GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עופר ברמן: אבל ברגע שאתה מגדיר את הנושאים תפעולית, מה מותר ומה אסור מבחינה תפעולית, איך אתה מוציא את המנה הזאת, באילו תנאים אתה מוביל אותה, מבודד אותה או לא מבודד אותה, כל הדברים האלה נשארים באוויר ואין פיקוח עד כמה בית העסק הזה יכול להוציא אוכל.
אלי אלאלוף: אני חושב שזו הבהרה נכונה.
אלי אלאלוף: בתקנות אולי נשלים אותה.
<אלי גורדון: זו הסיבה שכתבנו את הסעיף כפי שכתבנו אותו מפני ששר- - -
אלי אלאלוף: אל תביאו את זה לשר, בבקשה, אני מרחם על השרים, תנו לשרים לעבוד.
אלי אלאלוף: אני חושב שבהחלט יש פה מקום גם להתייחס לגודל מנה.
אלי אלאלוף: אני חושב ש"מנה" זה פשוט יחידת ייצור שאמורה להגיע למשתמש הישיר.
<אלי גורדון: בגסטרונומיה יש כמה מנות בו בזמן.
<אלי גורדון: אתה מכיר את זה.
<עופר ברמן: "מנה" זה ארוחה.
<עופר ברמן: פה מדברים על ארוחות.
<עופר ברמן: "מנה" יכולה להיות מנה מתוך ארוחה, או ארוחה מאוחדת, או חמגשית, הכול יכול להיות.
אלי אלאלוף: הנה, אימצו את ההערות שלכם.
אלי אלאלוף: נעה בן שבת מציעה שנעשה פה הפסקה להיום.
אלי אלאלוף: ביום ראשון אתם תעבדו על הפרטים המקצועיים.
אלי אלאלוף: זה יאפשר לכם לחזור יותר מסודרים.
אלי אלאלוף: אני חושב שנעשית עבודה אדירה ומסודרת, עם הרבה מאוד דבקות ומסירות כדי שזה יהיה מוכן.
אלי אלאלוף: אני מודה לכולם וניפגש ביום שני ב-9 בבוקר.
<רוית ארבל הוסמן: רק שנוכל לקבל את הטיוטות לפני יום ראשון, או ביום ראשון בבוקר כדי שנוכל להתמודד.
אלי אלאלוף: במהלך יום ראשון.
אלי אלאלוף: שבת שלום.
אלי אלאלוף: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה של הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת החוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית.
אלי אלאלוף: חייב לומר מילה אישית.
אלי אלאלוף: מאוד נעים לי להתחיל ישיבה משותפת עם חבר הסיעה שלי, אלי כהן, לנושא שקרוב לליבי משנת 77', עוד כשהייתי עוזר של הפרופ' יגאל ידין בנושא של שיקום שכונות.
אלי אלאלוף: יש לי ותק שהוא כמעט בהתאם לגיל של אלי כהן - זה הניסיון שצברתי כל השנים.
אלי אלאלוף: תרשו לי לפתוח בכמה מלים.
אלי אלאלוף: הנושא של התחדשות עירונית היו לו כמה גלגולים בעבר, ויש לו עוד כמה ספיחים מהעבר.
אלי אלאלוף: אין מדינה שמפסיקה לחדש את היישובים שלה, את הערים שלה, את אזורי המגורים, אזורי התעסוקה ואזורי העסקים שלה - זו מערכת מתמדת שלא תיגמר לעולם.
אלי אלאלוף: כל מי שניסה לשים תעריפים לשיקום שכונות והתחדשות עירונית שייגמר - גם שאזורי פינוי ייגמרו - רק משלה את עצמו, זה חוסר ראייה והבנה של ההתפתחות האורבנית של המדינות השונות והמדינה שלנו במיוחד.
אלי אלאלוף: בהצעת החוק ובמסמכים שהועברו לעיוני - אני בטוח שיהיו הרבה - כל המהלכים הפיזיים, התכנוניים יש להם מטרה אחת - לשרת את האזרח, במיוחד את החלש שבתוכנו.
אלי אלאלוף: אני יכול להגיד גם בשם ידידי אלי כהן, אין שום מרכיב – הכלכלי מעניין באופן אישי - ואין שום עניין לראות אנשים מתעשרים על חשבון אנשים שחיו תקופה ארוכה כחלשים.
אלי אלאלוף: בדוח העוני ובשיחה אישית עם ראש הממשלה, ביקש ממני ושאל, תגיד לי דבר אחד שמביא לעוני - אני ציינתי שזה הדיור.
אלי אלאלוף: הדיור מדרדר לעוני, לא רק בגלל העלות שלו אצל המשפחות שרמת ההכנסה שלהן נמוכה - הוא בולע 80% מההכנסה הפנויה שלו, והסביבה של הדיור מדרדרת לעוני.
אלי אלאלוף: הסביבה המתדרדרת, מדרדרת את המוסדות שלה כשהם נשארים בכלל.
אלי אלאלוף: תראו את האבסורד – מתחת לאף של משרד החינוך נולדו הפנתרים השחורים מפני שמוסררה הוזנחה, סגרו את המוסד החינוכי שלה.
אלי אלאלוף: לא במקרה מוואדי סאלים המוזנחת יצאה הפגנה מדהימה של בן-הרוש.
אלי אלאלוף: תמיד ייצאו מהמקומות האלה, מהשכונות המוזנחות ייצא הזעם המאוד מוצדק של האזרחים.
אלי אלאלוף: לכן, האתגר הזה זה לא עוד ועדה, זה לא עוד אתגר תכנוני, זה תהליך ארוך, אני חוזר, שלא ייגמר לעולם של התמודדות מתמדת עם התדרדרות אורבנית שהיא טבעית לכל מקום ומקום, לכל מדינה ומדינה.
אלי אלאלוף: המרכיב המרכזי בה הוא הנושא החברתי, האנושי.
אלי אלאלוף: אוי ואבוי לנו אם לא נדע להתמודד עם בעיות כפי שראינו בעבר, ואני לא אציין מקום זה או אחר כדי שאף אחד לא ייפגע עם הפאשלות של העבר הלא רחוק, של החודשים האחרונים שדאגנו לחלק הפיזי ושכחנו את האזרח, את הדייר, ומצבם של החלשים ביותר.
אלי אלאלוף: לכן, בעיניי ההתחדשות העירונית זה התמודדות בלתי רגילה.
אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר, זו רק ההתחלה, יהיו טעויות, אבל נתקן תוך כדי הליכה.
אלי אלאלוף: בכל ועדות הכנסת מקנאים בוועדה שלי.
אלי אלאלוף: כולנו, כל אחד בתחומו, העוני זה לא רק הכנסה פנויה, העוני זה הדיור, התעסוקה, זה החינוך שהוא באמת המרכיב והבריאות.
אלי אלאלוף: ברגע ששכונה מתדרדרת, גם הבריאות של תושביה מתדרדרים.
אלי אלאלוף: אין תחום שלא נפגע בגלל יישובים או שכונות שמתדרדרות, לכן, פה זה אתגר אדיר.
אלי אלאלוף: האתגר הוא היכולת לשלב בראייה מאוד מורכבת את כל המהלכים הנדרשים כדי להוציא באופן אמתי – בדגש את האזרחים מהסבל שלהם, לא חייב להוציא אותם פיזית.
אלי אלאלוף: שנית, לתת תשובה אופטימלית באמצעות הגופים לאזרחים - זה לוקח זמן, זה לוקח סבלנות, זה לוקח כנות, זה דורש כנות מכל אחד מהגופים המשתלבים.
אלי אלאלוף: אני זוכר את הנאומים של פרופ' יגאל ידין, זכרונו לברכה.
אלי אלאלוף: תרשו לי להזכיר אותו בהזדמנות זו, מפני שבאמת אחרי החלטה של בגין להקים את תכנית שיקום שכונות בהיקף האדיר שהיה אז ב-77', לא קמה תכנית חברתית כלשהי בהיקף הזה - שנדע.
אלי אלאלוף: זה אבסורד, המדינה הייתה אז לא עשירה כמו היום, לא ידענו להוסיף למהלכים האלה את ההיקפים שנדרשו אז בשילוב מערכת ייעודית עולמית מדהימה, שלצערי, הלכה וקרסה.
אלי אלאלוף: אני חוזר - ההזדמנות שלנו כנבחרי ציבור, כפעילים ציבוריים וכפורמים ממסדיים פרלמנטריים היא לצאת לדרך עם הצעדים הנכונים כדי להתמודד בצורה מאוד מקיפה בכל תחום.
אלי אלאלוף: בינתיים ההצעות שהיו בניירות שראינו הן יותר מדי פיזיים בעיניי.
אלי אלאלוף: מדברים על קרקעות פנויות של שטחים פתוחים, לא ראיתי מספיק חשיבה על האזרח, על התושב - לא כולם הצטרכו לקום וללכת יום אחד.
אלי אלאלוף: תלכו היום לקטמונים ותראו מתוסכלים נמצאים שם וסובלים מהאנשים שיצאו מימין משה בתקופה הכי קשה.
אלי אלאלוף: עד עכשיו הם מסתכלים על זה כבית לשעבר של הסבא שלי, או של הסבתא שלי.
אלי אלאלוף: אותו דבר ביפו, אותו דבר בבאר שבע, העיר שבה אני גר.
אלי אלאלוף: הנטישה של העיר העתיקה בבאר שבע היא לא רק פגיעה כלכלית, היא גם פגיעה כמקום מגורים אופטימלי, טוב, חם, לפתח חברה.
אלי אלאלוף: הכול נעשה בשם הכדאיות הכלכלית לטובת הניצול האופטימלי של הקרקע.
אלי אלאלוף: לגבי ההתחדשות העירונית, אני באמת מאחל ומעמיד לרשות היושב ראש של הרשות שלכם את כל היכולות של הוועדה.
אלי אלאלוף: אני בטוח, ואני יכול לדבר בשם החברים, תראו רק את הנוכחות בפגרה של חברי הכנסת, זה מוכיח כמה הנושא הזה הוא חשוב בעיני כולנו.
אלי אלאלוף: אלי בהצלחה.
אלי אלאלוף: מעביר לך את רשות ניהול הישיבה.
אלי אלאלוף: <אלי כהן (יו"ר הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת החוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית):> תודה רבה לחבר הכנסת אלאלוף, יושב ראש ועדת העבודה והרווחה, בהחלט, ולא בכדי קיבל את פרס ישראל על המאבק הבלתי מתפשר שלו בנושא של צמצום פערים חברתיים והנושא של העוני.
אלי אלאלוף: ככלל, אני ראיתי במסגרת הוועדה בראשותי בנושא של חוק התחדשות עירונית אחד החוקים החשובים ביותר.
אלי אלאלוף: חוק שמשלב גם סוגיה כלכלית של פתרון משבר הדיור, תוספת יחידות דיור באזורי הביקוש על בסיס תשתיות קיימות, אבל לא פחות חשוב מזה, יתרון חברתי גם בפריפריה החברתית וגם בפריפריה הגיאוגרפית.
אלי אלאלוף: אם אנחנו מדברים גם על פתרון חברתי, אז היום אנחנו מדברים על לב ליבה של הבעיה החברתית, והיא הסוגיה של הדיור הציבורי.
אלי אלאלוף: כשאני הגעתי לטפל בנושא וסיירתי בשכונות, חלק מהדיירים כאן באותן שכונות אני רואה אותם אמרו לי: אלי, אנחנו חוששים, אל תעשה את ההתחדשות העירונית – זה לא הגיוני, הרי אנחנו ניקח את אותם בנייני רכבת ונהפוך את זה לבניינים חדשים - למה אתם חוששים?
אלי אלאלוף: החשש שלהם היה שהם ייאלצו לעזוב את בתיהם.
אלי אלאלוף: החשש שלהם היה מהגליה.
אלי אלאלוף: החשש שלהם היה מזה שהם לא יוכלו לעמוד בנטל התשלומים שיהיה.
אלי אלאלוף: אנחנו צריכים לבוא ולזכור שההתחדשות העירונית בכלל, ובאותן שכונות זו הזדמנות אדירה עבורנו לאינטגרציה חברתית, לשילוב של החלשים עם החזקים.
אלי אלאלוף: לקחת את כל אותם אנשים שידם לא משגת, לבוא ולשלב אותם, ולתת באמת הזדמנות שהיא חד-פעמית.
אלי אלאלוף: אגב, במיוחד בימים האלה שבהם מחירי הקרקע הם כאלה גבוהים אז יש כדאיות לבוא ולעשות את אותם פרויקטים שלא היו בעבר.
אלי אלאלוף: לכן, אני יכול להגיד לכם, שגם לקראת הישיבה הזאת נעשו לא מעט הכנות על מנת שהמסרים שייצאו מכן יהיו מסרים ברורים.
אלי אלאלוף: אני חייב לברך גם את השר גלנט, את סגן השר לבינוי ז'קי לוי, שאני יודע שבאמת נרתמו ומובילים מהלך שבא ומדבר על מדיניות ברורה, על מדיניות חדשה.
אלי אלאלוף: חלק מהחברים של פורום הדיור הציבורי שנמצאים כאן אתנו מכירים את אותו מסמך מדיניות מאמצע 2014, ואני מחכה באמת לבוא ולשמוע את דברי משרד הבינוי והשיכון.
אלי אלאלוף: גם משרד האוצר מבין שהנושא של הדיור הציבורי וההתחדשות העירונית זה דבר שאנחנו צריכים להוביל אותו, ולשנות את הגישה כלפיו, ובהחלט לראות בו – אם אנחנו כל הזמן מדברים על פתרון בעיית הדיור בכלל, על מחיר למשתכן, על מעמד הביניים, אסור שאף פעם נשכח את המעמד החלש.
אלי אלאלוף: בהזדמנות זאת, אני רוצה לברך את היועץ ליושב ראש הוועדה, ארנון גלעדי, שהגיע עם רקע עשיר בתחום, וניהל בעבר גם חברה של דיור ציבורי.
אלי אלאלוף: את ידידי, חבר הכנסת שמולי.
אלי אלאלוף: נמצא גם כאן, ראש עיריית לוד, שבהחלט אין מקום חשוב מזה לבוא ולטפל בהתחדשות, לבוא ולתת לאותם אנשים כלים.
אלי אלאלוף: כאן אני אומר חברים, אין אופוזיציה וקואליציה, יש לנו כאן את האנשים שאנחנו צריכים לראות לנגד עינינו בכל אותן שכונות.
אלי אלאלוף: ידידי, חבר הכנסת נגוסה, שאנחנו מנסים להוביל יחד פתרונות לקהילה האתיופית.
אלי אלאלוף: כמובן, נציגי החברות המשכנות, המובילות שזה – "עמידר", "עמיגור", שנמצאים כאן.
אלי אלאלוף: בפגישות מקדמיות שהיו בנושא, בהחלט אנחנו רואים את הנושא של הדיור בכלל, והדיור הציבורי בפרט כדבר חשוב.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני יודע שנעשתה היערכות והכנה.
אלי אלאלוף: ניתן את רשות הדיבור למשרד הבינוי והשיכון.
אלי אלאלוף: נמצאת כאן הגברת עינת גנון וגם אורי, לבוא ולהציג את המדיניות של משרד הבינוי והשיכון.
אלי אלאלוף: לבוא ולתת כאן את המסר החשוב לדיירים.
אלי אלאלוף: לאחר מכן, אני מציע שנשמע את התייחסות חברי הכנסת, ראשי הערים, נציגי הדירות המשכנות, וכמובן את הנציגים של הפורומים עצמם.
אלי אלאלוף: ברשותכם, נתחיל עם מצגת של משרד הבינוי.
אלי אלאלוף: > ברשותך, הצטרפו אלינו חברי הכנסת – יעל גרמן, מאיר כהן, יוסי יונה, דב חנין, קארין אלהרר, תמר זנדברג.
<עינת גנון: תודה רבה, שלום לכולם.
<עינת גנון: אנחנו מציגים כאן היום את מדיניות המשרד שמוצעת על-ידי שר השיכון.
<עינת גנון: אני חייבת לומר שהיא עדיין לא הוסכמה על ידי כל השותפים שלנו, אבל כך אנחנו רואים את השילוב של דיירי הדיור הציבורי בפרויקטים של התחדשות עירונית.
<עינת גנון: את כל המספרים שאתם רואים כאן, אגב, נכון לרגע זה מקדמות חברות יזמיות פרטיות.
איציק שמולי: רק כדי להבין, זאת אומרת, שרשום פה פרויקטים, אז זה לא אומר שיש משהו בפועל, זה גם יכול להיות בלוק שממולו יש שלט - ארבע שנים פה יהיה פינוי בינוי.
<עינת גנון: נכון מאוד.
<דוד קשאני: חבר הכנסת שמולי, זה לא ארבע שנים, זה שמונה שנים.
<עינת גנון: אני יכול לומר שמתוך כל המספרים שאתם רואים פה, עד היום נמסרו, כלומר, חזרו למדינת ישראל 24 דירות שבפרויקטים שכבר אוכלסו, הרוב הגדול כמו שאתם מבינים עוד בשלבים שונים.
איציק שמולי: הוחזרו כי היה בהם דיור ציבורי?
<עינת גנון: כן, הוחזרו ואוכלסו על-ידי דיירי הדיור הציבורי, למעט שתי דירות.
<עינת גנון: חשוב לנו להדגיש, בניגוד למה ששני היו"רים דיברו עליהם שהם הראשונים שהם שמעו מהציבור, אנחנו מייחסים חשיבות מאוד גדולה לשילוב דיירי הדיור הציבורי בפרויקטים של התחדשות עירונית.
<עינת גנון: אני לא אפרט פה את כל היתרונות של כל תהליכי התחדשות עירונית שהם רבים, אבל בהקשר של דיירי הדיור הציבורי, אנחנו רואים שיש פה תרומה להעלאה של רווחת החיים והמחייה של הדיירים הללו.
<עינת גנון: אנחנו שואפים להעביר אותם לדירות שהן מחוזקות, ממוגנות, כמובן גם גדולות יותר.
<עינת גנון: לא פחות חשוב, זה יצירת הטרוגניות של האוכלוסייה.
<עינת גנון: מחקרים רבים מראים ששילוב חברתי היא אחת הדרכים היעילות ביותר לשיפור מעמדן של האוכלוסיות החלשות, יש לכך חשיבות רבה דווקא בפרויקטים האלה.
<רותי לביא: או להחלשתן עוד יותר לעתים קרובות.
אלי כהן: רותי, את תקבלי את זכות הדיבור.
אלי כהן: אני מבקש שניתן לה לסיים.
<עינת גנון: כמובן, שאם קודם לכן גרה משפחה בקומה שלישית בבניין בלי מעלית, עכשיו היא תחזור לבניין שהדירות ממוגנות, מחוזקות, יש מעלית, יש מחסן, כך שהשיפור פה הוא מאוד משמעותי.
<עינת גנון: גם המדינה מצליחה לשפר את הייחוד החסר.
מאיר כהן: סליחה, גברתי, במצגת שלך יש פילוח בין הפריפריה לבין המרכז?
<עינת גנון: אם תרצו אני אתייחס לזה בהמשך.
מאיר כהן: אנחנו רוצים שיהיה ממש פילוח עם נתונים.
<עינת גנון: אני מיד אציג את זה, ברשותך, כאשר אסיים.
<עינת גנון: יחד עם זאת, ברור לכולנו, החשש הגדול בחזרה לפרויקטים שהם בדרך כלל בניינים עם עלויות תחזוקה מאוד גבוהות.
<עינת גנון: האוכלוסיות שמתגוררות בדיור הציבורי, התקשו מאוד לשאת בהוצאות התחזוקה שגדלות, אגב, עבור כל הדיירים, גם עבור דיירים אחרים הקפיצה היא לא פשוטה.
<עינת גנון: יש חשש שבגלל עלויות התחזוקה, הדיירים לא יוכלו להמשיך להתגורר בבניינים החדשים.
תמר זנדברג: עינת, סליחה, זה דיור ציבורי, רק פשוט להבין את המסגרת.
תמר זנדברג: החשש הזה, אנחנו יודעים, מכירים אותו, אבל אני רק רוצה להבין את הרציונל, את העיקרון.
תמר זנדברג: בדיור הציבורי הרעיון הוא יחסים בין הדייר, או הדיירת לבין המדינה?
אלי כהן: תמר, אנחנו רק בתחילת המצגת.
אלי כהן: אנחנו ניתן לכולם זכות דיבור.
אלי כהן: יש לנו כאן הרבה אנשים וחשוב שכולם ידברו.
תמר זנדברג: עוד לפני דיבור, הרציונל הרי משותף לכולנו - נקודה עקרונית לנושא הדיון.
תמר זנדברג: הרי הנושא עוסק בהשתלבות של דיירי הדיור הציבורי בפרויקטים של התחדשות עירונית.
תמר זנדברג: דיור ציבורי, הרעיון הוא ששכר הדירה וכל היחסים המובנים בין החברה המשכנת מטעם המדינה לבין הדייר הם לא תוצאה של מחירי השוק וכו', אלא הם בין היתר תוצאה הסוציו-אקונומי של הדייר.
קארין אלהרר: פשוט יש שאלות שמתעוררות - - -
אלי כהן: תמר, יש לך שאלה?
תמר זנדברג: התשלומים הגבוהים, הפרויקטים החדשים, התשלומים השוטפים, כל הדברים האלה הרי זה דבר שהוא קודם להתחדשות העירונית.
אלי כהן: תני לה להציג, את תראי שהיא מעלה את הבעיות, והיא גם מציגה פתרונות, אני מתאר לעצמי.
<עינת גנון: מה שחשוב לנו לומר שמדיניות משרד השיכון היא בראש וראשונה שהדיירים חוזרים לפרויקטים.
<עינת גנון: כלומר, אין פה סיטואציה שאומרים לדיירים יהיה לכם קשה, אנחנו לא נעזור לכם, אתם תמצאו לכם דירה במקום אחר - לא.
<עינת גנון: אנחנו רוצים לראות את אוכלוסיות הדיור הציבורי משתלבות בפרויקטים החדשים ונהנות מהם.
קארין אלהרר: אז תממנו להם את כל העלויות הנוספות.
<עינת גנון: אני מציגה קודם כל את הרציונל.
<עינת גנון: אני רוצה לתת פה דוגמה.
<עינת גנון: בדרך כלל הדירות בממוצע הישנות, דירות השיכונים שנבנו בשנות החמישים והשישים הן דירות 60 מטרים.
<עינת גנון: בפרויקטים של פינוי בינוי ברוב העסקאות בעלי הדירות מקבלים סדר גודל של דירה גדולה פי 1.5, לכן, המקובל הוא שדירת התמורה החדשה היא דירה בגודל 90 מטרים.
<עינת גנון: מה שאנחנו מציעים כדי להתמודד עם כל השאלות שדיברנו עליהם – שמשרד השיכון, במקום לקבל דירה של 90 מטר, יקבל דירת 75 מטרים, ואת יתרת השווי הוא יקבל מהיזם במזומן.
<עינת גנון: את הכסף המזומן הוא יכניס לקרן שתפתח לטובת העניין, שתקרא "קרן תחזוקה", או איזה שם שלא יבחר, והקרן הזאת תהיה ייעודית לטובת הדיור הציבורי.
<רותי לביא: ייעודית לקנייה או לתחזוקה?
<רותי לביא: כי תמורת הדירות על-פי חוק חייבת לעבור אך ורק להגדלת המלאי ולא לשיפוצים.
אלי כהן: רותי לביא, השם שלך מופיע ואת תקבלי זכות דיבור.
אלי כהן: היא לא מוכרת את הדירה, רותי, מכיוון שהיא מדברת על זה שאנשים ייכנסו.
אלי כהן: ניתן לה להציג ואחרי זה תשאלי, זה לא תמורה, היא אמרה תמורה מהעודף.
<עינת גנון: אני חוזרת ואומרת, המדינה תקבל דירת 75 מטר.
<עינת גנון: חשוב לומר, שבניגוד למה שהיה עד היום, פה יש לנו הסכמה.
<עינת גנון: אמנם הדירה השטח שלה יגדל בממוצע מ-60 ל-75 מטרים, אבל המדינה לא תגבה כסף שכר דירה עבור הפרש השטחים.
<עינת גנון: כלומר, לא תהיה תוספת עבור 15 מטרים הנוספים.
<עינת גנון: אמרנו שהכסף, התמורה במזומן נכנסת לקרן תחזוקה.
<עינת גנון: מתוך קרן התחזוקה הזו אנחנו מציעים לממן את ההוצאות של ועד הבית.
<עינת גנון: כלומר, אם יש פה הפרש שקודם הדיירים שילמו 50 שקל, בעיקר עבור ניקיון או דברים כאלה, ועכשיו הם צריכים לשלם 400 שקלים, המדינה תממן מתוך אותה קרן את ההפרש של 350 השקלים.
<עינת גנון: המימון הזה יהיה לתקופה של 15 שנים, כמובן, בהתאם לכללים שיקבע המשרד.
איציק שמולי: רותי, מה קורה במקרה של משפחה גדולה יותר?
תמר זנדברג: כלומר, מבין כל הדירות שייבנו 90 מטר, הדירות של הדיור הציבורי ייבנו 75 מטר באותו פרויקט - זה חלק מהתמהיל?
<רותי לביא: אז אתם מנציחים את העוני, את הצפיפות.
<עינת גנון: בדיוק לשאלתך, חבר הכנסת שמולי, אם בדירה הישנה מתגוררת משפחה שהיא משפחה גדולה, והיא נדרשת לשטח הגדול יותר, המדינה תקבל דירה גדולה כמו שמקבלים כל שאר הדיירים, והמשפחה תעבור להתגורר בדירה הגדולה.
<אבנר עורקבי: מה קורה עם הנכים?
<עינת גנון: עם זאת, אנחנו מודעים לכך שייתכנו אילוצים תכנוניים, ולא נוכל לקבל בדיוק דירת 75 מטר, לא תמיד זה יכול מבחינת התב"ע, מבחינת היתר בנייה.
<דוד קשאני: שאלו פה מה עם הדיור לנכים.
אלי כהן: תהיה התייחסות.
<עינת גנון: אם הדירה שהמדינה תקבל תהיה מעט גדולה בגלל אילוצים תכנוניים, גם פה לא נגבה תשלום על ההפרשים.
<עינת גנון: עם זאת, אם כן יהיה הפרש משמעותי, אנחנו נבחן את השאלה לפי מה תיעשה גביה עודפת, פה אמנם רשמנו 50%, אבל זה עוד לא נסגר סופית, אנחנו בוחנים הצעות נוספות.
<עינת גנון: תהיה איזושהי גבייה, אנחנו כרגע לא יכולים לומר בדיוק מה תהיה - - -
<רותי לביא: יש פה קטנוניות איומה.
אלי כהן: רותי, בבקשה.
אלי כהן: בפעם הבאה את תצאי מהוועדה.
<רותי לביא: אבל איך תענה על כל הסעיפים אחר כך?
תמר זנדברג: יש תוספת יחידות בדיור הציבורי, או שמדובר רק על מספר יחידות שהיה במקור?
<עינת גנון: לא, זה בדיוק כמו כל בעלים אחרים של דירה בפרויקט של התחדשות עירונית, כל אחד מקבל דירה חדשה בתמורה לדירה הקיימת.
תמר זנדברג: כל אחד, כלומר, הדייר.
תמר זנדברג: המדינה כחברות המשכנות, כלומר, יש פה הזדמנות להגדלת מלאי.
תמר זנדברג: הצפיפות של הדירות הפרטיות גדלה, אבל - - -
אלי כהן: תמר, אנחנו ניתן לה לסיים.
אלי כהן: בבקשה.
<עינת גנון: מה שחשוב לנו רק להדגיש, כל מה שפורט פה מתייחס לאותו דייר שיצא מדירת מקור ואותו פרויקט של התחדשות עירונית, ולא יחול על מתאכלס חדש.
<עינת גנון: עוד דבר שחשוב לנו, מכיוון שכבר נחתמו בעבר הסכמים, יש היום פרויקטים שכאמור התאכלסו, או שמצויים לקראת אכלוס, בפרויקטים הללו אנחנו מבקשים להחיל את ההסדר הזה רטרו-אקטיבית, למרות שנניח שבן-אדם עובר לדירת 90 מטר, מכיוון שלא היה לנו את ההסדר שאנחנו מציעים היום, אנחנו מציעים למעשה שהוא לא יישא בהפרשי העלויות על השטחים החדשים בלי המגבלה שתיארתי קודם.
<עינת גנון: עם זאת, במידה שיהיו דיירים שיבחרו בעצמם, הם יגידו, תשמעו, אני בהזדמנות זאת רוצה לעבור לגור ליד הדודה, ליד החמות, ליד הבן, במידה שהם יבחרו לעשות זאת, אנחנו רוצים להציע להם ארבע חלופות.
<עינת גנון: החלופה - כולנו מכירים אותה הראשונה היא בחירת דירת נ"ר שהמשרד ירכוש בהתאם לזכאות.
קארין אלהרר: בהתאם לכללים שקבועים היום לדירת - - -
תמר זנדברג: ורק לבעלי מוגבלות?
תמר זנדברג: לכולם, כל משפחה יכולה לבחור שהמשרד ירכוש עבורה דירת נ"ר?
<עינת גנון: בפרויקטים של התחדשות עירונית.
<עינת גנון: האפשרות הבאה היא מענק לרכישה של דירה לבעלות עצמית, זה לא למלוא הסכום, זה השתתפות.
<עינת גנון: אפשרות נוספת היא מעבר לדירה מתפנה בדיור הציבורי ללא המתנה בתור בתוספת מענק.
<עינת גנון: האפשרות האחרונה היא מעבר לדיור מוגן בדיור הציבורי, גם כאן בתוספת מענק, שזה כמובן מדובר רק באוכלוסייה מבוגרת.
<דורית לוי: סליחה, באיזה סכום ענק מדובר?
<דורית לוי: דירת 3 חדרים, 700 אלף שקלים - - -
אלי כהן: סליחה, דורית, אני מבקש ממך, ניתן לה לסיים.
אלי כהן: עינת, אני מודה לך.
אלי כהן: הצטרפו אלינו גם חברי הכנסת יואב בן צור, וחבר הכנסת מרגי, ברוכים הבאים.
אלי כהן: אני רוצה לחזור על הסיכומים החשובים והמשמעותיים כאן.
אלי כהן: יכול להיות שהם נאמרו בטון כזה רגוע ונעים, אבל נאמרו כאן מספר דברים שהם חשובים מאוד, וחשוב גם לי, וגם ליתר חברי הוועדה, וחברי הכנסת לעגן את זה.
אלי כהן: המסר הראשון: – 1.
אלי כהן: אין הגליה.
אלי כהן: כלומר, היית בדיור הציבורי, אתה נשאר באותו פרויקט, זה זכות שלך, לא קובעים עבורך, עבור אותו דייר הוא נשאר.
אלי כהן: שכר הדירה לא יגדל.
אלי כהן: אם היית בשכר דירה קודם לפי מבחן הכנסה ושילמת 700 שקלים, עברת עכשיו לדירה חדשה, טובה, יפה יותר, מן הסתם גם יקרה יותר, נשאר אותו שכר דירה.
אלי כהן: 3.
אלי כהן: יהיה גידול בלפחות 15 מטר, אלא אם כן מספר הנפשות מצדיק דירה גדולה יותר.
אלי כהן: אני מזכיר לכם שחלק מההתלבטות הייתה, למי שפחות מכיר את הנושא, וזה חלק מהדברים שייצאו, שיכול להיות שגם אשה שגרה לבד, שגרה בדיור הציבורי, וגרה ב-60 מטר, תקבל דירה של 75 מטר.
אלי כהן: כלומר, תקבל דירה שלצורך העניין גדולה יותר, אבל אנחנו כאן שומרים על העיקרון הראשון שאין הגליה, ולשמור על הסביבה הטבעית שלה - זו הנקודה שהייתה חשובה.
אלי כהן: בנוסף, דיברתם על הנושא של עודפים שיהיו בתקבולים, ישמשו אך ורק בקרן ייעודית שתשמש לטובת תשלום ועד הבית, אני מניח שאולי כאן צריך לחשוב על מבחן הכנסה, או משהו דומה, אבל זה יהיה הכיוון.
אלי כהן: אני רק מבקש, המצגת היא מצגת יפה, מצגת היא חשובה, שמורה לנו הזכות חברי הכנסת להוביל חקיקה בנושא.
אלי כהן: אבל אני חושב שמעבר לזה, אני אומר כאן למשרד הבינוי והשיכון, ואני מברך אתכם על הגישה ועל הרוח.
אלי כהן: אני מבקש שהדברים האלה יהיו מעוגנים לפחות בשלב ראשון בחוזר מנכ"ל, מכיוון שיש חוזר משנת 2014, שאומר דברים אחרים.
אלי כהן: מכיוון שהחוזר הרשמי ממאי 2014, מדבר ברוח אחרת, לכן אני מבקש שיהיה חוזר מנכ"ל שיתקן את החוזר הקודם, ואת חמשת המסרים שאני אמרתי כאן יחזור עליהם.
יעקב מרגי: האם - - - זה שלב ראשוני, מקדמי, או באופן קבוע?
אלי כהן: קודם כל צריך שיהיה חוזר מנכ"ל באופן קבוע.
אלי כהן: אנחנו, חברי הוועדה, נקרא אותו ואנחנו נשקול.
יעקב מרגי: בתחום הדיור הציבורי הממשלה היא שור מועד, לכן, לפחות או בתקנות ואם צריך חקיקה ראשית, אז חקיקה ראשית.
יעקב מרגי: זה פרויקט משמעותי, כי היום אתה פה, אלי, מחר אתה לא פה.
יעקב מרגי: אנחנו כולנו צעדנו פה בכוונות טובות בחוק הדיור הציבורי - תראה לאן הגענו.
יעקב מרגי: לכן, חוזר מנכ"ל, עם כל הכבוד - - -
אלי כהן: חבר הכנסת מרגי, אני ממש לא פוסל את ההערה שלך, הערה מאוד נכונה.
אלי כהן: לכן, חוזר מנכ"ל, זאת תהיה לפחות תחילת הדרך, אחרי זה אנחנו נשקול חקיקה.
אלי כהן: ברשותכם נעבור לסבב התייחסות של חברי הכנסת שנמצאים כאן.
אלי כהן: לאחר מכן הדירות המשכנות, לאחר מכן ראש עיריית לוד, לאחר מכן נציגי הארגונים.
אלי כהן: מכיוון שיש לא מעט אנשים, מבקש לנסות להתכנס לעד חמש דקות.
אלי כהן: חבר הכנסת שמולי, בבקשה.
איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב ראש, אני רוצה לברך את שני יושבי הראש, גם על הגישה וגם על הנמרצות בטיפול של הדיור בכלל, והדיור הציבורי בפרט.
איציק שמולי: יש גישות כל הזמן, מין ויכוחים בבית הזה מה גורם לעליית הדיור – אם זה ההיצע, הביקוש, אני מאלה שמאמינים שיש חסם מרכזי מאוד גם בהיצע, ולכן, אין שום ספק שחלק מהפתרון זה לקדם פרויקטים של התחדשות עירונית, ולכן, הצעד הזה הוא מתבקש.
איציק שמולי: אני מאוד שמח, אלי, על האמירות שלך שמצאו ביטוי גם במצגת, על החובה להבטיח לדיירים דיור חלופי, כלומר, אין הגליה ואין הרעה בתנאים, זה מאותה ישיבה מקדמית שדיברנו בהתחלה, יחד עם דיירי הדיור הציבורי, זה בהחלט שניים מתוך שלושת התנאים שעלו וזה חשוב מאוד.
איציק שמולי: ממה אני רוצה להזהיר.
איציק שמולי: תראו, אני חושב שזה מאותם המהלכים שבמיוחד בהם הפרטים הופכים להיות המהות עצמה.
איציק שמולי: יש מכאן שתי משמעויות, אחד, מה שאמר חבר הכנסת מרגי - היום אנחנו כאן, מחר אנחנו שם.
איציק שמולי: תראו לכם, במצגת של משרד הבינוי והשיכון רשום, אני קראתי, והיא גם אמרה את זה - שהשילוב החברתי הוא חשוב ביותר.
איציק שמולי: משרד הבינוי והשיכון מייחס חשיבות גדולה מאוד לעניין הזה.
איציק שמולי: זאת אומרת, שאם חס וחלילה בעוד חמש שנים כתוצאה מזה שהתחלף מנכ"ל, תתחלף מדיניות, הפרויקט הזה, החוק הזה ייצא לדרך, אבל הפרטים בו ישונו בגלל שחוזר מנכ"ל התחלף, זו סכנה גדולה מאוד שתהפוך את החוק הזה לא רק למשהו מבורך, אלא למשהו שהוא גורם נזק, כי בסוף מה יפה במנגנון שעשיתם אלי?
איציק שמולי: בעצם כפי שאמרת, הדיירים לא מאבדים דבר כרגע, לפחות בשלב הכוונות, כלומר, היה 60 עולה ל-75 והתחייבות שהמחיר נשאר אותו דבר.
איציק שמולי: תאר לך מה קורה אם פתאום התברר שלאורך השנים אותה קרן נשחקת, ואין, לא מעבירים לשם יותר כספים.
איציק שמולי: אם קורה - אני יודע מה, אלף ואחד דברים יכולים לקרות, ולכן, לדעתי, התובנה הראשונה שצריכה להיות פה לפחות חקיקת משנה.
איציק שמולי: הדבר השני - אני חושב שבסופו של דבר אנחנו נצטרך למצוא את הדרך לעגן את שני העקרונות האלו שהזכרת גם בתוך ההליך של החקיקה, מה שנקרא, או את היבשה.
איציק שמולי: לפחות בפעמים קודמות שהיינו פה, לא בוועדה הזאת, אלא גם בכנסת הקודמת היה פער גדול מאוד בין זה שהגענו לוועדת הפנים, למשל, בוד"לים, ותמ"לים, ודאי זוכרים, ודיברו אתנו על דיור בר השגה, ויצאו עם הכרזות בומבסטיות על דיור בר השגה, ועד היום בספר החוקים של מדינת ישראל אין מושג כזה דיור בר השגה.
איציק שמולי: אגב, זה רלבנטי, יעיד ראש העיר לוד שאנחנו משתפים פעולה בפרויקט הסטודנטים – 450 סטודנטים כבר בעיר לוד, כמובן על חשבון של דיור ציבורי, חס וחלילה.
איציק שמולי: הנה, הסטודנטים מסיימים את הפרויקט, אחרי שלוש שנים אומרים, אנחנו רוצים להישאר בעיר.
איציק שמולי: אנחנו רוצים לתת הזדמנות גם לעצמנו כזוגות צעירים וגם לעיר לוד ולצמוח ביחד, אבל מה, הם מגיעים לשלב שבו הם לא מסוגלים לרכוש, ולכן, כשמקדמים הצעה כזאת, אז בוודאי ובוודאי שנדבך מרכזי מאוד וחשוב מאוד זה לפתור את כל סוגיות הליבה של הדיור הציבורי.
איציק שמולי: אני חושב שיש פה הזדמנות נוספת שלא הייתה עד היום, ולא קיבלה ביטוי עד היום בחקיקה לדבר גם על דיור בר השגה בהקשרים אחרים, וזה חסר כאן.
אלי כהן: תודה רבה לחבר הכנסת שמולי.
אלי כהן: חבר הכנסת דב חנין.
דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש, גם אני מברך על הדיון הזה, זה דיון מאוד חשוב.
דב חנין: אנחנו בדרך כלל מדברים על התחדשות עירונית במובן חיובי, ואכן, אנחנו בעד התחדשות עירונית.
דב חנין: אבל צריך להביא בחשבון שתהליכים של התחדשות עירונית בהחלט יכולים להביא ולכלול בתוכם פגיעות מאוד קשות בבני אדם, בזכויות שלהם, במרקם החיים שלהם ולדרדר אותם אחורה, לכן, מאוד חשובים כאן הפרטים.
דב חנין: כשאנחנו מדברים על התחדשות עירונית בצורה מאוד כוללנית, אנחנו מדברים על כך שלוקחים מקום שהמצב שלו הוא פחות טוב מבחינה תכנונית, מבחינה חברתית, מבחינה כלכלית, ואנחנו הופכים אותו למקום משודרג, זה בסך הכול דבר טוב.
דב חנין: אבל במקום הזה חיים בני אדם, בתוך מרקם אנושי מאוד ספציפי, מאוד מסוים.
דב חנין: אם אנחנו נטיל עליהם את העלויות הישירות או העקיפות של השדרוג, אנחנו נצייר נזק גדול במקום תועלת.
דב חנין: לכן, הדבר הראשון שצריך להבין, זה שאסור להתייחס להתחדשות עירונית כסוג של משהו שהוא תמיד win win.
דב חנין: יכול להיות בהחלט מצב של win lose – יהיו כאלה שירוויחו, יהיו כאלה שיפסידו מאוד בגדול.
דב חנין: לכן, אנחנו עוסקים פה בסוג של ניתוח שהוא התערבות שלטונית מאוד חדה, מאוד גדולה, מאוד דרמטית במרקם חיים קיים, וההתערבות הזאת צריכה להיות מאוזנת על ידי מנגנונים מאוד חזקים.