GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ציונה קניג יאיר: כאמור, האמירה היא כלפי מעסיקים ואומרת שיש הרבה כוח אדם פוטנציאלי בחוץ והחברה המאוד מגוונת במדינת ישראל מורכבת מאותן אוכלוסיות שראינו בשקף השני, על רקע מוצא שונה, לאום שונה, דת, מגדר, הריון וטיפולי פוריות ועוד ועוד.
<ציונה קניג יאיר: עצם העובדה שאנחנו לא מממשים את הפוטנציאל הזה, זה כמובן הפסד אדיר לחברה הישראלית.
<ציונה קניג יאיר: לפני שאני עונה לשאלות, אני אסיים ואומר שלפני שבע שנים, עת התחלתי את התפקיד הזה, זה היה נראה כמו חלום.
<ציונה קניג יאיר: זה היה נראה כמו חלום שמדינת ישראל, ממשלת ישראל, תכונן גוף שיאכוף שוויון הזדמנויות בעבודה.
<ציונה קניג יאיר: לצד זה שאמרתי לפרוטוקול ואני חוזרת ואומרת שאין מספיק משאבים ועדיין יש הגבלה על הסמכויות של נציבות שוויון, אני מאמינה שאם רותמים את העגלה לכוכב, השמים הם הגבול ואפשר להגיע רחוק.
<ציונה קניג יאיר: אם תרצו לשאול, אענה.
אלי אלאלוף: נאפשר סבב של שאלות.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת חנין זועבי.
חנין זועבי: קודם כל, תודה.
חנין זועבי: אנחנו כאן מדברים על נושא מאוד חשוב.
חנין זועבי: הנקודה המרכזית ביותר שלי, ואנחנו הגשנו אותה בכמה דיונים, היא ביקורת לא על מה שנעשה אלא על מה שלא נעשה.
חנין זועבי: הביקורת שלנו הייתה להרחיב ולגוון את אסטרטגיות הפעילות של הנציבות, כאשר זה לא עניין של תקציב אלא זה עניין של גישה והתאמה לצרכים של החברה.
חנין זועבי: כל ההיגיון הזה של טיפול פסיבי, כלומר, קודם כל לחכות לתלונה עד שהיא תגיע.
חנין זועבי: תשעים אחוזים - לא מאה אחוזים - מהפעילות של הנציבות מבוססת על התלונות שהנציבות מקבלת.
חנין זועבי: כאשר לא מתלוננים, לא מטפלים.
חנין זועבי: אם אנחנו רוצים להגיד את השורה התחתונה לחברה הערבית, במיוחד לנשים הערביות, הן לא פונות בגלל כמה סיבות: אי מודעות ואנחנו מודעים למגוון הפעילות ההסברתית שאתם עושים, פחד של העובד ואי ביטחון שהנציבות יכולה לספק ביטחון למתלוננות והפחד מהפיטורים מאחר ואין מקומות עבודה שמחכים להם ויוצא שזה או המקום הזה שלפעמים מתעלל בהן או אין מקום אחר.
חנין זועבי: פעמיים-שלוש ביקשנו לערוך ביקורי פתע.
חנין זועבי: כלומר, לשנות את הלוגיקה.
חנין זועבי: לא לצפות ולא לחכות עד שהאישה הערבייה תתלונן.
חנין זועבי: צריכים לפתח אסטרטגיה לפיה מבקשים מבתי עסק להעביר נתונים.
חנין זועבי: אנחנו אומרים שנתחיל בפיילוט בצפון, ניגש לבתי עסק ונבקש מהם נתונים על השכר של הנשים העובדות.
חנין זועבי: אני יכולה לספק רשימה של מקומות עבודה שנותנים פחות משכר מינימום ומרמים.
חנין זועבי: כלומר, נותנים את השכר המלא, היא מעבירה את הסכום לחשבון הבנק שלה והם מבקשים ממנה להחזיר חצי מהמשכורת.
חנין זועבי: זה קורה גם בנצרת וגם במקומות רבים.
חנין זועבי: אותה אישה מפחדת.
חנין זועבי: פונים אלינו עשרות.
חנין זועבי: אני בכנסת כבר שש-שבע שנים והצטברו אצלו מאות תלונות.
חנין זועבי: אף אישה ערבייה לא רוצה לתת שם ומספר תעודת זהות.
חנין זועבי: שאלתי אם אני יכולה להתלונן והם אמרו שכן, אני יכולה להתלונן אבל לצורך הגשת התלונה צריך לקבל את השמות של הנשים.
חנין זועבי: כל הפעילות הזאת לא תועיל לנשים.
חנין זועבי: נקודה שנייה וקצרה לגבי זמן מלחמה, עת מוטל לחץ על העובדים או פיטורים בגלל עמדות פוליטיות.
חנין זועבי: אתם הזכרתם בדוח שאתם צריכים לתת קריטריונים כדי להבדיל בין הסתה לגזענות, מתי זאת אכן הסתה לגזענות ולאלימות, ומתי זה מתוך חופש ביטוי.
חנין זועבי: איך אתם מגבשים קריטריונים כאלה?
חנין זועבי: כמה תלונות של ערבים העבירו אליכם במבצע צוק איתן למשל?
חנין זועבי: שאלה שלישית.
חנין זועבי: האם אפשר לפנות לנציבות לא על רקע פיטורים או אי קבלה לעבודה אלא על רקע אי מתן העדפה מתקנת?
חנין זועבי: כלומר, יש תנאי של העדפה תקנת ואני כאישה חושדת שלא קיבלו אותי בזמן שהיו צריכים לתת לי עדיפות אבל לא נתנו לי אותה.
חנין זועבי: האם יש תלונות כאלה ואם יש, איך אתם מתייחסים ומטפלים בתלונות האלה?
חנין זועבי: שאלה לגבי מי שעוקב אחר האתר שלכם.
חנין זועבי: יש לכם נתונים על אלה שעוקבים אחר האתר שלכם?
חנין זועבי: נתונים לגבי חשיפות לאתר שלכם?
חנין זועבי: האם יש לכם מדד כמה ערבים עוקבים וכמה ערבים ניגשים לסדנאות שלכם?
אלי אלאלוף: יש אתר בערבית?
<ציונה קניג יאיר: כל הפוסטים בפייסבוק מתפרסמים בערבית ובעברית במקביל.
<ציונה קניג יאיר: אנחנו הפייסבוק היחיד שידוע לי – בטח אצלנו במשרד – שמפרסם ערבית ועברית במקביל.
<ציונה קניג יאיר: אבל היה לכם אישור לקמפיין בערבית שלא יצא לפועל.
<ציונה קניג יאיר: נכון?
<ציונה קניג יאיר: אנחנו עכשיו בקריאייטיב בלפ"ם.
<ציונה קניג יאיר: חוויה מכוננת.
<ציונה קניג יאיר: כמה שנים?
<ציונה קניג יאיר: שנתיים קריאייטיב?
<ציונה קניג יאיר: קצת יותר.
חנין זועבי: כמה מהפעילות ההסברתית כוונה לאוכלוסייה הערבית?
חנין זועבי: מה קרה עם המורה שציוו עליו לחבוש כיפה?
<ציונה קניג יאיר: קלינאי התקשורת.
<ציונה קניג יאיר: אני מאוד מודה לך, את קראת את הדוח.
חנין זועבי: כמה מהתיקים שהסתיימו בהליך משפטי היו תיקים של נשים ערביות?
אלי אלאלוף: ברשותכם, ניתן את רשות הדיבור לאחת האימהות ואחר כך חברת הכנסת עליזה לביא.
<צ"פ: אני נמצאת כאן היום ממש אחרי הליך מאוד מאוד טרי של העפה ממקום עבודה.
<צ"פ: הילדה שלי עכשיו בת שישה חודשים, ילדתי בדצמבר.
<צ"פ: אני בת 34, אני דתייה, אני מגבעת שמואל.
<צ"פ: אני נמצאת כאן היום ואני די בחששות אם ההליך הזה הולך באיזשהו אופן לפגוע בו כי כמו שאתם יודעים, אחר כך מאוד מאוד קשה למצוא מקום עבודה אם איכשהו השם שלך נחשף.
<צ"פ: אם אפשר אולי לפרוטוקול להישאר בעילום שם.
אלי אלאלוף: יש לך התחייבות שלנו שנעשה הכול כדי להגן עליך.
אלי אלאלוף: זה רציני ולא סתם משפט.
<צ"פ: תודה.
<צ"פ: 14 שנים אני נמצאת בשוק העבודה, בשוק ההון, במשרות מאוד בכירות.
<צ"פ: חשוב לי לציין שנכון להיום אני מפרנסת עיקרית ואני משתכרת משכורת יחסית מאוד גבוהה לאישה.
<צ"פ: פעמיים ניזוקתי משוק העבודה.
<צ"פ: פעם ראשונה אחרי שהתחתנתי, אני נשואה פעם שנייה.
<צ"פ: התחתנתי לפני כשנתיים ואז חזרתי למקום העבודה ממש בסמוך לירח הדבש שלי, נתנו שימוע מפורט לחלוטין לגבי הסרות של סעיפים שאף אחד מהם לא היה רלוונטי ולא היה נכון כדוגמת הסעיפים: "את מאחרת" וזה כשהייתי נמצאת בעבודה שעות מרובות ונוספות ממש סביב השעון, או "אין לך ניסיון" וזה כשבאתי עם 14 שנות ניסיון.
<צ"פ: המרצע יצא מן השק ברגע שבאנו לספר לעובדים, ואז נאמר לי: "את מהמגזר, את תשריצי הרבה ילדים".
<צ"פ: המחליף שלי כרגע שם, הוא גבר צעיר ללא ניסיון לחלוטין.
<צ"פ: לא נדבר על הכאוס שיש שם כרגע או לא.
<צ"פ: חשוב לי לציין שזאת אחת מחברות הביטוח המובילות היום בארץ.
<צ"פ: אני מחפשת עבודה וכחמישה חודשים אני לא מצליחה למצוא.
<צ"פ: אני מציינת בקורות החיים שלי שאני נשואה.
<צ"פ: נכון להיום, מבקשים זאת.
<קריאה: זה חלק משינוי המציאות.
<קריאה: לא לרשום.
<קריאה: אנחנו לא צריכות להכריז מה המעמד האישי שלנו.
<צ"פ: בכל אופן, אחרי חמישה חודשים באמצעות הרבה ויטמין טי, אני מוצאת מקום עבודה חדש כמובן עם ירידה בשכר.
<צ"פ: נכון להיום אני סגנית של שותפה במשרד רואה חשבון ואני לא אציין את שמו, גם כאן אני במחלקה שרלוונטית לשוק ההון.
אלי אלאלוף: תנסי להביא אותנו לנקודה המרכזית.
<צ"פ: בראיון עבודה אני נשאלת האם אני מתכננת להביא ילדים בשנה הקרובה.
<צ"פ: כולנו יודעים שאסור לשאול אותי את השאלה הזאת.
<צ"פ: לאחר איקס חודשים, אני נכנסת להריון ואני באה לספר למנהלת, ממש בדחילו ורחימו, על כך והיא מתחילה לצעוק עלי: "את דפקת אותי, את דפקת אותי" וכולי וכולי.
<צ"פ: ילדתי ב-16 לדצמבר.
<צ"פ: תוך כדי חופשת הלידה, וגם לפני חופשת הלידה, אני עובדת שעות נוספות מסביב לשעון, רק כדי שלא יפטרו אותי.
<צ"פ: אני חוזרת אחרי חופשת הלידה, אחרי כארבעה חודשים, מכניסים אותי לחדר, קודם כל אומרים לי שכמובן יש לי מחליף – לא בצורה ישירה אלא בצורה מאוד עקיפה – ולכי קבלי את המשימות שלך מהגבר ההוא וההוא.
אלי אלאלוף: בבקשה תתמקדי.
עליזה לביא: אני חושבת שזה דיון מאוד ממוקד.
עליזה לביא: אני חושבת שאנחנו שומעים כאן תיאור מקרה מאוד מדויק של מה שקורה, וזה מה שאמרתי, אפליה מוסווית.
אלי אלאלוף: אני מבקש לא לתקן כל פעם דבר שאני אומר.
<צ"פ: אחרי שבועיים כשאני חוזרת מחופשת הלידה, מביאים אותי לחדר ואומרים לי: תישארי בבית, אנחנו נשלם לך כשאת נמצאת בבית שלושה חודשים.
<צ"פ: אחרי שלושת החודשים האלה, אנחנו מוכנים לתת לך מכתב פיטורים בגלל שאנחנו כל כך רחמנים ותמצאי לך מקום עבודה אחר.
<צ"פ: מבחינת העבודה עצמה, העבודה נהייתה ריקה מתוכן, לחלוטין לא נתנו לי משימות ואני ממלאת תפקיד שאני לא יודעת בדיוק מה אני עושה שם כרגע.
<צ"פ: בנוסף לכל גם ביקשו ממני חודש התראה מראש.
<צ"פ: זה המצב שלי כרגע.
רחל עזריה: זה הסיפור שחוזר שוב ושוב.
<צ"פ: אני נמצאת באיזשהו פורום של מעגל מיניקות.
<צ"פ: כשהעליתי את הסיפור שלי, כל הנשים, בלי יוצא מן הכלל, אמרו: תכירי במצב המציאות של האימהות במדינת ישראל.
<צ"פ: לצערי הרב לי קשה לקבל את זה ואני לא רוצה לקבל את זה בצורה הזאת.
<צ"פ: אני יודעת שמאוד קשה לאכוף את זה, אבל אני נמצאת במשרה בכירה ואני מאוד מקווה שאני אמשיך להיות במשרה בכירה למרות שאני יורדת בשכר ואני יורדת במעמד, אבל אני אשמח מאוד להיות עם העסקה או מי שעומדת בפרונט מול העובדים הבאים ולא לתת להם את התחושה הזאת ולא לתת להם את היכולת לבצע את זה לנשים אחר לידה או בהריון.
<צ"פ: את התלוננת?
<צ"פ: טרם.
<צ"פ: אני ממש בחששות.
<צ"פ: אני מנסה למצוא מקום עבודה חלופי ורק לאחר כן, כשאני אבסס את מקומי, אני ארגיש שאני יכולה לעשות את זה.
<צ"פ: אני ממש מפחדת לעשות את זה כי אני יודעת שהשוק מאוד מאוד קטן ויש סיכון מאוד מאוד גדול שאני לא אוכל אחר כך למצוא עבודה.
אלי אלאלוף: אני מבקש, עורכת הדין קניג, בהמשך לתת תשובה או עצות.
<ציונה קניג יאיר: אני מקווה שאני אזכור את כל השאלות כי יש לי גם שאלות של חברת הכנסת עזריה וגם של חברת הכנסת זועבי.
<ציונה קניג יאיר: בסוף נאפשר לך לענות.
עליזה לביא: אני מברכת על קיום הדיון הזה ועל האחדה של שתי הוועדות.
עליזה לביא: אני חושבת שיש לזה כוח רב בניסיון לשנות משהו במציאות הישראלית.
עליזה לביא: תבורכו.
עליזה לביא: אני גם רוצה לברך את חברתי ציונה קניג שעוד מעט עוזבת את התפקיד אותו הובילה.
עליזה לביא: באמת תודה רבה.
עליזה לביא: שמת על סדר היום הרבה מהנושאים שלא היה להם לא שם ולא הגדרה.
עליזה לביא: חובתנו לראות איך אנחנו מתמודדים.
עליזה לביא: לצערי הרב, בכל מה שקשור לנושאים הללו שחוזרים ועולים, והיו דיונים, אנחנו צועדות אחורה.
עליזה לביא: לצערי הרב לא במובן של צועדים כי בסופו של דבר יש פערי שכר במדינת ישראל והעובדה היא התיאור הזה ששמענו כאן כרגע.
עליזה לביא: הצגת את צ"פ כאימא ואותי כחברת כנסת.
עליזה לביא: אני גם אימא ואני גם סבתא.
עליזה לביא: יש לי שתי בנות ואני חווה אתן את מה שחוויתי אני.
עליזה לביא: בתי לומדת רפואה והיא אומרת לי שעוד מעט היא יוצאת לסטאז' ומחתימים אותם שלא ייכנסו להריון.
אלי אלאלוף: מחתימים?
עליזה לביא: זאת המציאות במדינת ישראל.
עליזה לביא: היום יום הציון בכנסת לשנה של צוק איתן וכולנו חייבים לרוץ בין הוועדות ואני מצטערת שאני אצטרך לעזוב.
עליזה לביא: גם במהלך צוק איתן, בסופו של יום ראינו את פערי השכר בין אימהות לבין אבות.
עליזה לביא: אני מזכירה לכם שרק לפני שנה כינסנו דיון בוועדה, מאה אחוזים פערים לגבי מי שהלך לעבוד במהלך המלחמה ומי לא הלך לעבוד במהלך המלחמה.
עליזה לביא: כמובן לצד הכאב בגין הנופלים והפצועים – ואני שולחת מכאן החלמה לכולם – יש משק חסון ודיברו על חברה וחוסן.
עליזה לביא: מה זה חוסן של חברה?
עליזה לביא: שיש מאה אחוזי פערים בין גברים לנשים?
עליזה לביא: מה נייר הלקמוס הזה מלמד אותנו על החברה בישראל?
עליזה לביא: כלומר, הסיפור הנקודתי הזה ששמענו, זה סיפור חיים שמקרין ונותן לנו תמונת מצב.
עליזה לביא: אדוני, האם אתה יודע שנשים מפחדות לכתוב שהן נשואות?
עליזה לביא: ההמלצה היום של חברות השמה היא לא לכתוב שאישה נשואה בקורות החיים ולא לכתוב שיש לה ילדים, שתשנה את הגיל שלה ותכתוב שהיא מבוגרת יותר או שהיא צעירה יותר משום שגילי הפריון הפכה להיות מילה גסה בחברה הישראלית משום שזה מאיים על האפשרות של האישה להתקדם.
עליזה לביא: אני רוצה להיות פרודוקטיבית ואני רוצה להזכיר לכולנו שאנחנו חייבים לבוא ולראות מעבר לתיאור המצב ותמונת המצב שברורה כאן היטב.
עליזה לביא: השרה לשעבר לימור לבנת הקימה את ועדת שטאובר.
עליזה לביא: ועדת שטאובר שעמדה בראשה מנכ"לית משרד החינוך דלית שטאובר דנה בכל הנושא של תעסוקת נשים בשירות הציבורי.
עליזה לביא: בשירות הציבורי זה הולך ומוחל.
עליזה לביא: למשל שעות עבודה גמישות, למשל שעות עבודה נוספות מהבית שיוכרו במגזר הציבורי, למשל קייטנות לילדי עובדים, למשל מעונות יום, למשל גני ילדים.
עליזה לביא: כלומר, הדברים הללו הם לא אוטופיה.
עליזה לביא: במקביל לדברים שאנחנו אומרים כאן, צריך לבוא ולראות איך בחשיבה יצירתית העולם משתנה.
עליזה לביא: העולם הופך להיות דיגיטלי ואיך בעולם משתנה אנחנו למעשה מיישמים את דוח שטאובר גם על המרחב הפרטי ועושים זאת בתמריצים, בעידוד, במס הכנסה.
עליזה לביא: מפעלים, גופים, משרדי רואי חשבון וביטוח, ברגע שהם יצהירו לדוגמה.
עליזה לביא: אפשר להיות יצירתיים ואפשר לראות איך אנחנו מתמרצים את המרחב הפרטי, את העולם הפרטי כי בציבורי יש לנו ואנחנו גם יודעים.
עליזה לביא: הרי אדוני יודע שפה בכנסת – בואו נדבר על זה בצורה גלויה – לילדי עובדי הכנסת יש קייטנה.
עליזה לביא: נהדר.
עליזה לביא: יוזמה מבורכת.
עליזה לביא: עובדות הכנסת שלנו נהנות מזה וכך גם עובדי הכנסת, אבל לא בכל מקום יש את הפריבילגיות הללו.
עליזה לביא: ברגע שנותנים מענה כזה, יופי, אפשר לראות.
עליזה לביא: צריך לראות איך אנחנו מאתגרים.
עליזה לביא: אחד הפרויקטים היה לבוא ולעשות תחרות.
עליזה לביא: אני מזכירה לך את הפרס שהצבנו בתחרות איזה מפעלים ואיזה גופים תורמים יותר, הופכים להיות יצירתיים יותר במתן מענה גם למשפחות אבל בסופו של יום, לנשים.
עליזה לביא: אנחנו צריכים לראות תמריצים, כסף, יוזמות חינוכיות ולראות איך את כל דוח שטאובר המבורך מטמיעים גם בעולם הפרטי.
אלי אלאלוף: הוא אומץ על ידי הממשלה?
עליזה לביא: קיימתי דיון בוועדה על דוח שטאובר - אדוני יכול לראות את הפרוטוקול – ב-23 ליוני 2014.
עליזה לביא: המלצות ועדת שטאובר יושמו וזה מיושם בהדרגתיות בשירות הציבורי.
עליזה לביא: אני קוראת, והייתי שמחה מאוד אם תקראו כאן בסיום הישיבה הזאת, לבדוק – אני ממליצה לקיים ישיבה ולראות איך ההטמעה של דוח שטאובר בשירות הציבורי – ולראות מה אפשר לעשות בעולם הפרטי כמובן עם שר האוצר ושר הכלכלי.
עליזה לביא: לראות איך לפחות חלקים מהדוח הזה מיישמים.
עליזה לביא: העבודה נעשתה, עבודה מלומדת עשינו, הקדשנו.
עליזה לביא: חלק מהבעיה כאשר מתחלף שלטון זה ששוכחים הרבה מהדברים.
עליזה לביא: אני חושבת שצריך לצאת מכאן עם ההבנה הזאת ושיהיה שיתוף פעולה פורה בין הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי לבין ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אלי אלאלוף: יש לנו אפילו שרה לזה.
עליזה לביא: אני חושבת שההמשך צריך להיות.
עליזה לביא: יש היום שרה.
עליזה לביא: מדינת ישראל הפכה להיות מדינה שיש בה שרה לענייני מגדר.
עליזה לביא: דוח שטאובר לפתחה ובואו נראה איך הוא מיושם.
עליזה לביא: לא צריך להמציא את הגלגל.
עליזה לביא: הידע קיים, הניסיון הצטבר ואנחנו יודעים בדיוק איפה נקודות החולשה.
עליזה לביא: קדימה, בואו נצא מכאן עם קריאה.
עליזה לביא: הייתי שמחה אם את המושב הבא, אדוני וגברתי, יפתחו בישיבת המשך בנושא.
אלי אלאלוף: יש לנו עוד דוברת מהקהל.
אלי אלאלוף: עינב גוטרמן.
<עינב גוטרמן: אני מנכ"לית עמותת כולנו משפחה.
<עינב גוטרמן: אני כאן כאימא וכשותפה לכל מה שעלה כאן, מצב כל כך רווח וכל כך שכיח כאשר כל המקרים האלה והם ממש חלק מחיי היום יום שלנו.
<עינב גוטרמן: הבעיה כמובן פוגעת באימהות ובנשים.
<עינב גוטרמן: מדובר על אפליית אימהות שזאת הבטן הרכה, אבל אנחנו כאן עדי להציע נקודת מבט טיפה יותר מערכתית ויותר רחבה ולהגיד שהבעיה היא לא בעיה מגדרית בכל מה שנוגע לאפליית אימהות אלא בעיה בכלל של שוק עבודה שהוא תובעני, דורסני, עם שעות עבודה מרובות ולחלוטין נעדר איזון בין בית לעבודה.
<עינב גוטרמן: תרבות העבודה שגוזרת עלינו, גם אבות וגם אימהות, שעות עבודה מרובות, פוגעת כמובן באימהות, בשכר, ביכולת שלהן להתקדם, בקבלה לעבודה והיא פוגעת גם באבות ובזכות שלהם להיות בבית.
<עינב גוטרמן: כמובן שצריך לדאוג לאימהות, אבל צריך לחשוב גם על אבות כדי לעזור לאימהות.
<עינב גוטרמן: לא לעזור אלא שהאבות יעשו את המוטל עליהם כאבות.
<עינב גוטרמן: שתהיה חלוקה יותר שוויונית בתפקידים בשוק העבודה.
<עינב גוטרמן: כמה נתונים לגבי שעות עבודה בישראל שעלו בעשרות אחוזים בעשורים האחרונים.
<עינב גוטרמן: מדברים על אלפיים שעות עבודה בשנה לעומת 1,700 שעות במדינות ה-OECD, אנחנו מדברים על כך שאנחנו ממוקמים במקום החמישי מהסוף במדדי איזון בית-עבודה, וחמור מכך והאבסורד בכך הוא שככל שאנחנו עובדים יותר, אנחנו פרודוקטיביים פחות.
<עינב גוטרמן: זאת אומרת, גם במדדי פריון אנחנו ממוקמים במקום 26 מתוך 33 בשעה שבמדינות ה-OECD עובדים פחות ויעילים יותר.
<עינב גוטרמן: זאת אומרת, כל מה שאנחנו אומרים זה שזה פוגע באימהות, זה פוגע באבות וזה גם לא יעיל למשק.
<עינב גוטרמן: אני מנסה להגיד שאימא שתוכל לעבוד מ-8 בבוקר עד 8 או 10 בלילה, והיא תתחייב לעבוד כל הזמן ולא ללכת כשהילדים שלה חולים, סביר להניח שלא יפלו אותה רק בגלל שהיא אימא.
<עינב גוטרמן: למען אימהות, צריך לכוון – וזה בדיוק הדברים שגם חברת הכנסת רחל עזריה וגם חברת הכנסת עליה לביא דיברו עליהם – לפתרונות שהם חוצי מגדר.
<עינב גוטרמן: להפוך את שוק העבודה לכזה שמכבד משפחות, מופחת שעות, הגבלה על שעות העבודה, קיום מערך תומך של מסגרות חינוכיות ציבוריות ואיכותיות שהן מסונכרנות גם עם שעות העבודה וגם עם החופשים - רחל עזריה כמובן מקדמת את החוק הזה, החוק המבורך הזה – וכמובן בהסדרת סוגיית ימי מחלה של תשלום החל מהיום הראשון ולא כפי שמקובל היום, החל מהיום השלישי.
<עינב גוטרמן: לסיכום.
<עינב גוטרמן: בכל מה שנוגע לצמצום פערי שכר, מדינות בעולם, כמו שוודיה, אנגליה, אוסטרליה, הולנד וכולי, הצליחו להקטין את הפערים בשכר בין היתר על ידי שורה של קריטריונים אבל אחד הקריטריונים והמדיניות שהם הציבו היא באמת מדיניות של קידום איזון בית-עבודה, הפחתת שעות עבודה להורים, הרחבת זכויות עבודה לאבות בשל מחלת ילד, גמישות בשעות העבודה, אבל כזו שמבוססת על הפחתת שעות.
<עינב גוטרמן: זאת אומרת, זה לא שאומרים לך, בסדר, לך הביתה ב-4 אבל ב-8 תחזור לעבוד או תעבוד מהבית, שזה בסך הכול באמת הופך אותנו לעבדים.
<עינב גוטרמן: כאן טמון הפתרון.
אלי אלאלוף: פרופסור נורית ירמיה.
<נורית ירמיה: שלום.
<נורית ירמיה: ברכות ליושבי ראש, לנציבה, לוועדות הכנסת.
<נורית ירמיה: אני פרופסור נורית ירמיה, המדענית הראשית במשרד המדע, הטכנולוגיה והחלל ויושבת ראש המועצה לקידום נשים במדע ובטכנולוגיה.
<נורית ירמיה: במשרד הכלכלה יש מדען ראשי, יש ים של כסף והם יודעים יפה מאוד גם לתת אותו למחקר שצריך.
<נורית ירמיה: אני מזמינה את מי שעוסקת אצלך במחקר להצטרף לפורום המדענים הראשיים ולראות איך אפשר לעבוד ביחד.
<נורית ירמיה: בתוך הוועדה יש לנו ועדה לקידום נשים בחינוך ונשמח לראות גם את הבדלי השכר ולעבוד על זה.
<נורית ירמיה: כך בתעשייה ובמדע.
<נורית ירמיה: דוח נשים, מצב היום במדע, הוגש שלשום על ידי פרופסור רות ארנון, נשיאת האקדמיה הלאומית למדעים לכבוד השר דני דנון ולסגן יושב ראש המועצה להשכלה גבוהה, פרופסור חגית מסר ירון, וגם שם קיימים פערים ולא נסגרים למרות שעברו שנים.
<נורית ירמיה: אני מבקשת כאן להמשיך הלאה את מה שכבר נאמר.
<נורית ירמיה: ברחבי העולם מדברים היום על זמן ציבורי ועל זמן פרטי וזכותו של כל אחד בזמן הפרטי שלו ללכת לאן שהוא או היא רוצים.
<נורית ירמיה: זאת יכולה להיות משפחה ואלה יכולים להיות דברים אחרים.
<נורית ירמיה: כל הנושא הזה של משפחה והחיבור בין נשים למשפחה הוא פוגע בנו.
<נורית ירמיה: אם נשים צריכות היום באיזשהו מקום לחתום על כך שהן תהיינה או לא תהיינה בהריון, הנשים האלה עדיין, רובן, יולדות את הילדים לגברים והן חיות עם גברים.
<נורית ירמיה: המאבק שלנו הוא נגד מי שאנחנו גם חיות אתו ואוהבות אותו ולכן המאבק הזה הוא מאבק קשה ביותר אבל הוא חייב להיות במקום שכל דבר שאנחנו עושים, למעט ההיריון, צריך להיות לשני המינים, גם לגברים וגם לנשים.
<נורית ירמיה: דיברה כאן קודם חברת הכנסת עליזה לביא על הממשלה.
<נורית ירמיה: עברתי מהאקדמיה לממשלה לפני שנה וחצי.
<נורית ירמיה: חשכו עיני.
<נורית ירמיה: באקדמיה אנחנו עוד יכולות לסדר את לוח הזמנים שלנו במהלך היום וחלק מהמחקר לעשות בלילה ולכתוב בלילה, אבל בממשלה, נכון, הדרג הנמוך ביותר יכולות לעבוד יום קצר אבל כל היועצות, כל המנהלות וראשות התחומים, אם הן רוצות להיות שם – ובמשרד המדע יש לנו כמה כאלה – הן לא רואות את הילדים שלהן.
<נורית ירמיה: אנחנו פוגעים בילדים.
<נורית ירמיה: אם הן היו הולכות הביתה יותר מוקדם, הן לא היו במשרות בהן הן נמצאות.
<נורית ירמיה: אם כן, עדיין גם בממשלה זה לא קיים.
<נורית ירמיה: אני שמחה לשמוע על התוכנה ועל הלומדה.
<נורית ירמיה: גם אנחנו התחלנו לעבוד על תוכנה נגד הטיה לא מודעת לארבעת המגזרים – לממשלה, לתעשייה, לאקדמיה ולמגזר השלישי כיוון שהטיה לא מודעת קיימת והרבה פעמים זה לא מתוך כוונה רעה ורק צריך להאיר את האור.
<נורית ירמיה: אני אסיים את דבריי כאן אבל יש לי עוד הרבה לומר.
אלי אלאלוף: גברת נאוה שפנר.
<נאוה שפלר: אני מנכ"לית עמותת "אימא קדימה" שמעצימה אימהות קרייריסטיות, שמאמינות שלאימהות דווקא יש כישרון עודף ויש בהן משהו.
<נאוה שפלר: אנחנו מדברים כאן הרבה על אפליה ויש המון אפליה אבל זה צריך להיות ההפך.
<נאוה שפלר: אימהות שבאות ויודעות לנהל בית, יודעות גם לנהל משהו שוויוני.
<נאוה שפלר: אני מאוד רוצה לחזק את מה שנאמר כאן על שני המינים.
<נאוה שפלר: צריכה להיות תעסוקה ידידותית למשפחה ולאו דווקא משרות אם.
<נאוה שפלר: כמו שאמרנו, האבות צריכים גם הם להימצא בסיפור.
<נאוה שפלר: אני באה מקבוצה גדולה - ידעתי שאני באה היום לדבר כאן – והיו הרבה תגובות בפייסבוק על מקרי אפליה עליהם אנחנו מדברים כאן אבל היו גם נקודות אור.
<נאוה שפלר: היו אימהות ונשים שאמרו שאצלן בעבודה אמרו להן: יופי שאת בהריון, נתראה בעוד שלושה חודשים, נתראה בעוד חצי שנה והנה עכשיו את באה ואנחנו רואים שיש לך משפחה אבל את עדיין עובדת נאמנה ועובדת טובה.
<נאוה שפלר: אני חושבת שבנקודות האור האלה, אנחנו רואים שכאשר האימא חוזרת ומתקבלת לעבודה בסבר פנים יפות ויותר, יכולים לקדם אותה.
<נאוה שפלר: שם אנחנו רואים איך אנחנו יכולים לתקן ומה אנחנו יכולים לעשות.
<נאוה שפלר: כאשר אימהות, אבות ומשפחות מרגישים שהם חלק מהעבודה, שהם חלק מהשוק וחלק מהחברה, גם החברה צומחת וגם המשפחה צומחת.
<נאוה שפלר: שם אנחנו יכולים לקדם את החברה.
<נאוה שפלר: כאשר אנחנו באים לקראת הנשים, הן יבואו לקראתנו.
<נאוה שפלר: עמותת "אימא קדימה" מעצימה גם אימהות קרייריסטיות מצד אחד וגם רוצה לקדם קו האומר מה זה להיות תעסוקה ידידותית למשפחה.
<נאוה שפלר: מדובר בשעות פלקסי-טיים, מדובר במודלים שונים של להיות קצת יצירתיים ולראות שבעידן הזה אנחנו כולנו יכולים לעבוד יחד.
<נאוה שפלר: תודה רבה.
אלי אלאלוף: חגית יערי, שדולת הנשים.
<חגית יערי: אני מנהלת פרויקטים בשדולת הנשים.
<חגית יערי: אני מברכת את ציונה על הגשת הדוח האחרון.
<חגית יערי: השדולה בהחלט תומכת נלהבת בנציבות והייתה אחד הגופים שהביאו להקמת הנציבות.
<חגית יערי: אנחנו חושבות שהנציבות צריכה לקבל עוד כוח ועוד תקציבים.
<חגית יערי: זה לא סוד, שיתוף הפעולה בינינו ואנחנו מברכות על כל דוח כזה.
<חגית יערי: אני רוצה לברך אתכם על קיום הדיון המאוד מאוד חשוב הזה.
<חגית יערי: אני רוצה לדבר על כך שסוגיית תעסוקת האימהות היא סוגיה מגדרית פר-אקסלנס.
<חגית יערי: לא קרה שצלצל אלינו לקו הפתוח בשדולת הנשים אבא ששאלו אותו מתי הוא מתכנן להיכנס להריון, מתי הוא מתכנן להרחיב את המשפחה או בדקו מה הולך לו מתחת לחולצה.
<חגית יערי: לכן צריך לדבר כאן על קידום תעסוקת אימהות והסרת המחסומים בשוק התעסוקה בפני אימהות ולא בפני אבות.
<חגית יערי: מדובר במכת מדינה.
<חגית יערי: אני חושבת שחברת הכנסת תומא סלימאן כבר שמעה אותי אומרת את זה לפני שבוע.
<חגית יערי: יש חקיקה שמגינה עלינו מפני פיטורים, חקיקה שמגינה עלינו מפני אותן שאלות שאותה עובדת סיפרה עליהן כאן אבל כל הכלים המשפטיים האלה לא קיימים בשטח והם לא מיושמים בשטח.
<חגית יערי: עדיין מעסיקים מסתכלים עלינו, האימהות העובדות, כפצצת זמן, מתי יקרה שהיא תבוא ותודיע לי שהיא בהריון.
<חגית יערי: את אותן משפטים אנחנו שומעים מפונות אלינו.
<חגית יערי: אני רוצה לומר משהו על מה שאת סיפרת.
<חגית יערי: אחריותנו להגן על עצמנו.
<חגית יערי: אחריותנו לפנות לגופים המצוינים שקיימים כמו הנציבות וכמו שדולת הנשים שעונה לכל אם ואם ופועלת בכלים המשפטיים והכלים שבהחלט מקדמים אימהות בתוך שוק התעסוקה.
<חגית יערי: עוד הערה לגבי כל האימהות שדיברו כאן.
<חגית יערי: רוב האימהות אינן אימהות קרייריסטיות אלא הן אימהות עובדות שבאות לפרנס את משפחתן.
<חגית יערי: אחוזי האימהות שמרוויחות שכר מינימום הם אחוזים אדירים.
<חגית יערי: מטפלות, מסייעות, אותן נשים שמטפלות בילדים שלנו, אותן נשים שקופות שאנחנו שוכחים לפעמים, הן אלה שנדרסות ביד גסה ללא שום הגנה ותפקידנו כנשים וכאימהות גם להגן עליהן וגם לקדם את זכויותיהן.
<חגית יערי: עת אנחנו מדברות על סייעת נוספת, אנחנו צריכות לדבר על התנאים של אותן סייעות.
<חגית יערי: אני רוצה לסבר את האוזן שלכם למספר נתונים לגבי הפניות שקיבלנו לקו הפתוח רק בשנת 2014.
<חגית יערי: אלה אינם נתונים מדעיים כמו של הנציבות אבל הם מראים איזשהו סטייט אוף מיינד של שוק העבודה.
<חגית יערי: 25 אחוזים מהפניות עסקו בפיטורים בזמן הריון.
<חגית יערי: לא של אבות, של אימהות.
<עינב גוטרמן: הבעיה היא של אימהות.
<עינב גוטרמן: הפתרון - - -
<חגית יערי: הפתרון צריך להיות קידום של תעסוקת נשים ואימהות.
<חגית יערי: 10 אחוזים מהפניות היו קשורות להתעמרות במקום העבודה שזאת תופעה חמורה ואיומה שאני מאוד שמחה שהבית הזה סוף סוף מתייחס אליה.
<חגית יערי: מדובר בהזזה בתוך המשרד למקום בלי מזגן.
<חגית יערי: כל אישה שהייתה בהריון ופתאום המזגן לא עובד, יודעת מה עובר עליה.
<חגית יערי: משנים לה את הכיסא.
<חגית יערי: כל מיני דברים קטנים שבהחלט יכולים לחבל בצורת עבודתה.
<חגית יערי: מדובר בהתעמרות מילולית וממש בדברים קטנים עד גדולים שבאמת יכולים לגרום לך להתפטר.
<חגית יערי: האפליה הזאת והפגיעה הזאת נמשכת עד היום האחרון שלנו בתוך שוק העבודה.
<חגית יערי: בסופו של דבר הפנסיה שלנו נפגעת.
<חגית יערי: פערי השכר נמשכים אל תוך הפנסיה.
<חגית יערי: אימהות מסיימות את הקריירה שלהן, את תקופת העבודה שלהן כנשים עניות.
<חגית יערי: אני רוצה לומר עוד דבר אחד.
<חגית יערי: צריך להתייחס לזה כנושא הראשון בסדר העדיפויות.
<חגית יערי: אנחנו צריכות וצריכים להתייחס לזה כנושא בהול ודחוף כי גדל כאן דור של אימהות עניות, תלויות בגברים ובנשים.
<חגית יערי: אגב, יש גם זוגות שהם לא הטרוסקסואליים.
<חגית יערי: אנחנו נגיע כאן למצב שנשים בנות 65 הופכות להיות עניות.
אלי אלאלוף: ברשותך, אני חייב לתת עדות של גבר שעמד בראש מערכת.
אלי אלאלוף: כמה שאני הולך אחורה, ויש לי ארבעים שנות ניהול במערכות ציבוריות ופרטיות, אפילו פעם אחת לא קרה דבר כזה כמו שאתם מציינים כאן.
אלי אלאלוף: חס וחלילה אני לא מטיל ספק בדברים ששמעתי כאן.
אלי אלאלוף: בתפקידי האחרון הייתי מנכ"ל קרן רש"י במשך 18 שנים וכל כניסה של עובדת להודיע לי שבהריון, אני מודה שחלקן באו בפחד ובהיסוס, קפצתי משמחה.
אלי אלאלוף: לא נתתי שתהיה אפליה תעסוקתית כלשהי, לא בשכר, לא במקום עבודה, לא בשום דבר אחר אלא להיפך.
אלי אלאלוף: אני חושב שלתת תמונה שהיא רק שלילית, לדעתי זה לא משרת מספיק טוב את המטרות עליהן אתם נאבקות.
אלי אלאלוף: זה שלא מאבק אישי שלכן, זה לא מאבק של נשים בלבד אלא, כמו שנאמר על ידכן, זה מאבק של החברה.
אלי אלאלוף: אני עכשיו פנסיונר בכנסת ואני חושב שחייבים להבליט גם את החלק החיובי שמתרחש כדי שאנשים שעושים את הרע, ירגישו רע בגלל שהם עושים את הרע.
אלי אלאלוף: אני חושב שצריך לחשוב על שיטה נוספת, על אסטרטגיה אחרת.
אלי אלאלוף: אי אפשר להסביר כל הזמן שכל מי שמנהל מערכת עושה רק רע לעובד שלו.
אלי אלאלוף: היה לנו כאן דיון על האם צריך להודיע בזמן חופשת מחלה, מה סיבת החופשה.