GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נעה בן שבת: אני רוצה להסביר שהנושא של התע"ס מצוי לעיון בלשכות המחוזיות כי זאת לא חקיקה ראשית וזאת לא חקיקת משנה שמתפרסמת ברשומות.
<נועם פליק: זה נמצא באתר האינטרנט.
קארין אלהרר: צריך לכתוב פרסום באמצעים נגישים לציבור כי אחרת זה מקבע את העניין שהתע"ס הוא רק בלשכות וזה פחות מקובל.
<נעה בן שבת: אתם רוצים להוסיף שיפורסם באתר האינטרנט.
<שלווה ליבוביץ: גם באתר המשרד.
<רותם יוסף: סימן ג': עקרונות יסוד זכויות הילד זכותו הטבעית של ילד לגדול בבית הוריו ואם הוצא ממנו – לחזור אליו, אלא במקרים שבהם טובת הילד מחייבת שהוא יושם במשפחת אומנה, ובכפוף לכל דין.
<רותם יוסף: ילד הנמצא בתהליך השמה באומנה או באומנה זכאי למכלול הזכויות להן זכאי כל ילד בישראל.
<רותם יוסף: בלי לגרוע מהוראות כל דין אחר, כל פעולה או כל החלטה בעניינו של ילד הנוגעת להשמתו באומנה, תיעשה תוך הבטחת מכלול זכויותיו.
קארין אלהרר: אפשר להצביע על זה?
אלי אלאלוף: הסעיף אושר פה אחד.
<רותם יוסף: טובת הילד בכל פעולה המתבצעת לגבי ילד לפי חוק זה או החלטה המתקבלת בעניינו תהא טובת הילד שיקול מכריע.
<רותם יוסף: בהתנגשות בין טובתו של ילד מסוים שעניינו נדון לבין טובתם של ילדים אחרים יינתן משקל ראוי לטובתו של הילד שעניינו נדון.
<רותם יוסף: בקביעת טובת הילד לפי חוק זה יישקלו מכלול האינטרסים, הצרכים והזכויות של הילד, ובין השאר השיקולים המפורטים להלן: שלומו הגופני והנפשי.
<רותם יוסף: גילו וכשריו המתפתחים.
<רותם יוסף: רצונו, רגשותיו, דעותיו ועמדתו לגבי העניין הנדון.
<רותם יוסף: ממד הזמן בחיי הילד.
<רותם יוסף: מינו של הילד, מאפייניו ותכונותיו וכן רקעו האתני, הדתי, התרבותי והלשוני.
<רותם יוסף: ההשפעה הצפויה של החלטה או פעולה לפי חוק זה על חייו בטווח הקצר ובטווח הארוך.
<רותם יוסף: קשריו ויחסיו עם הוריו ועם אנשים משמעותיים אחרים בחייו, ושמירה על רציפות בקשרים אלו.
<רותם יוסף: עמדת הוריו או אפוטרופסו ואנשים משמעותיים אחרים בחייו על העניין הנדון.
<רותם יוסף: יכולת הוריו, ויכולת כל אדם או מסגרת אחרים הנוגעים לעניין לענות על צורכי הילד.
<רותם יוסף: הידע המקצועי הנוגע לעניין הנדון.
<רותם יוסף: כל שיקול אחר הנוגע לקביעת טובת הילד.
<רותם יוסף: בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), החלטה של גורם מוסמך בעניינו של ילד לפי חוק זה, תהיה מנומקת ובכתב, ותתייחס ליישום עקרון טובת הילד לאור השיקולים המפורטים בסעיף קטן (ב).
<רותם יוסף: עקרונות במימוש זכויות ובמתן שירותים מימוש זכויות ומתן שירותים לילד לפי חוק זה ייעשו תוך – שמירה על כבוד הילד והגנה על פרטיותו.
<רותם יוסף: שמירה על שוויון בין ילד לילד בכפוף לצרכיו הייחודיים של כל ילד.
<רותם יוסף: הקפדה על יישום לוחות זמנים שנקבעו וצמצום עיכובים במתן שירותים, בקבלת החלטות או בביצוע פעולות ביחס לילד.
<נעה בן שבת: אפשר להצביע על הסעיף.
<רותם יוסף: פרק ב': זכויות ילדים באומנה זכויות באומנה ובבחירת משפחת אומנה ילד הנמצא בתהליך השמה באומנה או באומנה זכאי, בין השאר, לזכויות לפי פרק זה לשם הבטחת יכולתו לחיות במסגרת משפחתית חלופית לבית הוריו, המספקת לו את מכלול צרכיו, פועלת לשמירת טובתו ומיישמת את זכויותיו לפי חוק זה.
<רותם יוסף: בחירת משפחת האומנה עבור הילד תיעשה מתוך חתירה למימוש זכויות אלה.
<רותם יוסף: משפחת אומנה ומנחה אומנה שמונה לילד יפעלו לקידום מיצוי זכויותיו של הילד על פי כל דין, בתחומי חייו השונים.
קארין אלהרר: אני מצביעה במקום מאיר כהן.
<רותם יוסף: הזכות להתפתחות אישית זכותו של ילד לחיות בתנאים ובסביבה אשר יאפשרו לו, ככל הניתן, התפתחות אישית ומימוש היכולות והפוטנציאל שלו, לרבות התפתחות גופנית, נפשית, רגשית, שכלית וחברתית.
אלי אלאלוף: אני מציע שכל עוד לא ניתקע, נמשיך לקרוא ברצף.
<רותם יוסף: הזכות להגנה מפני ניצול, פגיעה, טיפול אכזרי וענישה זכותו של ילד להיות מוגן מפני כל צורה של ניצול ופגיעה, לרבות פגיעה פיזית, נפשית, הזנחה והתעללות וכן להיות מוגן מפני כל צורה של טיפול אכזרי, בלתי אנושי או משפיל, ושל ענישה גופנית, נפשית או משפילה.
<יצחק קדמן: יש איזו סיבה שפגיעה מינית לא נכללה כאן?
קארין אלהרר: זה נחשב כפגיעה פיזית?
<יצחק קדמן: בדרך כלל בפסיקה הרגילה לגבי פגיעות והתעללות, יש פיזית, מינית, נפשית.
<שלווה ליבוביץ: זה באמנה.
<שלווה ליבוביץ: לקחנו ממש מנוסח האמנה כפי שהוא מופיע.
<שלווה ליבוביץ: אתה אומר למרות הכול.
<יצחק קדמן: כן, כי זה בולט כשזה לא מופיע כאן.
<שלווה ליבוביץ: נוסיף מינית.
אלי אלאלוף: זאת בעיה להוסיף?
אלי אלאלוף: נוסיף.
<נעה בן שבת: אנחנו נאמר: לרבות פגיעה פיזית, פגיעה מינית, פגיעה נפשית, הזנחה והתעללות.
ענת ברקו: לדעתי זה צריך לבוא אחרי נפשית.
<נעה בן שבת: אחרי נפשית.
<נעה בן שבת: אגב, יש כאן זכויות שהן רחבות יותר מהזכויות שמתכוונים לעגן בחקיקת חוק הורים וילדיהם, אבל כמו שנאמר בסעיף המטרה, אנחנו מדברים כאן על פגיעות מיוחדת של ילדי האומנה.
<נעה בן שבת: יכול להיות שאם אחר כך תחוקק מסגרת לגבי ילדים, צריך יהיה לראות את ההתאמות שיידרשו גם להוראות הכלליות, אבל כרגע מוצעת מסגרת זכויות מאוד רחבה ומפורטת.
<רותם יוסף: הזכות לקשר עם הורים ובני משפחה זכותו של ילד לדעת מי הם הוריו, להכיר את הוריו ואת בני משפחתו, ולשמור על קשר אישי עמם.
<רותם יוסף: הזכות ליציבות זכותו של ילד כי ייעשה מאמץ מרבי למניעת העברתו בין משפחת אומנה אחת לאחרת או למסגרת השמה חוץ ביתית אחרת.
<רותם יוסף: זכות הילד להשתתפות בכל עניין הנוגע לו זכותו של ילד להביע את רצונו, רגשותיו, דעותיו ועמדתו ולהישמע בחופשיות, בכל עניין הנוגע לו לפי חוק זה, לאחר שניתן לו מידע כאמור בסעיף 13, והכול בהתחשב בגילו, כשריו המתפתחים וצרכיו המיוחדים.
<רותם יוסף: זכותו של ילד כי לרצונו, לרגשותיו, לדעותיו ולעמדה שגיבש בעניין הנדון יינתן משקל ראוי בהתחשב בגילו ובכשריו המתפתחים.
<רותם יוסף: גורם מוסמך הדן בעניינו של ילד לפי חוק זה ישמע את הילד בהתאם להוראות סעיף זה, ואולם הגורם המוסמך רשאי שלא לשמוע את הילד, מנימוקים מיוחדים שיירשמו, אש שוכנע כי תיגרם לילד פגיעה ממשית מהבאת הנושא בפניו, העולה על הפגיעה שתיגרם מאי הבאתה.
<נעה בן שבת: אני רוצה להבהיר לגבי סעיף קטן (ג).
<נעה בן שבת: כמובן ששמיעת הילד, אם זה ילד שלא יכול להביע את דעתו כפי שמפורט בסעיף קטן (א), שהבעת העמדה של הילד היא תלויה בגילו ותלויה בכשריו המתפתחים, אם זה תינוק כמובן אין צורך בשמיעתו אלא צריך להביא את עמדתו בצורה אחרת לפני בית המשפט.
<נעה בן שבת: אבל המטרה הייתה לומר שהגורם המוסמך, אותו גורם מוסמך שדן בעניינו של הילד, באמת ינסה לשמוע אותו במידה שזה אפשרי.
<קריאה: ידאג לשמוע ככל הניתן.
<רחלי ירדן: אני עורכת דין מהאגף לסיוע משפטי וממונה על התחום של ייצוג קטינים בלשכה בירושלים.
<רחלי ירדן: אנחנו מברכים מאוד על ההסדרה של החוק ועל העבודה המאומצת הרבה שנעשתה בהקשר הזה, אבל בהקשר של הסעיף הזה היינו שמחים להביע קצת את קולו של השטח כי אנחנו מייצגים כ-1,500 קטינים חדשים בכל שנה.
אלי אלאלוף: 1,500?
<רחלי ירדן: 1,500 קטינים שנפתחים לגביהם תיקים חדשים בכל הארץ.
<רחלי ירדן: במחוז ירושלים נפתחים 450 תיקים בשנה.
<נעה בן שבת: לא רק ילדים שהולכים לאומנה.
<רחלי ירדן: ילדים שנפתחים לגביהם הליכים בבית משפט לנוער ואני מחריגה אימוץ וענייני משפחה אחרים שגם בהם לפעמים יש קטינים שמיוצגים.
<רחלי ירדן: לכן אנחנו חושבים שיש מקום דווקא בהקשר הזה של שמיעת הקטין להוסיף בסעיף הזה סעיף קטן נוסף שקובע כי זכותו של ילד להביע את רצונו ועמדתו גם באמצעות אפוטרופוס לדין או עורך דין שמונה לייצגו.
<רחלי ירדן: אנחנו מדברים על מצבים בהם בפועל יש לקטין שהועבר למשפחת אומנה עורך דין שמונה על ידי בית המשפט שדן בעניינו.
קארין אלהרר: זה לא נכלל בגורם המוסמך?
קארין אלהרר: זאת הערה חשובה מאוד.
<ליאת יעקובוביץ: אנחנו רוצים להתנגד לסעיף.
<ליאת יעקובוביץ: מבחינתנו יש הבדל מהותי בין הייצוג, להשתתפות, לשמיעת הילד וזה לא נכון שזה ייעשה באמצעות אחר.
<ליאת יעקובוביץ: זאת זכותו הבלעדית של הילד וצריך לאפשר לו אותה.
<ליאת יעקובוביץ: בכל מקרה, אנחנו חשבנו שבמקומות שנכון לאפשר זאת, נתנו מקום למישהו אחר להתערב ואת זה נוכל לראות בהמשך, עת נגיע לדון במנגנון התלונות בסעיפים הבאים.
<נעה בן שבת: את חושבת שזה גורע מהילד שהוא נשמע באמצעות האפוטרופוס?
<ליאת יעקובוביץ: האפוטרופוס יביא את טובתו ולא את רצונו של הילד.
<ליאת יעקובוביץ: זה חשוב להדגיש.
<רחלי ירדן: זה לא מדויק מבחינה משפטית.
<רחלי ירדן: יש עורך דין שמונה או אפוטרופוס לדין.
<רחלי ירדן: יש סוגיה שלמה סביב הנושא של רצון וטובה שזה לא המקום לדון בה אבל אנחנו לא מדברים על להחריג את האפשרות של הילד להישמע בכוחות עצמו.
קארין אלהרר: אם זה עומד זה מול זה, את מי נשמע?
קארין אלהרר: הדבר הראשון שחשוב כאן
קארין אלהרר: זה לשמוע את הילד ואת הצרכים שלו ושהוא יהיה חלק מהליך קבלת ההחלטות וזה לא יהיה מעל הראש שלו.
<רחלי ירדן: נכון, ובכל מקום שאפוטרופוס לדין אולי מתנגד, נשמע לי אבסורד.
<רחלי ירדן: זה לא משהו שקורה בשטח.
קארין אלהרר: זה אף פעם לא קורה?
<רחלי ירדן: שאפוטרופוס לדין יגיד את הדברים המנוגדים לעמדתו של הילד?
<רחלי ירדן: לא.
<רחלי ירדן: זה לא קורה.
<קריאה: היו דברים מעולם.
<ליאת יעקובוביץ: קחי בחשבון שאת מציינת דבר אחר בסעיף.
<ליאת יעקובוביץ: לא תמיד בטוח שישמעו את הילד.
<ליאת יעקובוביץ: את רוצה שהילד יהיה במרכז.
קארין אלהרר: אפשר את האפוטרופוס לדין בסעיף אחר?
קארין אלהרר: כאן אני רוצה לשמור על הייחודיות של הקול של הילד.
קארין אלהרר: השאלה אם אפשר כן להכניס במסגרת אחרת.
<נועם פליק: אנחנו חשבנו שאפשר להכניס את זה במנגנון תלונה.
<נועם פליק: חשבנו להציע ובנוסח המעודכן זה קיים.
<נועם פליק: הפרק הזה הוא פרק של העקרונות ומדברים על זכויות הילד.
<נועם פליק: אנחנו לא חושבים שצריך להכניס כאן איזשהו גורם.
<נועם פליק: זה גם לא קיים בחקיקה אחרת כמו בחוק הנוער (שפיטה וענישה) ועקרונות יסוד.
<נועם פליק: מדובר באמת על שמיעת הקטין עצמו ולא על ידי מישהו אחר מטעמו.
קארין אלהרר: אני מקבלת את טענתו הצודקת.
אלי אלאלוף: אם כן, לא מוסיפים.
<רותם יוסף: נדרש הגורם המוסמך להחליט בעניינו של ילד, רשאי העומד בראשו, שלא להביא בפני מי מן הצדדים או המוזמנים לדיון דברים שהביע הילד לגבי רצונו, רגשותיו, דעותיו ועמדתו, כפי שהביעם, כולם או חלקם, מנימוקים מיוחדים שיירשמו, אם שוכנע כי הפגיעה שתיגרם לילד אילו יבואו הדברים עולה על הפגיעה מאי הבאתם.
<רותם יוסף: הזכות לרציפות תרבותית ולזהות אישית ותרבותית זכותו של ילד כי בחירת משפחת האומנה שבה יושם תיעשה תוך חתירה לשמירת רציפות ויציבות בקשריו הרגשיים, בחינוכו, ברקעו האתני, הדתי, התרבותי והלשוני, ובמאפייניו הייחודיים האחרים.
<רותם יוסף: זכותו של ילד במסגרת ההשמה לזהות אישית ותרבותית, ובכלל זה לשמירת שמו, שפתו, דתו ותרבותו.
<רותם יוסף: הזכות למידע זכותו של ילד לקבל, בעת ההשמה ובכל שלב של ההשמה והשהות במשפחת אומנה, מידע על מצבו, צרכיו, הליכים שמתקיימים בעניינו, תכניות הנוגעות אליו, החלטות שנתקבלו לגביו, משפחת האומנה שבה הוא מושם, וכן על מנגנוני תלונה אליהם הוא יכול לפנות ועל זכויותיו לפי חוק זה, והכול בהתחשב ביכולתי להבין מידע זה.
<רותם יוסף: מנחה אומנה שמונה לילד יהיה אחראי על מסירת המידע לילד ויסביר לילד את המידע, בשפה המובנת לו ובהתחשב בגילו, בכשריו המתפתחים ובצרכיו המיוחדים.
<נעה בן שבת: אדוני, לגבי העניין של מסירת המידע לילד, בנוסח בקריאה הראשונה דובר על אפשרות שגם גורם מקצועי אחר ימסור את המידע לילד אבל רצו להבטיח שאנחנו מדברים על אותו אדם שמלווה את הילד, שהוא יהיה הגורם הקרוב אליו והוא יהיה מנחה האומנה ולכן רק הוא זה שימסור את המידע לילד ויסביר לו.
<נעה בן שבת: יכול להיות שאדם נוסף יסביר בנוסף למנחה האומנה, אבל זאת חובת מנחה האומנה למסור את המידע.
אלי אלאלוף: אם נבצר ממנו למסור?
<נעה בן שבת: ימונה מנחה אומנה אחר שיסביר לו, אבל החובה צריכה להיות על אותו אדם שהוא בקשר אישי עם הילד ומלווה אותו.
קארין אלהרר: זאת החובה החוקית, אבל אפשר שגם כל אדם אחר.
<נעה בן שבת: אפשר שעוד גורמים נוספים יסבירו.
<וילמה מאור: מתורגמנים.
<נעה בן שבת: מתורגמנים או עובד סוציאלי אחר או כל גורם מטפל אחר כמו מחנך.
<נעה בן שבת: יכולים להיעזר כאן בעוד גורמים אבל החובה היא חובה של מנחה האומנה.
אלי אלאלוף: שאלה אינפורמטיבית.
אלי אלאלוף: אותם כללים לא יכולים להיות מיושמים בפנימיות?
קארין אלהרר: גם לשם נגיע, אדוני היושב ראש.
אלי אלאלוף: אין דבר כזה בפנימיות?
<שלווה ליבוביץ: יש חוק פיקוח על המעונות
אלי אלאלוף: בפירוט כזה?
<שלווה ליבוביץ: לא כזה.
<שלווה ליבוביץ: כשהחוק נחקק, עוד לא הייתה אמנה וזה בעצם ביטוי של האמנה.
אלי אלאלוף: זאת לא הייתה שאלה תמימה.
<שלווה ליבוביץ: להעביר את המסר?
קארין אלהרר: יש לי הצעת חוק.
אלי אלאלוף: למה לא נעשה את החוק הזה?
קארין אלהרר: אנחנו לא מערבבים שמחה בששון.
קארין אלהרר: אנחנו קודם מסיימים עם השמחה.
<רותם יוסף: על אף האמור בסעיף זה, לא יימסר המידע במלואו לילד שאינו מעוניין לקבלו, או אם הגורם האחראי על מסירת המידע, שוכנע, מנימוקים שיירשמו, כי לילד תיגרם פגיעה במימוש זכותו למידע העולה על הפגיעה שתיגרם לו מאי מימושה.
<נעה בן שבת: אנחנו יכולים אולי להגיד מנחה אומנה במקום הגורם האחראי על מסירת המידע, כי יש לנו רק גורם אחד והוא מנחה האומנה.
<רותם יוסף: הזכות לפרטיות זכותו של ילד לפרטיות ולשמירת צנעת חייו, לרבות בכל הנוגע למידע אודותיו, בכפוף למגבלות הדרושות לשם שמירה על טובתו או על טובתם של ילדים אחרים הנמצאים במשפחת האומנה ובמידה הנדרשת לשם כך.
<נעה בן שבת: בסעיף הזה של הפרטיות, אנחנו אומרים זכותו לפרטיות ולשמירת צנעת חייו היא עצמה לא מוגדרת אבל היא כן כפופה למגבלות שדרושות לשם שמירה על טובתו וטובת ילדים אחרים.
<נעה בן שבת: אי אפשר בגלל זה להסתיר מידע שהוא חשוב.
<נעה בן שבת: אי אפשר רק מתוך שמירה על הפרטיות להסתיר מידע שהוא חשוב או לטיפול בו או לטיפול בילדים אחרים.
<נעה בן שבת: כמובן הכול צריך להיות במידה הנדרשת לשם כך.
<נעה בן שבת: כאן נעשו האיזונים הדרושים לנושא הפרטיות.
<רותם יוסף: הזכות לחינוך זכותו של ילד כי בבחירת משפחת האומנה המתאימה עבורו יינתן משקל ראוי לאפשרותו להגשים את זכותו לחינוך על פי כל דין באותה משפחה.
אלי אלאלוף: למשל אם הוא מגיע למשפחה שאינה דתית או שהיא דתית והוא לא דתי.
קארין אלהרר: זה צביון דתי.
קארין אלהרר: למה זה קשור לחינוך?
<שלווה ליבוביץ: מסגרת של חינוך מיוחד.
קארין אלהרר: למה זה קשור למשפחה?
<שלווה ליבוביץ: כי אם המשפחה גרה במקום רחוק מחינוך מיוחד, יכול להיות שזה יהיה בשיקול הדעת אם היא מתאימה או לא.
אלי אלאלוף: גם דתי או לא דתי, גם חינוך מקצועי או לא מקצועי.
אלי אלאלוף: לתת את המסגרת ההולמת לילד.
<בלה רדונסקי: אולי צריך לכתוב את זה במפורש כדי שזה לא יתפרש אחרת.
אלי אלאלוף: איך היית מנסחת?
<בלה רדונסקי: להוסיף את הנושא במסגרת החינוכית על פי כל דין, אם זאת הכוונה.
<נעה בן שבת: זכותו לחינוך במסגרת חינוכית.
<בלה רדונסקי: במסגרת החינוכית.
קארין אלהרר: כי זה לא ברור זכותו לחינוך.
קארין אלהרר: זה רחב מאוד.
<בלה רדונסקי: כרגע זה לא מתפרש בקונטקסט שאתם אמרתם.
<נעה בן שבת: זכותו של ילד כי בבחירת משפחת האומנה המתאימה עבורו יינתן משקל ראוי לאפשרותו להגשים את זכותו לחינוך במסגרת חינוכית המתאימה לצרכיו.
<נעה בן שבת: אולי לפני כן: זכותו לחינוך על פי כל דין במסגרת חינוכית המתאימה לצרכיו.
<נעה בן שבת: זכותו של ילד כי בבחירת משפחת האומנה המתאימה עבורו יינתן משקל ראוי לאפשרותו להגשים באותה משפחה את זכותו לחינוך על פי כל דין במסגרת חינוכית המתאימה לצרכיו.
<נועם פליק: אולי לרבות במסגרת?
<בלה רדונסקי: לרבות.
<נעה בן שבת: זכותו של ילד שלא להיות מופלה במימוש זכותו לחינוך לפי כל דין, בשל השמתו במשפחת אומנה, ובכלל זה לא להיות מופלה בידי מוסד חינוך או רשות מקומית בשל השמתו כאמור, לרבות בכל הנוגע לכל אחד מאלה: רישומו למוסד חינוך, קבלתו למוסד חינוך או הרחקתו מנו.
<נעה בן שבת: זכויות וחובות התלמידים במוסד חינוך לרבות כללי המשמעת במוסד והפעלתם.
<נעה בן שבת: לעניין סעיף זה, "מוסד חינוך" - כהגדרתו בחוק לימוד חובה, התש"ט-1949.
<נעה בן שבת: אני אבדוק אם נדרש להוסיף חוק החינוך המיוחד או שממילא מוסד חינוך כולל את הכול.
<נעה בן שבת: הזכות לפנאי זכותו של ילד לפנאי ולמנוחה, וזאת בין השאר וככל שניתן, באמצעות יצירת מגוון אפשרויות לילד ליהנות מפעילויות תרבות, ספורט ואמנות.
קארין אלהרר: למה הורדתם את המילה "באומנה"?
<נעה בן שבת: כי כל הזכויות בפרק הזה לא מתייחסות דווקא לילד באומנה.
קארין אלהרר: יש איזושהי קונוטציה בבחירה של משפחת אומנה.
<נעה בן שבת: נכון, אבל בסעיף 6 אמרנו שהילד שנמצא בתהליך השמה באומנה, זכויות לפי פרק זה.
<נעה בן שבת: אחר כך ניסוח כל אחת ואחת מהזכויות לא התייחסה לילד באומנה אלא דיברה על זכותו של ילד באופן כללי.
<נעה בן שבת: לכן הורדנו כאן את המילה אומנה.
<נעה בן שבת: הזכות להגיש תלונה זכותו של ילד להגיש תלונה באון חופשי בכל עניין הנוגע לו לפי חוק זה, בדרך אשר תואמת את כשריו המתפתחים ואת צרכיו המיוחדים, ותוך הגנה על פרטיותו.
<נעה בן שבת: אלה ההוראות שאמרנו שנטפל בהן עת נגיע למנגנון התלונה.
<נעה בן שבת: זכויות ילד עם מוגבלות זכותו של ילד עם מוגבלות שנקבע לגביו כי טובתו מחייבת את השמתו באומנה, שמשפחתה אומנה תספק לו את מכלול צרכיו ותדאג למימוש זכויותיו בהתחשב במוגבלותו ובהתאמות – אם יידרשו, ותוך חתירה לבחירת משפחת אומנה אשר תאפשר לו נגישות לשירותים התואמים את מוגבלותו, והכול ברוח עקרונות חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998.
אלי אלאלוף: זה להטיל אחריות גדולה על המשפחה.
אלי אלאלוף: אם זה רק על המשפחה בלי שהמשרד יעזור בכל הנדרש, אני חושב שזה לא פייר.
<נעה בן שבת: אם אני מבינה נכון – ואולי כדאי לשמוע הבהרה לגבי זה – למערכת יש משפחות שמראש מוכנות לקבל ילדים עם מוגבלות ומתאימות את עצמן לנושא הזה וגם מקבלות אולי תקציב מתאים.
<שלווה ליבוביץ: בהחלט.
<שלווה ליבוביץ: התשלום הוא אחר לגמרי.
אלי אלאלוף: אז בואו נרשום את זה שהמשרד, במידה והוא מביא ילד ודרושה התאמת הבית בהתאם, זה באחריות המשרד ולא באחריות המשפחה.
<נעה בן שבת: השאלה אם אתם רוצים להתייחס לזה אחר כך, בסעיף שעוסק בהחזר הוצאות.
<נועם פליק: אולי בסעיף ההוצאות ולא בסעיף הזכויות הכללי.
<נעה בן שבת: נציין את הנושא הזה בסעיף של החזר ההוצאות.
<גיא הרמתי: משרד האוצר.
<גיא הרמתי: לגבי הפעולות האלה הנדרשות שהן אקסטרה בהתאם למשפחה ולסוג הילד שמגיע, ברגע שמכניסים את זה לחוק, זה קצת פוגע בגמישות המשרד שקיימת כיום.
קארין אלהרר: אתם לא צריכים גמישות בעניין הזה, עם כל הכבוד.
קארין אלהרר: משפחה לוקחת ילד לאומנה, גם שם אתם רוצים להיות גמישים?
<גיא הרמתי: לא אנחנו אלא משרד הרווחה.
<גיא הרמתי: הסיבה היא שבנושאים האלה המשרד מתוקצב באופן כוללני.
<גיא הרמתי: זאת אומרת, יש לו סכום.
אלי אלאלוף: לבוא, לזרוק ילד וללכת?
<גיא הרמתי: חס וחלילה.
<גיא הרמתי: הכוונה היא שבעצם מנהלת השירות כאן, יש לה תקציב ייעודי להתאמות ובגלל שהוא לא מוזכר בחוק, היא יכולה לתת לילד אחד יותר מאשר לילד אחר, למשפחה אחת יותר מאשר למשפחה אחרת.
אלי אלאלוף: עוד לא הגענו לפירוט מדויק.
אלי אלאלוף: רק אומרים שמה שיידרש כדי לקלוט את הילד עם הצרכים המיוחדים, יהיה באחריות המשרד.
<גיא הרמתי: נכון, אבל ברגע שמזכירים אמירה כזאת בחוק, זה נתון גם להתדיינות בבתי משפט ולצורך של הגדרה.
קארין אלהרר: למה צריך התדיינות בבתי משפט?
<גיא הרמתי: כמו רוב החוקים האחרים ברווחה, כנראה שתגיע עתירה בנושא על זה, על משפחה שקיבלה מעקה ומשפחה שלא קיבלה מעקה ואז המשרד הולך למכנה המשותף הנמוך ביותר.
קארין אלהרר: תנו לשתי המשפחות מעקה ולא תהיה עתירה.
<גיא הרמתי: אבל מעקה זה משהו שמוגדר בקריטריונים.
<גיא הרמתי: אז המשרד נאלץ ללכת למכנה המשותף הנמוך ביותר ויש לנו את הדוגמאות האלה ברוב החוקים.
קארין אלהרר: זה בהתאם לצרכיו של הילד.
קארין אלהרר: אם יש משפחה שלא צריכה מעקה, לא יבצעו מעקה וגם לא תהיה עתירה על מעקה.
<גיא הרמתי: עורך הדין יסביר שהמשפחה לא צריכה מעקה ויגן?
קארין אלהרר: יש שופטים בישראל.
קארין אלהרר: הם יחליטו אם צריך מעקה או לא צריך מעקה.
קארין אלהרר: די, באמת.
<גיא הרמתי: אם צריך מעקה למשך חמש דקות ביום.
קארין אלהרר: מעקה הוא צריך כל היום ולא לחמש דקות.
אלי אלאלוף: אם הוא צריך לשעה אחת, תן לו למאה שעות.
<גיא הרמתי: אז מה שיקרה זה שייתנו מעקה לכולם, גם למי שצריך חמש דקות ואז דברים אחרים לא יינתנו.
אלי אלאלוף: אני עכשיו מתחיל להתעקש.
<גיא הרמתי: אני רק מציין דבר אחד.
<גיא הרמתי: אפשר הכול להשוות לדברים שנעשו כבר כתקדימים, ראו תקנות הנגישות.
<גיא הרמתי: זה לא אותו הדבר.
קארין אלהרר: מה אתה רוצה להגיד בתקנות הנגישות?
<גיא הרמתי: בגלל שיש אחידות, נניח אוניברסיטה, כל אוניברסיטה, ולכן מאוד קל, ברגע שהכנסת אומרת שהיא רוצה נגישות כזאת וכזאת לכל האוניברסיטאות.
קארין אלהרר: אתה רוצה להשוות בין אוניברסיטה שצריכה להיות מותאמת ומונגשת לכל סוגי המוגבלויות ולכל סוגי האנשים שמגיעים אליה לבין משפחה ספציפית?
<גיא הרמתי: אני טוען שזה מה שאתם עושים כאן בחוק.
קארין אלהרר: זה לא מה שאנחנו עושים.
אלי אלאלוף: אמרנו רק לילדים עם צרכים מיוחדים.
אלי אלאלוף: בפרוטוקול של השירות כשהוא בא לשים את הילד במקום הזה, הוא יאמר מה הצרכים המיוחדים שלו.
אלי אלאלוף: לא קבענו שכל בית היכן שיש ילד אומנה צריך גג אדום.
אלי אלאלוף: לא אמרנו את הדברים האלה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה ברור שזה לא על חשבון המשפחה.
<נחשון ספיר: אני מבקש להגיד משהו.
<נחשון ספיר: אני אחראי כראש צוות על כ-240 ילדים עם מוגבלויות בתוך האומנה שלנו.
<נחשון ספיר: מה שקורה זה שאנחנו בדרך כלל מתאימים את הילד עם המוגבלות לבית שמתאים למוגבלות שלו.
<נחשון ספיר: אני לא הייתי רוצה שמשרד האוצר יתנגד לחוק בגלל שהוא מטיל נטל כספי.
קארין אלהרר: הוא לא יתנגד.
קארין אלהרר: הסר דאגה, הוא לא הולך להתנגד.
<נחשון ספיר: החשש שלי הוא שבעקבות כל מיני הקצאות כספיות שיידרשו, משרד האוצר יתעקש ויגיד שהוא לא מוכן למתכונת הנוכחית.
<נחשון ספיר: הרי כולנו רוצים לקדם את החוק.
אלי אלאלוף: אל תדאג לאוצר.
אלי אלאלוף: תדאג לילד.
אלי אלאלוף: זה התפקיד שלך
<נחשון ספיר: אנחנו דואגים לילד.
אלי אלאלוף: בואו נקבע שכאשר הילד מגיע לבית, ימצא את הנוחיות הנדרשת לתפקודו.
אלי אלאלוף: זהו.
אלי אלאלוף: זה תפקידך.
אלי אלאלוף: לא לחפש כרגע את הגרושים, מהיכן יבואו.
אלי אלאלוף: לפעמים כדאי לעשות מספר שיפוצים או התאמות באותו בית על מנת שהילד ייקלט בצורה אופטימלית.
אלי אלאלוף: יש לכם תקציב במשרד ותעשו את סדר העדיפות הנדרש.
אלי אלאלוף: זאת לא תשובה אוניברסלית אלא זאת תשובה פרטנית פר ילד מול בית.
אלי אלאלוף: אל תביאו כל הזמן לסעיף של החזר הוצאות.
אלי אלאלוף: זה אחד התחומים הכי בעייתיים ומרחיק את המשפחות.
אלי אלאלוף: תוציא את ההוצאה ואחר כך תקבל החזר ותמתין, ואם לא מילאת את הטופס, לא תקבל.
אלי אלאלוף: אני מכיר את הסיפורים האלה.
אלי אלאלוף: תפסיקו עם הסיפור הזה.
אלי אלאלוף: משפחות אומנה עושות טובות למדינה.
אלי אלאלוף: תסתכלו עליהן כך.
אלי אלאלוף: הן לא באות לעשות עסק על הילד.
<נועם פליק: אם אפשר להציע לדון בנושא הזה בסעיף של התשלומים כך שתהיה הבחנה.
אלי אלאלוף: אנחנו נחזור ונזכיר שם את הסעיף הזה.
<נעה בן שבת: נאמר שם לצורכי הילד לרבות צרכיו המיוחדים.
אלי אלאלוף: אם יש צורך נוסיף את זה בסעיף שאתה מציין.
<נעה בן שבת: אנחנו בסעיף 19.
אלי אלאלוף: עד סעיף 19 אנחנו יכולים לאשר?
<נעה בן שבת: כן, אבל אולי נסיים את הפרק.
אלי אלאלוף: מה עם השינויים?
<נעה בן שבת: אם אני אוכל לבקש להסמיך אותי לעניין חוק החינוך המיוחד, לבדוק האם צריך לציין את זה.
<נעה בן שבת: על שאר הדברים הסכמנו.
קארין אלהרר: נקרא את סעיף 19 ונצביע על כל הפרק.
אלי אלאלוף: כל עוד אנחנו מסכימים, אנחנו ממשיכים בהקראה.
<נעה בן שבת: זכות לשירותים ולהטבות ילד במשפחת אומנה זכאי לכל הזכויות, השירותים וההטבות להם זכאי ילד שהוא תושב הרשות המקומית שבה מתגוררת משפחת האומנה שבה הושם, לרבות בכל הנוגע לשיוכו למוסדות חינוכיים ברשות המקומית האמורה ולפעילויות העשרה, פנאי ונופש בה ולשירותי בריאות, והכול בלי לגרוע מזכותו כאמור כלפי הרשות המקומית שבה מתגוררים הוריו בעת שהוא שוהה אצלם.
אלי אלאלוף: עד כאן בסדר?
אלי אלאלוף: אושר.
<אורית עמיאל: אני לא יודעת אם זה נכנס לסעיף הזה או בסעיף אחר, הנושא של הזכויות בביטוח לאומי לגבי ילדים עם צרכים מיוחדים.
<אורית עמיאל: אנחנו בדקנו את הסוגיה הזאת ויש אצל ילדים קטינים במדינת ישראל שנמצאים במשפחות אומנה פערים בזכויות, במה שהם מקבלים לעומת ילדים אחרים בגלל שהם מקבלים את נושא הקצבה ממשרד הרווחה.
<אורית עמיאל: אז בעצם הכפל הזה גורע מהם למשל לקבל תעודות נכה שמגיע להם, קצבת ניידות שיכולה בהחלט להגיע למשפחה אומנת בגלל זה שיש לה ילד נכה ותו נכה אם צריך.
<אורית עמיאל: נושא של קצבת שאירים שהבנו שיש פערים שם.
קארין אלהרר: היום בגלל שיש את העניין של כפל קצבאות מהמדינה, ילד, הגם שיש לו מוגבלויות שהיו מזכות, אם הוא לא היה ילד אומנה, הוא היה זכאי לגמלת ילד נכה.
קארין אלהרר: בגלל שהוא מקבל את גמלת האומנה, ההורים או המשפחה האומנת, אף אחד מהם לא מקבל קצבת נכות.
קארין אלהרר: מה שקורה זה שהילדים האלה אפילו לא מגיעים לפני הוועדה, וגם אם הם הגיעו לוועדה, הם אפילו לא מקבלים הכרה.
קארין אלהרר: העובדה שאין הכרה, גם פוגעת בזכויות הנלוות.
קארין אלהרר: אני חושבת שזאת אכסניה מצוינת לתקן את זה.
קארין אלהרר: הייתי מציעה שילד נכה יקבל את ההכרה, לא את הגמלה אבל את כל ההטבות הנלוות כמו הנחה בארנונה, חשמל, מים ומה שנותנים.
אלי אלאלוף: יש סעיף כזה שאומרים שמהרשויות יקבלו את זה.
<נעה בן שבת: אבל הנושא של הילד עם המוגבלות, התנאי בקבלת קצבת ילד נכה הוא שהוא לא נמצא במסגרת שממומנת על ידי המדינה.
<נעה בן שבת: זה נמצא בתוך ההוראות שנוגעות לילד נכה, בתקנות.
<נעה בן שבת: לכן צריך להתגבר על ההוראה הזאת או בדרך של לקבל את הקצבה או בדרך של הכרה במעמד.
<נעה בן שבת: השאלה היא אם יש שוויון בין גובה הגמלה לבין החזר ההוצאות שמשלם המשרד לילדים עם מוגבלות.
<קריאה: אין שוויון, אבל זה לא קשור.
קארין אלהרר: כמה משלמים יותר לילד עם מוגבלות באומנה?
קארין אלהרר: מה הדלתה?
<שלווה ליבוביץ: הדלתה היא די גדולה.
<שלווה ליבוביץ: בין 1,500 שקלים ל-2,000 שקלים.
קארין אלהרר: אבל גמלת ילד נכה בשיעור המקסימלי שלה היא מעל אלפיים שקלים.
<שלווה ליבוביץ: נדמה לי שהתשלום הוא רק דמי החזקה.
<שלווה ליבוביץ: 4,300 שקלים לחודש.
קארין אלהרר: כמה משלמים לילד אומנה רגיל ללא מוגבלות?
<שלווה ליבוביץ: כ-2,600 שקלים לחודש.
קארין אלהרר: כמה משלמים לילד עם מוגבלות?
<שלווה ליבוביץ: כ-4,300 שקלים.
ענת ברקו: במקסימום.
<שלווה ליבוביץ: כולם מקבלים אותו הדבר.
<שלווה ליבוביץ: 4,300 שקלים.
<שלווה ליבוביץ: מעבר לזה יש את סל ההוצאות המיוחדות שהוא כ-1,500 שקלים וכל ילד יכול לקבל.
<קריאה: מאה שקלים.
קארין אלהרר: הדלתה שהם מקבלים בתקצוב אומנה, ילדים עם מוגבלויות.
קארין אלהרר: היא בערך כמו שיעור גמלת הנכות?
<אורית עמיאל: לא.
<אורית עמיאל: הוא יותר אבל לא זאת הסוגיה.
<אורית עמיאל: הסוגיה היא הזכויות שלהם.
קארין אלהרר: רק ההכרה.
<מיכל מזוז: למיטב הבנתי יש מחר דיון בנושא ההטבות.
<מיכל מזוז: אולי נוכל להיערך לקראת זה ולבחון את הנושא עד כמה שניתן במסגרת הזמן שנותר.
קארין אלהרר: אני רוצה לציין שמנכ"ל המוסד לביטוח לאומי, עוד לפני שאני התחלתי לכהן כחברת כנסת, הוציא נוהל שהילדים יקבלו את ההכרה.
<מיכל מזוז: בעניין התו.
קארין אלהרר: לא רק בעניין התו.
קארין אלהרר: שהם יקבלו הכרה ויקבלו גם זכויות נלוות.
קארין אלהרר: העניין שהנוהל הזה לא נכנס לפרקטיקה ואני עד היום מקבלת מקרים של הורי אומנה שלא מקבלים את ההטבות הנלוות.
קארין אלהרר: זה לא שיש מחלוקת בביטוח הלאומי לגבי הצורך בקבלת ההכרה אלא פשוט בואו נחוקק את זה ולא בנוהל של ביטוח לאומי.
<מיכל מזוז: נחזור עם זה לביטוח הלאומי היום.
אלי אלאלוף: מה יהיה תפקידכם אחרי שתחזרו לביטוח הלאומי?
אלי אלאלוף: מה תשלחו לנו?
אלי אלאלוף: הצעה?
<מיכל מזוז: אם אפשר, אני יכולה ליצור קשר ישירות עם קארין אלהרר ולעדכן אותה.
אלי אלאלוף: אני מציע שתשבו במקביל.
<נעה בן שבת: נציע במסגרת התיקונים.
<נעה בן שבת: אם תסכימו, נציע במסגרת התיקונים העקיפים לחוק הביטוח הלאומי את הנושא הזה של ההכרה.
אלי אלאלוף: זאת תוספת.
אלי אלאלוף: זה לא במקום סעיף 19.