילן גילאון: הכל זה עניין של חלוקה ושל אוניברסאליות.
אילן גילאון: אלה הם הכלים המרכזיים.
אילן גילאון: עוני זה תוצאה של חלוקה לא נכונה של עושר ואת זה צריך להבין לאורך כל הדיון.
אילן גילאון: בסופו של דבר הבית הזה עוסק בדיוק במי מקבל כמה ולמה ומי משלם כמה ולמה.
אילן גילאון: ולכן אנחנו יכולים להתכסות באצטלאות של חברתיים וחברותיים וכל מה שאתם רוצים.
אילן גילאון: בסופו של דבר מה שקובע זו החלוקה והאוניברסאליות, ורמת הפיתוח שכל אזרח זכאי לה במדינת ישראל.
אילן גילאון: אני מבקש שתהיו קשובים ודרוכים לכיוון הזה של החלוקה.
אילן גילאון: הנה, אני סיימתי, אבל יש לי עוד מה להגיד ואני אגיד במהלך היום, כמובן.
אלי אלאלוף: ישראל אייכלר, בבקשה.
ישראל אייכלר: אדוני יושב הראש, אני מבין את מצוקת הזמן ולכן אני לא אחזור על דברים שנאמרו.
ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך אדוני יושב הראש, חבר הכנסת אלאלוף, אם באת לכנסת רק כדי ליישם את הדו"ח הזה של העוני שעשית כשלא היית בכנסת והיה זה שכרנו של כולנו.
ישראל אייכלר: לגבי העוני, אני רוצה לומר משהו מאד ספציפי.
ישראל אייכלר: ארצות הברית היא מדינה קפיטליסטית וכולנו יודעים שהיו זמנים שהיו שם עבדים, היום שם מעבידים ובכל המדינות היו אנשים שחשבו שאם אין לכם, שיאכלו עוגות.
ישראל אייכלר: היום העולם מבין שאם העשירים והשבעים רוצים לשבת בשקט, הם חייבים לדאוג שגם לעניים יהיה מה לאכול ולא תהיה מצוקה.
ישראל אייכלר: ולכן בארצות הברית יש שני מנגנונים ואני אומר ארצות הברית, שהיא קפיטליסטית, שני מנגנונים.
ישראל אייכלר: אחד ממשלתי, שדואג שלכל ילד יהיה מה לאכול, ויש דבר נוסף שהחברות הגדולות מפרישות לפחות 20% לצורכי צדקה, אחרת הם מבינים שהם לא יוכלו להחזיק מעמד.
ישראל אייכלר: במדינת ישראל גם הממשלה סומכת על העמותות של ההתנדבות, שהם צריכים רק להשלים ולא להיות במקום הממשלה, והממשלה חייבת להבין שלהשקיע בילד עני זאת השקעה לא פחות טובה מאשר להשקיע במצבורי גז.
ישראל אייכלר: וגם החברות הכלכליות, אסור לשחרר אותן מאחריות.
ישראל אייכלר: הם חייבים להפריש לא ממסעי היחצנות של כמה אחוזים, של 5% מקסימום, אלא 2-% מהכנסותיהם צריכות ללכת לצורכי צדקה והמדינה צריכה להכיר כצדקה בהוצאות המס שלהם, בעד כל הפעולות שהם עושים למען העניים.
ישראל אייכלר: כי אם העניים לא יוכלו לחיות כאן, גם העשירים לא יוכלו לחיות כאן.
אלי אלאלוף: ישראל ידידי, אני ממש מבקש.
אלי אלאלוף: אני רוצה לסיים במשפט אחד לא ארוך.
אלי אלאלוף: אלף להודות לכל מי שהשתתף.
אלי אלאלוף: זה מראה שהנושא הזה לא יורד מסדר היום, הוא נושא אקוטי.
אלי אלאלוף: כל יום, כל דקה.
אלי אלאלוף: מאיה, העדות שלך הייתה פשוט מדהימה ותודה וסליחה שאת סובלת בגלל הרשלנות של כולנו.
אלי אלאלוף: אני אומר עכשיו, גם אני פה.
יעקב מרגי: כשהוא מתחיל במאבק בעוני, מספר משפטים.
אלי אלאלוף: אני אסיים את המשפט שלי ואת תסיימי.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם – הוחלט אחרי התייעצות עם החברים שלי בוועדה, כי ועדת הרווחה תקיים בכל מושב דיון על העוני.
אלי אלאלוף: ועדות המשנה בנושא קשישים, בנושא צעירים חסרי הורים וכו', ידונו בצורה מתמדת בנושאים של העוני.
אלי אלאלוף: אנחנו נבקש ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, לתת לנו כל שנתיים דו"ח מעודכן על ההתקדמות ועל הפערים שיהיו בעוני.
אלי אלאלוף: עשו עבודה יסודית על בסיס הדו"ח שלנו ונמשיך לעשות.
אלי אלאלוף: יהיו פעולות כל עוד שאנחנו פה, לפחות אני באופן אישי, וכל החברים שלי בוועדה ושאר חברי הכנסת, אנחנו נעשה שהנושא הזה של העוני לא ירד מסדר היום וימצא בכל תחומי הוועדות השונות.
אלי אלאלוף: ואני רוצה לציין, לא היה לי נוח לחלק לכם את רשימת התקציב, שהוא כבר כלול היום, כי זה עוד לא אושר ואני לא רוצה לתת הרגשה של אשליה.
אלי אלאלוף: אבל יש תקציבים, חלקם אפילו אני לא ידעתי עליהם ומנכ"ל משרד הרווחה הראה שכבר אצלו גם כן נכנסו.
אלי אלאלוף: זה המודעות של המעורבות בנושא של העוני בכל המשרדים.
אלי אלאלוף: אז אני רוצה להודות לך באמת, ידידי יעקב מרגי.
אלי אלאלוף: המילה האחרונה שלך.
<סמאח אלחטיב-איוב: תודה רבה.
<סמאח אלחטיב-איוב: אני סמאח אלחטיב-איוב מעמותת סיכוי.
<סמאח אלחטיב-איוב: אני אתחיל ואפתח בדברים שאני אגיד לגבי דברי הביקורת, שאנחנו כן העלינו בנייר העמדה שהוגש כיום כנייר רקע לדיון.
אלי אלאלוף: קראתי אותו.
<סמאח אלחטיב-איוב: זה אות הוקרה למנדט של הוועדה ושאנחנו לוקחים את העבודה שלה ברצינות, ושאנחנו רואים שזה חלון הזדמנויות מעולה מבחינת נציגי הממשלה שיושבים מסביב לשולחן, מבחינת חברי כנסת מכל המפלגות.
<סמאח אלחטיב-איוב: אם אנחנו צריכים לשים את הנתונים על השולחן מבחינת נשים ערביות, אני ויתרתי על דיון מקביל שמנהלת חברת הכנסת עאידה תומא, בגלל שחשוב לי להשמיע את הקול שלי פה בפניך כיושב ראש ועדת העוני לשעבר, ולהביא את הדברים על דיוקם, גם אם לא הובנו נכון מהנייר.
<סמאח אלחטיב-איוב: אנחנו מתייחסים לחסמים המבניים שצריך לשים אותם על השולחן.
<סמאח אלחטיב-איוב: עוד לא מאוחר.
<סמאח אלחטיב-איוב: אתה הושטת יד שאתה תפעל בשיתוף פעולה עם ההנהגה הערבית, שזה חברי כנסת ערבים מהרשימה המשותפת, רשויות מקומיות – שנתמודד עם כל החסמים.
<סמאח אלחטיב-איוב: כי רצון טוב זה לא מספיק, צריך להתמודד עם החסמים התכנוניים והעדר קרקע ציבורית.
<סמאח אלחטיב-איוב: גם אם יש תקציבים לבינוי מעונות יום כתשתית תומכת, אין איפה לבנות, אין היתרי בנייה.
<סמאח אלחטיב-איוב: אני לא אחדש.
<סמאח אלחטיב-איוב: נשים ערביות רצו להגיע היום, אבל אין תחבורה ציבורית שמתפקדת ביישובים הערביים.
<סמאח אלחטיב-איוב: אז אני מסכמת במשפט אחד כולל, שצריך לקדם תכנית הוליסטית שמשתפת את האוכלוסייה הערבית, ממפה את הצרכים שלה עם יעדים מדידים ו-follow up של הכנסת.
אלי אלאלוף: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה.
אלי אלאלוף: היום ה-23 לנובמבר 2015, י"א בכסלו, תשע"ו.
אלי אלאלוף: אני שמח שמקיימים דיון ביוזמת שר הבריאות יעקב ליצמן, בנושא: ההתפתחויות בתחלואת הסרטן בישראל.
אלי אלאלוף: אדוני, השר, בבקשה.
יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב ראש, אני מודה לך על הדיון שמשרד הבריאות יזם.
יעקב ליצמן: כל המטרה של הדיון להביא נתונים, להביא מידע לציבור, גם להפריך כל מיני מידעים שאנשים חושבים שבמגזרים מסוימים יש גידול או אין גידול.
יעקב ליצמן: ביקשתי ממשרד הבריאות להביא מצגת וגם להציג את הדברים בכתב.
יעקב ליצמן: אני מבקש להגיד דבר אחד.
יעקב ליצמן: מחלת הסרטן זוהי מחלה קשה, זה לא סוד, זו מחלה קטלנית ביותר במדינה.
יעקב ליצמן: יש התקדמות במחלה – יש תרופות חדשות.
יעקב ליצמן: ועדת הסל מכניסה דברים חדשים, אני לא מתערב בתוכן הדיונים של הסל, אבל מכניסים דברים חדשים לסל.
יעקב ליצמן: בעיקר יש תרופות מצילות חיים, שזה לא הדיון, אבל גם זה יבוא לדיון כאן בוועדה שאני בעד להכניס את התרופות מצילות חיים לשב"נים.
יעקב ליצמן: אבל בעיקר, אנחנו עשינו כאן מחקר גם לגבי גברים, נשים, יהודים, ערבים.
אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת, ד"ר אבו מערוף.
יעקב ליצמן: גם שם אנחנו נראה נתונים, יש מקומות שנראה שם עלייה, אבל במקומות אחרים זה לא ככה, נראה בדיוק את הנתונים, וגם מה שאנחנו עושים.
יעקב ליצמן: נבקש לראות את המצגת, אחר כך נמשיך.
<תמר שוחט: פרופ' תמי שוחט, אני מנהלת המרכז הלאומי לבקרת מחלות במשרד הבריאות.
<תמר שוחט: הנושא של נתוני סרטן עולה לעתים קרובות בוועדה כאן, ואנחנו חשבנו שמוטב שנביא את הנתונים, ובעצם המסר יהיה שסרטן היא מחלה קשה ושכיחה.
<תמר שוחט: ולכן, הרבה פעמים שואלים איך זה שיש ריכוזים של סרטן במקומות כאלה ואחרים, אנחנו מסבירים, שסרטן - בשורה התחתונה כאחד מתוך שלושה אנשים יחלה בסרטן במהלך החיים שלו.
<תמר שוחט: אז מאיפה בכלל אנחנו יודעים במשרד הבריאות, ואיך שולטים על המידע.
<תמר שוחט: במשרד הבריאות יש רישום לאומי לסרטן שמתקיים כבר משנת 1960.
<תמר שוחט: זהו רישום מאוד מקיף, הוא כולל את כל האוכלוסייה, וחובת הדיווח על הסרטן, על כל מחלת סרטן היא על פי חוק.