GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ג'ודי וסרמן: מלבד זה שהרשימה תוכן על-ידי משרד העבודה והרווחה בהתייעצות עם הנציבות, הנוסח היא הצעה של היושב-ראש.
אריאלה אופיר: אני מבקשת, גם אם בסוף עמדתנו לא תתקבל, לתת לממונה נגישות ארצי, לשמואל חיימוביץ, להסביר את הפן המקצועי ובזה אסיים את דבריי.
שמואל חיימוביץ: אני יכול לתת דוגמה לפתרון של נגישות שבזמן האחרון עלה על סדר היום וזה נושא זחליל – מתקן שעולה כמו זחל"ם - כפתרון נגישות למבנים ציבוריים.
אחיה קמארה: מה שכתוב בחוק, אני לא מבין, אני לא משפטן ואני לא יודע מה הדקדוקים כאן ומה הם אומרים בסופו של דבר, אבל מה שאני יודע הוא שחשוב שבסופו של דבר האפשרות שלנו לקבל את התמיכה תהיה בנציבות ושהסיוע וההחלטות יהיו שם כי זה בנפשו של החוק.
אחיה קמארה: אתה אומר עדיף זה ולא זה כי זה פחות חשוב, אבל זה לב העניין, מי יקשיב לנו ומי יעזור לנו, והנציבות עושה את זה באופן מלא.
מרב שביב: מבחינת התשלומים אנחנו מוכנים לחלק את התשלומים האלה לשניים.
מרב שביב: אחרי שלושה חודשים ישתלם למעביד שליש מהסכום ואחרי חצי שנה יתרת התשלומים.
מרב שביב: אתם צריכים להבין שמדובר פה בסכומים מאוד גבוהים ואנחנו לא מוכנים לתת ביום הראשון כמו ההתאמות הרגילות ולכן אנחנו מציעים כמו שהתאמה רגילה היא בערך שליש מהסכום הזה, אנחנו ניתן את זה לאחר שלושה חודשים ואת היתרה אחרי שלושה חודשים.
לאה דקל: אני רוצה להסב את תשומת הלב, יכול להיות שצריך איזשהו תיקון אפילו בחוק הביטוח הלאומי שיאפשר לצורך חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות לקבוע נכות רפואית של אנשים גם אם הם לא עוברים מבחן השתכרות.
לאה דקל: לכן אני מציעה לא לכתוב "ונקבעו לו אחוזי מוגבלות" אלא "או".
לאה דקל: זאת אומרת, כאן אנחנו מאפשרים כניסה למסגרת הזאת לאנשים שנקבעה להם מוגבלות בניידות ושם אין מבחן השתכרות.
תמר גוז'נסקי: בקשר לעיוורים.
תמר גוז'נסקי: אני מכירה את הסידור הזה ואני יודעת שאין עיוור שמצליח למצוא מקום עבודה וכשהוא מבקש את המחשב המותאם, הוא מקבל אותו.
תמר גוז'נסקי: המחשב המותאם הוא אישית עבורו אבל מה קורה אם הוא עובד חודש במקום אחד ואחר-כך הוא עובר למקום עבודה.
תמר גוז'נסקי: בכל מקרה, ביטוח לאומי נותן לו את המכשיר הזה ולא אומר לו שאם יש לו תוחלת עבודה של שנתיים במקום העבודה, אז הוא ייתן לו שנתיים, ואם תוחלת העבודה שלו היא רק חודשיים, הוא לא ייתן לו מחשב.
תמר גוז'נסקי: אם זה כך, המחשב הוא אישי ולא שייך למעביד.
תמר גוז'נסקי: אם אנחנו רוצים להקל על עיוורים, הם צריכים לדפוק בדלת של המעביד ולומר אני עיוור, אני מוכשר לעבודות האלה ויש לי מחשב נייד.
תמר גוז'נסקי: אם לא יהיה לו את המחשב, מה הוא יעשה חצי שנה בלי המחשב הזה ואיך הוא יעבוד?
תמר גוז'נסקי: אני רואה את העיוור מלכתחילה בא עם המחשב.
תמר גוז'נסקי: לכן אני שואלת למה המעביד צריך עוד מחשוב ומה הוא יעשה עם המחשוב הזה.
דן אורנשטיין: עלתה הצעה למחוק את הנושא הזה של נכות רפואית ואז להסתמך רק על הסכם הניידות.
דן אורנשטיין: למיטב ידיעתי הסכם הניידות, כפי שנאמר בכל מיני הקשרים, הוא לקוי והוא לא כולל את כל אלה שמוגבלים בניידותם אלא רק אלה שמוגבלים בניידותם בגלל לקות בגפיים התחתונות.
דן אורנשטיין: צריך לכתוב את מה שרוצים.
דן אורנשטיין: אם רוצים כאן להתייחס לכל אלה שמוגבלים באופן מהותי ואם חושבים שזה לא מספיק באופן מיוחד בניידות, צריך לומר שזה כולל גם את אלה לפי הסכם הניידות אבל לא רק את אלה.
דן אורנשטיין: זאת אומרת, כל מי שמוגבל באופן מהותי או באופן מיוחד בניידות.
דן אורנשטיין: איזשהו גורם יצטרך לקבוע את זה ואני לא רוצה להיכנס לכל הוויכוחים שהיו כאן לגבי מי יהיה הגורם, אבל איזשהו גורם לצורך התקנות האלה יצטרך לקבוע שהוא מוגבל באופן מהותי בניידותו.
קריאה: לכן אני מבקשת להוסיף הצטיידות וגם שירותי תרגום כי העלות היא מאוד משמעותית.
דוד טל: היועצת המשפטית תקרא את הנוסח.
דוד טל: לצורך העניין הזה אני רוצה לסכם ולומר שועדת העבודה והרווחה מאשרת את התקנות הללו בכפוף לתיקונים שאושרו על-ידי הוועדה.
דוד טל: לא האמנתי שנצליח להעביר את התקנות היום אבל אני שמח שהתקנות האלה יצאו לדרך ואני מקווה שנקבל את ברכתו של שר האוצר ואת ברכתו של שר העבודה והרווחה, שאלמלא כן, חבל שבזבזנו הרבה מאוד זמן.
דוד טל: אדוני יושב-ראש הכנסת, ידידי ועמיתי שר האוצר, גברתי עמיתתי, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, עמיתיי חברי הכנסת, מוריי ורבותיי, ד"ר סבריסקי, מכון אדווה וכל הגופים האחרים שמארגנים את היום הזה.
דוד טל: אני מוכרח להעיר הערה קטנה לחבריי, אחיי ורעיי הנכים.
דוד טל: יותר מפעם אחת פנה אליי יושב-ראש הכנסת, גם בתוקף תפקידי כסגן יושב-ראש הכנסת בישיבות הנשיאות, וביקש ממני לבדוק, בפרט במאבק שלכם, במה אפשר ובמה ניתן לדחוף נושא כזה ואחר, כל מיני נושאים, במסגרת הוועדה שאני עומד בראשה.
דוד טל: הדברים צריכים להיאמר למען האיזון.
קריאה: הטענה היא לא אליך.
קריאה: יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת דוד טל: העלינו את הדברים הרבה פעמים וזה היה, בין היתר, על-פי בקשתו וגם על-פי בקשת חברים אחרים.
קריאה: מכל מקום, הוא היה ער לדברים.
קריאה: רבותיי, ראו, פה בכניסה שאלו אותי: בשביל מה לכנס היום כאן את הכינוס הזה?
קריאה: אם יש חברי כנסת, אם יש כנסת, בשביל מה צריך את הדבר הזה?
קריאה: אמרתי, ואני סבור שזה נכון, שלציבור הזה יש את הכושר והיכולת לעשות את הדברים אולי עם עוצמה גדולה יותר מאשר חברי הכנסת.
קריאה: לנו יש כל מיני צרות צרורות כאן.
קריאה: יש מרות קואליציונית, עוד מעט אסור לחוקק חוקים ויש כל מיני דברים כאלה ואחרים.
קריאה: הצעקה האמיתית שתצא מגרונם של האנשים שיושבים פה, שחשים על בשרם יום יום את המצוקות היא הצעקה האמיתית, ולא צעקה כזאת או אחרת של חבר כנסת שיכול, שמאמין בהכרה, בתפיסת עולמו ובהשקפת עולמו, להביא את הדברים.
קריאה: אני חושב שהמטרה של הדיון הזה היא לזעזע ולטלטל את התקציב הזה כך שסדרי העדיפות ישתנו מקצה לקצה, כך שהנושאים החברתיים יתפסו את המקום שראוי לו.
קריאה: מה שאנחנו לא עושים ומה שלא תעשו אתם יחד איתנו, או אנחנו יחד אתכם, זה פשוט לא ייעשה.
קריאה: ראו, מנסים לבטל חוקים והצליחו בחלק מהמקרים.
קריאה: אפשר לבטל חלק מהחוקים, אפשר להקפיא חלק מהחוקים, אבל אי-אפשר לבטל את כל החוקים החברתיים שהעברנו פה בכנסת.
קריאה: עם כל הביטולים ועם כל ההקפאות, אני סבור שעדיין נשארו מספר חוקים שבאיזשהו מקום עדיין שומרים על פערים עצומים שהולכים וגוברים במדינת ישראל.
קריאה: לצערנו – ואני סבור שכולכם יודעים זאת – אנחנו נמצאים במקום השני או הראשון בסולם, אבל זה לא משנה, גם המקום הראשון וגם המקום השני אינם מכובדים, מבחינת פערי השכר בחברה הישראלית.
קריאה: האם אתם חושבים שמצב זה יכול להישאר הרבה זמן?
קריאה: האם אתם חושבים שזה נכון, שזה ראוי, שזה צודק?
קריאה: האם מישהו יכול לומר שיש פה איזשהו צדק חברתי?
קריאה: לא אמרנו שלא היו פערים ותמיד יהיו פערים, אי-אפשר לצפות שיהיה שיוויון, כמו שכתוב: לא יחדל אביון מן הארץ, אבל פערים שכאלה, שבהם מנכ"ל בנק במדינת ישראל מקבל בחודש ימים משכורת שאדם מן השורה שמשתכר שכר מינימום צריך לעבוד 40 שנה כדי לקבל אותה?
קריאה: אתם שומעים?
קריאה: – מישהו צריך לעבוד 40 שנה כדי לקבל את אותו שכר שמנכ"ל בנק מסויים מקבל.
קריאה: הייתי אומר, שאם הבנק הזה הוא בנק פרטי, אולי זה גס מצידי להתערב.
קריאה: אבל אנחנו במו ידינו, המדינה, מעוגת התקציב שיש לה, ממנה היא צריכה לתת כספים לציבורים האלה והאלה, מעבירה לבנקים בעלות שיפוי מעסיקים עשרות מיליארדי שקלים בעשר השנים האחרונות.
קריאה: מדובר על עשרות מיליארדי שקלים.
קריאה: האם זו חלוקה נכונה?
קריאה: צודקת?
קריאה: כדי שבעלי המניות יילכו עם יותר כסף הביתה, עם יותר רווחים?
קריאה: האם הם רעבים ללחם?
קריאה: הם לא יושבים מדושני עונג?
קריאה: אחרים – לא.
קריאה: בסוף הדברים שלי אתייחס למשרד מסויים שהוא בתחום עבודתי ואראה לכם כמה דברים לא יקרו בשנה הבאה כתוצאה מהדברים הללו.
קריאה: לכן, אני סבור שצריך לשנות את חלוקת העוגה התקציבית ולחלקה באופן אחר.
קריאה: אי-אפשר שאת המשאבים של המדינה, שהם המשאבים של כ-ו-ל-ם, את התשתיות במדינה, שהן תשתיות של כ-ו-ל-ם, את הזכיונות במדינה, שהם זכיונות של כ-ו-ל-ם, ייתנו למספר מצומצם מאד של אנשים.
קריאה: ולא משנה באיזה שם הדבר נעשה, בשם ההפרטה או בשם כזה או אחר.
קריאה: זה גם שלי, גם שלך, גם שלו וגם שלה.
קריאה: לכן, זה לא יכול להיות.
קריאה: והמדינה עושה את זה.
קריאה: והממשלות, כל הממשלות – ואני לא מדבר על ממשלה ספציפית – עושות זאת.
קריאה: הן עושות זאת וזה בסדר.
קריאה: זה לא פופוליסטי.
קריאה: מתי זה מתחיל להיות פופוליסטי?
קריאה: – כשמישהו מתחיל להעלות איזשהו חוק חברתי.
קריאה: נכון, מה לעשות, חוקים חברתיים יש להם השלכת רוחב והעלויות שלהם גדולות.
קריאה: העלויות שלהם הן לפעמים בהיקף של מיליארדי שקלים, מיליארד, שני מיליארד, שלושה מיליארד, 100 מיליון, 200 מיליון, ויש כל מיני חוקים.
קריאה: אבל זה יותר פופוליסטי ממה שהמדינה עושה, ממה שהממשלה עושה, כשהיא מחלקת בצורה גרועה את כל המשאבים שיש פה במדינה במקום לחלק אותם לכולם?
קריאה: האם זו חלקה פרטית של מישהו שהוא יכול לתת אותה ככה, לאדם כזה, לאדם אחר, לחברה כזאת, לחברה אחרת?
קריאה: בשם מה?
קריאה: וזה יורד מכל אחד מאיתנו.
קריאה: צריך לדעת את זה.
קריאה: אני בטוח שכולכם תסכימו איתי לכך שאפשר היה לחלק אחרת את עשרות מיליארדי השקלים שעברו בעשור האחרון למעסיקים.
קריאה: ולא שאני אומר שלא צריך זאת.
קריאה: יש מעסיקים שבהחלט היו זקוקים לזה והיו צריכים את זה, אף על פי שבנק ישראל, אדוני שר האוצר, גילה במחקרו האחרון שבעצם זה לא עזר, זאת אומרת שזה לא השיג את המטרה שהיא לייצר יותר מקומות עבודה.
קריאה: זה לא השיג את המטרה.
קריאה: אבל אני סבור עדיין שיש אולי מקומות שצריך לתת להם את זה, כמו למשל בתי המלון היום.
קריאה: זה אינטרס לאומי ממדרגה ראשונה שבתי המלון האלה לא ייסגרו ולא ישמידו אותם מעל פני האדמה.
קריאה: זה נושא שבו אנחנו מצויים היום בצרה.
קריאה: יבואו זמנים טובים ויצטרכו לתפעל את המלונות מחדש.
קריאה: ראו את כלכלת ארצות הברית הגדולה, הכלכלה החופשית, שאין כמוה חופשית, שמאמינה בכלכלה חופשית.
קריאה: כשנפלו מגדלי התאומים, יומיים לאחר מכן ישבו בקונגרס ביחד עם הסנט ופה אחד החליטו להזרים לשוק 150-200 מיליארד דולר.
קריאה: הם הזרימו את הכסף כדי ליצור מקומות עבודה, כדי לא לדרדר את המשק שלהם.
קריאה: יש פעמים שצריכה הממשלה לקום ולעשות מעשה, כדי שהאבטלה פה לא תגאה, כדי שאנשים יקבלו פה שירותי בריאות כמו שצריך.
קריאה: אי-אפשר להתעלם מ-1.8 מיליארד שקל גרעונות של קופת חולים.
קריאה: האוצר יכול לומר שהם בזבזנים.
קריאה: התפקיד שלו הוא גם לבדוק שהם לא יהיו בזבזנים ולקצץ להם איפה שצריך.
קריאה: אבל אי-אפשר שכשמגיע איזשהו חוק כמו עידכון מנגנון אוטומטי לסל הבריאות, יבוא האוצר ויכניס הסתייגויות מצחיקות, תסלחו לי, לא רציניות ולא אחראיות.
קריאה: מה מבקש החוק?
קריאה: החוק בסופו של דבר מבקש דבר פשוט מאד, שבמידה שמספר תושבי מדינת ישראל יעלה, בהתאם לכך תעביר הממשלה יותר כסף.
קריאה: החוק מבקש שבמידה וכל שנה יהיו שינויים טכנולוגיים, אזי באחוז מסויים, 2% או 3% - ואני לא רוצה להתווכח כרגע על השאלה מה נכון יותר ומה נכון פחות – הממשלה הזאת תתקצב את המנגנון הזה.
קריאה: אנחנו מוציאים על אישפוז למעלה מ-10 מיליארד שקלים בשנה.
קריאה: האם אפשר להתעלם מזה כשאנחנו באים לעדכן את הדברים?
קריאה: אבל פשוט לא רוצים לשמוע.
קריאה: שלא לדבר על הביטוח הלאומי, שיש שם דברים מעוותים.
קריאה: אני אומר לכם שיש שם דברים מעוותים.
קריאה: כל יום נודע לי יותר ויותר על דברים מעוותים.
קריאה: כדי שתבינו במה מדובר, כדי לזעזע אתכם קצת, אספר לכם שילד שנולד היום ללא גפיים תחתונות לא מוכר כנכה במדינת ישראל.
קריאה: ואני צריך 80 מיליון שקל כדי שהוא יוכר כנכה.
קריאה: צריך לתת לו את זה בזכות.
קריאה: אם אנחנו רוצים לקרוא לעצמנו מדינת רווחה, אם אנחנו רוצים לתקן את עצמנו ולתקן את הראש המעוות שלנו, שהעשירים יילכו עם פחות כסף הביתה.
קריאה: אותם הורים, אותן משפחות, צריכים לטפל בילד הזה.
קריאה: תנו להם לאפשר לו את הדברים המינימליים.
קריאה: הם לא יהיו עשירים מזה.
קריאה: הם עדיין מוציאים יותר כסף על הדברים האלה.
קריאה: אם אנחנו לא רואים את זה – זו בעיה.
קריאה: אומרים לנו היום שיש בעיה של ביטחון.
קריאה: מעניין, כשיש בעיות של ביטחון, מי צריך לשלם עבור זה?
קריאה: – הנכים, החולים, החלשים, המפגרים.
קריאה: כל אלה צריכים לשלם עבור בעיות הביטחון.
קריאה: אבל חס וחלילה שהבנקים, שהמאיון העליון שיש לו ועוד יהיה לו – ועיני לא צרה, שיהיה לו, זה חלק מהכלכלה שלנו – לא ישלמו יותר.
קריאה: - שהם ישלמו יותר, שזה יירד על חשבונם, שהחלק שלהם בעוגה הזאת יהיה הרבה יותר גדול.
קריאה: אי-אפשר לבוא ולומר היום בצוק העתים: תתחשבו, אל תחוקקו, אל תעשו, תבינו את המצב.
קריאה: היה זמן שבו האוצר גבה 15 מיליארד שקלים מעבר לתחזית שלו.
קריאה: 15 מיליארד שקלים הוא גבה מעבר לתחזית והם הגיעו לקופת האוצר כמתנה מהשמיים.
קריאה: כמדומני, זה היה לפני שנה וחצי.
קריאה: אם בימים ההם היה בא האוצר לכנסת ואומר: ראו נא, גביתי 15 מיליארד שקל, יש לי חובות, אני אוהב להחזיר חובות וכדאי שנחזיר חובות כדי שהשם שלנו בעולם יהיה טוב – הייתי מקבל את זה.
קריאה: זה ראוי.
קריאה: אבל הכל צריך להיות פרופורציונאלי.
קריאה: צריכה להיות איזושהי מידתיות.
קריאה: למשל, מתוך 15 מיליארד שקל נחזיר חובות בהיקף של 12 מיליארד שקל, ולגבי 3 מיליארד הנותרים נעביר מהם מיליארד שקל לבריאות, מיליארד שקל לרווחה ומיליארד שקל לחינוך.
קריאה: מה היה רע בזה?
קריאה: ואז, אם היום היה בא אליי שר האוצר, או ראש הממשלה ואומר לי: רגע, כשהיתה לי אפשרות התייחסתי לכל הנושאים החברתיים, היום אני מבקש שאתה תתחשב – האמינו לי, עם אחריות לאומית רחבה, אני חושב שכל חברי הכנסת כאן היו ניצבים מסביב לשר אוצר כזה, או מסביב לראש ממשלה כזה שהיה מבקש את זה.
קריאה: הם היו מקבלים את הפנייה הזאת.
קריאה: זה נכון, זה צודק.
קריאה: אבל מה אנחנו למדנו?
קריאה: – למדנו בעצם שמה שלא נעשה תמיד לא יהיה, לא יהיה ולא יהיה.
קריאה: אומרים לנו לחכות לימים טובים.
קריאה: לא יכול להיות יום יותר טוב מאותו יום לפני שנה וחצי כשהיו 15 מיליארד שקל בקופת האוצר, ולא העבירו אף לא אגורה שחוקה אחת לנכים ולחולים.
קריאה: יותר מזה, מקשיחים קריטריונים למובטלים.
קריאה: האם מישהו יכול להאשים מובטלים?
קריאה: וזאת מעבר לאלה שמנסים לרמות, שהאחוזים שלהם הם לא בשמיים; אני לא רוצה להתווכח אם זה 20% או 25% או 15%.
קריאה: יש רשויות חוק, שהן תשפוטנה אותם ותאכופנה את החוק עליהם.
קריאה: אבל להאשים את המובטלים?
קריאה: האם זה הכסף של אבא של מישהו?
קריאה: זה הכסף שכל אחד מכם שילם אותו.
קריאה: הוא שילם פרמיה, כמו שהוא משלם פרמיה בביטוח רכב בידיעה שאם יגנבו לו את הרכב חברת הביטוח תשלם לו.
קריאה: הוא שילם את הכסף הזה ולכן אם הוא מובטל הוא צריך לקבל את הכסף הזה ולא צריך להקשיח את הקריטריונים האלה.
קריאה: כל בן-אדם נורמלי רוצה לעבוד.
קריאה: זו זכותו במדינה כזאת, יהודית ודמוקרטית.
קריאה: זו זכותו לקבל את הזכות האלמנטרית הזאת במקום העבודה.
קריאה: אם המדינה לא יכולה לתת לו עבודה – שתתכבד ותדאג לו לתשלום, לתשלום שהוא שילם אותו.
קריאה: זה לא כסף של המדינה.
קריאה: רבותיי, אני רוצה שתבינו.
קריאה: מנסים להציג את המובטלים כפרזיטים.
קריאה: מנסים להאשים את המובטלים במקום להאשים את האבטלה, וזה לא נכון.
קריאה: מעבר לכך, מבלי לבקר כרגע את עבודת פקידי האוצר, אני סבור שאי-אפשר לקחת את תקציב האוצר כל שנה, להלביש עליו איזשהו מקדם מסויים, להריץ אותו, אם צריך לקצץ פה ושם יקצצו ושלום על ישראל.
קריאה: מישהו באוצר צריך לעשות עבודה רצינית ולעבור על כל סעיף וסעיף.
קריאה: אני סבור שיש הרבה סעיפים שאפילו לא יודעים מה עושים איתם ומה לא עושים איתם, כדאיים או לא כדאיים.
קריאה: אי-אפשר לנהל זאת כך.
קריאה: יש דברים שהם אולי לא רלוונטיים יותר, אבל הם עדיין מתוקצבים.
קריאה: לעומת זאת, יש דברים חשובים שצריך לשנות את ההתייחסות אליהם.
קריאה: לכן, צריך להעביר כסף מסעיפים כאלה לסעיפים אחרים ואם לא עושים את זה התקציב הוא פחות איכותי.
קריאה: יש כסף במערכת, צריך רק למצוא את הכסף.
קריאה: כפי שאמרתי בתחילת דבריי, אני רוצה לציין משהו לגבי משרד החינוך.
קריאה: אני לא מרבה לנסוע לארצות הברית.
קריאה: הפעם האחרונה היתה הפעם השנייה שלי בארצות הברית.
קריאה: מכל מקום, בפעם האחרונה שהייתי בארצות הברית נפגשתי עם הרבה מאד פרופסורים בעניינים אחרים, בנושאי משפט, חוקה, והם העלו על נס את המוח היהודי שיש במדינת ישראל.
קריאה: אבל אני מסתכל על התוצאות של החינוך.
קריאה: 30%-35% מהבוגרים שלנו מקבלים תעודת בגרות.
קריאה: זו תעודת בגרות?
קריאה: זו תעודת עניות שבמדינת ישראל כזה אחוז מקבל תעודת בגרות.
קריאה: כל-כך הרבה כספים מושקעים שם ורק אחוז כזה של בוגרים מקבל תעודת בגרות?
קריאה: מישהו צריך לעשות סדר בתוך המערכת הזאת.
קריאה: מישהו צריך לבדוק לאן הולך הכסף.
קריאה: למה הילדים האלה לא מצליחים לעבור את בחינות הבגרות?
קריאה: לפחות 50%-60% מהילדים לא עוברים בגרות, ואלה ילדים עם פוטנציאל.
קריאה: אני אומר לכם: בארץ יש אנשים עם פוטנציאל גבוה.
קריאה: זה פשוט לא ברור.
קריאה: אתייחס עתה למשרד העבודה והרווחה.
קריאה: אני אומר את הדברים האלה כאן לידידי, שר האוצר, כדי שאולי הוא ייתן דעתו לנושא הזה.
קריאה: במשרד העבודה והרווחה, למשל, כתוצאה מהתקציב הנוכחי, ייחסרו 104 מיליון שקלים בכל מה שקשור לצמצום האבטלה.
קריאה: זאת אומרת, שאם אמרנו קודם שהמדינה חייבת לדאוג למקום עבודה לבן-אדם, הרי מתברר שיש שם קיצוץ של 104 מיליון שקלים.
קריאה: אם כך, התוצאה היא ברורה – האבטלה תלך ותגבר.
קריאה: אחר-כך יאשימו את המובטלים, אחר-כך יקשיחו את הקריטריונים כדי שהם לא יקבלו דמי אבטלה.
קריאה: לילדים ונוער בסיכון ולאלימות במשפחה ייחסרו 40 מיליון שקל.
קריאה: רק שלא נעמוד פה או על דוכן הכנסת, נזיל דמעות תנין ונאמר: זו נרצחה, זו נפגעה וזו נרצחה.
קריאה: אין כסף ואין עם מה לטפל בנושא הזה.
קריאה: יש פגיעה במכסות לטיפול במפגרים, נכים ואותיסטים.
קריאה: רבותיי, ייווצר מצב מאד עגום, שחלק מהנכים יקבלו את השירותים שהם זכאים להם וחלק לא יקבלו אותם.
קריאה: חסרים 25 מיליון שקלים.
קריאה: לטיפול בעבריינות ובהתמכרויות ייחסרו גם כן 13 מיליון שקלים.
קריאה: יש מחסור בעובדים סוציאליים, בעובדי טיפול ברשויות.
קריאה: מדובר על מחסור בהיקף של כ-700 משרות.
קריאה: לתחום הזה ייחסרו עוד 76 מיליון שקל.
קריאה: יש עוד נושא שקוצץ והוא תיגבור שירותי הביטחון, שנניח שזה פחות חשוב היום.
קריאה: אני יכול להתעלם מ-20 מיליון השקלים הללו.
קריאה: אבל, אדוני יושב-ראש הכנסת, תקשיב, חוקים בנושא עבודה ורווחה יהיו ללא מימון.
קריאה: כל הזמן מדברים על עליונות שלטון החוק ומבקשים שהחוק הזה יחול על כולנו.
קריאה: בזה שהממשלה לא מתקצבת חוקים שהכנסת הזאת חוקקה ב-70 מיליון שקל, היא הופכת להיות לעבריינית.
קריאה: היא עבריינית לכל דבר ועניין.
קריאה: היא יכולה לקצץ מדבר אחר ובלבד שהיא לא תהיה עבריינית.
קריאה: היא יכולה גם לנסות לבטל, להקפיא, זה בסדר.
קריאה: אבל ייחסרו 70 מיליון שקלים כדי לממן את החוקים בנושאי עבודה ורווחה.
קריאה: נושא נוסף – פיתוח ובינוי תשתיות.
קריאה: זה גם נושא חשוב.
קריאה: לנושא זה יחסרו 50 מיליון שקל.
קריאה: גם לשידרוג מערכות ומיכון יחסר כסף.
קריאה: זה לא בסדר, אבל אפשר יהיה לחיות עם זה ובצוק העתים אפשר להתחשב בדברים הללו.
קריאה: רבותיי, לגבי כל הנושאים הללו, הקשורים לחינוך, אבטלה, רווחה ובריאות, אי-אפשר שלא לומר שבסופו של דבר מי שמשלם את המחיר אלה האזרחים שנמצאים בשורות התחתונות.
קריאה: תמיד זה יגיע ויתנקז אל השכבה הזאת של האנשים.
קריאה: אשר על כן, מוריי ורבותיי, אני רוצה לומר לסיום שאני אישית, כיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, ואני בטוח שגם חלק גדול מחבריי חברי הכנסת, לא ניתן את ידינו להפוך את המדינה שבה אנחנו חיים למדינה שבה חוקי הג'ונגל שולטים, שרק החזק שורד והחלש יכול שייכחד.
זוהיר בעלול: תודה לחבר הכנסת טל.
זוהיר בעלול: אני רוצה לבשר חגיגית, חבר הכנסת טל, שההסתדרות יכולה לצאת לגימלאות בעקבות הנאום חוצב הלהבות שלך.
זוהיר בעלול: דיברת גם על המוח היהודי.
זוהיר בעלול: עכשיו אני מבין למה מוסר התשלומים שלנו ממש גואה בתקופה האחרונה ומככב במקומות הראשונים בעולם.
זוהיר בעלול: אני תמה כאשר אני שומע חברי כנסת מדברים על סוציאליזם, או על תקציב חברתי, ולא מצליחים לשנות את הגזירות.
זוהיר בעלול: רק אז אני תוהה האם באמת שבעל המאה הוא אכן בעל הדעה.
זוהיר בעלול: לכן, המאיון העליון אולי לפעמים מתווה את הדרך, לצערנו הרב.
זוהיר בעלול: עכשיו אני רוצה להזמין את ד"ר יוסי דהן, יושב-ראש מרכז אדווה.
תמר גוז'נסקי: ביקשתי סליחה מיוסי דהן.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להתנצל בפני כל המשתתפים.
תמר גוז'נסקי: בשעה אחת אני צריכה לנהל ישיבה וגם חברת הכנסת יעל דיין צריכה לנהל ישיבה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נצטרך לצאת מוקדם.
תמר גוז'נסקי: יש לי רק בקשה אחת, שבמסמך הזה תכניסו נקודה על ילדים.
תמר גוז'נסקי: שכחתם את הנקודה הזאת.
תמר גוז'נסקי: בחוץ יהיה מונח מסמך על ילדים.
תמר גוז'נסקי: מי שירצה יוכל לקחת אותו.
ד"ר יוסי דהן: שלום לכולם.
ד"ר יוסי דהן: כבוד שר האוצר, כבוד חברות וחברי הכנסת, זוהיר בעלול, קהל נכבד.
ד"ר יוסי דהן: אני רוצה לרדת טיפה לרמה הפוליטית, לרמה היום-יומית.
ד"ר יוסי דהן: אציג בפניכם ידיעה עיתונאית קטנה, האומרת כדלקמן: "חוק יסוד: זכויות חברתיות יוקפא".
ד"ר יוסי דהן: התבשל איזה "דיל".
ד"ר יוסי דהן: לא ברור בין מי למי.
ד"ר יוסי דהן: לא ברור מה התמורה.
ד"ר יוסי דהן: זה יתברר בהמשך.
ד"ר יוסי דהן: חוק יסוד: זכויות חברתיות אמור לדאוג לזכות לחינוך, לזכות לבריאות, לזכות לדיור, שהן זכויות אדם בסיסיות שנמצאות באמנת זכויות האדם של האו"ם, באמנות חברתיות.
ד"ר יוסי דהן: זה דבר גדול.
ד"ר יוסי דהן: חברי הכנסת כאן, היו צריכים להצביע בעד החוק הזה.
ד"ר יוסי דהן: החוק הזה, שמשקף פשוט את כללי המסגרת של חברה צודקת והוגנת, לא יהיה.
ד"ר יוסי דהן: יש לנו, כמובן, חוקי יסוד, כמו חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק יסוד: חופש העיסוק.
ד"ר יוסי דהן: הם דואגים, למשל, לבעלי הקניין.
ד"ר יוסי דהן: יש בחוק היסוד סעיף ששומר על הקניין של האזרחים.
ד"ר יוסי דהן: למי שיש הרבה יותר קניין השמירה עליו היא הרבה יותר חזקה, כנראה.
ד"ר יוסי דהן: יש חוק יסוד: חופש העיסוק, שעובד בעיקר לטובת המעסיקים.
ד"ר יוסי דהן: אולם חוק היסוד החשוב הזה, חוק יסוד: זכויות חברתיות, פשוט לא נכנס.
ד"ר יוסי דהן: כבר שבע שנים אנחנו עולים לכאן מדי שנה כדי להסתכל בפרטים של אי הצדק, למפות את העוול, לראות מה הן האותיות הקטנות של המצוקה, של אי השיוויון, ואנחנו מנסים להצביע על הדברים האלה, להצביע ברטוריקה כפי שחלק מהדוברים הקודמים הצביעו על הדברים.
ד"ר יוסי דהן: צריך להשקיע בחינוך.
ד"ר יוסי דהן: בוודאי שצריך להשקיע בחינוך.
ד"ר יוסי דהן: ולכן, אנחנו נקצץ בחינוך.
ד"ר יוסי דהן: צריך לדאוג לאבטלה, ולכן אנחנו נרדוף אחרי המובטלים.
ד"ר יוסי דהן: צריך לדאוג לחלשים, ולכן אנחנו נקצץ בגימלאות של אבטחת הכנסה.
ד"ר יוסי דהן: צריך "לטפל" בבעיית העובדים הזרים ולכן נגרש אותם במקום לדאוג לכך שישולם להם שכר מינימום כמו שקבוע בחוק, למשל.
ד"ר יוסי דהן: אלה הן מספר דוגמאות ולאחר מכן ד"ר שלמה סבירסקי יפרט.
ד"ר יוסי דהן: אני חושב שהקהל הזה, החברה האזרחית בכלל והארגונים החשובים שנמצאים כאן, הגענו לשלב חדש.
ד"ר יוסי דהן: אני חושב שהגענו לשלב הפעולה.
ד"ר יוסי דהן: אנחנו יודעים בדיוק מה העוול.
ד"ר יוסי דהן: ברור לנו מה צריך להיות.
ד"ר יוסי דהן: אני חושב שצריך לקום פה איזה כוח דמוקרטי, משמעותי, שפחות יכריח גם את חברי הכנסת באופן דמוקרטי לעשות את מה שצריך לעשות, כדי לקיים פה חברה צודקת והוגנת, שלא משאירה את החלשים בשוליים.
זוהיר בעלול: רשות הדיבור לד"ר שלמה סבירסקי ממרכז אדווה, שידבר על תקציב המדינה לשנת 2002 וסדר היום החברתי.
זוהיר בעלול: נדמה לי שדבריו יהוו את המבוא שאני מניח שיתנהל בינך, אדוני שר האוצר, לבין נציגי הגופים החברתיים.
ד"ר שלמה סבירסקי: אדוני שר האוצר, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה של הכנסת, שמארח אותנו בקביעות, חברי וחברות כנסת, נציגים ונציגות של עשרות ארגונים חברתיים.
ד"ר שלמה סבירסקי: הבטחתי לשר האוצר, שדחוק בזמן, ואנחנו קצת התאחרנו בגלל סידורי הביטחון בכניסה, לקצר בדבריי מאד ואעשה זאת.
ד"ר שלמה סבירסקי: אני רוצה לעמוד על שלוש נקודות, שלדעתי ראויות לדיון ולחשיבה מחדש בכל מה שנוגע לתקציב המדינה.
ד"ר שלמה סבירסקי: נקודה ראשונה נוגעת למוקד הדיון השנה על תקציב המדינה.
ד"ר שלמה סבירסקי: תקציב המדינה לשנה זו בכללותו, 95% ממנו, זהה לחלוטין לתקציב השנה שעברה.
ד"ר שלמה סבירסקי: ההבדל הוא בתוספת.
ד"ר שלמה סבירסקי: התוספת היא תוספת לביטחון.
ד"ר שלמה סבירסקי: מה שחשוב כאן הוא איך ממומנת התוספת הזאת.
ד"ר שלמה סבירסקי: לדעתי, הדרך שבה הוחלט לממן את התוספת משקפת את האידיאולוגיות הניאו-ליברליות ואת האידיאולוגיות הלא שיוויוניות שאיפיינו את מדיניות התקציב שלנו לפחות מאז 1985.
ד"ר שלמה סבירסקי: התוספת לביטחון באה על חשבון המשרדים החברתיים.
ד"ר שלמה סבירסקי: אני רוצה לפרט רק דבר אחד לגבי המשמעות המעשית של הפגיעה בשירותים החברתיים.
ד"ר שלמה סבירסקי: אם תרצו – זו פגיעה בציבור ענק, במחצית מהאוכלוסיה בישראל, ציבור הנשים.
ד"ר שלמה סבירסקי: מדוע?
ד"ר שלמה סבירסקי: מחצית מהנשים שמועסקות עובדות בשירותי המדינה.
ד"ר שלמה סבירסקי: בשירותי המדינה הנשים מהוות את עמוד התווך.
ד"ר שלמה סבירסקי: שני-שלישים מעובדי שירות המדינה הן נשים.
ד"ר שלמה סבירסקי: כאשר פוגעים בתקציבים חברתיים שנה אחר שנה – ואני מציע לזכור את זה – על מה אנחנו מדברים?
ד"ר שלמה סבירסקי: על פגיעה מעשית בציבור גדול.
ד"ר שלמה סבירסקי: כאשר אנחנו מדברים על שיוויון בין גברים ונשים, הנה, הדבר הזה של אי השיוויון בין נשים וגברים מתרחש עכשיו, מתרחש לנגד עינינו.
ד"ר שלמה סבירסקי: אם התקציב הזה עובר, פירושו קיבוע נוסף של אי השיוויון בין גברים לנשים.
ד"ר שלמה סבירסקי: זו נקודה ראשונה.
ד"ר שלמה סבירסקי: נקודה שנייה נוגעת להליך שהוא מעבר לתקציב על מרכיביו הספציפיים.
ד"ר שלמה סבירסקי: הנקודה השנייה נוגעת למעמד של משרד האוצר, יותר נכון של אגף התקציבים באוצר, מול הגוף הזה, מול הכנסת שבתוכה אנחנו יושבים.
ד"ר שלמה סבירסקי: לא כל-כך הרבה אנשים שמו לב לזה.
ד"ר שלמה סבירסקי: אבל בצמוד להצעת חוק התקציב והצעת חוק ההסדרים הופיעו השנה שני עמודים קצרים המתייחסים לתיקון לחוק יסוד: משק המדינה, שלפיו כל הצעה בעתיד שכרוכה בהוצאה תקציבית, כל הצעה של חברי כנסת וחברות כנסת, תזדקק לרוב של 61, זאת אומרת לרוב מיוחס.
ד"ר שלמה סבירסקי: גם כדי לשנות את עצם השינוי בחוק הזה יהיה צורך ברוב של 61 חברי כנסת.
ד"ר שלמה סבירסקי: זה אומר שחברי הכנסת מנוטרלים מכל חקיקה שיש לה משמעות תקציבית.
ד"ר שלמה סבירסקי: עכשיו, שימו לב למה שקרה ב-15 השנים האחרונות, 15 השנים של אידיאולוגיה ניאו-ליברלית בעיצוב התקציב.
ד"ר שלמה סבירסקי: מה שקרה הוא שהאיזון הצודק בא באמצעות מה שקרוי חקיקה פרטית ומה שאנשי האוצר אוהבים לקרוא לו חקיקה פופוליסטית.
ד"ר שלמה סבירסקי: כמה מהחוקים היותר מזהירים שלנו, חוק יום לימודים ארוך, חוק חינוך חובה לילדים מגיל 3 ואילך, חוק הדיור הציבורי – כל אלה באו באמצעות הכנסת.
קריאה: גם חוק שכר מינימום.
ד"ר שלמה סבירסקי: חוק שכר מינימום וחוקים רבים אחרים.
ד"ר שלמה סבירסקי: סליחה אם לא מניתי את הכל.
ד"ר שלמה סבירסקי: מרגע שזה נפסק השליטה האבסולוטית עוברת למשרד האוצר.
ד"ר שלמה סבירסקי: משרד האוצר השנה הגדיל לעשות.
ד"ר שלמה סבירסקי: למעשה משרד האוצר קובע בפועל את המדיניות החברתית בארץ.
ד"ר שלמה סבירסקי: שימו לב, תקציב משרד החינוך נקבע השנה לחלוטין במשרד האוצר.
ד"ר שלמה סבירסקי: משרד החינוך לא היה מעורב בזה.
ד"ר שלמה סבירסקי: חוזה לשלוש שנים על עלות סל שירותי הבריאות, שנחתם בין שר האוצר לשר הבריאות, קובע לשלוש השנים הבאות את מדיניות הבריאות.
ד"ר שלמה סבירסקי: אנחנו עדים שנה אחר שנה לניסיונות להשתלט על הביטוח הלאומי, למשל – אם כי השנה זה לא הופיע, זה הופיע בשנה שעברה – איחוד הגבייה בין מס הכנסה לדמי ביטוח לאומי.
ד"ר שלמה סבירסקי: זה דבר שצריך להדליק אצלנו נורה אדומה חזקה מאד.
ד"ר שלמה סבירסקי: עכשיו, ראו, יש צורך בוודאי באיזשהו גוף תכנון לאומי שיקבע מה אנחנו רוצים שיהיה פה בעוד 20 שנה, או בעוד 40 שנה.
ד"ר שלמה סבירסקי: האוצר הוא לא הגוף הזה.
ד"ר שלמה סבירסקי: אגף התקציבים הוא לא הגוף הזה.