GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: אמרנו שיש לנו לוח זמנים מוגבל.
אלי אלאלוף: יש לך עוד נקודות חדשות?
אלי אלאלוף: אני רוצה נקודות חדשות.
<גלעד מרקמן: אני העמדתי עכשיו את רואה חשבון מלול על טעות שבין קצבאות נמוכות, שזה 1,600 שקלים.
<גלעד מרקמן: זה אומר שההמרה היא - - -
מיקי רוזנטל: ההחלטה לגבי האחוזים לא הייתה שלו.
מיקי רוזנטל: ההחלטה היא של חברי הכנסת.
<ענת קאופמן: לכו לפי דוח מלול.
<ענת קאופמן: תגידו שאתם לא הולכים לפי הדוח שלו.
<יהודה מלול: אלה 800 שכבר קיימים ועוד 800 נוספים.
<גלעד מרקמן: 14.75 פלוס 1,600, זה 16.75.
<גלעד מרקמן: אתה נותן לנו שני אחוזים וצריך היה לתת 2,6 אחוזים.
<גלעד מרקמן: זאת מתמטיקה פשוטה.
<יהודה מלול: רגע, אני אענה לך.
<יהודה מלול: כאן הייתה החלטה שבמקרה שאתה עובר ללא דמי פתיחת תיק, ההחלטה הייתה בעצם לא ליישם את הסיפור.
<ענת קאופמן: זאת אומרת שכדי להמיר את דמי הפתיחה, הורדתם אותם.
<נעה בן שבת: אתה מתכוון בגמלאות הקטנות.
<גלעד מרקמן: אבל גם בגדולות.
<יהודה מלול: מרגע שניתנה החלטה, היה אפשר לעשות בצורה א', בצורה ב' ובצורה ג'.
<יהודה מלול: החליטו.
<קריאה: מי החליט?
מיקי רוזנטל: הכנסת תחליט.
מיקי רוזנטל: הוועדה תחליט.
<גלעד מרקמן: תנו לאנשים את המידע.
<נעה בן שבת: הנתונים וההצעות מופיעות כאן בנוסח.
<אפי נווה: לוקחים מהדוח של מלול רק את מה שרוצים ומה שלא רוצים, לא לוקחים?
<אפי נווה: בואו נשים על השולחן.
<אפי נווה: לוקחים מהדוח רק את מה שרוצים ומה שלא רוצים, לא לוקחים.
מיקי רוזנטל: אמרת.
אלי אלאלוף: דוח מלול לא מחייב אותנו במלואו.
אלי אלאלוף: הוא הבסיס.
אלי אלאלוף: אני יודע שאתם מכינים לנו כל מיני משפטים כדי שתלכו הלאה.
<אפי נווה: למה?
<אפי נווה: אנחנו מכבדים אתכם.
אלי אלאלוף: בוא נלך הלאה.
אלי אלאלוף: האיומים המרומזים שלכם.
<אפי נווה: לא איימנו.
<אפי נווה: אנחנו מכבדים.
אלי אלאלוף: כך זה כל הזמן.
<אפי נווה: כבודו, זה ממש לא איום.
<אפי נווה: אם אנחנו רוצים לאיים, אנחנו יודעים לעשות את זה בצורה ברורה.
<אפי נווה: לא איימנו ואין לנו כוונה לאיים אבל כשאנחנו רואים שלוקחים דוח, מסתמכים עליו, מציגים אותו כדוח אובייקטיבי ומהדוח האובייקטיבי לוקחים רק את מה שרוצים והיכן שיש קשיים – ואנחנו מסבירים שהמספרים לא מסתדרים – בזה הדוח כבר לא מחייב.
<נעה בן שבת: אם אני יכולה להבהיר.
<נעה בן שבת: אנחנו נמצאים כאן בהליך חקיקה.
<נעה בן שבת: הליך החקיקה הוא לא הליך של שימוע ולא הליך מינהלי.
<נעה בן שבת: אנחנו נמצאים בספרה אחרת.
<נעה בן שבת: ניתנה לנו חוות הדעת והיא ניתנה ככלי עזר למחוקק.
<נעה בן שבת: המחוקק יכול לבוא ולומר שהוא לוקח חלקים ממנה או לא לוקח חלקים ממנה אבל כאן הוא הלך יותר, הוא אמר שהוא לוקח אותה והוא מסתמך עליה בהרבה דברים.
<נעה בן שבת: יש דברים שהוא אמר שבעניין הזה הוא לא מוכן ללכת אתו אבל אנחנו מדברים על משהו אחר.
<נעה בן שבת: אתם טענתם שיש נתון לא נכון בדוח והוא אומר לכם, כן, הנתון הוא כן נכון והוא עומד מאחורי הנתון הזה כי הנתון הזה משקף עוד דברים שאתם לא הבאתם בחשבון.
<נעה בן שבת: אני מציעה, אנחנו לא נמצאים עכשיו בוויכוח כאן על חשבונות ולכן כל ענייני הטבלאות לא משנים.
<נעה בן שבת: יש כאן אמירה של רואה חשבון מלול שאומר שהוא יכול לעמוד מאחורי הנתונים, לא צריך לשנות את הנתונים, ויש כאן הצעה של חברי הכנסת לגבי סכומים מסוימים להעלות וסכומים מסוימים להוריד, ויש כאן איזונים מסוימים והשאלה אם ההצעה הזאת עומדת ואני מבינה שההצעה בגדול עומדת במתווה שלך וזאת השאלה.
<גלעד מרקמן: יש עוד את הנושא של הפריסה.
<גלעד מרקמן: אם הכול סגור ואין צורך בדיון, בסדר, אבל רוצים לעשות דיון.
אלי אלאלוף: כשנגיע לפריסה, תתייחס.
<גלעד מרקמן: סליחה, אדוני, ברשותך, לפני כן.
<גלעד מרקמן: זה עיקר החוק.
<גלעד מרקמן: מדברים כאן בפיקוח על מחירים, בפיקוח על שירותים וזה העיקר.
<גלעד מרקמן: לבוא לומר שאתם מבלבלים אותנו עם מספרים, אבל זה העיקר של החוק.
<גלעד מרקמן: העיקרון, זה שלא צריך להגביל, לא הצלחנו לשכנע אתכם.
<גלעד מרקמן: עכשיו אנחנו מדברים על הפרטים.
<גלעד מרקמן: הדברים נקבעים לפי הפרטים.
<גלעד מרקמן: אני התרשמתי, ואתם יודעים שאני נוכח כאן בכל הדיונים, ותקנו אותי, שאתם עשיתם את ההמרה, חברי הכנסת קבעו את זכות ההמרה, הם חשבו שאחוז אחד הוא לפי דוח מלול.
<גלעד מרקמן: אני מוכן לשים את הכבוד שלי כאן
<גלעד מרקמן: על השולחן שאף אחד לא ידע שקיצצתם 0.6 אחוז.
<נעה בן שבת: אתה אומר שחברי הכנסת עשו את ההמרה?
<נעה בן שבת: את האמירה שלך?
<נעה בן שבת: זה לא נכון.
<נעה בן שבת: לא חברי הכנסת עשו את ההמרה.
<נעה בן שבת: החישוב של סכום ההמרה.
<נעה בן שבת: זה נעשה על ידי הגורמים המקצועיים.
<גלעד מרקמן: אומר רואה חשבון מלול שהחישוב שלו הוא נכון.
<גלעד מרקמן: תקשיבו לו.
<גלעד מרקמן: הוא אומר שהחישוב שלו הוא נכון.
<יהודה מלול: 1.3 ולא 1.6.
<גלעד מרקמן: 1.4 בנכות מעבודה ו-1.3.
<ענת לוי: במיצוע זה 1.3.
<ענת לוי: לפעמים אתה מעגל את זה כלפי מטה ולפעמים כלפי מעלה.
<גלעד מרקמן: איפה עיגלתם כלפי מעלה?
<ענת קאופמן: ה-1,600 זה 2.6. תעגלו את זה למעלה.
<ענת קאופמן: בסעיף שאתם אומרים קחו 14 ועוד 1,600, ה-1,600 תעגלו 2.6, תעגלו את זה למעלה ל-3.
אלי אלאלוף: אנחנו ניקח את זה בחשבון בדיון.
<גלעד מרקמן: עוד משפט אחד לפני הפריסה.
מיקי רוזנטל: אתה לא תדבר על הפריסה.
מיקי רוזנטל: היא לא בסעיף הזה.
<גלעד מרקמן: לפני הפריסה.
<גלעד מרקמן: עוד משפט אחד, אני מבקש.
<גלעד מרקמן: עם כל הכבוד, אני מסתכל עכשיו על התוצאה.
<גלעד מרקמן: רואה חשבון מלול, אני מבקש שתשים לב כי גם זאת שאלה חשבונאית.
<גלעד מרקמן: אני מסתכל על התוצאה ועל ההפרדה בין טור ב' לטור ג', בין קצבאות נמוכות לקצבאות רגילות.
<גלעד מרקמן: אני מודה ומתוודה שאני לא מצליח להבין מה התוצאה שאתה הגעת אליה ואני אסביר למה כי היא פשוט לא הגיונית.
<גלעד מרקמן: בסופו של דבר קבעתם ששכר הטרחה עבור גמלאות נמוכות זהה לשכר הטרחה עבור גמלאות גבוהות ואני אסביר לכם למה.
<יהודה מלול: בשני הטורים הקיצוניים אכן כן.
<גלעד מרקמן: שקודם כל יבינו על מה אני מדבר.
<גלעד מרקמן: בוא ניקח לרגע את ההצעה, זה בעמוד 6, שורה אחרונה –גמלה א' לתאונות עבודה, סעיף (א).
<גלעד מרקמן: בעצם הצעת החוק שלכם אומרת שלגבי גמלאות רגילות, 15.
<גלעד מרקמן: 75 ועוד 800 שקלים.
<גלעד מרקמן: זה בעצם שווה, 800 אתם ממירים באחוז, ל-16.75 אחוזים.
<גלעד מרקמן: בגמלאות נמוכות אתם נותנים 14.75 ועוד 1,600 שקלים, שזה שווה, כל 800 זה אחוז, בדיוק אותו הדבר.
<גלעד מרקמן: 16.75 או 15.75.
מיקי רוזנטל: אני רוצה לענות על זה.
<גלעד מרקמן: רגע, עוד לא סיימתי.
אלי אלאלוף: תסיים.
<גלעד מרקמן: מה שכאן נקבע, אם נסתכל על הגמלאות הקטנות, שנתנו 14.75 ועוד 1,600 שקלים, זה כמו 15.75 ועוד 800.
<גלעד מרקמן: בדיוק כמו בגמלאות הגדולות.
<גלעד מרקמן: זה היה בישיבה האחרונה של כבוד הוועדה בכנסת הקודמת ואמרו שכל הטענות שלכם, אנחנו הולכים לקראתכם ואנחנו מיטיבים אתכם בגמלאות הנמוכות.
<גלעד מרקמן: אני בא ואני אומר עם כל הכבוד, נתתם בדיוק את אותו הדבר.
<גלעד מרקמן: אין בזה הגיון.
מיקי רוזנטל: אני רוצה לענות.
מיקי רוזנטל: מר מרקמן מנסה לטעון כאן טיעון והיפוכו.
מיקי רוזנטל: אנחנו, הוועדה, החלטנו שאנחנו מעודדים את הקצבאות הקטנות ומוסיפה עליהן סכום של 800 שקלים.
<גלעד מרקמן: לא הוספתם.
מיקי רוזנטל: אני לא אענה יותר לשום דבר.
אלי אלאלוף: אתה רוצה לחוקק במקומנו?
<גלעד מרקמן: מר רוזנטל, אני מתנצל.
מיקי רוזנטל: הדבר הזה הוא וולנטרי של הוועדה כדי לעודד את הקצבאות הקטנות.
מיקי רוזנטל: ולכן עכשיו להגיד שחסר 0.3 אחוז כאשר שאנחנו בעצמנו וביוזמתנו החלטנו להוסיף 800 שקלים להצעה המקורית של מלול כדי לעודד את הגמלאות הקטנות ולכן זאת טענה מופרכת על פניה.
מיקי רוזנטל: להיתפס כאן ולומר רגע, למה לא המרתם את זה בדיוק ברגע הזה שאנחנו הוספנו לגמלאות האלה ביוזמתנו 800 שקלים, זאת טענה שאסור שתישמע כאן בכלל.
מיקי רוזנטל: היא חצופה.
<גלעד מרקמן: איפה הוספתם?
<גלעד מרקמן: סליחה, מר רוזנטל, אתה טועה.
<נעה בן שבת: תסתכל על גמלה קטנה לעומת גמלה גדולה, אם אתה מדבר על סכום כולל הסכום - אתה מדבר על סכום יותר גבוה.
<גלעד מרקמן: על האחוז.
<גלעד מרקמן: הורדתם את האחוזים.
מיקי רוזנטל: אבל הוספנו 800 שקלים שזה הרבה יותר מאחוזים.
מיקי רוזנטל: באחוזים זה ארבעה, או חמישה או שמונה אחוזים.
<יהודה מלול: אפשר להגיד את הרציונל של הגמלה?
<יהודה מלול: הרעיון הוא שנותנים איזשהו סכום חד פעמי ומביאים אותו כך שב-1,200 הגמלה בצורה של האחוז הכולל והגמלה באחוז כולל פלוס שכר טרחה קבוע, יוצאת אותו מספר.
<יהודה מלול: זאת הצורה בה זה מחושב.
<יהודה מלול: זאת אומרת, ב-1,200 אתה מגיע לשוויון.
<יהודה מלול: כן, כן.
<יהודה מלול: את יכולה לעשות חשבון.
<יהודה מלול: מה שעושים, אנחנו באנו ואמרנו שבעצם אנחנו נותנים לך סכום שהוא קבוע ועוד אחוז טיפה יותר קטן כדי שב-1,200 זה יתלכד.
<יהודה מלול: זאת אומרת, ב-1,000 אתה תקבל גם באחוז המופחת פלוס 800 יותר מאשר היית מקבל באחוז המלא וככל שזה עולה, זה מתלכד.
<יהודה מלול: זאת הצורה בה זה חושב וזאת הצורה בה זה הוצע.
<יהודה מלול: לכן עדיין אתה מקבל שכר טרחה לכל שקל, לכל גמלה שהיא מתחת ל-1,200 שקלים יותר גבוה בצורה בה אתה מקבל 800 פלוס אחוז מאשר רק את האחוז המלא.
<יהודה מלול: זאת הצורה בה זה חושב.
<גלעד מרקמן: לא היה ללקוח כסף לשלם דמי פתיחה.
<יהודה מלול: ה-16.75 -- -
<גלעד מרקמן: ה-16.75 בקצבאות.
<גלעד מרקמן: הוא לא שילם דמי פתיחה, הלכתי לקראתו - אני לא עובד ארבעה חודשים, אין לי אפילו 800 שקלים לתת.
<גלעד מרקמן: אני אקח ממך 16.75.
<גלעד מרקמן: אותו דבר גמלאות גדולות וקטנות.
<גלעד מרקמן: איזו הטבה אתה נותן?
<יהודה מלול: ב-16.75 הוחלט כי לאור הסיפור שם של מעבר, כל הסיכון עלי, זה בעצם במידה מסוימת נתן.
<גלעד מרקמן: גם בנכות כללית אותו דבר.
אלי אלאלוף: אנחנו נבדוק.
אלי אלאלוף: נעשה הפסקה בהמשך ונבדוק בינינו.
אלי אלאלוף: נחזור עם תשובה.
<יניב גוזלן: בוקר טוב לכולם.
אלי אלאלוף: אתה מדבר בשם הארגון?
<יניב גוזלן: אני מדבר בשם הארגון ובשם חברת זכותי.
<יניב גוזלן: אני רוצה לחלוק את דברי עם מייק בלס שיעזור לי.
<יניב גוזלן: אנחנו שני אנשים ואנחנו נחלק בינינו את הזמן.
<יניב גוזלן: אני רוצה לומר משהו.
<יניב גוזלן: אני רואה חשבון ואני הקמתי את חברת זכותי בתוך המשרד שלי.
<יניב גוזלן: אני רואה חשבון אמין.
<יניב גוזלן: ביומיים האחרונים היו כאן כל מיני רמזים והתכתבויות שהגיעו אלינו.
<יניב גוזלן: יושב כאן עמי צדיק שיעיד, יחד עם ענת, שאני אמרתי אתמול את הדברים הבאים: רואה חשבון מלול הוא רואה חשבון טוב והעבודה שלו מקצועית.
<יניב גוזלן: הטרמינולוגיה שלו נכונה והעבודה בנויה נכון.
<יניב גוזלן: יחד עם זאת, אני חושב שחברי הוועדה חייבים להיות קשובים ולקבל את המסקנות מן העבודה בזהירות ראויה.
<יניב גוזלן: בקשות שלנו לכל מיני נושאים, כמו למשל עניין עמלת המינימום שזורקת לרחוב – לפחות בחברת זכותי – אלפי נכים שלא יוכלו לקבל עבודה, לא נפרסה כאן רשת ביטחון לכל המקרים האלה.
<יניב גוזלן: אנחנו לא רואים בהצעת החוק עמלת מינימום.
<יניב גוזלן: זאת אומרת שלקוחות שיצטרכו לקבל שמונים אלף שקלים ומאה אלף שקלים לפי 700 שקלים קצבה, לפי 800 שקלים קצבה בחודש או לפי 500 שקלים בחודש, לפי נוסחת מלול יצטרכו לשלם עמלה או שכר של 4,000-5,000 שקלים, שלפי חישובי רואי חשבון מלול עלות ייצור התיק היא 7,999 שקלים – לא יוכלו לקבל שירות והנושא הזה לצערי נזנח.
<יניב גוזלן: הנפגעים העיקריים שלו יהיו ציבור הנכים.
<יניב גוזלן: אני לא רוצה להיכנס לניואנסים.
<יניב גוזלן: כמובן שכל מה שיחול על עורכי הדין, יחול גם על החברות בכל מה שקשור לאיזונים בין דמי פתיחה לבין עמלה.
<יניב גוזלן: אני רוצה לגעת בנושא עיקרי אחד ומהותי בגינו היו התכתבויות רבות ואחרי כל המחמאות שהרעפתי על רואה חשבון מלול, ואני עומד מאחוריהן מבחינה מקצועית, אני חושב שנלקחו כאן מסקנות שלא הביאו בחשבון עובדות שגם אנחנו, החברות, בדצמבר 2014 לא היינו מודעים להן.
<יניב גוזלן: אנחנו מודעים לנושא הזה שבועיים בלבד ושלחנו את נציגנו, עורך דין מייק בלס, לדבר עם היועצת המשפטית של הוועדה בעניין ואני רוצה שתתנו לי דקה להבהיר במה מדובר.
<יניב גוזלן: מכיוון שאין לי כאן את המצגת שהייתה לעורכי הדין, אני רוצה לתת לחברי הכנסת עמוד אחד שמתאר מה קורה לאדון ישראל ישראלי כשהוא נכנס לחברה למימוש זכויות.
<יניב גוזלן: ברשותכם, אם אפשר לעזור לי לחלק את הדף הזה.
<יניב גוזלן: אדון ישראל ישראלי זוכה בעזרת חברה למימוש זכויות רפואיות בקצבה מייצגת בסך 1,8780 שקלים.
<יניב גוזלן: למה בחרנו את המספר הזה?
<יניב גוזלן: כי זה הממוצע שרואה חשבון מלול חישב.
<יניב גוזלן: על פי תחשיב מלול, ישראל ישלם לחברה שכר בשיעור של 11.2 אחוזים לפי שישים חודשי קצבה.
<יניב גוזלן: סך הכול, 12,500 שקלים.
<יניב גוזלן: יש כאן את החישוב.
<יניב גוזלן: 1,870 שקלים כפול שישים חודשים כפול 11.2, שווה 12,500 שקלים.
<יניב גוזלן: אך בפועל על פי נתוני החברות – ותכף אני אגע בנתוני החברות שמונחים כאן לפנינו – ישראל ישלם לחברה שכר של 10,000 שקלים בלבד לפי 48 חודשי קצבה - 1,870 כפול 48 חודשים כפול 11.2 אחוזים.
<יניב גוזלן: המשמעות היא כי החברה למימוש זכויות השתכרה 2,500 שקלים פחות מהסכום שרואה חשבון מלול חישב בעבודתו כהכנסה הנדרשת מלקוח שזכה.
<יניב גוזלן: יש לנו לקוחות שלא זוכים, וזה שליש מהלקוחות.
<יניב גוזלן: רק שני שלישים מהלקוחות זוכים.
<יניב גוזלן: רואה חשבון מלול בחישוביו מצא שכדי לאזן את הוצאות החברות ולהוסיף להן רווח מידתי של תשעה אחוזים בלבד, אנחנו נדרשים לסכום של 12,500 שקלים.
<נעה בן שבת: נשאר רווח של תשעה אחוזים.
<יניב גוזלן: 12,500 כולל רווח של תשעה אחוזים.
<יניב גוזלן: בהתאם יש לתקן, לפי טבלת מלול, את שיעור העמלה מ-11.2 אחוזים ל-14 אחוזים, כך שהחברה למימוש זכויות תשתכר באופן מובטח 12,500 שקלים.
<יניב גוזלן: אני מבקש מכולכם להעביר עמוד אחד.
<יניב גוזלן: חבר הכנסת רוזנטל, אתה מי ששולט כאן ואני מבקש שתהיה אתי.
מיקי רוזנטל: היית אצלי וכבר סיפרת לי את הסיפור.
מיקי רוזנטל: אני כבר יודע אותו בעל פה.
<יניב גוזלן: אני מחמיא גם לך שאתה איש ששולט בחוק מאוד מאוד.
<יניב גוזלן: לכן חשוב לי שתשמע.
<יניב גוזלן: אני מבקש מכולם לעבור עמוד אחד.
<יניב גוזלן: בעמוד השני אתם תראו את העמוד הרלוונטי מתוך חוות דעת מלול שאני רק צילמתי אותו.
<יניב גוזלן: אם תשימו לב, רואה חשבון מלול מחשב בסעיף 2 שהעלות ללקוח היא 7,900 שקלים בניכוי דמי פתיחה של 800 שקלים, נותר סכום נדרש לדמי הצלחה של 7,200 שקלים ועכשיו הוא מנכה שיעור הצלחה ואחריו הוא מנכה שיעור גבייה והנחות בסך של עשרה אחוזים.
<יניב גוזלן: הוא מגיע כאן לסכום משוקלל של 12,500 שקלים, אותו סכום שאני הצגתי בפניכם, ורואה חשבון מלול מחשב שעל פי קצבה ממוצעת מדובר ב-6.72 קצבאות, ותסתכלו בטבלה 3, שם כותב מלול ומסמן שזה צריך לעמוד על שיעור של 11.2 אחוזים.
<יניב גוזלן: תסתכלו על שתי קצוות הטבלה.
<יניב גוזלן: דמי פתיחת תיק לשישים חודשים – יש לנו סרגל ימני שמראה שישים חודשים – ודמי פתיחה של 800 שקלים נפגשים ב-11.2 אחוזים.
<יניב גוזלן: אנחנו, חברים, גובים רק 48 קצבאות.
<יניב גוזלן: אנחנו לא היינו מודעים להשפעה של הנתון הזה.
<יניב גוזלן: קיבלנו את חוות דעת מלול ב-27 לנובמבר 2014.
<יניב גוזלן: היה לפנינו סוף שבוע ומרתון דיונים שהסתיים בחקיקה ב-2 לדצמבר.
<יניב גוזלן: אני ישבתי עם יהודה מלול בשלוש-ארבע פגישות במשרדי החברה שלי.
<יניב גוזלן: יהודה מלול ציין את שיתוף הפעולה שלנו כמצוין.
<יניב גוזלן: הוא כתב את זה בחוות דעתו.
<יניב גוזלן: נחשפנו והצגנו בפניו את כל הדוחות שלנו.
<יניב גוזלן: מעולם לא דיברנו עם יהודה מלול, אפילו פעם אחת, ואין התכתבות כזאת בינינו לבינו בכלל, עד שלא הגיע האיש החכם, מייק בלס, והפנה את תשומת לבנו ואמר: חברים, אתם בכלל מגיעים בממוצע לשישים קצבאות?
<יניב גוזלן: למה לא שמנו לב לזה עד אז.
<יניב גוזלן: לא שמנו לב לזה עד אז כי החברה של שמאי שזירי, החברה המרכזית, גובה על בסיס של 36 קצבאות.
<יניב גוזלן: החברה שלי, חברת זכותי, גובה על בסיס של 43 קצבאות.
<יניב גוזלן: חברת לבנת פורן גובה על בסיס של 48 קצבאות.
<יניב גוזלן: לא חווינו במערכת היחסים עם הלקוחות שלנו את אובדן הקצבאות מ-48 ועד לשישים.
<יניב גוזלן: אני רוצה בבקשה להסביר למה אנחנו גובים רק 48 קצבאות.
<יניב גוזלן: אנחנו העברנו לרואה חשבון מלול את הדוח הזה.
<יניב גוזלן: אפשר להעביר לכם אותו.
<יניב גוזלן: הדוח הזה משקף על פי דיווחי התוכנה שלנו, אותה תוכנה ממנה רואה החשבון שאב מאתנו את כל הנתונים ואנחנו קוראים לכם לבוא למשרדנו ולראות אותם, את התפלגות נתוני התיקים שלנו.
<נעה בן שבת: ללא נתוני הכנסה.
<יניב גוזלן: נכון, ללא נתוני הכנסה כי אין לנו את זה כרגע ואנחנו צריכים לתכנת, אבל תכף נגיע גם לזה.
<יניב גוזלן: שלושים אחוזים מעבודתנו היא בתיקי נכות מעבודה, שבעים אחוזים מעבודתנו היא בתיקי נכות כללית.
<יניב גוזלן: יש כאן טבלה שמפצלת את התפלגות התיקים לפי שירותים מיוחדים, ילד נכה ונכות כללית, נפגעי עבודה במסלול קצבה, נפגעי עבודה במסלול מענקים.
<יניב גוזלן: הכול על פי נתוני תוכנת חברת זכותי.
<יניב גוזלן: השקלול נותן 49.3 קצבאות.
<יניב גוזלן: חברת לבנת פורן הגישה את הפיצול שלה והציגה 48 קצבאות.
<יניב גוזלן: לכן, מה שנדרש – ואני מבקש לחזור לעמוד הראשון – מהוועדה, כדי שחברות למימוש זכויות רפואיות לא ימצאו את עצמן מקבלות עמלות נמוכות בעשרים אחוזים ממה שרואה חשבון מלול התכוון לו במתודולוגיה נכונה, לתקן את שיעור העמלות לפי 14 אחוזים.
<יניב גוזלן: רוצים מדרגה נמוכה?
<יניב גוזלן: היא תהיה 13 אחוזים.
<יניב גוזלן: רוצים לסכום נמוך עמלה יותר גבוהה?
<יניב גוזלן: היא תהיה 15 אחוזים.
<יניב גוזלן: סכום האמצע צריך להיות מחושב לפי 14 אחוזים ולא לפי 11.2 אחוזים.
<נעה בן שבת: אם אפשר להתייחס.
<נעה בן שבת: אתה ציינת נתונים.
<נעה בן שבת: בדוח שאתם הגשתם, דוח שפיגל, אתם מדברים על כך שבהשוואה לתשע שנים בממוצע ללקוחות של חברות מימוש זכויות רפואיות.
<יניב גוזלן: אני אתייחס.
<נעה בן שבת: משך זמן קבלת הקצבה הנמוכה.
<נעה בן שבת: הנתון הזה של תשע שנות קבלת גמלה בממוצע חזר פעמיים בחוות הדעת .
<יניב גוזלן: לפי נתוני המוסד לביטוח לאומי, אורך חיי קצבה הוא 100 או 120 חודשים.
<יניב גוזלן: קודם כל, כל מה שקשור מעל לשישים חודשים, לא רלוונטי לנו כי הלקוחות שלנו בכל מקרה, באופן מוחלט, יכולים לשלם רק עד שישים חודשים.
<יניב גוזלן: כך שכל מה שקורה אחרי חמש שנים כבר לא רלוונטי.
<יניב גוזלן: אתם מסכימים אתי.
<יניב גוזלן: יסכים אתי גם רואה חשבון מלול, ואני מבקש שהוא יאשר כרגע כאן לפורום - - -
<יניב גוזלן: אני אגיד והוא יגיד אם לא.
<נעה בן שבת: אתה תגיד.
<נעה בן שבת: אחר כך הוא יתייחס לכל הטענות.
<יניב גוזלן: אני מבקש לתת לי לסיים את דבריי.
<יניב גוזלן: אני חושב שאני מדבר בצורה על סף האקדמיה.
<נעה בן שבת: אתה לא תגיד אם הוא יאשר עכשיו או יאשר אחר כך.
<נעה בן שבת: תתייחס לדברים.
<יניב גוזלן: אני חושב שכל בר דעת באולם הזה, קל וחומר רואה חשבון מלול, מבין שהחברות לא גובות שישים עמלות ואני אסביר למה.
<יניב גוזלן: ראשית, כי חלק גדול מהקצבאות הן קצבאות זמניות.
<יניב גוזלן: בחברת זכותי מעל עשרים אחוזים מהקצבאות הזמניות אינן מסתיימות בקצבאות צמיתות.
<יניב גוזלן: שנית, מכיוון ששלושים אחוזים מעבודתנו היא בגין נפגעי עבודה, שני שליש מהם, שזה עשרים אחוזים מסך התיקים שלנו, מסתיימים במענקים.
<יניב גוזלן: המענקים הם על 43 חודשים בלבד.
<יניב גוזלן: שלישית, מכיוון שהגיל הממוצע לפי מחקר של ביטוח לאומי, בניגוד למה שנאמר כאן, של מקבלי קצבאות, הוא לא 35 אלא הוא 47.
<יניב גוזלן: לגיתית יש כאן את מראה המקום של המחקר.
אלי אלאלוף: יותר משלוש פעמים אותה הצגה?
<יניב גוזלן: לא, אלה שלושה נושאים שונים, אדוני.
אלי אלאלוף: בוא נתכנס.
<יניב גוזלן: רבים מלקוחותינו הן נשים מעל גיל 57 שהקצבה שלהן מופסקת בגיל 62.
<יניב גוזלן: רבים מלקוחותינו הם גברים מעל גיל 62 שהקצבה שלהם מופסקת בגיל 67.
<יניב גוזלן: אני חושב שיש כאן הסכמה מקיר לקיר – לא צריכים לגמור כיתה ב' בשביל זה, כדי להבין - שאנחנו לא גובים שישים עמלות.
<יניב גוזלן: לכן יש לתקן את התחשיב על פי טבלת מלול עצמה כפי שאני מביא אותה כאן.
<יניב גוזלן: נושא אחרון בהקשר הזה.
<יניב גוזלן: אחרון לגמרי.
<יניב גוזלן: קיבלנו תשובה שעל פי עמדת מלול, העשרה אחוזים של חובות אבודים והנחות כוללים בתוכם כבר את החוסר בחודשי הגבייה שעכשיו דיברתי עליו.
<יניב גוזלן: אני מבקש לדחות את הטענה הזאת בכל לשון אפשרית ואני אסביר למה.
<יניב גוזלן: ראשית, אנחנו הראינו לרואה חשבון מלול שחברת זכותי עובדת עם הארגונים הגדולים כמו הסתדרות המורים, ארגון המורים, קרנות השוטרים, מועדון הוט ואנחנו נותנים לכל אלו הנחות של 12.5 אחוזים ממחיר המחירון.
<יניב גוזלן: גם לריקי כהן מחדרה אנחנו נותנים הנחות כי היא עושה אצלנו שופינג ואנחנו רוצים שהיא תישאר אצלנו.
<יניב גוזלן: שנית, אנחנו ספגנו עד היום הפסדים של מיליוני שקלים רבים, חברת זכותי לבד.
<נעה בן שבת: אתם נותנים הנחות מהשיעור שקבע רואה חשבון מלול בחוות הדעת?
<יניב גוזלן: התשובה היא כן.
<יניב גוזלן: חברת זכותי נותנת הנחות בתקופה שרואה חשבון מלול בדק אותה.
אלי אלאלוף: זה לא חוק זכותי.
<יניב גוזלן: אני יודע אבל אני רשאי לדבר רק על הנתונים שלי.
אלי אלאלוף: אבל יש גבול.
<יניב גוזלן: חברת זכותי נותנת הנחות וסופגת חובות אבודים לפחות בעשרה אחוזים.
<יניב גוזלן: אי אפשר שעשרה אחוזים יכילו בתוכם עשרים אחוזים חוסר בחודשי גבייה.
<יניב גוזלן: מעולם לא דיברתי עם רואה חשבון מלול על חוסר מחודשי גבייה.
<יניב גוזלן: אני מבקש לאפשר למייק להשלים את הדברים.
<יניב גוזלן: אני מתנצל אדוני, סליחה.
<יניב גוזלן: טעיתי, סליחה.
מיקי רוזנטל: שאלת הבהרה.
מיקי רוזנטל: אתם לוקחים 43 קצבאות בכל המקרים?
<יניב גוזלן: מה זאת אומרת בכל המקרים?
מיקי רוזנטל: אמרת שאתם לוקחים 43 קצבאות.
<אלון אהרונוב: ברוב המכריע של המקרים.
מיקי רוזנטל: יכול להיות שאתם לוקחים גם שישים?
<יניב גוזלן: התשובה היא לא.
<אלון אהרונוב: אתה מדבר על חוק הפוליו?
<אלון אהרונוב: מתוך עשרות אלפי תיקים, אתה מדבר על מאה תיקים לתקופה שלא רלוונטית.
מיקי רוזנטל: שבעים קצבאות קדימה.
<אלון אהרונוב: אתה מדבר על חוק הפוליו, חוק זניח שלא קיים היום.
<וילמה מאור: אפשר לדבר בניחותא.
<וילמה מאור: למה אתה צועק?
<אלון אהרונוב: החוק הזה לא קיים יותר.
מיקי רוזנטל: אני ביקשתי להביא ולהראות חוזה לדוגמה של חברת זכותי.
<אלון אהרונוב: חבר הכנסת רוזנטל, אנחנו נותנים לזנב לכשכש בכלב.
<אלון אהרונוב: מדובר בחוק הפוליו שלא קיים.
<אלון אהרונוב: אנחנו הולכים קדימה ולא אחורה.
<וילמה מאור: אבל למה אתה צועק?
אלי אלאלוף: אדוני, אתה יכול לצאת מהחדר?
אלי אלאלוף: תירגע ותחזור בעוד עשר דקות.
<יניב גוזלן: אני מבקש להבהיר.
<יניב גוזלן: אני רוצה לענות לעניין.
אלי אלאלוף: אתה לא מקבל את רשות הדיבור.
<יניב גוזלן: אדוני, אני רוצה לענות לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.
אלי אלאלוף: אני לא זקוק לתשובה.
אלי אלאלוף: בבקשה, נציג החברות.
<מלכיאל בלס: הקרדיט לטענה הזאת מגיע ללבנת פורן שהעלתה אותה ואני הבאתי אותה לנעה.
אלי אלאלוף: בלי שמות של חברות.
<מלכיאל בלס: כיוון שניתן לי באופן אישי קרדיט, אמרתי שזה לא מגיע לי.
<מלכיאל בלס: לגופו של עניין.
<מלכיאל בלס: הנושא הזה של מכמה חודשים באמת בפועל אפשר לגבות את השכר, לא דנו בו עם רואה חשבון מלול בתקופה שהוא גיבש את חוות דעתו ואני ישבתי גם בישיבות אתו וזה לא עלה.
<מלכיאל בלס: זה לא עלה.
<מלכיאל בלס: לכן זה עלה בשלב מאוחר.
<מלכיאל בלס: לכן התשובה שאנחנו מקבלים כאשר אנחנו מעלים את הטענה הזאת, שרואה חשבון מלול התחשב כבר בטענה הזאת, אין לה סימוכין בטקסט הכתוב והיא גם לא יכולה להיות.
<מלכיאל בלס: אני רוצה להסביר במילה אחת.
<מלכיאל בלס: הוא נתן החלטה בחוות הדעת שלו על שני רכיבים ועוד מילה וכולי.
<מלכיאל בלס: שיעורי גבייה, הנחות.
<מלכיאל בלס: יש גם דבר שנקרא חובות אבודים, אנשים שלא משלמים וגם זה נמצא בתוך הדבר הזה למרות שהוא לא כתוב.
<מלכיאל בלס: לדעתי זה יושב תחת ה-וכולי.
<מלכיאל בלס: אנשים שעשית אתם חוזה ובסוף אתה לא יכול לגבות כי הם פשטו רגל וכולי.
<מלכיאל בלס: לכן אנחנו באנו והבאנו נתונים בפועל של החברות ואמרנו שזה מגיע להפחתה של בערך עשרים אחוזים לעומת מה שהחוק צופה שנוכל לגבות.
<מלכיאל בלס: הממוצע של הלקוחות שלנו, בגלל בעיקר הגילאים המבוגרים שקרובים לגיל 62 ו-67, הם אנשים שלא יהיו מהם שישים חודשי גבייה אלא יהיו הרבה פחות.
<מלכיאל בלס: הדבר הזה לא מצא ביטוי בתמחיר של רואה חשבון מלול שבסוף נבחר אלא אם כן הולכים לחלופה שהוא הציע והוא כנראה באיזשהו מקום כן חשב על הדבר הזה והוא הציע במצב של 48 חודשי גבייה והוא אמר שזה צריך להיות 14 אחוזים ולא 11 אחוזים.
<מלכיאל בלס: הכנסת בוחרת לחוקק חוק שבעצם כותב את החוזה בין לקוח לחברה בסוגיית המחיר.
<מלכיאל בלס: כל החוק הזה כותב חוזה שעיקרו בסוגיית המחיר.
<מלכיאל בלס: לא איכות השירות אלא המחיר.
<מלכיאל בלס: כאשר היא עושה זאת, היא חייבת להסתמך על נתוני אמת של החברות.
<מלכיאל בלס: אני חושב שחייב לצאת בסוף איזשהו מסמך כלכלי מסודר שיתייחס לנתוני אמת ולא להשערות, לא ל-שקלנו במלים כלליות, כי בסוף הפגיעה תהיה בשני גורמים: האחד, בחברות – חופש העיסוק, הקניין שלהן וכולי – אבל בסוף הפגיעה תהיה בלקוחות.
<מלכיאל בלס: אם יסתבר שיש כאן טעות, הדוח הראשון צריך להגיע ב-2017, יש באמצע שנתיים והטעות מתגלגלת עד שיסתבר שיש טעות.
<מלכיאל בלס: למה לחיות על שברי אחוזים ולהתחשבן על כל שקל?
<מלכיאל בלס: אני חושב שאם יש חשש – ולנו יש חשש, ואולי לאחרים אין חשש אבל אנחנו באמת חוששים – לא רק כי מלול כתב שהחוק הזה יכול להביא לייקור בנושא חוות הדעת הרפואיות ולהעברה למסלול חיצוני אלא גם כי הכסף עצמו לא יאפשר לתת את השירות, לא רק כי הוא אמר שחברה מסוימת לא תוכל להמשיך לעבוד כמו שהיא עובדת ואת זה הוא אומר ברור.
<נעה בן שבת: אם היא לא תשנה את מבנה הפעילות שלה.
<נעה בן שבת: אם אתה מצטט, אני מציעה לצטט את הדברים.
<מלכיאל בלס: אני באמצע המשפט.
<מלכיאל בלס: החברה הזאת עובדת בצורה הזאת מכיוון שאחרי יותר מעשר שנות עבודה היא הגיעה למודל עבודה שבעיניה הוא אופטימלי ושיעור הרווח הוא מאוד נמוך אבל הוא אומר שיש הוצאות גבוהות מדי, תפחיתו בהוצאות, דהיינו, למשל, יותר תיקים פר עובד.
<מלכיאל בלס: זאת הפחתה בהוצאות.
<מלכיאל בלס: תפטרו עובדים או תפסיקו פרסום.
אלי אלאלוף: לא נכנסנו לניהול של החברות.
<מלכיאל בלס: זאת כניסה.
<מלכיאל בלס: החוק בחוות הדעת במפורש נכנס לניהול החברות באמירה של שנו את מודל העבודה, תפחיתו עובדים, שנו הוצאות.
<מלכיאל בלס: זה ניהול פרופר של החברות.
<מלכיאל בלס: אני מבין שאנחנו כרגע מתעסקים רק בנקודה הזאת.
<נעה בן שבת: אחרי כן גם נראה את המענים.
<נעה בן שבת: רציתי להסיר כל ספק, למרות שזה לא נכון, הוצעו בתוך הנוסח כל מיני מנגנונים לאיזון וכבר דיברנו עליהם בדיון הקודם.
<מלכיאל בלס: אני מניח שנקרא את השינויים שנעשו.
אלי אלאלוף: תסיים את דבריך.
<מלכיאל בלס: אני מצטרף להערה שנאמרה על ידי לשכת עורכי הדין, שלא יחשבו שזאת טענה של לשכת עורכי הדין, לגבי נושא הגמלאות הנמוכות.
<מלכיאל בלס: מה שנאמר כאן בדיון הקודם, קודם, קודם, בדצמבר, שהחוק יוצר מצב שאין תמריץ לעבוד בשביל גמלה נמוכה.
<מלכיאל בלס: אין תמריץ.
<מלכיאל בלס: לכן האנשים שיקבלו גמלאות נמוכות לא יציעו להם שירות.
<נעה בן שבת: אני לא חושבת שזה נאמר.
<נעה בן שבת: הדברים מבוססים על חוות הדעת של רואה חשבון מלול שמציע לתת תמריץ נוסף.
<מלכיאל בלס: אני יכול להשלים את המשפט בנקודה הזאת?
<מלכיאל בלס: אמרתי אני רוצה להצטרף לדברים.
<נעה בן שבת: לא צריך להגיד דברים הפוכים.
<נעה בן שבת: הוא אמר שצריך לתת תמריץ נוסף לטיפול בגמלאות הנמוכות.
<מלכיאל בלס: למה?
<מלכיאל בלס: למה לתת תמריץ לטפל בגמלאות הקטנות?
<נעה בן שבת: כי השכר שמתקבל מהן הוא יותר קטן גם היום.
<מלכיאל בלס: זה מה שאני אומר.
<מלכיאל בלס: כיוון שהוא כל כך קטן, לא כדאי לעשות בשביל זה עבודה אבל זאת אותה עבודה בשביל גמלה קטנה וגמלה גדולה.
<מלכיאל בלס: אתה צריך מומחה רפואי, אתה צריך בדיקות ובסוף מגיע שיעור כזה או אחר.
<מלכיאל בלס: מה קורה כאן.
<מלכיאל בלס: על הגמלאות הקטנות, משום מה, בלי הסבר, האחוז יורד.
<מלכיאל בלס: אם על גמלה רגילה הבסיס מתחיל כרגע ב-11.25 אחוזים, זה השיעור ממנו ייגזר שכר הטרחה, כאשר עוברים בטור ג' לגמלה קטנה, זה יורד ל-10.25.