GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שלווה ליבוביץ: אני מעדיפה שאנחנו ניזהר ולא ניפול באיזשהו מקום בדרך.
<שלווה ליבוביץ: אנחנו יודעים שכמו שיש שיקום, גם יכולה להיות נפילה.
אלי אלאלוף: יכולה להיות נפילה גם אצל אדם נורמלי.
<שלווה ליבוביץ: לכן אנחנו משתדלים לבדוק.
אלי אלאלוף: חלק מהאנשים מתחזקים ממשבר.
אלי אלאלוף: אני מכיר מקרים דומים.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה לא צריך לפסול.
אלי אלאלוף: גם בחוק הפלילי אין דבר כזה.
<עודד סושרד: אני מציע בסעיף 24 להשאיר את זה אבל בסעיף (ג) לאפשר כחריג.
<עודד סושרד: לתת שיקול דעת.
אלי אלאלוף: להשאיר את זה לשיקול דעת.
קארין אלהרר: אבל בסעיף (8) לא כתוב מתי זה היה.
קארין אלהרר: בסעיף (8) כתוב ילדו לא הוכרז קטין וכולי.
<יצחק קדמן: תוסיפו בעשר השנים האחרונות.
קארין אלהרר: תוסיפו בעשר השנים האחרונות.
<שלווה ליבוביץ: או שנוריד את זה ברישיון החריג.
<נועם פליק: יהיה שיקול דעת למנחה האומנה עם הרישוי.
קארין אלהרר: אני לא רוצה שיקול דעת אם זה קרה לפני שנתיים.
<נועם פליק: שיקול דעת של הרישוי.
קארין אלהרר: אני רוצה לצמצם את שיקול דעתו.
<עודד סושרד: אולי בסעיף (8) שבע שנים אחורה.
קארין אלהרר: למה שבע ולא עשר?
אלי אלאלוף: המשפטנים בודקים.
אלי אלאלוף: אני חושב ששבע שנים זאת תקופה מספיקה.
אלי אלאלוף: תאפשרו לאנשים לחזור למסלול רגיל.
קארין אלהרר: עשר שנים זאת תקופת זמן.
אלי אלאלוף: זה משקם, זה מחזיר אנשים למסלול הרגיל.
אלי אלאלוף: חוץ מזה שלאנשים האלה יש מה לתת.
אלי אלאלוף: קחו את הדוגמה מעולם הסמים, אתה לוקח מי שהיה עמוק בסמים והופך אותו למדריך ולמדריך שמהווה דוגמה בלתי רגילה.
אלי אלאלוף: לכו ותראו כמה מדריכים היו בעבר מכורים לסמים.
אלי אלאלוף: אני חושב ששבע שנים זה בסדר.
<נעה בן שבת: שבע שנים ממועד שהוא הפסיק להיות מוכרז, שהילד הפסיק להיות מוכרז קטין מוכרז.
קארין אלהרר: שבע שנים מהמועד שהוא הפסיק.
<נעה בן שבת: מנחה אומנה ייתן חוות דעת בכתב, על פי ממצאי הערכת הכשירות, שבה יקבע את התאמת המבקש לשמש אומן ואת סוג האומנה שבה הוא מתאים לשמש אומן.
<נעה בן שבת: הוא יכול לומר שהוא מתאים להיות אומן לילד עם מוגבלות, הוא מתאים להיות אומן באומנה פוסט אשפוזית.
<נעה בן שבת: לפי הסוגים השונים.
<נעה בן שבת: חוות הדעת תועבר למפקח לשם בדיקתה ומתן המלצה בדבר מתן הרישיון לממונה על רישוי אומנה.
<נעה בן שבת: המלצת המפקח תועבר לממונה על רישוי אומנה, אשר יחליט בדבר מתן רישיון האומנה, תנאיו ותוקפו.
<נעה בן שבת: כאן הייתה מגבלת זמנים אבל היא קצת לא הסתדרה לנו כי אנחנו מדברים על המלצה, המועד למתן המלצה, מתי בוחנים את הדברים וחשבנו שהגבלת שיקול הדעת בזמן יכולה ליצור החלטות מתוך לחץ ולכן הוצע להוריד כאן את מגבלת הזמנים.
קארין אלהרר: בסדר, אבל הוא צריך איזשהו זמן סביר.
<קריאה: איפה הילדים יהיו בינתיים?
<נעה בן שבת: יש לכם הצעה לזמן סביר.
קארין אלהרר: 45 ימים נשמע לי זמן סביר.
<רונית אדלר: תהליך הבדיקה כשלעצמו לוקח שלושה חודשים ואחרי כן עוד 45 ימים.
<רונית אדלר: הרבה פעמים הילדים בפועל נמצאים כבר אצל המשפחה.
קארין אלהרר: לפני שהם מקבלים אישור הם אצל המשפחה?
<רונית אדלר: לא משפחות של אומנות זרים אלא אומנות קרובי משפחה.
<שלווה ליבוביץ: קרובי משפחה, זה סיפור אחר.
<רונית אדלר: אבל גם הם צריכים רישיון.
<שלווה ליבוביץ: גם המשפחות שלהם שאנחנו רוצים להכשיר ולהכניס אליהן את הילדים.
<קריאה: צריך לבדל את קרובי המשפחה.
אלי אלאלוף: יש לי שאלה מהותית, לאנשי המקצוע.
אלי אלאלוף: אתם מחפשים פתרון לילד או לילדה.
אלי אלאלוף: ההמתנה צריכה להיות במשפחה אחרת?
<שלווה ליבוביץ: בדרך כלל זה בבית.
אלי אלאלוף: של מי?
אלי אלאלוף: בבית הביולוגי?
<שלווה ליבוביץ: יש כמה סוגים.
אלי אלאלוף: ואם לא?
<שלווה ליבוביץ: אם לא, זה יכול להיות במערכת חירומית כמו מרכז חירום, משפחת קלט חירום, בית מעבר.
אלי אלאלוף: אני בעד לא להעביר ממשפחה למשפחה.
<שלווה ליבוביץ: אנחנו משתדלים.
<נעה בן שבת: לגבי המועדים, לגבי הנושא של הודעת החלטה למבקש.
<נעה בן שבת: יש כאן כמה שלבים.
<נעה בן שבת: אחרי שהוגשה בקשה, יש את חוות הדעת של מנחה האומנה, עליה צריכה להיות המלצה של המפקח ואחרי כן הבקשה מועברת לממונה על רישוי אומנה.
<נעה בן שבת: השאלה אם כאן יש מקום להגביל בזמן.
<נעה בן שבת: אולי שלושים ימים זאת תקופה קצרה ואולי אפשר לקבוע טווח זמנים אחר.
אלי אלאלוף: מהר ככל האפשר.
<נועם פליק: ברגע שהמסמכים מגיעים לממונה על הרישוי, הכוונה היא אחרי כמה זמן הוא ייתן את החלטתו?
<נעה בן שבת: לא מיום הגשת הבקשה.
<נעה בן שבת: קודם היה כתוב שלושים ימים מיום הגשת הבקשה, שזה קצר מדי, אבל שלושים ימים אחרי קבלת ההמלצה.
אלי אלאלוף: למה שלושים ימים זאת תקופה קצרה מדי?
אלי אלאלוף: כל פעם אלה משפחות חדשות?
<נעה בן שבת: מדובר על משפחה חדשה שנכנסת.
<שלווה ליבוביץ: מדובר רק במשפחה חדשה.
אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת צחי הנגבי.
צחי הנגבי: אני באתי לקארין.
אלי אלאלוף: כולנו באנו לקארין.
קארין אלהרר: בסתר לבו הוא בא להצביע על חוק האומנה.
<נעה בן שבת: אפשר להגיד שלושים ימים מיום שהוא מקבל את כל המסמכים?
<נועם פליק: מיום שהוא קיבל לידיו את כל המסמכים.
<נעה בן שבת: מיום שקיבל את המלצת המפקח.
אלי אלאלוף: כמה זמן זה ייקח?
<נעה בן שבת: שלושים ימים.
<נועם פליק: עד שלושים ימים.
<נעה בן שבת: אדוני, יש עוד עניין שהועלה בנושא רישיון אומנה חריג.
<נעה בן שבת: עדיין לא דיברנו עליו.
<נעה בן שבת: אחד התנאים עליו דיברנו הוא שהאדם הוא תושב ישראל.
<נעה בן שבת: בדיוני ההכנה לקריאה ראשונה עלתה הבעיה מה קורה במקרים של בעיה עם התושבות, האם אנחנו מדברים על משפחות של זרים שנמצאים בישראל והמעמד שלהם עדיין לא מעמד של תושב והילדים הם ילדים שמבחינת הרציפות התרבותית, הזהותית והלשונית, מתאים שהם יהיו באותן משפחות אומנה למרות שהן לא תושבות.
<נעה בן שבת: המטרה היא למצוא איזשהו פתרון שמצד אחד יבטיח איזושהי יציבות בחיי הילד, לא מישהו שמחר הוא ייעלם אתו או יצא מהארץ, וגם מישהו שכבר נמצא כאן בארץ זמן מסוים כך שאפשר לבחון את המשפחה וללמוד על ההיסטוריה שלה כדי לאשר את התאמתה לתפקיד משפחת אומנה אבל לאפשר את האומנה במסגרת כזאת למרות שהמשפחה לא תושבת.
אלי אלאלוף: יש לכם מקרים כאלה?
<שלווה ליבוביץ: יש לנו מקרים כאלה והם הולכים ומתרבים בתקופה האחרונה.
אלי אלאלוף: דוגמה.
<שלווה ליבוביץ: דוגמה של ילד שהאימא נרצחה במצרים והוא הגיע לבד.
<שלווה ליבוביץ: יש כאן דוד שהוא לא תושב ואין לו מעמד בארץ.
<שלווה ליבוביץ: לילד אין מעמד למרות שהילד כן הוגדר בסוף כפליט.
<שלווה ליבוביץ: זה ילד שעבר שבעה מדורי גיהינום.
<שלווה ליבוביץ: הוא ראה את אימא שלו נאנסת.
<שלווה ליבוביץ: הדודים האלה לא היו עוברים בכל קנה מידה כי הם חייבים חמישים אלף דולר על ניסיון לפדות את האימא במצרים שהם לא הצליחו ובסוף היא נרצחה.
<שלווה ליבוביץ: הדודים האלה מגדלים את הילד הזה היום.
אלי אלאלוף: מה הסטטוס שלהם?
<שלווה ליבוביץ: בסטטוס, מה שנקרא כתום.
<שלווה ליבוביץ: לא תושב.
אלי אלאלוף: הם מוכרים על ידי הרשויות?
<שלווה ליבוביץ: היה דיון מיוחד בלשכת המנכ"ל וקיבלנו הנחיה לבדוק את המשפחה באופן חריג, ויש לנו עוד כמה מקרים כאלה, ובהחלט מלשכת המנכ"ל הקודם היה לנו אור ירוק לבדוק את המקרים האלה.
אלי אלאלוף: מה זה לבדוק?
אלי אלאלוף: לאשר.
<שלווה ליבוביץ: לבדוק את המשפחות כי גם כאן אנחנו צריכים לבדוק שהן לא פוגעות וכולי.
אלי אלאלוף: הוצאתם את הילד?
אלי אלאלוף: אם הייתם מגיעים למסקנה שצריך להוציא אותו?
<שלווה ליבוביץ: תהליך הבדיקה כבר נגמר?
<רונית אדלר: עוד אין לנו אישור סופי.
<רונית אדלר: התהליך בבדיקה.
<רונית אדלר: זאת בדיקה מאוד מורכבת.
אלי אלאלוף: ובינתיים איפה הילד?
<רונית אדלר: הוא אצל המשפחה.
<רונית אדלר: הוא נמצא כבר כמה חודשים.
<שלווה ליבוביץ: אלה קרובי משפחה וזה סיפור אחר.
<שלווה ליבוביץ: בקרובי משפחה יש לנו הרבה מקרים שהילדים נמצאים.
<יצחק קדמן: נמצא ללא סיוע.
<וילמה מאור: הבעיה היא במעמד של המשפחה הקולטת.
אלי אלאלוף: מה זה אומר שהוא לא מקבל סיוע?
אלי אלאלוף: המשפחה לא מקבלת סיוע?
<רונית אדלר: כרגע לא.
<שלווה ליבוביץ: אחרי שהיא תאושר, היא תקבל.
<רונית אדלר: היא תקבל סל שירותים.
<שלווה ליבוביץ: היא תקבל רטרואקטיבית.
<יצחק קדמן: זאת לא חכמה לזרוק אותו אצל הדוד ולהגיד שהדוד יטפל.
אלי אלאלוף: אי אפשר לשלם להם כי הם לא מוכרים.
<רונית אדלר: את זה אנחנו רוצים להסדיר.
<שלווה ליבוביץ: המנכ"ל נתן לנו אור ירוק לבדוק ואם הם עוברים את הבדיקה, אנחנו נשלם להם ונשלם גם רטרואקטיבית.
קארין אלהרר: כמה זמן כבר בודקים אותו?
<רונית אדלר: אנחנו ממש בסוף הבדיקה וכתיבת הדוח.
קארין אלהרר: כמה זמן ארכה הבדיקה?
<רונית אדלר: פחות מחודשיים.
אלי אלאלוף: הבדיקה היא בדיקה פנימית שלכם.
אלי אלאלוף: לא?
<רונית אדלר: כן.
<רונית אדלר: צריך מתורגמנים מיוחדים, זה דרש לנסות להגיע אליהם כי הם לא יכלו להגיע למשרדים, היה צריך להגיע אליהם הביתה יחד עם המחלקה, הם עובדים בשעות לא שעות והיה מאוד קשה לתאם את זה.
<רונית אדלר: זה היה תהליך בדיקה מאוד מורכב ונעשו כאן המון מאמצים מעל ומעבר.
<רונית אדלר: זאת בדיקה שצריכה להיעשות בסופו של דבר בצורה מאוד מאוד מקצועית כי אנחנו חתומים על זה.
<רונית אדלר: מחר יקרה לילד הזה משהו, יגידו שבדקנו בצורה לא טובה.
<רונית אדלר: זאת אומרת, יש גם סטנדרט לבדיקה.
קארין אלהרר: מה כוללת בדיקה כזאת?
קארין אלהרר: מה כוללת הבדיקה?
<רונית אדלר: פגישה עם כל בני הבית, שיחות עם המשפחה, בחינת המצב של הילד שם, איסוף מידע מגורמים אחרים שמכירים את המשפחה.
אלי אלאלוף: בשביל זה צריך חודשיים?
אלי אלאלוף: מזל שהוא לא רוצח חס ושלום, היו גומרים את זה בשבוע.
<שלווה ליבוביץ: זה תהליך.
<שלווה ליבוביץ: להיות משפחה אומנת, זה תהליך שצריך לבדוק אותה ולראות את המשפחה.
אלי אלאלוף: אתם תהפכו אותם עכשיו למשפחה אומנת רגילה?
אלי אלאלוף: זה מצב חירום כולל של המשפחה.
<שלווה ליבוביץ: אני חושבת שאם יש דוגמה להתגמשות, זה המקרה הזה.
<שלווה ליבוביץ: יחד עם זה, אנחנו צריכים לדעת שאם חס וחלילה יקרה משהו לילד, בסוף יבואו אלינו.
אלי אלאלוף: אני אגיד את הביטוי הגס, מחפשים כסת"ח.
<שלווה ליבוביץ: לא, זה לא כסת"ח.
<שלווה ליבוביץ: אנחנו רוצים לבדוק את שלומו של הילד.
אלי אלאלוף: המשפחה מקבלת אותו בלי עזרה?
<רונית אדלר: המשך החוק מתייחס לקרובי משפחה.
<רונית אדלר: לפעמים אנחנו נאלצים לבדוק קרובי משפחה שהילד נמצא שם כבר חמש שנים ושבע שנים.
קארין אלהרר: אתם תתנו לו רטרואקטיבית?
<שלווה ליבוביץ: אנחנו ניתן לו רטרואקטיבית שלושה חודשים מלפני ועדת תכנון טיפול.
אלי אלאלוף: באמת תנסו לקצר את לוח הזמנים.
אלי אלאלוף: זה בידיכם.
<רונית אדלר: אנחנו עושים את מרב המאמצים.
אלי אלאלוף: אני מכיר את הארגון שלכם.
אלי אלאלוף: בבקשה, תקצרו את לוח הזמנים.
אלי אלאלוף: זה חשוב.
<רונית אדלר: אנחנו כפופים לנהלים.
<רונית אדלר: אנחנו צריכים תוך כדי התהליך להסביר למשפחה מה נדרש ממנה, וזה אמור לא רק לגבי המשפחה הזאת, ולעבוד אתה בשיתוף פעולה.
<רונית אדלר: החכמה היא לא רק לאשר את המשפחה אלא אחר כך גם להמשיך לעבוד אתה ולראות שאלה אנשים שמסוגלים להפנים הדרכה.
אלי אלאלוף: אתם יכולים עכשיו להוציא את הילד?
<רונית אדלר: אין שום כוונה להוציא את הילד משם.
<רונית אדלר: אנחנו עדיין צריכים לבנות איזושהי תשתית שאחר כך נוכל ללוות את הילד שם.
<רונית אדלר: המשפחה צריכה להבין שאנחנו צריכים להגיע אליה.
<שלווה ליבוביץ: שלא יהיה מצב שהיא תסגור את הדלת ולא תיתן למנחה האומנה להיכנס.
אלי אלאלוף: עדיין זה לא צריך לקח כל כך הרבה זמן.
אלי אלאלוף: זה לא תלוי בעוד משרד ובעוד שירות.
אלי אלאלוף: הכול בידיכם.
אלי אלאלוף: תעשו שזה יהיה בלוח זמנים יותר קצר.
אלי אלאלוף: זה לטובת כולם, כולל לטובתכם.
<רונית אדלר: בשביל הממונה שלושים ימים, אבל בשבילנו שאנחנו עושים את העבודה בפועל, שישים.
<רונית אדלר: זאת המון עבודה.
<רונית אדלר: גם כתיבת הדוח לוקחת עשר שעות.
<נעה בן שבת: לגבי הנושא הזה של התושבות, אנחנו צריכים עדיין לבדוק את זה ומשרד הפנים צריך להביע את עמדתו.
<נעה בן שבת: לאחר מכן נביא נוסח לוועדה.
<נעה בן שבת: אני מקווה שזה יהיה בדיון הבא.
<יצחק קדמן: אני רוצה להעיר כאן הערה לגבי התושבות.
אלי אלאלוף: סליחה, מי מסביר למשרד הפנים?
<נעה בן שבת: בפנייה אליהם כבר ניסינו להסביר.
אלי אלאלוף: זה בין משפטנים?
<נעה בן שבת: בשלב זה כן.
<נועם פליק: כבר נעשתה פנייה.
אלי אלאלוף: אי אפשר להיעזר באנשי המקצוע שיסבירו כמה המצב חמור ולא רק אנשי משפט?
קארין אלהרר: אנשי המשפט יכולים להסביר, אדוני.
<יצחק קדמן: בנושא התושבות.
<יצחק קדמן: אני רוצה להאיר קבוצה נוספת שהיא קבוצה גדולה מאוד בה אחד מבני הזוג יש לו אזרחות ולשני אין גם תושבות.
<יצחק קדמן: בעיקר אלה עולים מברית המועצות לשעבר.
<יצחק קדמן: יש המון משפחות כאלה.
<יצחק קדמן: השאלה היא אם לפי הנוסח הקיים, אם יש אחד מההורים שאין לו תושבות, האם גם אז זה מוציא את המשפחה מכלל אפשרות
<נעה בן שבת: לפי הנוסח הקיים, שניהם צריכים לעמוד בכל התנאים.
<יצחק קדמן: רע מאוד.
<נעה בן שבת: אלא אם כן מקבלים רישיון אומנה חריג.
<נעה בן שבת: זה אחד הסעיפים שאפשר לתת רישיון אומנה חריג.
<נועם פליק: זה נכנס לסעיף קטן (ג).
<נועם פליק: זה לא נכנס לרישיון אומנה חריג כי זה נכנס לסעיף 24(ג).
<נעה בן שבת: אבל סעיף (ג) אומר את התנאים שבלעדיהם אין וזה לא אחד מהתנאים שבלעדיהם אין.
<נעה בן שבת: התושבות הוסרה מכאן.
<נועם פליק: לא התושבות אבל צריך להיות רישיון לשניהם.
<נעה בן שבת: צריך להיות לשניהם רישיון אבל השאלה אם אפשר לתת רישיון אומנה חריג לאחד מבני הזוג או אפילו לשניהם.
<נעה בן שבת: המצבים האלה יכולים לקבל רישיון אומנה חריג.
<נעה בן שבת: האמת היא שאין כאן תנאי.
<נעה בן שבת: אין כאן הוראה שאומרת שלפחות אחד ממלא את כל התנאים.
<נעה בן שבת: יכולים להיות כל מיני צירופים.
<רותם יוסף: הודעה על שינוי האומן יודיע לממונה על רישוי אומנה, על כל שינוי שחל בנסיבות חייו או על כל פרט אחר שיש בו כדי להשפיע על רישיון האומנה שניתן לו, לרבות פרטים המהווים תנאי לקבלת רישיון או חידושו לפי חוק זה.
<רותם יוסף: הודיע האומן על שינוי כאמור בסעיף קטן (א), יבדוק הממונה על רישוי האומנה את המידע ואת הצורך לערך עיון מחודש ברישיון, בהתאם לחוות דעתו של מנחה האומנה.
<רותם יוסף: תוקף רישיון אומנה, בקשה לחידושו ורישיון אומנה זמני רישיון אומנה תקף לשלוש שנים, אלא אם כן נקבע בו מועד קצר יותר.
<רותם יוסף: אומן או מי שבידו רישיון אומנה תקף המעוניין בכך, יגיש בקשה לחידוש הרישיון לא יאוחר משישה חודשים לפני תום תוקפו.
<רותם יוסף: לבקשה תצורף חוות דעת של מנחה אומנה לעניין קיום התנאים לחידוש רישיון האומנה כאמור בסעיף 29.
<רותם יוסף: לא הסתיימו הליכי חידוש רישיון האומנה לפני תום תקופת הרישיון, ומנחה האומנה שמונה לילד תמך בחוות דעתו בחידוש הרישיון כאמור, יינתן לאומן רישיון אומנה זמני אשר תוקפו לא יעלה על שישה חודשים.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים רק על מצב של חידוש רישיון?
<נעה בן שבת: זאת אומרת, יגישו בקשה ובינתיים נותנים רישיון זמני, אבל האם כאשר הילד נמצא במשפחת האומנה, למשל באומנת קרובים, האם גם אז יהיה רישיון אומנה זמני?
<שלווה ליבוביץ: לעניות דעתי בסעיפים יש התייחסות לזה.
<שלווה ליבוביץ: אנחנו אומרים למשפחה שכרגע הילד אצלה עד סיום הבדיקה, ואם היא עוברת את הבדיקה, זה בסדר.
קארין אלהרר: אבל רק באומנת קרובים.
<שלווה ליבוביץ: רק באומנת קרובים.
<יצחק קדמן: למה להטיל על המשפחה את ההגשה שישה חודשים לחידוש הרישיון?
קארין אלהרר: שיפנו אליהם.
<יצחק קדמן: יש לכם במשרד את כל התנאים.
<יצחק קדמן: תקשרו אתם אליהם ותגידו להם שהגיע הזמן או משהו כזה.
<יצחק קדמן: משפחה אומנת באמת זוכרת שהגיע מועד של שישה חודשים?
קארין אלהרר: מסכימה.
<יצחק קדמן: למה להטיל עליהם את העניין הזה?
קארין אלהרר: תשלחו למשפחה מכתב.
<שלווה ליבוביץ: בסדר.
<שלווה ליבוביץ: איש הרישוי ישלח.
<נעה בן שבת: אנחנו נציין שאתם תפנו.
<שלווה ליבוביץ: איש הרישוי יפנה למשפחה שישה חודשים לפני.
<רותם יוסף: תנאים לחידוש רישיון אומנה הוגשה בקשה לחידוש רישיון כאמור בסעיף 28(ב), יחודש רישיון האומנה בדרך שבה ניתן, בהתאם להמלצה בחוות דעת של מנחה האומנה, אם התקיימו כל אלה: לא התקיימו נסיבות אשר היו שוללות, לפי סעיף 24, מתן רישיון לאומן במועד חידושו, ואולם לעניין אומנים שהם בני זוג ובאחד מהם לא מתקיים התנאי שבסעיף 24(9), רשאי המפקח הארצי עלה אומנה לחדש את רישיון האומנה, אם סבר כי הדבר עולה בקנה אחד עם טובת הילד.
<נעה בן שבת: כאן מדובר על אותו תנאי של מינוי אפוטרופוס.
<נעה בן שבת: כאשר אנחנו מגיעים לחידוש רישיון אומנה, אמרנו שבאומנה חריגה אנחנו לא מוותרים על התנאי הזה ברישיון אומנה חריג, אבל למרות זאת אמרנו שאולי במצב של חידוש רישיון, אפשר יהיה לשקול אם טובת הילד מחייבת זאת, בכל זאת להשאיר את הילד גם אם מונה אפוטרופוס לאחד מבני הזוג.
<נעה בן שבת: זאת הייתה המטרה וזאת ההצעה לתקן את הסעיף הזה.
<רותם יוסף: אם הושם אצל המבקש ילד, התקיימו כל אלה: הוכח כי המבקש פועל בדרך קבע להבטיח את שלום הילד שהושם אצלו, רווחתו והתפתחותו.
<רותם יוסף: המבקש הביע את רצונו להמשיך ולשמש אומן לילד שהושם אצלו ונתן את התחייבותו לכך.
<רותם יוסף: מנחה האומנה שמונה לילד שמע את הילד שהושם אצל האומן, לעניין השמתו במשפחת האומנה.
<רותם יוסף: המבקש עמד בהכשרות ובהדרכות שנקבעו לו כאמור בסעיף 47(ג).
<רותם יוסף: המבקש שיתף פעולה עם המשרד והגוף המפעיל או עם מי מטעמם במהלך כל תקופת הרישיון.
<רותם יוסף: ביטול רישיון אומנה, התלייתו או סיוגו הממונה על הרישוי רשאי, לאחר שנתן לאומן הזדמנות להשמיע את טענותיו ובכפוף להוראות סעיף קטן (ב), לבטל את הרישיון או להתלותו, בהתקיים אחד מאלה: הרישיון ניתן על יסוד מידע כוזב או שגוי.
<רותם יוסף: חדל להתקיים תנאי מן התנאים למתן הרישיון לפי סעיף 24 או לחידושו, לפי סעיף 29.
<רותם יוסף: הופר תנאי מתנאי הרישיון, או הופרה הוראה מההוראות לפי חוק זה.
<רותם יוסף: בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), נודע לממונה על רישוי אומנה מידע שיש בו כדי להשפיע על רישיון האומנה של אומן, רשאי הוא, לאחר שנתן לאומן הזדמנות להשמיע את טענותיו, ומשיקולים של שמירת טובת הילד, לסייג את רישיון האומנה או להתנותו בתנאים, לרבות בדרישה להערכת כשירות מחודשת לאומן על ידי מנחה אומנה, ובלבד שישוב וישקול להפעיל סמכותו לפי סעיף (א) בתוך שלושים ימים.
<נעה בן שבת: מוצע להגיד, במקום "ישוב וישקול להפעיל סמכותו" – "יחליט בעניין בתוך שלושים ימים".
<נעה בן שבת: מדובר במצב שבו יש איזשהו מידע – אנחנו גם דיברנו על זה קודם בסעיף שאומר שאם נמסר מידע, הממונה חייב לשקול מחדש את הרישיון שניתן, אבל כאן אנחנו אומרים שיכול להיות שבשלב זה המידע עדיין בבירור, המצב עוד לא ברור, אבל קודם כל צריך לשקול את טובת הילד.
<נעה בן שבת: אם זה משהו שמחייב הוצאה מידית של הילד – צריך להוציא אותו מידית, אבל אם שמירת טובת הילד מחייבת לאפשר לבדוק קודם את העניינים, צריך לבדוק אותם תוך שלושים ימים ואז להחליט האם הילד נשאר או יוצא ממשפחת האומנה.
<נעה בן שבת: שלושים ימים וזה מותנה בטובת הילד.
<נעה בן שבת: בשלב זה אפשר לסייג את הרישיון, להתנות בתנאים, להתנות באישור מנחה אומנה, בבדיקה יותר אינטנסיבית של מנחה האומנה.
<נעה בן שבת: זאת המטרה, להשאיר כאן איזשהו פרק זמן של בדיקה.
<נעה בן שבת: כמובן, שוב, זה מותנה בטובת הילד.
<רותם יוסף: אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מכל סמכות אחרת לפי חוק זה, לרבות להוצאת ילד בדחיפות ממשפחת האומנה.
אלי אלאלוף: אנחנו מצביעים על אישור פרק ג'.
<וילמה מאור: אישרנו את פרק ג'.
<נעה בן שבת: פרק ד' נשאר לישיבה הבאה.
אלי אלאלוף: אנחנו כנראה ניפגש אחרי הפגרה.
אלי אלאלוף: אנחנו מתחילים רשמית את הישיבה.
אלי אלאלוף: הנושא שלפנינו הוא נושא כבד שמשליך על הרבה משפחות.
אלי אלאלוף: היום ה-22 ביולי 2015, ו' באב התשע"ה, השעה 09:39 והאיחור נובע מהגעה מאוחרת של נציגת עמידר.
אורלי לוי אבקסיס: למה עמידר לא הגיעו?
<וילמה מאור: התעוררה אצלם איזושהי בעיה.
<וילמה מאור: כנראה שהכתבה של 8:00 בבוקר הפחידה.
איציק שמולי: זה שעמידר לא הגיעו לדיון, זה סטייטמנט.
אלי אלאלוף: ברשותכם, תאפשרו את פתיחת הדיון.
אלי אלאלוף: אנחנו דנים בהצעה דחופה לסדר יום שהוגשה על ידי חברי הכנסת איציק שמולי, אורלי לוי אבקסיס, מיקי מכלוף זוהר, אילן גילאון, דב חנין.
אלי אלאלוף: כולם נוכחים כאן, חוץ מחברנו מיקי מכלוף זוהר.
אלי אלאלוף: בשונה מהרגיל ובהסכמת החברים, אנחנו נאפשר את פתיחת הדיון על ידי המשפחה שתציג את עמדתה ותספר לנו את השתלשלות העניינים ואחר כך נחזור לחברי הכנסת.
<מזל אראמי: אני אם חד הורית לשישה ילדים.
<מזל אראמי: אנחנו מתגוררים בקריית אונו.
<מזל אראמי: אנחנו זכאים לדיור ציבורי.
<מזל אראמי: הזכאות הראשונה הייתה לנו מ-2007.
<מזל אראמי: בשנה האחרונה חלה הידרדרות דרסטית במצב הכלכלי שלנו.
<מזל אראמי: מחיר השכירות קפץ והסיוע בשכר דירה היה נמוך.
<מזל אראמי: אני מקבלת 1,750 שקלים ומשלמת 4,000 שקלים.
<מזל אראמי: נכנסתי למערבולת שהייתי חייבת הרבה כספים לבעלי דירות.
<מזל אראמי: כל דירה שנכנסתי אליה, לא הצלחתי לעמוד בשכירות.
<מזל אראמי: חודש ועוד חודש, אני יוצאת מהדירה לפני תום החוזה וזה כמו כדור שלג, ואז הוא תובע אותי בהוצאה לפועל ואז אני עוברת דירה ושוב אני צוברת חובות לבעל הדירה ושוב אני צוברת חובות לעירייה, לארנונה.
<מזל אראמי: הרבה פעמים הגענו גם למצב שלא היה מה לאכול בבית.
<מזל אראמי: התחלתי לקבל את האישור של ה-3,000 שקלים, אבל עדיין אני צריכה להוסיף.
<מזל אראמי: אני עובדת במשרה מלאה.
<מזל אראמי: אני עובדת בניקיון ומנקה בניינים.
<מזל אראמי: אני עובדת כל יוחם מ-8 עד 4 ואני מכניסה כ-5,000 שקלים בחודש אבל יחד עם זאת יש לי המון הוצאות.
<מזל אראמי: אני כל הזמן חיה בחובות.
<מזל אראמי: כל הזמן אני והילדים על קרטונים ועל ארגזים ואנחנו מתגלגלים מדירה לדירה.
אלי אלאלוף: כמה דירות עברתם בתקופה האחרונה?
<מזל אראמי: בעשר השנים האחרונות, אולי 15 דירות, אם לא יותר.
<מזל אראמי: יוצא שבעל דירה שאני חייבת לו, אני יכולה להיות חייבת לו חודש שכירות, הוא בא ופותח את הדלת ומעיף אותי החוצה.
<מזל אראמי: לא כל בן אדם מוכן לסבול את זה.
<מזל אראמי: כל הילדים שלי, אנחנו כל כמה זמן על קרטונים ועל ארגזים ועל שקיות.
<מזל אראמי: הילדים שלי כבר מאוד מתוסכלים ממעברי הדירות.
<מזל אראמי: לכל הילדים שלי יש בעיות רגשיות.
דב חנין: בני כמה הילדים שלך?
<מזל אראמי: ילד בן 20, ילדה בת 13, ילד בן 11, ילדה בת 9, ילדה בת 8 וילד בן 3.
<מזל אראמי: הילדים שלי לומדים בחינוך מיוחד.
<מזל אראמי: ארבעה מהם לומדים בכיתות קטנות בחינוך מיוחד.
<מזל אראמי: כל המצב הזה של מעברי הדירות לא מוסיף להם.
<מזל אראמי: כל מעבר דירה, אני רואה גם בהתנהגות שלהם, אלה חברים חדשים, שכונה חדשה, אנשים אחרים, בתי ספר אחרים.
<מזל אראמי: אני מגיעה לאזור הזה, מוציאים את הילד הזה ושמים לי אותו במקום אחר.
<מזל אראמי: הילדים מאוד מתוסכלים מכל מעברי הדירות וזה מאוד קשה להם.
<מזל אראמי: הם לא יכולים להכיל את זה.
<מזל אראמי: הם עוד קטנים.
<מזל אראמי: יוצא שכל שנה בממוצע אני על ארגזים וקרטונים.
<מזל אראמי: אין לי כספים להובלות ואני מובילה את הדברים בידיים.
<מזל אראמי: אין לי שום דבר בבית.
<מזל אראמי: חוץ מבגדים, אין לי שום דבר.
<מזל אראמי: הכול נהרס תוך כדי שאנחנו מעבירים את הדברים.
<מזל אראמי: אין לנו חיים.
<מזל אראמי: אלה לא חיים.
אלי אלאלוף: נאלצת להעביר את הילדים לבתי ספר אחרים?
<מזל אראמי: מי שלומד בחינוך מיוחד, נשאר באותו בית ספר ומי שלא, הוא עובר בית ספר.
<מזל אראמי: ברור.
<מזל אראמי: שוב, אלה הסעות, זה ללכת, זה לבוא, זה המון.
<מזל אראמי: מעברי הדירה, זה מעיק עליהם וזה קשה להם.
<מזל אראמי: הם קטנים בשביל כל המעברים האלה.
<מזל אראמי: אנחנו עוברים דירה, הם כבר לא נקשרים לילדים אחרים.
<מזל אראמי: אני עוברת דירה, הילדים לא רוצים, הם יודעים שעוד מעט אנחנו כבר לא נהיה שם והם לא רוכשים לעצמם חברים, הם כל היום תקועים בבית, הם לא רוצים ללכת לאף מקום.
<מזל אראמי: הילדים שלי מאוד מתוסכלים מכל מעברי הדירות האלה.
אלי אלאלוף: מאז הפרסום שנעשה, ואני מברך גם את התקשורת וגם את מי שהביא את זה לפרסום, יש איזו פנייה של עמידר אליך?
אלי אלאלוף: מישהו חזר ודיבר אתך?
אלי אלאלוף: מישהו ממשרד השיכון?
<מזל אראמי: לא.
אלי אלאלוף: אף אחד?
<מזל אראמי: אף אחד.
אלי אלאלוף: איציק או אורלי.
אורלי לוי אבקסיס: איציק ראשון.
אורלי לוי אבקסיס: כולנו יושבי ראש במשותף של השדולה לדיור ציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו באמת תמימי דעים בנושאים הללו.
אורלי לוי אבקסיס: איציק, אתה זימנת את הדיון ראשון.
איציק שמולי: תודה רבה אדוני היושב ראש ותודה גם לחברים שהגישו אתי את הבקשה לדיון מהיר, הלוחמים הוותיקים ממני בכנסת למען הדיור הציבורי , גם דב חנין, גם אילן גילאון וגם אורלי לוי.
איציק שמולי: לפני שאני ניגש לדיון עצמו, אני רוצה לומר שאי אפשר להתעלם מההיעדרות של נציג חברת עמידר מהדיון הזה.
איציק שמולי: זה שמזל וקרוביה מנסים לפנות פעם אחרי פעם לחברת עמידר ולקבל תשובות והם לא מקבלים שום תשובה, רק מגלגלים אותם כל פעם מכל המדרגות, זה לא היה צריך לקרות במדינה מתוקנת אבל ניחא, אבל כאשר חברי כנסת - ולא מעט חברי כנסת – מסיעות שונות משתמשים בפרקטיקה של דיון דחוף בכנסת ונציג עמידר בוחר שלא להגיע, כמה עובדים יש בעמידר?
איציק שמולי: כמה מאות?
איציק שמולי: תסלחו לי, אני לא מקבל את הדבר הזה שהייתה בעיה ומישהו נתקע בדרך.
איציק שמולי: לא מקבל את זה.
איציק שמולי: בסוף שזאת יריקה בפרצוף של הכנסת, בפני הוועדה הזאת בפרט ובפני הדיירים של הדיור הציבורי.
איציק שמולי: אני שומע שלעמידר יש כל מיני תכניות להיות חברה יזמית, והראו לי שהיא מפעילה גם פרויקטים למען נערים בסיכון, והכול בסדר והכול מבורך, אבל חברת עמידר כנראה שכחה שעם כל הפרויקטים הנפלאים האלה שהיא עושה – וכבר יש לה אספירציות ללכת לתחומים של פינוי-בינוי ודברים אחרים –בסוף לחם חוקה הוא שיכון בדיור הציבורי.
איציק שמולי: כאשר היא שוכחת את זה, היא יורקת בפרצוף של הדיירים של הדיור הציבורי.
איציק שמולי: כאשר הכנסת באה ואומרת שחשוב לה לדון בדבר הזה ועמידר בוחרת שלא להגיע, לא המנכ"ל, לא היושב ראש ולא הסמנכ"ל ואפילו לא אחרון העובדים, יש פה יריקה בפרצוף של הוועדה.
איציק שמולי: אני מבקש אדוני – זה כמובן לשיקולך – שיירשם בסיכום הדיון שהוועדה רואה בחומרה את העניין הזה שעמידר פשוט מצפצפת על הדיון הזה והיא לא הגיעה.
איציק שמולי: לגופו של עניין.
איציק שמולי: אנחנו בחרנו להביא מקרה פרטי כי אנחנו חושבים שהוא מספר את הסיפור כולו של הדיור הציבורי.
איציק שמולי: אתמול היה דיון בוועדה לביקורת המדינה, התכנסה גם השדולה בראשותנו, כדי לדון בכל אותן בעיות שיש בדיור הציבורי.
איציק שמולי: היה עכשיו דוח מבקר המדינה על הדיור הציבורי ובוא נזכיר מה הוא אמר.
איציק שמולי: הוא אמר שמאז 2007 יש עלייה של 19 אחוזים במספר הממתינים בדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: וזה למרות שהחמירו את הקריטריונים.
איציק שמולי: למרות שהחמירו את הקריטריונים.
איציק שמולי: שלושים אלף אנשים מחכים היום לדיור הציבורי.
איציק שמולי: יש מאות דירות שלא מאוכלסות.
איציק שמולי: יש המתנה של לפעמים עד כדי שבע שנים בדיור הציבורי כאשר חלק מהממתינים הם נכים, חלק מהממתינים אלה אוכלוסיות מוחלשות במיוחד.
איציק שמולי: הדבר הגרוע ביותר, כפי שקורה במקרה של מזל, זה שגם כשאתה מקבל את הזכאות לדיור ציבורי, אתה מסתובב כמו – סליחה על הביטוי – מסכן עם איזה פתק של משרד השיכון שאומר שעברת את שבעת מדורי הגיהינום וכבר הכירו בזכאותך, ועכשיו אין דירות.
איציק שמולי: זה אבסורד.
איציק שמולי: הדבר הכול כך מרשים בסיפור שלך מזל הוא שאת נלחמת.
איציק שמולי: את נלחמת גם לעמוד על הרגליים ואת נלחמת גם להמשיך ולכלכל את עצמך ואת משפחתך כל יום וכל יום וכל יום.
איציק שמולי: מספרים לנו כאן בכנסת הזאת שעבודה מצילה מעוני ושהמדינה נמצאת שם כשצריך, אבל הנה מקרה של בן אדם שרוצה לעזור לעצמו ומנסה להתמודד בכוחות עצמו עם שישה ילדים, חלקם בחינוך המיוחד, וגר כבר שלושה שבועות באוהל, ולאף אחד לא אכפת.
איציק שמולי: זה עובר מתחת לרדאר.
איציק שמולי: אנחנו כאן כדי להגיד באופן ברור גם למשרד הבינוי והשיכון וגם לחברת עמידר שאנחנו לא ניתן יותר לנושאים האלה לעבור מתחת לרדאר.