GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<זאב פיקובסקי: האחסון בטמפרטורה הנמוכה יותר נועד לתת קצת יותר אורך למזון או אולי למנוע קלקול שלו.
<זאב פיקובסקי: למשל, בשוקולד אנחנו מכירים את ה"בלומינג", המצב שהשומן עולה למעלה ובחלקו נהיה לבן.
<זאב פיקובסקי: אין בזה לבין בטיחות המזון שום דבר.
<זאב פיקובסקי: אני אתן דוגמה מענף החלב.
<זאב פיקובסקי: החקיקות קובעות במוצרי חלב מהי טמפרטורה שצריך לאחסן בה חלב, ובדרך כלל יצרני החלב מוסיפים סימון נוסף – מומלץ לשמור במקרר או ב-4 מעלות וכדומה – גם במוצרים שעל-פי חקיקה, מותר להוביל אותם ב-10 מעלות או לשמור אותם ב-10 מעלות.
<זאב פיקובסקי: לחלוטין אין פה קשר לנושא בטיחות, וצריך לשים את ההשוואה הזאת.
<זאב פיקובסקי: לכן ללכת על החמור בין השניים מכיוון שיצרן נתן את ההמלצה זאת תהיה טעות ואיזושהי העמסה שלא לצורך.
אלי אלאלוף: בעיניך מילת היצרן היא לא המילה האחרונה?
<זאב פיקובסקי: לא בהכרח, לא חייב להיות.
אלי אלאלוף: אז אתה מתווכח עם היצרן?
<זאב פיקובסקי: אני לא מתווכח.
אלי אלאלוף: אתה קונה משהו מיצרן, ומתווכח אתו?
<זאב פיקובסקי: להפך.
<זאב פיקובסקי: אי אפשר להוביל מוצר בארבע מעלות כל הזמן וגם להחזיק אותו ברשת, ולכן הרגולטור נותן אפשרות במוצרים מסוימים להעלות ל-7 או ל-10 מעלות.
<זאב פיקובסקי: אנחנו כיצרנים נותנים הנחיה או המלצה לשמור אחר כך גם בבית עוד עשרה ימים בטמפרטורה במקרר.
<זאב פיקובסקי: אבל לתת עכשיו המלצות לטורטייה או ללחם או לשוקולד או לדברים מהסוג הזה ולהגיד שזה גם בטיחות, אני לא רואה את הקשר.
<נעה בן שבת: אבל המטרה של החוק היא גם לעסוק ברמת האיכות של המזון.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על בטיחות, תקינות וכדומה.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על כל המגוון.
<רוית ארבל: אפשר הערה במישור אחר בעניין הזה?
<רוית ארבל: אני מהתאחדות התעשיינים.
<רוית ארבל: אני לא כל כך מצליחה להבין – אפילו אותי הצליחו לבלבל, ואני משתדלת להיות מעורה בסעיפים – לפי סעיף 174: "לא יוביל אדם מזון הטעון בטמפרטורה מבוקרת" – אדם בכלל – "אלא בהתאם לחקיקת המזון".
<רוית ארבל: איך זה מתיישב עם סעיף 184 שקובע את ההסדר החקיקתי השלם שאומר: "לא יוביל אדם, יבואן, יצרן מזון בטמפרטורה מבוקרת, אלא בהתאם להוראות יצרן, אלא אם נקבע אחרת בחקיקת המזון".
<רוית ארבל: כלומר בפרק אחר כך יש אותו סעיף אבל עם הסדר אחר.
<רוית ארבל: אני לא מצליחה להבין איך מתיישבים הסעיפים, אז תנסו להסביר איך סעיף 184 מתיישב עם סעיף 174.
<רוית ארבל: אני מכירה את ההסדר של 184.
<רוית ארבל: זה ההסדר שדובר בו, ואנחנו מסכימים לעיקרון בו.
<רוית ארבל: סעיף 174 מתייחס רק לחקיקת מזון אל מול הוראות היצרן.
<נעה בן שבת: זה הנושא של הרישיון.
<נעה בן שבת: פה חובת הרישיון.
<נעה בן שבת: הם צריכים להיות מאוחדים באמת.
<נעה בן שבת: אבל פה זאת חובת הרישיון, ושם זאת החובה לאופן האחזקה.
<רוית ארבל: אבל ההוראה הפוזיטיבית היא "לא יוביל אדם".
<רוית ארבל: לא משנה כל-כך באיזה פרק זה מופיע.
<נעה בן שבת: זאת מין הוראה כללית שאומרת, תעמוד בתת-הסימן הזה של דרישות הרישוי.
<נעה בן שבת: אבל אולי באמת צריך לעשות האחדה בין ההוראות.
<אלי גורדון: אפשר לאחד, רק יש לשים לב ש-174 מדבר על האדם.
<אלי גורדון: זה אומר שלא רק זה שמחויב ברישיון כזה או אחר לעומת 184 שמתייחס לבעל רישיון יצרן, בעל תעודת אישור יבואן או משווק.
<רוית ארבל: עדיין זה יוצר סתירה.
<עדנה הראל: אני לא חושבת שזה יוצר סתירה.
<רוית ארבל: אדם נדרש רק לחקיקת המזון - -
<נעה בן שבת: אם הכול יהיה מרוכז במקום אחד זה ייצור יותר בהירות.
<רוית ארבל: כצרכנית כשאני קונה מהסופר אני גם מחויבת להוביל בטמפרטורה?
אלי אלאלוף: רוית, תודה על ההוספה לבלבול הכולל.
אלי אלאלוף: אני מציע שאחרי הדיון תשבו ותנסו להגיע לעמק השווה.
אלי אלאלוף: נמשיך בהקראה.
המשך הקראה: רישיון הובלה 175.
המשך הקראה: נקבע בחקיקת המזון כי מזון טעון הובלה בטמפרטורה מבוקרת, לא יוביל אדם מזון כאמור, אלא אם כן הוא בעל אחד מרישיונות אלה, לפחות, ובהתאם לתנאי הרישיון
שמבוקש להובילו: רישיון הובלה לפי סימן זה; רישיון ייצור הכולל פעילות הובלה בטמפרטורה מבוקרת לפי פסקה (6) להגדרה "ייצור"; היתר להובלה בתעודת היבואן הרשום לפי סעיף 142(א)
<אלי גורדון: - - - כל שאר הרישיונות.
<אלי גורדון: נותן רישיון או רופא מחוז יחתום על רישיון או מנהל שירות המזון.
<אלי גורדון: אלה האופציות שמוסדרות בחוק.
<ענת מימון: מתן הרישיון מוסדר רק לעניין הייצור.
<נעה בן שבת: כן, אנחנו נבהיר את זה.
<נעה בן שבת: מנהל שירות המזון או רופא מחוזי.
המשך הקראה: בקשה לרישיון הובלה 176.
המשך הקראה: (א) המבקש רישיון הובלה או חידוש רישיון כאמור יגיש בקשה בצירוף מסמכים, פרטים וטפסים בהתאם לנדרש בתקנות לפי סעיף 183.
המשך הקראה: (ב) בקשה כאמור בסעיף קטן (א) תוגש ללשכת הבריאות המחוזית במחוז שבו הגיש המבקש את בקשתו לקבלת רישיון עסק, ואולם אם יש לו רישיון עסק ביותר ממחוז אחד רשאי הוא להגיש את הבקשה בכל אחד מהמחוזות האמורים.
אלי אלאלוף: לא דיברנו על זה שהוא יכול לחזור למקום שבו הוא קיבל את ההיתר בפעם הראשונה או את הרישיון או האישור, והוא לא צריך להתחיל מחדש בכל אחד מהמחוזות?
<אלי גורדון: דיברנו על משהו אחר, על רישיון יצרן; שבמידה שהוא מקים מפעל חדש נוסף שהפנייה תהיה למנהל שירות המזון.
<אלי גורדון: פה מדובר על הסדר אחר.
<אלי גורדון: יש מובילים שיש להם יותר מרכב אחד או שיוך לאזור מסוים, ובמקרה כזה הם יכולים לגשת לעיר, לרשות מקומית נוספת ולהגיש גם שם בקשה לקבלת רישיון לניהול עסק.
<יפעת זליקוביץ: רישיון לרכב?
אלי אלאלוף: זאת אומרת כל רכב צריך רישיון נפרד?
<אלי גורדון: זה גם היום קיים.
<אלי גורדון: אנחנו לא מחדשים פה שום דבר חדש.
אלי אלאלוף: למה לא מטילים אחריות על היצרן?
אלי אלאלוף: זאת בעיה שלו לבדוק את הרכב.
אלי אלאלוף: אתם מסוגלים לפקח על כל רכב?
<אלי גורדון: גם היום כל הרכבים חייבים לקבל רישיון לניהול עסק ברמה של כל רכב.
אלי אלאלוף: רישיון חד-פעמי.
אלי אלאלוף: זה אומר - - - יכול לעשות מה שהוא רוצה.
<אלי גורדון: יש בדיקות תקופתיות.
אלי אלאלוף: אתם עושים בדיקות?
<אלי גורדון: אנחנו עושים בדיקות כאלה.
אלי אלאלוף: מה אכפת לכם שיוביל באמצעות רכב מקולקל?
אלי אלאלוף: אז הוא יאכל אותה.
<אלי גורדון: אנחנו לא מדברים על בדיקת מנוע של הרכב - -
אלי אלאלוף: על הקירור שלו.
<אלי גורדון: על התא של ההובלה ועל מערכת הקירור.
אלי אלאלוף: מה זה קשור?
אלי אלאלוף: למה אתם לא משאירים אחריות ברמה של היצרן שאחראי להוביל את זה למקום בתנאים הנדרשים?
אלי אלאלוף: מזל שכבר אין לנו עגלות עם סוסים.
אלי אלאלוף: איך תיכנסו לעומק הבעיה הזאת?
אלי אלאלוף: נראה לי שאתם מזמינים לעצמכם לחץ – גם הוצאה ציבורית גדולה וגם אי יכולת לפקח.
אלי אלאלוף: זאת התגובה שלי.
אלי אלאלוף: מה אכפת לי שמפעל שמתחיל ב-ב', ב-א' או ב-ג' שאמור לספק סחורה למקום אחר זאת תהיה אחריות שלו?
אלי אלאלוף: למה להכביד עליהם ועליכם לפקח על זה?
<אלי גורדון: אתה בהחלט צודק, אדוני.
<אלי גורדון: זאת בהחלט אחריות של היצרן ושל מוביל להוביל בתנאי תברואה נאותים.
אלי אלאלוף: ואם הנהג ישכח להפעיל את המנוע של הקירור?
<אלי גורדון: אז זה לא בסדר.
אלי אלאלוף: אז מי אחראי עליו?
<אלי גורדון: אותו יצרן או - - -
אלי אלאלוף: אז תפסיק לפקח על הנהג שלא הפעיל את המקרר.
<אלי גורדון: אבל מצד שני אנחנו רוצים להבטיח - -
אלי אלאלוף: זה נראה לי ירידה לקישקע של הצרות – סליחה על הביטוי.
אלי אלאלוף: אין לי ביטוי אחר.
אלי אלאלוף: זה נראה לי מיותר.
<אלי גורדון: אבל מצד שני אנחנו רוצים שאותם הרכבים יהיו מ-א'.
אלי אלאלוף: אז פעם אחת בדקת, וזאת בעיה של המפעל.
אלי אלאלוף: מה זה מעניין אותי?
אלי אלאלוף: למה אתה צריך לבדוק את המקרר של המשאית?
אלי אלאלוף: מה זה מעניין?
<נעה בן שבת: במקרה שזה מפעל אתה אומר שהוא מקבל אישור לפעילות של הובלה בתוך רישיון היצרן, במקרה שזאת הובלה של היצרן.
<רז הילמן: אני חייב לחזק את הדברים שאמרת, ובמיוחד ככל שמדובר במזון - - - בטמפרטורה מבוקרת.
<רז הילמן: היום מתוקף חוק רישוי עסקים, כל רכב שמוביל מזון נדרש לרישוי עסקים.
<רז הילמן: הרבה ממה שאני מקבל מהשטח מרשויות מקומיות, חלק מהמקומות אפילו לא יודעים איך מתעסקים עם זה.
<רז הילמן: זאת אומרת זה לא מיושם בצורה טובה, ויכול להיות שמכאן צריכה לבוא קריאה לתקן את הדרישה הזאת שהיא ארכאית וגם לא ברור מה הערך המוסף שלה, שגם מי שמוביל פסטה או שוקולד לא בטמפרטורה מבוקרת נדרש לעבור באיזשהו מקום כדי שיחתמו לו שזה בסדר.
<נעה בן שבת: אבל לפי הדרישה הזאת זה - - -
<אלי גורדון: אנחנו מבלבלים פה, אדוני היושב-ראש.
<אלי גורדון: אנחנו מתבלבלים פה בהסדרים.
אלי אלאלוף: אחר כך עופר ונלך לפי הסדר.
<רוני סורקיס: שני דברים.
<רוני סורקיס: ראשית לדבר שהזכרת בקצרה שהסדרנו אחידות מסוימת בנושא המזון.
<רוני סורקיס: אבל אנחנו הסדרנו את זה אך ורק בנושא היצרנים.
<רוני סורקיס: אני רוצה לציין שאנחנו פה בפקודת בריאות הציבור ולא בפקודת שירות המזון.
<רוני סורקיס: אנחנו צריכים להחיל אחידות על כל נושא המזון, ובמקום שלא ידרשו מיצרן מסוים דרישות מסוימות במקום אחד ובמקום אחר כן, אז אפשר להחיל את זה פשוט מאוד על עוסק במזון.
<רוני סורקיס: נראה לי שזה יהיה דבר ראוי.
<רוני סורקיס: הכנסנו את זה באחד הסעיפים בהתחלה לגבי יצרן, ונראה לי שלהחיל תנאים שווים לכולם על עוסקים במזון כך שלא ידרשו ממישהו באזור הדרום משהו שלא דורשים בצפון – כדאי לשקול את זה.
<נעה בן שבת: אתה אומר שכל היצרנים יהיו באותו מעמד, אבל אתה - - -
<רוני סורקיס: אני לא מדבר רק על יצרנים, אלא בכלל.
<רוני סורקיס: מכיוון שאנחנו אומרים פה כל הזמן "יבואן", "יצרן", "משווק", קמעונאי" – כל הזמן מכניסים את כל האנשים האלה לתוך הפקודה הזאת אז מן הראוי שכשמתייחסים לסעיף אחד כזה כמו היצרן אנחנו צריכים להתייחס גם לכל הדבר הזה באותו קובץ.
<נעה בן שבת: לכל היצרנים?
<רוני סורקיס: לכל היבואנים, היצרנים, המשווקים והקמעונאים.
<רוני סורקיס: מכיוון שאומרים את זה פעם אחת זה צריך להיות קו מנחה.
<רוני סורקיס: שנית, לגבי הובלת מזון בטמפרטורה מבוקרת.
<רוני סורקיס: היום לאחר הוצאת רישיון עסק שנעשה בידי הרשות המקומית, הגוף היחיד שנכנס ללופ הזה ולא עושה שום דבר זה מערכות בקרה על כיול הרכבים על יחידות הקירור.
<רוני סורקיס: מערכות הכיול האלה הוא לפי תקן לא ממש ברור, 1291, אם אני לא טועה.
<רוני סורקיס: מערכות הכיול האלה הם לא על רשם טמפרטורה, לא על שום דבר; פשוט מגיע אדם פעם בשנה, הוא בודק את יחידת הקירור הזאת, ואומר, יש סטייה של 4 מעלות או של 6 מעלות, ומעבר לזה הוא לא עושה שום דבר.
<רוני סורקיס: מעולם לא ראיתי יחידת קירור שנפסלה או תקן שלא הוצא.
<רוני סורקיס: גוף אחד לוקח כמה מאות שקלים וכמה מאות שקלים – גוף אחר, מדביק מדבקה ובזה תם הסיפור.
<רוני סורקיס: הדבר הזה באמצעות בדיקות המשנה הפכו את זה לתנאי מעבר לבדיקות משנה.
<רוני סורקיס: מה שקורה זה הטלת עלויות נכבדות עלינו כל שנה, ואין בזה שום תועלת.
<רוני סורקיס: לדוגמה, כאשר אני מחדש רישיון יצרן לבית קירור, ויש לי בתי קירור, אף אחד לא מבקש ממני כיול של יחידות הקירור, זה לא קיים.
<רוני סורקיס: הדבר הזה קיים רק בדבר אחד: כדי להמשיך המשכיות של בדיקות משנה.
<רוני סורקיס: זה דבר שצריך להוריד אותו כי גם זה תורם להעלאת הנטל על גבי המשווקים.
אלי אלאלוף: תודה, ד"ר סורקיס.
אלי אלאלוף: עופר, בבקשה.
<עופר ברמן: אני רוצה לחזק אותך - -
אלי אלאלוף: בגלל זה קיבלת את זכות הדיבור.
<עופר ברמן: אתמול גם אמרתי את הדברים האלה.
<עופר ברמן: אמרתי שהמוביל הוא לא ישות עצמאית, אסור שהוא יהיה ישות עצמאית, אסור לסמוך עליו.
<עופר ברמן: יש שתי קטגוריות שמשתמשות במוביל: היצרן ששולח את הסחורה שלו, והוא אחראי עליה עד שהיא מגיעה ללקוח הסופי או עד המשווק; והמשווק אחראי בקטע שלו על מה שהוא קיבל מהיצרן.
<עופר ברמן: בין אם המשווק מוביל אחר כך מהמרכז הלוגיסטי שלו סחורה למקום אחר או לחנויות שלו כמו הרשתות הגדולות, האחריות היא על המשווק.
<עופר ברמן: מה שכן, אני כן חושב שצריך לאפיין בצורה הטובה ביותר מה זה רכב קירור או רכב להובלת מזון.
<עופר ברמן: צריך לאפיין את זה ולדרוש את זה, ואפילו להוציא רישיון.
<עופר ברמן: כמו שמוציאים רישיון לרכב רגיל הוא יצטרך להוציא רישיון לרכב הובלה בקירור.
<עופר ברמן: הוא יצטרך לעמוד בסטנדרט, לעבור טסט - -
<קריאה: זה ההסדר.
<עופר ברמן: - - אבל הפיקוח והאחריות היא או על היצרן או על המשווק.
אלי אלאלוף: אבל רכב יכול להיות לפעמים עם מערכת קירור ולפעמים בלי מערכת קירור.
<עופר ברמן: אבל לגבי רכב להובלת מזון יש הגדרה.
<עופר ברמן: גם רכב שמוביל מזון לא מקורר - -
אלי אלאלוף: יש היום רישיון כזה במשרד התחבורה?
<עדנה הראל: רישיון לניהול עסק.
<אלי גורדון: פה לא נגענו.
<עדנה הראל: מותר לו כרשות - -
אלי אלאלוף: מותר לך - - -.
אלי אלאלוף: למה צריך להיות ניהול עסק לרכב עם קירור?
<עדנה הראל: כגורם מרשה.
אלי אלאלוף: אני שואל שאלות תם שלי.
אלי אלאלוף: אני מתנצל על חוסר ההבנה.
אלי אלאלוף: לכן יש לי זכות לשאול.
אלי אלאלוף: למה רכב צריך להיות עם רישיון עסק?
<אלי גורדון: כי אמורים להתקיים בו תנאים להובלה.
<אלי גורדון: ברור לכולנו שרכב שמובילים בו מלט, לא רוצים שאותו רכב יוביל בערב מזון.
אלי אלאלוף: אם יש קונטיינר לזה וקונטיינר לזה?
<אלי גורדון: מבחינת הפוטנציאל לזיהומים שיכול להיות יש חשיבות שרכב יהיה ייעודי.
<אלי גורדון: פה, לדעתי, זה מה שעופר גם אומר.
<עופר ברמן: זה לא סותר.
אלי אלאלוף: אני שואל גם על הרישיון לרכב – רישיון לעסק לרכב הובלה.
אלי אלאלוף: למה צריך להפריד?
<אלי גורדון: נתחיל מזה שהקונספציה היא שאדם כזה או אחר עוסק במזון.
<אלי גורדון: אנחנו לא מחדשים פה משהו.
אלי אלאלוף: אבל זה מייקר את המערכת.
אלי אלאלוף: רכב למזון בלבד זה מייקר.
<קריאה: אם זה לא רכב קירור הרישיון הוא לצמיתות.
<אלי גורדון: בדיוק.
<אלי גורדון: היום זה לחמש-עשרה שנה.
אלי אלאלוף: נתן ויטנברג, בבקשה.
<נתן ויטנברג: אני מחברת "פאמטקס".
<נתן ויטנברג: אני מרגיש שיש פה כפילות.
<נתן ויטנברג: היום כל רכב, גם של הובלה בקירור, חייב ברישיון עסק, ועובר למשרד הבריאות.
<נתן ויטנברג: למה צריך רישיון הובלה נפרד?
<נתן ויטנברג: הרי זה כבר שם - - -אני אגיד את הסיבה.
<נתן ויטנברג: זה מסבך מאוד את המערכת, בעיקר לעסקים קטנים.
<נתן ויטנברג: כי קבוצה גדולה יכולה איכשהו להתאגד, אבל גם להוציא רישיון עסק וגם להגיע עם עוד רישיון על אותו רכב, אני לא מבין את הטעם.
<אלי גורדון: גם היום, כמו שציינת, על-פי חוק רישוי עסקים המוביל מחויב לקבל רישיון לניהול עסק.
<אלי גורדון: במסגרת תהליך קבלת רישיון לניהול עסק הוא מקבל חוות דעת של משרד הבריאות.
<אלי גורדון: אז אנחנו לא משנים הרבה, רק אותה חוות דעת תיועד לרישיון.
<נתן ויטנברג: למה הכפילות?
<אלי גורדון: זאת לא כפילות.
<אלי גורדון: אותה חוות דעת שעד עכשיו הייתה ניתנת כחוות דעת לצורך קבלת רישיון לניהול עסק, במקרה הזה אנחנו רוצים להמיר את אותה חוות דעת לרישיון נפרד.
<נתן ויטנברג: ואז יהיו פה שתי אגרות.
אלי אלאלוף: רוית, בבקשה.
<רוית ארבל: רוני העלה, ואני רוצה לנסות להבין – בסעיף קטן (ב) נדרש להגיש בקשה בכל מחוז שיש לי בו רישיון עסק.
<רוית ארבל: למה אם יש לי רישיון הובלה זה לא חל אוטומטית בכל המחוזות?
<אלי גורדון: יש אופציה שלמובילים יש רישיונות או עסקים משויכים לעיר מסוימת.
<אלי גורדון: האישור הזה לא פוסל מציאות שיש עיר אחת, ומתוך העיר הזאת העסק הזה מתנהל, והוא מקבל רישיון לניהול עסק.
<אלי גורדון: אין פה מגבלה להובלה ארצית, אלא אם יש מקרים מסוימים שמישהו רוצה לקבל עוד אישור.
<אלי גורדון: ברשות נוספת הוא יכול לקבל את זה.
<רוית ארבל: באיזה מקרים נדרשים לרישיון הובלה ביותר ממחוז אחד?
<אלי גורדון: זה לא בגללנו, רוית.
<אלי גורדון: אנחנו לא אומרים שזה חובה לעשות.
<אלי גורדון: במידה שקיים דבר כזה, והוא רוצה לקבל אישור נוסף הסעיף הזה לא מקשה, אלא להפך – מקל.
<יפעת זליקוביץ: אני מבקשת להחריג משלוחים מהחוק.
<יפעת זליקוביץ: כרגע אם אני עושה משלוח אני צריכה לעמוד בהובלה ברכב עם רישיון.
אלי אלאלוף: מה ההבדל?
<יפעת זליקוביץ: שליחות.
אלי אלאלוף: זאת שאלת קיטבג.
אלי אלאלוף: תסתפקי.
אלי אלאלוף: עוד מעט יגידו לך שגם זה.
<עדנה הראל: זה לא קיטבג.
<עדנה הראל: דנו בזה.
<עדנה הראל: אנחנו מוכנים להציע הסדר.
<אלי גורדון: זה לא קיטבג.
<מנחם בלויא: אבל המזון הוא מעורב.
<מנחם בלויא: יבש עם טמפרטורה - -
אלי אלאלוף: יש קוטג' בפנים?
<אלי גורדון: עצם העובדה שמה שאתה מתאר כרגע מתקיים זה כבר אומר שיש צורך לעשות הסדרה.
<יפעת זליקוביץ: אבל אתם לא נכונים לקפוץ על ההסדרה.
<יפעת זליקוביץ: אתה כבר קובע איך זה צריך להיות.
אלי אלאלוף: עכשיו את הסתבכת.
אלי אלאלוף: זה טבעי.
אלי אלאלוף: כשקונים היום בסופר עושים שני ארגזים: אחד לקירור ואחד רגיל.
אלי אלאלוף: כמה זמן זה יכול להיות ברכב עד שזה מגיע לבית של הלקוח?
<מנחם בלויא: תשים בתוך הארגז קרח יבש, וזה מה ששומר על טמפרטורה.
<יפעת זליקוביץ: אבל לפי זה, אני לא יכולה לשים קרח.
אלי אלאלוף: יש פה האופציה הזאת.
<יפעת זליקוביץ: לא.
<יפעת זליקוביץ: אין לי פה אופציה לקרח.
אלי אלאלוף: מה אתה אומר, אלי?
<מנחם בלויא: קונים אבקת כביסה ועוף, אז מה, עושים הובלה נפרדת לזה ולזה?
<אלי גורדון: לדעתי, אבקת כביסה ועוף אף אחד מאתנו לא היה רוצים לקבל את זה בו בזמן.
<אלי גורדון: אני רוצה להסב את תשומת לבם של כל הנוכחים פה.
<אלי גורדון: אנחנו מדברים על מקרים שבהם יש רכב להובלה בטמפרטורה מבוקרת.
אלי אלאלוף: אבל המשלוחים הביתה הם לא ברכבים כאלה עם קירור.
<אלי גורדון: נכון להיום בחלק מהמקרים זה מובל בארגזים שהטמפרטורה מחוזקת בהם בקרחונים.
אלי אלאלוף: אז את רוצה על זה חוק?
<יפעת זליקוביץ: להפך, אני רוצה להחריג את זה.
<ענת מימון: מה שנדרש עכשיו זה שזה יהיה מבוקר.
<נמרוד הגלילי: זה יבטל את המשלוחים לבית, זה פשוט יהרוג אותם.
<נמרוד הגלילי: חד משמעית.
<לילך דחוח: ברשותכם, אם אפשר לתת ליפעת ההזדמנות להסביר קצת לעומק את ההבדל.
<לילך דחוח: כי אנחנו לא אומרים שאנחנו לא נוביל את המזון הזה בקירור.
<לילך דחוח: הוא יובל בקירור, זה מה שנעשה היום.
<לילך דחוח: ארגזים מגיעים ללקוח עם קרחיות.
<לילך דחוח: זה קר.
<לילך דחוח: זה לא מגיע עם אבקת הכביסה ולא עם מוצר אחר.
<לילך דחוח: תסלחי לי, יפעת, אני לוקחת לך את רשות הדיבור שלא ניתנה לי אפילו.
אלי אלאלוף: אל תדאגי.
אלי אלאלוף: ראיתי אותך ולא אשכח אותך לעולם.
<לילך דחוח: ברשותך, אני רוצה לתת ליפעת לדבר כי היא אשת המקצוע.
<לילך דחוח: סליחה שהתפרצתי.
<נעה בן שבת: סעיף 183(2) לא יכול להיות הבסיס להתקנות התקנות האלה.
אלי אלאלוף: אז תמתינו עד 183.
<אלי גורדון: היא כבר קיבלה תשובה.
אלי אלאלוף: הסתפקת?
<לילך דחוח: מה התשובה?
<נעה בן שבת: - - - מתן רישיון לסוגי - - -
<יפעת זליקוביץ: לזה אני נדרשת גם כיום.
<יפעת זליקוביץ: אבל אני אומרת שיש פתרונות אחרים שלא נדרשים לרישיון, והם עדיין עומדים בחוק.
<יפעת זליקוביץ: אם אני מובילה בקרח - -
<נעה בן שבת: תקבלי רישיון כי יראו שההובלה - - -
<עדנה הראל: 183(3) שהפנו אותך אליו זה תנאים לעניין מחסנים שאחסון בהם - -
<אלי גורדון: (2).
<נעה בן שבת: תנאים ברישיון.
<נעה בן שבת: את רוצה את מגבילה - -
<עדנה הראל: אני חושבת שאפשר גם (3) לעשות בזה – "שאינו דורש רישיון".
אלי אלאלוף: אז הרווחנו – אין רישיון.
אלי אלאלוף: בואו נקצר.
אלי אלאלוף: נראה לי שהשקענו יותר מדי זמן בסעיף הזה ולא התקדמנו.
אלי אלאלוף: אנחנו חייבים להתקדם.
אלי אלאלוף: אני מודיע על הפסקה בין 11:45 ל-12:15.
אלי אלאלוף: רשמתם את ההערה?
<נעה בן שבת: רשמנו.
אלי אלאלוף: כי אחרת כל מי שמוביל מזון מהסופר לבית הוא עבריין.
<נעה בן שבת: לאדם פרטי יש החרגה - -
אלי אלאלוף: לא אדם פרטי.
אלי אלאלוף: משלוח מהסופר באמצעות החאפרים שאני רואה שמחלקים היום, הם כולם עבריינים בהזמנה.
<נתן ויטנברג: אני רוצה לשים דגש על מה שהעליתי קודם.
<נתן ויטנברג: למעשה, החוק יוצר אגרה כפולה בהובלה, ברישוי.
<נתן ויטנברג: פעם רישיון הובלה במסגרת חוק רישוי עסקים, ופעם אגרת - - - של משרד הבריאות.
<נתן ויטנברג: אלה אגרות כפולות, לפי הבנתי.
אלי אלאלוף: עוד הערה?
<אלי גורדון: רישיון היום ניתן לחמש שנים.
<אלי גורדון: את הסוגיה הזאת בחנו יחד עם העסקים הקטנים, משרד הכלכלה ומשרד הפנים.
<אלי גורדון: הרישיון הוא לחמש שנים ואגרה של מאתיים וחמישים שקל, למיטב זיכרוני, לכל התקופה.
<קריאה: יש גם אגרה לרישיון עסק.
<קריאה: סתם.
<קריאה: זה לא תורם פה.
<קריאה: זאת אגרה כפולה על אותו דבר.
אלי אלאלוף: לי יש הרגשה שפה הכבדנו.
אלי אלאלוף: לא הקלנו ולא הסדרנו.
אלי אלאלוף: אז אני מבקש שתעיינו בזה שוב ותסכמו.
אלי אלאלוף: אני לא רואה היום היערכות אחרת.
אלי אלאלוף: כל היערכות תדרוש הרבה מאוד הוצאה למשווקים למיניהם.
<עדנה הראל: הרציונל של הובלת מזון לא שונה מהרציונל של אחסנת מזון.
<עדנה הראל: זאת אומרת אזור שבו נמצא המזון שצריך בנסיבות מסוימות לשמור על טמפרטורה, ובוודאי לשמור על ניקיון לא שונה הרציונל של משאיות להובלת מזון ממקומות לאחסנת מזון.
<עדנה הראל: השאלה, האם זה באחריות המשווק והיצרן בלבד היא שאלה שבעיני היא מתחום ההסדרה של השוק.
<עדנה הראל: בפועל יש מפיצים.
<עדנה הראל: יש גורמים שהם לא המשווק והיצרן, וליצור מודלים שהכול מרוכז בכוח אצל משווקים ויצרנים זה, בעיני, לא נכון.
<עדנה הראל: בכל מקרה יש הסדרים שמעבירים אחריות או נותנים אפשרות ליבואן או ליצרן לקבל את הרישיונות הקונקרטיים, אבל בוודאי שצריכה להיות תשומת לב לשאלה איך מובילים את המזון כמו שיש לשאלה איפה מאחסנים את המזון.
<עדנה הראל: יכול שיהיו גורמים שהם לא היצרן והיבואן שעוסקים בהובלה כמו שעוסקים באחסנה.
<עדנה הראל: ובוודאי, צריך להבטיח שהתנאים יהיו יותר תברואתיים.
אלי אלאלוף: כולל משלוחים?
<עדנה הראל: שאלת המשלוחים בוודאי צריכה הסדרה.
<עדנה הראל: כולנו מסכימים.
<עדנה הראל: נראה מובן מאליו שאבקת כביסה לא צריכה להיות יחד עם גבינות.
<עדנה הראל: זה ברור מאליו למשווקים, זה בסדר.
<עדנה הראל: השאלה מה קורה עם המשווק שזה לא ברור לו.
<עדנה הראל: אז איזו הסדרה, והאם אותו רישיון או לא?
<עדנה הראל: בסדר, נחשוב ונחזור ונענה.
<עדנה הראל: אבל בוודאי שצריכה להיות איזושהי הסדרה.
<עדנה הראל: הרי זה לא הפקר, ומרגע שהזמנתי באינטרנט, גמרנו.
<עדנה הראל: יש לו אחריות רק עד שהזמנתי ממנו באינטרנט, אבל כשהוא שולח לי את זה הביתה כבר אין לו אחריות במה הוא מוביל?
<עדנה הראל: אנחנו רוצים שתהיה לו אחריות, אנחנו גם רוצים לעודד את המסחר באמצעות האינטרנט; שאני אהיה בטוחה מה מגיע אלי הביתה, ושזה הובל באמת בקירור.
<עדנה הראל: יש פה איזון שצריך לשמור אותו.
<עדנה הראל: אנחנו בנינו את השאלות הפרקטיות, אבל בפועל נכון להיום גם צריך רישיון עסק.
<עדנה הראל: זאת אומרת אנחנו לא מוסיפים רישוי מקום כשלא קיים רישוי בתחום הזה.
<עדנה הראל: יש רישוי.
<עדנה הראל: עשינו הסטה מבחינת אופן הפעלת שיקול הדעת והגורם שמפעיל את שיקול הדעת.
<עדנה הראל: אבל זה לא שהמצאנו רישוי מקום כשלא קיים רישוי.
<קריאות: כן המצאתם.
<קריאות: אין היום אישור למשלוחנים.
<עדנה הראל: נכון להיום כל רכב שמוביל מזון צריך רישיון עסק.
אלי אלאלוף: עובדה שזה לא קורה.
<עדנה הראל: עובדה שזה לא קורה, זאת שאלה אחרת, אבל לא המצאנו רישויים כשזה לא זה.
<עדנה הראל: זה טוב שזה לא קורה?
<עדנה הראל: אני לא יודעת.
אלי אלאלוף: אני לא יודע כמה זה טוב להחמיר.
אלי אלאלוף: לפעמים כשמחמירים מדי לא מקבלים כלום.
<עדנה הראל: בזה אני מסכימה.
אלי אלאלוף: זה לא עונה שוב לבעיה של יוקר המחיה.
אלי אלאלוף: כשאת קונה מה אכפת לך?
אלי אלאלוף: אני ברדקיסט, אני שם בקבוק כלשהו עם חבילה כלשהי.
אלי אלאלוף: יש אחריות?
<עדנה הראל: אני לא מסכימה.
<עדנה הראל: אם אתה רוצה לערבב את האקונומיקה עם האוכל תהיה בריא, אבל אדם שהזמין את זה אליו הביתה זכאי שלקבל את זה מופרד.
אלי אלאלוף: לא, ברשותך.
אלי אלאלוף: עופר, קיבלתם את רשות הדיבור.
<עופר ברמן: אבל לא דיברנו על הנושא הזה.
אלי אלאלוף: אני יודע שלא, ולכן אני מבקש מהצוות לשבת על זה שוב ולבדוק שלא יהיה רישוי כפול, שלא תהיה הכבדה על המשווקים.
אלי אלאלוף: מי שמכביד על משווק מקבל מוצר יקר יותר, ובסוף זה עולה לנו ביוקר המחיה.
אלי אלאלוף: תבדקו את השרשרת הזאת שנוכל למצוא הקלות מסוימות.
אלי אלאלוף: ברשותכם, נעבור לסעיף הבא.
המשך הקראה: החלת הוראות על רישיון הובלה 177.
המשך הקראה: (א) על רישיון הובלה יחולו הוראות סעיפים 54(ג) עד (ה), ו-ותוקפו 55 עד 66 בשינויים המחויבים; (ב) על אף הוראת סעיף 57(א) כפי שהוחל בסעיף קטן (א) תוקפו של רישיון הובלה יהיה לחמש שנים;
<ענת מימון: למעשה, הסעיף הזה מכיל הוראות מרישיון יצרן לעניין מתן הרישיון, התנאים, ההגבלה וההתליה גם על רישיון הובלה.
<ענת מימון: לגבי התוקף נאמר שזה לחמש שנים, ששם זה לשנתיים עם אפשרויות הארכה.
<נעה בן שבת: יש כאן גם החלה של ההוראות בנושא העקיבות של סעיף 58.
<נעה בן שבת: אנחנו רוצים לברר – אולי לא במסגרת הדיון – אם רוצים להחיל את נושא העקיבות גם בנושא הזה.
אלי אלאלוף: אפשר להמשיך, ברשותכם.
המשך הקראה: רישיון אחסנה 178.
המשך הקראה: (א) נקבע בחקיקת המזון כי מזון טעון אחסנה בטמפרטורה מבוקרת לא יאחסנו אדם בבית קירור אלא אם כן הוא בעל
אלה לפחות: רישיון אחסנה לפי סימן זה; רישיון ייצור הכולל פעילות אחסנה בטמפרטורה מבוקרת לפי פסקה (6) להגדרת "ייצור"; היתר לאחסנה בתעודת היבואן הרשום לפי סעיף 142(א).
אלה לפחות: (ב) לא יאחסן אדם מזון הטעון אחסנה בטמפרטורה מבוקרת, אלא בהתאם לתנאי הרישיונות האמורים בסעיף קטן (א) ובכלל זה בהתאם לסוג המזון שמבוקש לאחסן במחסן.
<ענת מימון: למעשה, בדומה לרישיון ההובלה גם רישיון האחסנה יכול להיות אחד משלושה: או רישיון עצמאי לאחסנה או חלק מרישיון ייצור או חלק מתעודת היבואן הרשום.
<אלי גורדון: זאת התייחסות לחלק מההערות שהועלו.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים פה על בית קירור שמוגדר לאחסנת מזון בקירור או בהקפאה.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים רק על האחסנה בבית קירור.
<נעה בן שבת: אחסנה בטמפרטורה של 25-15 לא נחשבת.
<נעה בן שבת: היא נחשבת "מחסן".
<אלי גורדון: לא, זה מחסן רגיל.
<נתן ויטנברג: אז צריך להגדיר את זה.
<נתן ויטנברג: זה חייב להיות מוגדר.
<אלי גורדון: תיאורטית בית קירור יכול לכוון את הטמפרטורה, אבל עקרונית בית קירור נועד לתת טמפרטורה של סביבת אחסון בטמפרטורות של הקפאה וטמפרטורות של קירור.
<עדנה הראל: צריך להגדיר קירור?
<נעה בן שבת: יש הגדרה לבית קירור.
<עדנה הראל: אבל אין הגדרה של קירור.
<עדנה הראל: אתה רוצה להגדיר "קירור" עד טמפרטורה מסוימת?
אלי אלאלוף: לבית קירור יש תנאים שונים.
אלי אלאלוף: לזה אתה מתכוון?
<אלי גורדון: תאר לעצמך, שקייטרינג שמאחסן מזון מבושל בטמפרטורה חמה יהיה חדר אחד שהוא כמו תנור.
<אלי גורדון: יש גם אופציה כזאת.
<אלי גורדון: לכן הנטייה להגדיר לא טמפרטורות קירור או הקפאה, אלא טמפרטורה מבוקרת.
<נעה בן שבת: אז המילה "בית קירור" לא כל כך מתאימה או שלא כל כך ברור מתי אתה צריך את רישיון האחסנה.
<נעה בן שבת: רק כשאתה מקרר בבית קירור או בכל אחסנה בטמפרטורה מבוקרת, לפי דוגמת הטורטיות שניתנה פה קודם.
<אלי גורדון: חקיקת המזון דורשת מינוס 18 להקפאה או טווחי טמפרטורה לעניין הקירור.
<נעה בן שבת: אז פה אנחנו הולכים לחקיקת המזון ולא להוראות היצרן.
<אלי גורדון: כי בעת קירור צריך ליצור תשתית לאחסון מזון בטמפרטורה שהחקיקה קבעה.
<עדנה הראל: לא הבנתי את השאלה.
<עדנה הראל: את אחראית בחלקים שאת מחזיקה.
<נופר טל: אז למה לא גם שם?
<נופר טל: למה לא גם בסעיפים שדנו בהם אתמול?
אלי אלאלוף: בית קירור זה לא חדר אחד.
אלי אלאלוף: בית קירור יכול - -
<אלי גורדון: זה יכול להיות מספר חדרים.
אלי אלאלוף: כל חדר בטמפרטורה מסוימת.
<אלי גורדון: יש יכולת לתפעל כל חדר בטמפרטורה מסוימת.
<אלי גורדון: על זה הוא צריך לקבל רישיון יצרן.
<אלי גורדון: גם היום הוא מקבל רישיון יצרן.
<אלי גורדון: אז קראנו לו במקום "רישיון יצרן", "בית קירור", ונתנו לו רישיון לאחסון בטמפרטורה מבוקרת.
<נתן ויטנברג: אני רוצה להבהיר פה – האם מחסן בטמפרטורה מבוקרת שמאחסן שוקולדים, למשל, יידרש לרישיון יצרן או לא?
<נתן ויטנברג: הטמפרטורה שם היא 20 מעלות לצורכי איכות.
<נתן ויטנברג: זה פותח פה פתח להידיינות בשעת בקשות למחוזות ולמחלקות לרישוי עסקים.
<נתן ויטנברג: לדעתי, צריכים להגדיר פה את הטווחים.
<נתן ויטנברג: היום יש חוסר בהירות כשאתה נמצא מול מחלקות רישוי ומול מחוזות.
<נתן ויטנברג: חלק אומרים כן, חלק אומרים לא.
<אלי גורדון: ברמה של רישיון לניהול עסק.
<נתן ויטנברג: ברמה של רישיון לניהול עסק, ואז הם שולחים אותך למחוז.