GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אהוד פלג: הצרכן רואה את הציור של הפרי ורואה כי מוצר זה איננו מכיל פרי וממש לא מבין מה קורה פה.
<אהוד פלג: מדוע לסבך?
אלי אלאלוף: ההערה שלך ברורה.
אלי אלאלוף: חברים, תרשמו את זה בפניכם, תתייחסו ואם יש שינוי אז תבואו אלינו עם השינוי.
אלי אלאלוף: אני רק רוצה שנחזור קצת יותר לסעיפים עצמם כפי שהם כתובים.
<רז הילמן: אענה בקצרה שהסעיף הזה היה סעיף ייחודי לישראל והוסר כדי להסיר חסם ייבוא, כדי שלצרכנים יהיה מבחר גדול של מוצרים והם לא יהיו תקועים עם מבחר דל של מוצרים, וכדי שהמחירים יוכלו לרדת כתוצאה מכך.
<רז הילמן: זה בסך הכול יישור קו שתואם את החלטות הממשלה.
<רז הילמן: אני רק מציע, כדי שלא יהיה ספק, בסעיף 39(א) להוסיף, אחרי המילים "אינו תואם את המזון" – "למעט התאמות שמותרות לפי חקיקת המזון", כדי שיהיה ברור שאם בחקיקת המזון הגדירו משהו, למשל סטיות מותרות- - -
<אהוד פלג: זה כתוב בסעיף 40(א)(2).
אלי אלאלוף: תשקלו את ההצעה.
<זמר בלונדהיים: אני מקבל את ההערה, לא באופן שהיא נוסחה, אבל נמצא איזה מקום.
<לילך דחוח: יש לי שאלה לגבי סעיף קטן (ג).
<לילך דחוח: אני מודה שהוא לא לגמרי ברור לי.
<לילך דחוח: בזמנו דיברתם בעל פה שמדובר אך ורק על מוצרי מזון בתפזורת.
<לילך דחוח: אני לא בטוחה שזה עולה בבירור מן הסעיף הקטן הזה.
<לילך דחוח: וגם ביחס למקום ממכר המזון – מה הכוונה?
<לילך דחוח: אני מודה שזה לא ברור כל-כך.
<נעה בן שבת: במקומות אחרים כתבנו "אתר מכירה לצרכן" אז אולי צריך להבהיר את הנוסח הזה ב"אתר מכירה לצרכן", אבל אני לא מבינה למה זה לא ברור.
<נעה בן שבת: זה האתר שבו נמכר המזון.
<נעה בן שבת: אם זה על דוכן של פיצוחים ושם יש סימון- - -
<לילך דחוח: הכוונה כאן רק למוצר מזון בתפזורת?
<לילך דחוח: מדובר רק על מזון בתפזורת.
<זמר בלונדהיים: אני מסכים, אבל אולי מחר יחליטו שגם בנקניקיות לא בתפזורת צריך לשים שלט גדול, אני לא יודע מה.
<זמר בלונדהיים: הכוונה היא, אם ההוראה נכתבה במפורש למשווק אז הוא יעשה את זה.
<זמר בלונדהיים: ההבדל בין סעיף 40 לסעיף 39, קודם נאמר שאולי קצת לא ברור היחס ביניהם, סעיף 39 קובע את ההוראה המהותית, אל תייצר ותמכור בלי סימונים כדין, ואילו סעיף 40 עושה קצת סדר, מי אחראי לעשות את הסימון בפועל.
<זמר בלונדהיים: סעיף קטן 40(א) מתייחס ליצרן, סעיף קטן 40(ג) מתייחס לאחריות של המשווק מבחינת ביצוע הסימונים, שהוא אחראי להוראות שהוחלו עליו באופן ישיר.
<נופר טל: כשאני קוראת את סעיף קטן (ג) אני באמת ובתמים לא מצליחה להבין.
<נופר טל: נכתב: "משווק יסמן את המזון או את אריזתו בסימונים ...
<נופר טל: החלים על פעולתו כמשווק או ביחס למקום ממכר המזון".
<נופר טל: אין לי בעיה אם אתה מדבר אתי על מה שאני אורזת במקום או על מה שהצרכן קונה, למשל על אזהרת חנק.
<נופר טל: אני צריכה גם לשים לו סימון על האריזות במשקל וגם על הדוכן, זה נכון.
<נופר טל: מהסעיף כאן זה לא ברור.
<נופר טל: איזה מזון?
<נופר טל: אני פה כאילו חוזרת שוב למזון הארוז מראש.
<אמיר רשף: מזון שיש לגביו הוראות לסימון על המשווק או הוראות סימון במקום המכירה.
<נעה בן שבת: אם זה סימנים שחלים על פעולתו כמשווק.
<נופר טל: אנחנו כאילו חוזרים אחורה.
<זמר בלונדהיים: לא, אנחנו לא חוזרים אחורה.
אלי אלאלוף: ממשיכים הלאה.
<נעה בן שבת: כאן התשובה להסתרה שדיברת עליה, שמסתירים את המילה "מוצר" למשל, או את המילה "מעובד".
<נעה בן שבת: למשל סימון מחירים, אבל שלא יסתיר את המילים שנדרשות.
<נעה בן שבת: אז אתה אפילו לא תצטרך לפרסם אותו לציבור.
<רוית ארבל הוסמן: לגבי סעיף קטן 41 (ג) הערה קטנה שהעלינו בדיונים המוקדמים ולא הסכימו אתנו.
<רוית ארבל הוסמן: נעלה את זה כאן שוב.
<רוית ארבל הוסמן: סעיף קטן (ג) קובע כי לעתים יש צורך בשינוי סימון.
<רוית ארבל הוסמן: סעיף קטן (ג) אומר: על-פי היתר פרטני.
<רוית ארבל הוסמן: פונים למנהל שירות המזון ומציגים את הטעמים, למשל מטעמים של טעות בסימון או חשש כי סימון עשוי להטעות, וגם אז זה רק מטעמים מיוחדים.
<רוית ארבל הוסמן: אנחנו אומרים, אם זה עקב חשש להטעות ואם זה עקב חשש לטעות בסימון אז למה "מטעמים מיוחדים"?
<זמר בלונדהיים: אין שם טעמים מיוחדים.
<רוית ארבל הוסמן: הרי ממילא זה בהיתר אז בואו דווקא פה נאפשר שיקול דעת רחב.
<אלי גורדון: מה הנוסח שאת מציעה?
<רוית ארבל הוסמן: "טעמים אחרים".
<זמר בלונדהיים: אין משמעות לכתוב את המונח "טעמים אחרים".
<זמר בלונדהיים: הם תמיד אחרים.
<זמר בלונדהיים: ההיתר במקרה של טעות בסימון או הטעיית הציבור – אין לגביו טעמים מיוחדים.
<זמר בלונדהיים: ה"טעמים מיוחדים" מופיע בסוף כי אתם ביקשתם.
<זמר בלונדהיים: זה בהמשך לבקשת
<זמר בלונדהיים: כם לא לסגור את הרשימה.
<זמר בלונדהיים: מכיוון שאנחנו רוצים להתיר את הסמכות הזאת, סמכות תחומה, זו בכל זאת סמכות מנהלית שחורגת מחקיקה, היא דבר חריג מאוד כשלעצמו, כדי לתחוֹם אותה מעבר לשני המקרים האלה אמרנו "מטעמים מיוחדים".
<זמר בלונדהיים: להבנתי זאת עמדתנו.
<רוית ארבל הוסמן: כלומר, אתם מצמצמים את שיקול הדעת.
<רוית ארבל הוסמן: תודה.
אלי אלאלוף: נדמה לי שקיבלת תשובה.
<אהוד פלג: אנחנו מבקשים להוסיף בסעיף קטן 41(ג), מעבר לסמכות למנהל שירות המזון להתיר שינוי סימון על-פי בקשה של פונה, שהוא כנראה מן המגזר העסקי, אנחנו מבקשים להוסיף למנהל שירות המזון סמכות להורות ליצרן או יבואן לשנות סימון במקרים שמפורטים פה, למשל, במקרה שמדבר אלינו, נושא של חשש להטעיית הציבור.
אלי אלאלוף: ביוזמת מנהל שירות המזון.
<אהוד פלג: או ביוזמת מנהל שירות המזון או בפנייה של צרכן או ארגון צרכנים שעלה על כך שיש פה חשש להטעיית צרכנים.
<אהוד פלג: יפנה למנהל שירות המזון והוא יהיה מוסמך, על-פי הסמכה שתינתן לו כאן, להורות לשנות סימון.
<זמר בלונדהיים: הסמכות של המנהל לתת הוראות ליצרנים או יבואנים כשהוא מאתר כל סוג של הפרה ולא רק סימון קיימת בהמשך.
<זמר בלונדהיים: היא רחבה וסובלת לדעתי גם את המקרה הזה ולכן יש את הסמכות לדעתי.
אלי אלאלוף: נגיע לסעיף הרלוונטי ונראה אם זה מספק אותך.
<אהוד פלג: נגיע לזה היום?
<נעה בן שבת: לא נגיע לזה היום.
<זמר בלונדהיים: הוא בסמכויות המנהל.
<זמר בלונדהיים: ככל שתחשוב שסמכויות המנהל לא רחבות מספיק כדי להתמודד עם המקרה האזוטרי יחסית של בעיה בסימון אז הבעיה קיימת גם בשלל דברים הרבה יותר חמורים ולכן נתקן את סמכויות המנהל כאשר נגיע אליהן.
<זמר בלונדהיים: אנחנו סבורים שהן רחבות מספיק בשביל זה.
<זמר בלונדהיים: נגיע לזה.
אלי אלאלוף: אני מציע שנמשיך הלאה.
אלי אלאלוף: אני סומך על אהוד פלג שיזכור את ההערה שלו וברגע שלא ימצא את התשובה הוא יעלה אותה.
<אהוד פלג: כבוד היושב-ראש, אתה סומך עלי יותר ממה שאני סומך על עצמי, אבל בסדר.
אלי אלאלוף: יש לי הערכה רבה לארגון שאתה מנהל, ובמיוחד מן התקופה שאתה מנהל אותו, אם מותר לי לומר.
<אהוד פלג: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.
<נעה בן שבת: אני רוצה לקרוא את הנוסח של סעיף 42.
<נעה בן שבת: יש כאן איזה תיקון נוסח שאנחנו מציעים.
<נעה בן שבת: זו הוראה שיש בצדה עבירה פלילית.
<זמר בלונדהיים: להבנתי אלה מונחים שונים בתחום המקצועי של המזון, למרות שלנו ההדיוטות זה אולי נשמע היינו הך.
<נעה בן שבת: אז נשאיר את שתי המילים.
<נעה בן שבת: השאלה מה זה "מתאר באופן כוזב".
עוד תוספת: שוב, זה נועד להגן על המשווקים אם קיבלו את המוצר עם הסימון הזה.
<זמר בלונדהיים: זה אותו חריג ששמנו למעלה.
<נעה בן שבת: זה גם כן הונאה במזון.
<זאב פרידמן: את יכולה לחזור על התוספת?
<זמר בלונדהיים: התוספת זהה למה שהוספנו למעלה.
<זמר בלונדהיים: זה החריג- - -
<נעה בן שבת: יש תוספת שמחליפה את "המתאר באופן כוזב את המזון".
<נעה בן שבת: אנחנו אומרים: "באופן כוזב או באופן שאינו תואם את תכונות המזון", ואנחנו מוסיפים גם "ואולם, בשיווק קמעונאי, מסירה או פרסום של מידע המסומן על גבי המוצר, לא יראה כפרסום שאינו תואם את תכונות המזון לפי פסקה זו".
<רוית ארבל הוסמן: בנוסח שנעה בן שבת הקריאה כרגע הושמטה הרישה.
<נעה בן שבת: לא הושמטה אלא הוחלפה.
<נעה בן שבת: היה כתוב "העושה אחד מאלה מבצע הונאה במזון".
<נעה בן שבת: מכיוון שזאת עבירה פלילית אז בואו נגיד: "אדם, אל תבצע הונאה במזון".
<נעה בן שבת: מה היא "הונאה במזון"?
<רוית ארבל הוסמן: זה יוצר איזו בעיה.
<רוית ארבל הוסמן: אסביר.
<רוית ארבל הוסמן: המלים "במטרה להטעות"- - -
<נעה בן שבת: "המטרה להטעות" נשאר.
<רוית ארבל הוסמן: אם זה נשאר אז אין לנו הערה.
<נעה בן שבת: "לעניין סעיף זה, הונאה במזון – עשיית אחד מאלה במטרה להטעות את מקבל המזון ביחס למהותו או לאיכותו של מזון".
<רוית ארבל הוסמן: אז אין לנו הערה.
<שרון גוטמן טרודלר: לגבי החריג של המשווקים, הכול בתום-לב.
<שרון גוטמן טרודלר: אם המשווק יודע שמסומן על המוצר מידע לא נכון וההגנה היחידה שלו היא שזה סומן כך, והוא ידע שזה לא בסדר, זה הונאה.
<נעה בן שבת: כלומר, הסיפה שאומרת "בשיווק פרסומאי, מסירה או פרסום של מידע המסומן על גבי המזון" – אני לא יודעת אם נגיד "אם לא ידע", אבל "בתום לב".
<זמר בלונדהיים: נמצא את הדרך לכתוב שהוא לא ידע.
<זמר בלונדהיים: אולי "בתום לב".
<זמר בלונדהיים: אתייעץ עם המחלקה הפלילית איך לכתוב את זה.
<אהוד פלג: יש לי שאלה ליועצת המשפטית של הוועדה.
<אהוד פלג: הכוונה היא שזה לא ייחשב הונאה או שזה לא ייחשב הונאה כלפי המשווק?
<אהוד פלג: לא שמעתי את המילים "כלפי המשווק".
<אהוד פלג: אם זה כלפי המשווק, אנחנו מסכימים, אבל מהלשון "לא ייחשב הונאה" – זה כללי וזה חל גם על היצרן והיבואן.
<נעה בן שבת: היתה פה אמירה, שאם המשווק מסר מידע שמתאר את המזון באופן כוזב שלא תואם את התכונות שלו זה נחשב הונאה אם הוא עשה את זה במטרה להטעות.
<נעה בן שבת: אבל אמרנו: אולם בשיווק קמעונאי אם מסרתי את המידע שהיה ליצרן אז זה לא פרסום שלא תואם את תכונות המזון.
<נעה בן שבת: אני בכלל מחריגה את זה מפרסום שאינו תואם את תכונות המזון ואז גם אם מסרתי את המידע ביודעי שזה לא נכון היתה מטרה להטעות.
<אהוד פלג: אני חושש שמשהו פה דורש טיפה השלמה.
<אהוד פלג: אנחנו לא מתנגדים לעיקרון.
אלי אלאלוף: אולי נקבל סיוע ממשרד המשפטים להערה של אהוד פלג.
<זמר בלונדהיים: הסעיף הקודם, שהעתקת ממנו את החריג, היה מופנה באופן פוזיטיבי לגבי המשווק ולכן לא היה צורך להגיד את זה.
<זמר בלונדהיים: פה צודק מר פלג שזה סעיף כללי, ולכן אנחנו צריכים להגיד לא רק "ואולם בשיווק קמעונאי" כי אז גם היצרן, לא רק "השיווק הקמעונאי לא ייראה כמטעה", אלא אנחנו צריכים להפנות את זה למשווק.
<זמר בלונדהיים: נתקן את הסעיף.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, צריך להעביר את ההגבלה הזאת לפסקה (3).
<זמר בלונדהיים: הפטור שאנחנו נותנים פה הוא למשווק שהסתמך בתום-לב על כך שהיה כתוב פה משהו.
<רוית ארבל הוסמן: אז זה לא במטרה להונות.
<זמר בלונדהיים: אנחנו לא רוצים אפילו להיכנס למבחנים האלה.
<זמר בלונדהיים: נניח שפשוט ציטטתי משהו שכתוב פה, היה כתוב פה שזה מרזה ואני כתבתי שזה מרזה ולא ידעתי שזה לא נכון, אז מי שעשה את זה הוא היצרן ולא המשווק.
<זמר בלונדהיים: נמצא את הדרך בינינו להפנות את זה למשווק.
<נעה בן שבת: נעביר את הסיפה הזאת לפסקה (3), ונכניס את תום-הלב.
<זמר בלונדהיים: מקבל.
<נעה בן שבת: אני מציעה, אדוני, שאולי נקרא את זה עם תיקונים.
<נעה בן שבת: אני מתנצלת על כך שזה לא בפניכם.
<זמר בלונדהיים: הורדת את הסוף?
<זמר בלונדהיים: למה?
<נעה בן שבת: ברור שהוא יכול לבקש מהשר להפעיל את סמכותו לפי סעיף קטן (ה), זה כל אדם רשאי.
<נעה בן שבת: אם יש סמכות לשר לעשות דבר מסוים אז בוודאי יש לו סמכות לבקש.
<זמר בלונדהיים: ברור, התכוונתי למשהו אחר.
<זמר בלונדהיים: בסדר, אין לי בעיה עם מחיקת הסיפה.
<נעה בן שבת: יש סיבה שלא כתוב פה "מכירתו"?
<זמר בלונדהיים: לטעמי לא.
<נעה בן שבת: צריך לכתוב גם "מכירתו".
<נעה בן שבת: מי מכיר במזון החדש?
<נעה בן שבת: כתוב לנו שזה יפורסם בהודעה ברשומות ובאתר האינטרנט.
<נעה בן שבת: מי הוא זה שמכיר ומפרסם?
<זמר בלונדהיים: מנהל שירות המזון.
<זמר בלונדהיים: נוסיף את זה בסעיף קטן (ג): "יהיה רשאי להגיש למנהל שירות, או מי שהסמיכו, בקשה".
<רז הילמן: היינו מבקשים גם בעניין הזה, בגלל הדחיפות בהסדרת תקנות לתחום הזה, שהוועדה תגדיר איזה מועד שעד אליו על משרד הבריאות להתקין את התקנות.
אלי אלאלוף: אמרנו שנחזור על כל הסעיפים ונקבע לוח זמנים.
<נעה בן שבת: ככל שנדרש, לא בהכרח.
<נעה בן שבת: לגבי מזון ייחודי יש איזו סיבה לקבוע לוח זמנים מיוחד?
<רז הילמן: בפרט בעניין תוספי תזונה.
אלי אלאלוף: אני מציע שנעשה את זה במסגרת הכוללת שקבענו.
אלי אלאלוף: אם ניתן תשובה – הנה מה טוב, אם לא – נדון בזה.
<נעה בן שבת: צריך להסביר את ההיסטוריה.
<נעה בן שבת: הוספת את ההגדרה "משקה משכר" בישיבה הקודמת.
<נעה בן שבת: בנוסף לזה אולי תוכל להסביר.
<זמר בלונדהיים: אחד הדברים שעושים פה במסגרת הרפורמה, בעצם עושים קצת סדר.
<זמר בלונדהיים: היתה איזו אנומליה פנים-ממשלתית, שהטיפול במשקאות משכרים, למרות שהם מזון, היה בעבר במשרד הכלכלה ועכשיו עובר למשרד הבריאות במסגרת זו שאנחנו עושים קצת סדר.
<זמר בלונדהיים: דובר על בלגן אז איפה שאפשר אנחנו עושים סדר.
<זמר בלונדהיים: זה בא לידי ביטוי גם בהגדרה "משקה משכר", גם בסעיף הזה שמאפשר לייצר את ההסדרה בנושא הזה, וגם בתיקונים העקיפים בסוף, כפי שתראו, בעיקר בחוק הפיקוח על ייצור הצמח, שאנחנו מעבירים סמכויות.
<זמר בלונדהיים: יהיו תיקונים כאלה, שבמקום "שר הכלכלה" יבוא "שר הבריאות".
<זמר בלונדהיים: זה מגלם בעצם את ההעברה.
<זמר בלונדהיים: מעבר לזה לא היה צורך.
אלי אלאלוף: אז למה משאירים פה התייחסות למשרד הכלכלה?
<זמר בלונדהיים: לעניין הייצוא, בגלל המומחיות לעניין ייצוא, וזה בהתייעצות.
<זמר בלונדהיים: הוספת בתחילת הסעיף דבר שלא היה כתוב ולא הבנתי אותו.
<נעה בן שבת: "על אף האמור בפקודת המשקאות המשכרים (ייצור ומכירה) [נוסח חדש]", כי אנחנו בעצם מתגברים על הוראות הפקודה שקובעת סמכויות לשרים אחרים.
<זמר בלונדהיים: אני לא בטוח אם אנחנו גוברים.
<זמר בלונדהיים: נבדוק את זה בינינו.
<זמר בלונדהיים: אני לא בטוח אם אנחנו רוצים לגבור.
<רז הילמן: אני רק רוצה לוודא שעד שיותקנו התקנות האלה מי שמייבא משקאות משכרים ימשיך לייבא באותו תהליך שקיים היום, שלא קשור למשרד הבריאות.
<זמר בלונדהיים: כתבנו במפורש בהוראת מעבר שעד להתקנת תקנות, מה שהיה הוא שיהיה מבחינת הדין הקיים.
אלי אלאלוף: זה נראה הגיוני בכל דבר.
<זמר בלונדהיים: אין כוונה לא למכור משקאות משכרים בישראל עד להתקנת התקנות.
<זמר בלונדהיים: הרי ישרפו את שירות המזון...
<נעה בן שבת: גמרנו את סימן ב'.
<נעה בן שבת: יש לנו עניין של המעבדות המוכרות.
<נעה בן שבת: הרי הורדנו מסעיף 27 את ההתקנה של תקנות בעניין מעבדות מוכרות בגלל שאמרנו שיש פרק נוסף שעוסק במעבדות מוכרות, אבל אולי נדון בזה באופן נפרד.
אלי אלאלוף: יש לנו לדעתי עוד חובות בסימן ג'.
אלי אלאלוף: אפשר אולי "להתלבש" על זה.
<נעה בן שבת: כן, בסימן ג' יש לנו כמה חובות.
<נעה בן שבת: בסעיף 45, היתה הידברות עם היצרנים לגבי ההוראה הזאת.
<נעה בן שבת: סעיף 45 קובע שאדם לא ייצר מזון אלא אם כן הוא עומד בדרישות החלות"- - -
<זמר בלונדהיים: לא הספקנו עדיין ללבן את זה כי התמקדנו באחריות משווק.
<זמר בלונדהיים: אני מציע שנשאיר את זה עדיין לדיון.
<זמר בלונדהיים: אנחנו לא מתעלמים מן ההערה.
<זמר בלונדהיים: פשוט לא הספקנו.
<קריאה: ההצבעות ביום שני יהיו על פרק ג'?
<זמר בלונדהיים: כן, על סימן ב' וסימן ג'.
<נעה בן שבת: מה שנוכל פה להציע "לסגור", נציע.
<נעה בן שבת: בסעיף 50(ב)(1), אנחנו מבקשים להוסיף – גם על זה עוד לא עברתם, אולי תגידו שאתם מבקשים לבדוק – ש"מנהל שירות המזון רשאי לפרסם ברשומות הודעה על סוגי פעילויות שבנסיבות שעליהן יודיע ייחשבו פעילות יצרנית באתר מכירה ליצרן", או אולי נקרא לזה "פעילות הכנה או אריזה לקראת מכירה", לא משנה איך זה ייקרא.
<נעה בן שבת: זאת התוספת שאומרת שמנהל שירות המזון יודיע מה סוגי הפעילויות שהם פעילויות יצרניות שאנחנו מתייחסים אליהן בסעיף.
<נעה בן שבת: זאת תוספת שאנחנו מבקשים להוסיף.
<זמר בלונדהיים: אנחנו עוד בודקים את זה.
<אלי גורדון: נדון על הסוגיה הזאת.
<וילמה מאור: על כל דבר יגידו שעדיין בודקים.
<זמר בלונדהיים: לא על כל דבר.
<זמר בלונדהיים: אני מציע שבסימן ג' נעבור על מה שהספקנו ונציע את הפתרונות, ומה שלא – יש לנו את היום אחר הצהרים ואת יום ראשון ונגיע עם הכול "סגור".
<וילמה מאור: אם יש לכם משהו, תעלו אותו עכשיו.
<נעה בן שבת: אם תראו משהו שהספקתם כבר אז נוכל להתייחס אליו כעת.
אלי אלאלוף: זמר בלונדהיים מציע שהם יובילו כעת.
אלי אלאלוף: אתה רוצה לקבל את ההובלה של הסעיפים שכלולים בסימן ג'?
<זמר בלונדהיים: כן, מה שהספקנו.
<זמר בלונדהיים: כפי שהיועצת המשפטית רוצה.
אלי אלאלוף: יש הערה לפני כן?
<אלי גורדון: כדי שנהיה ברורים, על אף שבמהלך מספר ימים דנו עם כל מיני גורמים וכן הפנמנו ויש רצון לתקן ולהבין, יחד עם זאת, כפי שציינו היום, וכרגע גם זמר בלונדהיים חזר לזה, אחד הדגשים שמנו על נושא המשווקים, ויש עוד פרק ייצוא שצריך להעביר, ויש עוד תיקונים קטנים יחסית.
<אלי גורדון: מן הצד השני, אמנם היה רב-שיח והיו הבנות כלשהן אבל הם לא ראו את הנוסחים.
אלי אלאלוף: הסכמנו שלא נדון, ניתן לכם חופש.
אלי אלאלוף: אנחנו ניקח חופש לעבוד עם ועדת הכספים ביום ראשון על קצבאות ילדים וקצבאות זקנה, דבר שלא קשור אליכם.
אלי אלאלוף: לגבי הזקנה – השלמת הכנסה, אני לא מאחל לאף אחד מאתנו להיות שם.
<זמר בלונדהיים: אבל יש לנו ילדים.
אלי אלאלוף: ילדים זה טוב, זה שמחה תמיד.
אלי אלאלוף: אני מציע שביום ראשון תשלימו את הדברים.
אלי אלאלוף: אני מאמץ את הבקשה של אהוד פלג, תבואו עם העתקים של כל התיקונים כדי שנוכל לעבוד עליהם ביום שני.
אלי אלאלוף: אבל אם יש עוד כמה הערות נוכל לדון בהן עכשיו.
<נעה בן שבת: אני רוצה לשאול את משרד הבריאות אם הוא מוכן לדבר על נושא המטבח המוסדי, בהתאם להצעה שלך, אדוני.
אלי אלאלוף: תוכלו ללבן את הנושא הזה?
<נעה בן שבת: פה רצינו להציע איזה דבר.
<זמר בלונדהיים: אולי נעבור על ההערות שכבר יש לנו עליהן מענה, נוכל להתייחס אליהן.
<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, לעניין המטבח המוסדי אני מציע לדון גם בהקשר של סעיף 51.
<זאב פרידמן: זה אותה הערה, זה פשוט אותו דבר.
אלי אלאלוף: תתחשבו בסעיף 51.
אלי אלאלוף: זמר בלונדהיים, תוביל, בבקשה.
<נעה בן שבת: אולי זה מיותר עכשיו כשאנחנו מכניסים הוראה ספציפית לסעיף הזה.
<זמר בלונדהיים: לא מחקתי את זה עדיין אבל בשל התוספת אבדוק אם צריך למחוק.
<זמר בלונדהיים: "הכנת מזון במטבח מוסדי, למעט מטבח מוסדי אשר 30 אחוזים לפחות בממוצע שבועי מן המזון שמכינים בו נועד לצריכה מחוץ למטבח המוסדי" – זה בעצם מעתיק את ההחרגה מסעיף 51.
<זמר בלונדהיים: הבנתי שהיתה עוד החרגה שהוסכמה?
<זמר בלונדהיים: למה רק לגופים אחרים?
<נעה בן שבת: "או שמספק לגופים אחרים כאמור 1,000 מנות לפחות בממוצע ביום עבודה.
<נעה בן שבת: " למה "לגופים אחרים"?
<נעה בן שבת: כי כך כתוב גם לגבי בית אוכל.
<נעה בן שבת: זה גם יכול להיות אדם וגם יכול להיות גוף אחר.
<נעה בן שבת: גם בבית אוכל מופיע אותו נוסח.
<נעה בן שבת: אפשר לחשוב על נוסח אחר בנושא הזה.
<זמר בלונדהיים: אם הוא מספק 30 אחוזים לצרכני קצה אז זה לא יהיה חריג?
<נעה בן שבת: גם חריג.
<נעה בן שבת: זה או-או.
<זאב פרידמן: 30% יוצר כאן איזו הטעיה.
<זאב פרידמן: זו היתה ההערה של היושב-ראש.
<זאב פרידמן: היושב-ראש אמר שככל שהמטבח גדול יותר ה-30% גדול יותר.
<נעה בן שבת: ואם אומרים "או 30 אחוזים או 1,000 מנות ביום"?
<זאב פרידמן: לכן אני אומר שצריך להחיל אותו גם לגבי סעיף 51, אותו רעיון, אותו היגיון.
<נעה בן שבת: השאלה מה עושים עם פלאפליה.
<אמיר רשף: אתה עושה השלכה- - -
אלי אלאלוף: פה אתה מפלה לרעה את העסקים הקטנים.
<זאב פרידמן: אני חוזר על מה שאמר היושב-ראש, אדם שמייצר יותר מ-3,000 מנות זה עסק קטן?
<נעה בן שבת: למה יותר מ-3,000 מנות?
<נעה בן שבת: איך הגעת ל-3,000?
<זאב פרידמן: 30%.
<זאב פרידמן: מי שמייצר 1,000 מנות זה עסק קטן?
<אמיר רשף: יכול להיות עסק קטן מבחינת נפח, למשל פלאפליה.
<זמר בלונדהיים: "סביח פרישמן" עושה הרבה יותר מ-1,000 מנות ביום.
אלי אלאלוף: זה דווקא טוב לעוסק הקטן.
<נעה בן שבת: הגדול ביניהם או הנמוך ביניהם?
<נעה בן שבת: הנמוך ביניהם.
<נעה בן שבת: אם הוא מגיע ל-30% או ל-1,000 מנות.
<אמיר רשף: ה-1,000 בסעיף 52 בלבד.
<זמר בלונדהיים: "מטבח מוסדי אשר מתקיים בו אחד מאלה".
<נעה בן שבת: נמצא את הדרך להגדיר.
<עופר ברמן: אני רוצה להזכיר שהערתי באחת הישיבות הקודמות על הנושא, על הבעיה של הטרמינולוגיה בנושא המזון המוכן.
<עופר ברמן: הייתי אומר שמדובר פה על הסעדה לגבי הכול.
<עופר ברמן: מטבח הוא פונקציה בתוך מפעל הסעדה.
<עופר ברמן: הטרמינולוגיה פה יוצרת מצב שמדברים על יצרנוּת.
<עופר ברמן: הייתי מסייג את זה ואומר: הסעדה, עם חוקים ותקנות, ככל שיהיו, שיאכפו את החוק של הטיפול במזון.
<עופר ברמן: אבל זה מתחיל עם פלאפליה, דרך מסעדה, מזנון, בית קפה, כל מי שעוסק בהכנת מזון לצריכה, במקום הכנתו או מחוץ לו, כולל האחריות של אותו גורם שמכין את המזון עד הסועד, ליצור פה טרמינולוגיה שמחריגה את זה מנושא של ייצור מזון.
<עופר ברמן: המטבח הוא פונקציה בתוך כל מפעל כזה.
<עופר ברמן: יש לנו היום מפעלים, למשל "ניר עציון", שמייצרים ארוחות מוכנות ואז הם בקטגוריה של יצרן מכיוון שבטרמינולוגיה "יצרן" הוא מי שמייצר מזון ואורז אותו באריזתו הסופית, עם תיווי סופי למכירה קמעונאית, זה מבחינתי יצרן, או אפילו מוסדי.
<עופר ברמן: אבל בגלל שפה אנחנו משתמשים בטרמינולוגיה של "מטבח", "מסעדה", "הסעדה" ו"קייטרינג" וכל מיני מינוחים שיוצרים פה בלבול, לדעתי רוב האנשים לא מבינים בדיוק את כל ההבדלים.
<עופר ברמן: אני חושב שצריך אולי לערוך ישיבה מקצועית ולעשות סדר בכל הדבר הזה ולא להגיד שמי שמייצר מזון, בכל מספר מנות שתקבעו, ממנה אחת ועד 3,000 מנות, לא יהיה בבחינת יצרן אם הוא עושה הסעדה של אותו מזון לאדם בקצה.
<עופר ברמן: כאשר זה גם שינוע מזון ממטבח מרכזי למטבח קצה עדיין זה אותה הכללה.
אלי אלאלוף: אם אני מבין טוב, היום אתה מרגיש שבהצעת החוק שלנו אנחנו מבלבלים בין מושגים, או שהמושגים לא ברורים.
<עופר ברמן: אני בטוח.
אלי אלאלוף: כדאי להתחשב בהערה של עופר ברמן.
אלי אלאלוף: יש מקום לקבוע את ההגדרות של כל המקומות האלה שמייצרים מזון בצורה זו או אחרת, למטרות כאלה ואחרות, ולתת להם הגדרה אחידה שנוכל להבין אותה – מה זה "מטבח", מה זה "מטבח קצה", מה זה "מטבח חימום", כל מיני הגדרות כאלה.
אלי אלאלוף: תוסיפו הגדרות של כל המקומות השונים האלה, שזה גם מושגים וגם דרישות אחרות.
אלי אלאלוף: לא ראיתי שום סעיף שקשור לתשתית הפיזית הנדרשת מבית אוכל.
אלי אלאלוף: זה אחד הסעיפים הקשים.
אלי אלאלוף: שימו לב, מידי פעם כשאתם אוכלים חומוס או פלאפל תעברו מן הצד שני, עד 10 מטר מה"בוטקה".
אלי אלאלוף: לפעמים הזבל 10 מטר הלאה מסכן את המטבח ומסכן אוטומטית את האוכל וכמובן את מי שאוכל.
אלי אלאלוף: לא ראיתי שום סעיף שקשור לחלק הפיזי של כל המטבחים למיניהם.
<עופר ברמן: היושב-ראש צודק.
<עופר ברמן: היום הכול נכנס אל תוך נושא ההסעדה.
<עופר ברמן: היום בחקיקה "הסעדה" או "בית אוכל" יש להם חצי עמוד, שם מגדירים איך מסעדה אמורה לפעול מבחינה תפעולית.
<עופר ברמן: אני לא מדבר מבחינת תשתית, קירות ורצפה, אבל מבחינה תפעולית, מה מותר ומה אסור במסעדה, זה לא מוגדר.
<עופר ברמן: לא מוגדר כמה ימים הוא יכול לשמור את האוכל שהוא הכין, באיזו טכנולוגיה מותר לו להשתמש.
<עופר ברמן: כל הדבר הזה לדעתי פרוץ.
אלי אלאלוף: אני מקווה שזה בתקנות.
<זמר בלונדהיים: התשתיות הפיזיות מוסדרות בתקנות מכוח חוק רישוי עסקים.
<זמר בלונדהיים: יש תקנות מקיפות שמסדירות את נושא התשתיות הפיזיות.
אלי אלאלוף: כדאי שתבדקו את הסעיף הזה, לגבי מה שקורה 10 מטר מבית העסק.
<זמר בלונדהיים: לגבי הטענה שהייצור במקומות שיווק אינו נחשב ייצור – זאת הערה שנשמעה כבר מספר פעמים בדיונים.
<זמר בלונדהיים: היא נשקלה ונדחתה.
<זמר בלונדהיים: אעיר שהתפיסה המקצועית שלנו אחרת.
<זמר בלונדהיים: אכן רואים את הייצור במקומות שיווק כייצור.
<זמר בלונדהיים: ברור שאפשר היה לקבוע אחרת, אך זאת התפיסה המקצועית.
<זמר בלונדהיים: ממילא שינוי של הדבר הזה הוא לא שינוי קוסמטי, והוא "רץ" לאורך כל החוק.
<זמר בלונדהיים: לא נוכל גם לעשות אותו בנקודת הזמן הזאת, אבל גם מקצועית ההערה הזאת לא התקבלה.
<זמר בלונדהיים: היא חוזרת כבר פעם שלישית ורביעית בדיון, ואני מכבד אותה כמובן, אבל כפי שאמרתי, היא נשקלה ונדחתה.
אלי אלאלוף: לדעתי יש הרבה היגיון במה שעופר ברמן אומר לנו וכדאי שיהיו הגדרות.
<נעה בן שבת: עוד דבר אחד שאולי אפשר להוסיף לצורך ה"סגירה" של הפרק הזה, של סימן ב' שעסקנו בו היום, הוא התוספת הראשונה, אליה מפנה סעיף 29(3).
<נעה בן שבת: בעמוד 1545 יש רשימה של "סוגי חומרים רעילים או מזיקים – 1.
<נעה בן שבת: שאריות חומרי הדברה; 2.
<נעה בן שבת: מתכות כבדות; 3.
<נעה בן שבת: רעלנים; 4.
<נעה בן שבת: דיוקסינים; 5.
<נעה בן שבת: פוליכלורינטייד ביפנול; 6.
<נעה בן שבת: רדיוניקלידים; 7.
<נעה בן שבת: פחמימנים ארומטיים; 8.
<נעה בן שבת: שאריות תרופות; 9.
<נעה בן שבת: מלמין; 10.
<נעה בן שבת: תמרוקים.
<נעה בן שבת: " עשרה דברים.
<נעה בן שבת: התוספת החמישית מתייחסת לסעיף 27, אבל היא נחוצה לצורך ההוראות הפליליות.
<נעה בן שבת: ההוראות הפליליות מפלילות בצורה שונה הוראות שנוגעות לתקנות, גם מפלילות, וגם העיצומים הכספיים שונים לגבי רשימות שונות של תקנות שאמורות להופיע בתוספת החמישית.
<נעה בן שבת: יש חלק' א' של רשימה אחת, וחלק ב' של רשימה שנייה, ויש להם רמות שונות של ענישה.
<נעה בן שבת: נגיע לנושא הזה בפרק הענישה אבל רצינו כבר עכשיו לבקש לראות אם אנחנו יודעים כבר מה יגיע בכל פרק של תקנות ולמה זה מיועד.
<זמר בלונדהיים: אנחנו עובדים על זה.
<אלי גורדון: אני נאלץ לחזור לסעיף 52 ולהצעת היושב-ראש לתת מענה לשני חסמים בו בזמן, שבין 30% ומספר מנות מסוים.
אלי אלאלוף: זה לא חסמים.
אלי אלאלוף: זה תנאים.
<אלי גורדון: איזה גבול ברור שאפשר לפיו לדרוש.
אלי אלאלוף: 30% – זה בא מכם, 1,000 מנות – זה בא מאתנו.
<אלי גורדון: אני יודע.
<אלי גורדון: הוזכר פה במקרה שפלאפליה יכולה לעשות 1,000 מנות ולמעשה עדיין להישאר עסק קטן בהיקפים.
<אלי גורדון: לכן אם יורשה לי, מכיוון שעוד בזמן גיבוש ההגדרה – ועבודה מקצועית כן עשינו לאורך כל הדרך, עופר ברמן, כולל ניתוח כל הגדרה והגדרה – אם יורשה לי, אנחנו בכל זאת נערוך בדיקה מה הן ההשלכות.
<אלי גורדון: ייתכן מאוד שנבקש להגדיל את מספר המנות.
אלי אלאלוף: לקחתי את המספר 1,000 מנות מן ההתניה של קבלת רישיון לספק מזון במפעל הזנה בבתי-ספר, זה התנאי לספקים.
אלי אלאלוף: לכן המלצתי שנחפש קצת חוט שקיים בכל החוקים שקשורים לאספקת מזון כזאת או אחרת.
אלי אלאלוף: אני לא מאוהב באף מספר.
<אלי גורדון: אתה צודק לחלוטין, אולם שם, בגלל שזה מסעדה או קייטרינג, זה עסק שלב לבו של העיסוק שלו הוא ההסעדה, קרי: הכנה ושינוע של המזון, כבר במנה ראשונה הוא מחויב ברישיון יצרן, להבדיל מפלאפליה.
<אלי גורדון: זאת הסיבה שאנחנו מבקשים, אם אפשר, לעסוק בזה.
אלי אלאלוף: אני מקווה שלאף אחד אין שום דבר נגד פלאפל...
<עופר ברמן: אני עדיין חושב שקל יותר להגדיר איך תפעולית זה צריך לעבוד מאשר להגדיר אחוז ממנות.
<נעה בן שבת: יש לנו עוד לדון בסעיף 27, בנושא הסימון, מה גובר: התקנים או התקנות.
<נעה בן שבת: זה בסימן ב'.
<נעה בן שבת: אתה רוצה שנדון בזה כבר עכשיו או תביאו את זה ביום שני?
<זמר בלונדהיים: לגבי ההיררכיה סוכמה התוספת.
<זמר בלונדהיים: תיווסף פסקה (9).
<זמר בלונדהיים: חשבתי שכבר דנו בזה.
<זמר בלונדהיים: אין לנו התנגדות.
<זמר בלונדהיים: אפשר לדון בסעיף 27(ד).
אלי אלאלוף: רק רגע, עופר ברמן, תסיים את ההערה שלך.
<עופר ברמן: לגבי מה שהערתי קודם, אני לא מרגיש שמישהו פה לוקח את זה לכיוון של כאילו להוציא את נושא ההסעדה מתחום היצרנות.
<עופר ברמן: לגבי הגדרת אחוז, 30% מהמנות שהוא יכול להוציא – בסדר שיוכל להוציא אחוז מסוים מהמנות.
<עופר ברמן: האחוז הזה הוא לא בר-מדידה בכלל, בשטח זה לא יתבצע ולא ניתן להתבצע.
<עופר ברמן: מה שכן, צריך לקבוע שמקום הסעדה יכול להוציא מנות החוצה, ובתנאי שיש לו את התשתית המתאימה ויש לו את ההתנהלות התפעולית הנכונה כדי להוציא את המנות האלה החוצה.
<עופר ברמן: השאלה אם ייכנסו פה לפרטים, כלומר אם אתה מוציא מזון החוצה – דרך אגב, גם להגדיר מה זה "מנה", זה גם דבר לא ברור.
<עופר ברמן: יש מנה כזאת ויש מנה כזאת.