GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זוהיר בעלול: תודה רבה למר גיסין.
זוהיר בעלול: גב' אילנה בקאל, בבקשה.
זוהיר בעלול: אחריה – חבר הכנסת מיקי איתן.
אילנה בקאל: שלום לכולם, אני מצטערת שהאדון, שר האוצר, לא מכבד אותנו בנוכחותו.
אילנה בקאל: כנראה שיש דברים הרבה יותר חשובים.
אילנה בקאל: הוא ישב כל הלילה.
אילנה בקאל: עמותת "אחותי", עמותה שאני מייצגת פה, היא עמותה שהוקמה על-ידי נשים מזרחיות והיא הגיעה לכנס הפמיניסטי ב-1999 במגמה לבוא ולכנס נשים שאינן ולא היו על סדר היום הציבורי.
אילנה בקאל: מדובר בעיקר בייצוג של נשים פועלות ונשים ברמות השכר הנמוכות במשק.
אילנה בקאל: המטרות של העמותה הן שינוי סדרי העדיפויות בחברה הישראלית על-מנת לעודד מודעות בקרב נשים מזרחיות בחברה הישראלית בכללותה לגבי מצבן המושתק, המודחק והמדוכה של ציבור הנשים; לקדם זכויות כלכליות, תרבותיות, תעסוקתיות והשכלתיות של נשים מזרחיות בפר ושל ציבור הנשים בכלל.
אילנה בקאל: העמותה רוצה לקדם את הפינות החשוכות בחברה הישראלית, באוכלוסייה הערבית ובאוכלוסייה היהודית.
אילנה בקאל: אנחנו מבקשות לטפל בנשים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, בעיקר בתחום העבודה.
אילנה בקאל: מצב הנשים העובדות במפעלים הוא הכי קשה.
אילנה בקאל: כנ"ל לגבי הנשים המועסקות ברמות השכר הנמוכות במשק.
אילנה בקאל: הרבה נשים, במיוחד נשים עולות מחבר העמים ועולות מאתיופיה, הן בעלות משפחות חד-הוריות והן לא עומדות בנטל הכלכלי של פרנסת המשפחה.
אילנה בקאל: המצב הכלכלי הקשה, היעדר השכלה, היעדר הכשרה מקצועית וחוסר במקומות תעסוקה בכלל, מאלץ נשים, יהודיות וערביות, בכפרים, בעיירות פיתוח ובשכונות מצוקה, לעסוק בכל סוג עבודה מוצע, גם כאשר מדובר במקומות עבודה שלא מבטיחים יציבות, כמו חברות כוח אדם, בתנאי עבודה לא נאותים וללא כל אפשרות להתארגן.
אילנה בקאל: במשפחות רבות הנשים הן המפרנסות היחידות, כאשר בני הזוג מובטלים.
אילנה בקאל: אנחנו מכירים עשרות ומאות נשים אתיופיות, נשים בדוויות, נשים דרוזיות, שזה המצב אצלן.
אילנה בקאל: אנחנו מנסים לייצג נשים זנוחות שאין להן כוח פוליטי לא בתוך קבוצות ההתייחסות שלהן, לא בקרב ארגוני הנשים, וכמובן לא בסדר היום הציבורי של מעצבי המדיניות בישראל.
אילנה בקאל: בשבועות האחרונים אנחנו נתקלות ביותר נשים שנפלטו אל תוך מעגל האבטלה.
אילנה בקאל: זה כולל מאות נשים דרוזיות, שסגרו את מפעלי הטכסטיל בכפרים שלהן, ונשים מזרחיות ותיקות, אתיופיות ועולות מחבר העמים בדרום הארץ.
אילנה בקאל: חלקן נזרקו לקבלת דמי אבטלה.
אילנה בקאל: חלקן מקבלות דמי אבטלה ל-4 חודשים, מכיוון שהן צעירות מגיל 30, ולגבי האחרות שהן ממשפחות חד-הוריות רוצים לקחת את הבטחת ההכנסה.
אילנה בקאל: אנחנו מכירים את כל הסיפורים של תכנית ויסקונסין.
אילנה בקאל: לדאבוני הרב, השר איננו פה ואם הוא לא יודע, הנשים האלה רוצות להתפרנס בכבוד.
אילנה בקאל: הנשים האלה לא רוצות להיות נטל על המדינה.
אילנה בקאל: הנשים האלה רוצות להביא פרנסה הביתה ולחנך את הילדים שלהן.
זוהיר בעלול: אני חושב שהנקודות הובהרו דיין.
אילנה בקאל: אומר עוד משפט אחד לגבי השאלה מאיפה לוקחים וכו'.
אילנה בקאל: משנת 1976 יש עידוד הון תעשיינים בכל מיני מקומות בארץ.
אילנה בקאל: אפשר לקחת מהם את הכסף שהם קיבלו ולהגיד להם להחזיר את הכסף לאותם מפעלים, לתת אופציות, הכשרה מקצועית נאותה ולאפשר לנשים האלה לעבוד.
אילנה בקאל: אנחנו מדברים על תקציב ביטחון שהוזרמו אליו מיליונים, ועדיין מוזרמים אליו מיליונים בכל תקציב ותקציב.
אילנה בקאל: על ראשנו מתרגשת אינתיפאדה כלכלית.
אילנה בקאל: לאנשים רעבים אין מה להפסיד.
אילנה בקאל: זה האסון הבא שלנו.
זוהיר בעלול: תודה רבה.
זוהיר בעלול: חבר הכנסת מיקי איתן, בבקשה.
זוהיר בעלול: יש לך 120 שניות בלבד.
מיכאל איתן: ב-120 שניות אפשר לומר דברים כמו שאתה משדר את הכדורגל.
זוהיר בעלול: עם הארכה.
מיכאל איתן: תארו לעצמכם לרגע אחד שהיינו מגיעים למסקנה שבמדינת ישראל גדלים ילדים כשמערכת החינוך והמערכות הממשלתיות והציבוריות אינן מלמדות אותם קרוא וכתוב.
מיכאל איתן: פשוט הם לא לומדים קרוא וכתוב, וזהו.
מיכאל איתן: מה הייתם אומרים?
מיכאל איתן: – שצריך להשאיר את המצב כמות שהוא כי יש בעיות מצוקה אחרות וצריך להוסיף יותר לכלכלה, לבריאות ולמזון?
מיכאל איתן: – נכון.
מיכאל איתן: אבל הייתם אומרים שמוכרחים למצוא את המשאבים המתאימים, כי אחרת אנחנו לעולם לא נצא מהמצב שבו אנחנו נמצאים וננציח את העוני במדינה הזאת על-ידי זה שגדל דור נוסף של ילדים שלא יוכלו לייצר מספיק בשביל שהם יוכלו להתקיים.
מיכאל איתן: ללא יידע בקרוא וכתוב אף אחד לא יוכל לייצר את המשאבים הנדרשים לקיומו הוא.
מיכאל איתן: הדברים זהים במאה אחוז לגבי נושא טכנולוגיית מידע ומיחשוב.
מיכאל איתן: לכן, נדהמתי כששמעתי שתכנית שבאה לתת גישה לעשרות אלפי ילדים שאין להם בבית מחשבים, שלא יכולים להגיע לטכנולוגיה, שלא יכולים ללמוד את הא-ב של מקומות התעסוקה של הדור הבא, נתקלת בביקורת כאן, בחדר הזה.
מיכאל איתן: זו אי-הבנה.
מיכאל איתן: זה פספוס גדול.
מיכאל איתן: באתי למחות על כך.
קריאה: לא יודעים אנגלית.
קריאה: אתה מדבר על מחשב?
מיכאל איתן: אומר לכם עוד דבר: התכנית הזאת, אם אתם רוצים או לא רוצים, תלך, כי יש בה צורך, השטח דורש אותה והיא תתבצע, גם אם יש כאן אנשים שחושבים שעדיף למחוק אותה מסדר היום הלאומי בגלל סיבות שאני לא יכול לרדת לעומקן.
זוהיר בעלול: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי איתן.
זוהיר בעלול: רשות הדיבור לגב' סביליה שפה, מה-BGA.
סביליה שפה: אני רוצה להתריע ולהזמין למפגש הפגנה.
סביליה שפה: דבר אחד לא עלה פה והוא הקשר בין בעלי ההון לשלטון.
סביליה שפה: יש את ועידת העסקים בישראל.
סביליה שפה: כולכם קיבלתם פה דף מהפורום לאבטלה, ועידת העשוקים השנייה.
סביליה שפה: אנחנו עשוקים, אנחנו המונים.
סביליה שפה: מנעוריי אני עוקבת אחר תהליכים היסטוריים סוציאליים, ומעודי לא ראיתי שום שינוי לטובת העם שהתחיל מלמעלה.
סביליה שפה: חברה', זה יפה לדבר.
סביליה שפה: העשייה היא בידינו.
סביליה שפה: אם הגענו לשלב הפעולה, כמו שנאמר, אם אנחנו לא רוצים למות מרעב – קדימה, להצביע ברגליים, להגיע להפגנה של ועידת העסקים, לעמוד בחוץ עם שלטים ולהצביע על הקשר של ההון והשלטון, כי זאת הרעה החולה.
זוהיר בעלול: בנימין גונן, בבקשה.
בנימין גונן: קודם כל, אני מברך את מרכז אדווה, שעושה דבר נהדר, בזה שאחת לשנה, בעת הדיון על התקציב, הוא מכנס את האנשים שמשתתפים פה.
בנימין גונן: אני רק שואל את עצמי שאלה, ואני יושב כאן מההתחלה: האם כבוד השר חי במדינת ישראל כמו שאני חי בה?
בנימין גונן: נדמה לי שאלה שני סיפורים שונים.
בנימין גונן: אני יודע שמטיחים האשמות.
בנימין גונן: ה"ירוקים" אשמים, העובדים הזרים אשמים, הממשלות הקודמות אשמות.
בנימין גונן: נאמר שיש מצב נהדר בארץ, שבונים דירות, שאנשים רצים ואנשים קונים.
בנימין גונן: איפה אנחנו חיים?
בנימין גונן: במדינת ישראל?
בנימין גונן: ביום שישי, בעיתון "ידיעות אחרונות", נכתב כי אנשים נוברים בפחי זבל כדי להשיג אוכל ליום אחד.
בנימין גונן: זו השאלה.
בנימין גונן: אני לא רוצה להתחמק.
בנימין גונן: מאיפה לקחת כסף?
בנימין גונן: אגב, אני מרגיש עכשיו במצב כמו השר פרס שבא לאו"ם ואמר:
בנימין גונן: רוב הציבור בעד מדינה פלשתינאית, אני גם חושב כך, אבל אני לא יודע אם הממשלה שלי חושבת כך.
בנימין גונן: אני לא מדבר עכשיו בשם מה שהנהגת ההסתדרות אומרת.
בנימין גונן: אדבר בשמי.
בנימין גונן: אני רוצה לומר דבר אחד: צריך להיות אמיצים וגם להגיד מאיפה לקחת את הכסף.
בנימין גונן: זה לא מקרה שמכל המספרים שהיו מונחים לפני השר הוא שכח, למשל, מספר אחד קטן: כמה סובסידיה המעסיקים קיבלו במשך השנה הזאת, מס מקביל וכיוצא בזה?
בנימין גונן: זה רק 11 מיליארד שקל.
בנימין גונן: זה נכון?
בנימין גונן: מספיק זה.
בנימין גונן: כשאין מאיפה לקחת מדברים על מיליון, על 2 מיליון ועל 3 מיליון.
בנימין גונן: דבר נוסף – השר שמו סילבן שלום.
בנימין גונן: אני אומר לכם שאם בדיונים האלה, שהם דיונים חשובים כשלעצמם, לא נראה את הקשר בין הלחם והשלום, לא השר שלום, אנחנו חוטאים לאמת ולא נפתור אף בעיה.
בנימין גונן: אני בעד זה שאלה שמקבלים שכר גבוה מאד יורידו קצת משכרם.
בנימין גונן: אבל הנקודה המרכזית היא בהוצאות האדירות למלחמה, בהוצאות האדירות להתנחלויות, בהוצאות האדירות לישיבות.
בנימין גונן: פעם, כשהייתי בנגב, הצעתי הצעה פשוטה מאד.
בנימין גונן: אני רוצה לבנות את הנגב.
בנימין גונן: צריך לבנות את הנגב.
בנימין גונן: כמה תושבים גרים בנגב?
בנימין גונן: רוצים לצמצם את התעשייה במרכז הארץ.
בנימין גונן: יהיו משאיות, רכבות ואולי גם מטוסים שיגיעו לשם.
בנימין גונן: אבל צריך לפתח את הנגב.
בנימין גונן: בשביל לפתח את הנגב יש לי הצעה פשוטה מאד: להעביר את כל ההתנחלויות לנגב עם התקציבים.
זוהיר בעלול: רשות הדיבור לפרופ' אלי שמיר, שהוא יושב-ראש פורום משפחות נכי הנפש.
פרופ' אלי שמיר: רבותיי, כאשר מדברים על סרטן זה פותח את הלב.
פרופ' אלי שמיר: כאשר מדברים על מחלות לב זה פותח את הכיס.
פרופ' אלי שמיר: כאשר מדברים על מחלות נפש הכל נסגר, הכל סגור.
פרופ' אלי שמיר: שמעתם פה את מידד גיסין מדבר על טייס אוטומטי לסל שירותי הבריאות, שזה 20 מיליארד שקל.
פרופ' אלי שמיר: מזה בריאות הנפש לא מקבלת אגורה אחת.
פרופ' אלי שמיר: הם נמצאים מחוץ לסל הזה.
פרופ' אלי שמיר: תקציבם לא מתעדכן במשך שנים.
פרופ' אלי שמיר: אני מדבר על הבעיה הרפואית.
פרופ' אלי שמיר: הם לא שייכים לקופות החולים.
פרופ' אלי שמיר: זה החריג הרפואי היחיד שנמצא מחוץ לביטוח ולהפעלה.
פרופ' אלי שמיר: מה קורה בשטח?
פרופ' אלי שמיר: קורה שבתחום שהוא שקול לסרטן ולמחלות לב יש אוכלוסיה אדירה של מאות אלפי אנשים, עם המשפחות שלהם, שלא מקבלים בכלל טיפול מרפאתי.
פרופ' אלי שמיר: הרוב הגדול נזקקים לרפואה פרטית ללא שום ביטוח, או שלפעמים – וזה הדבר הכי גרוע - הם נדחפים ללכת לאישפוז מאולץ מפני שהם לא יכולים לקבל תור במרפאה.
פרופ' אלי שמיר: הדבר הזה הוא בניגוד למה שהיה כתוב בחוק בריאות ממלכתי כשהוא נחקק.
פרופ' אלי שמיר: היה כתוב שם: טייס אוטומטי, ותוך שלוש שנים השירות יחזור לקופות החולים.
פרופ' אלי שמיר: מה קרה?
פרופ' אלי שמיר: אותה כנסת, שאנחנו מדברים בה היום, הקפיאה את זה בחוק ההסדרים משנת 1997.
פרופ' אלי שמיר: זה מוקפא עד היום.
פרופ' אלי שמיר: עד היום חולי הנפש אינם יכולים לקבל טיפול מרפאתי.
פרופ' אלי שמיר: אני לא רוצה שום דבר מעבר למה שיש לכל החוליים האחרים.
פרופ' אלי שמיר: לכל החוליים האחרים, אורטופדיה, לב, סרטן, לכל המרעין בישין יש קופות חולים וקופות החולים מטפלות בהם, חוץ מאשר בריאות הנפש.
פרופ' אלי שמיר: סליחה, גם רפואת שיניים היא בחוץ.
פרופ' אלי שמיר: את זה כולנו יודעים.
פרופ' אלי שמיר: אבל אתם לא יודעים – וזה המסר העיקרי שרציתי לתת לכם, לחברי הכנסת שאינם ולשר האוצר – שבריאות הנפש היא כמו רפואת שיניים.
פרופ' אלי שמיר: החולים צריכים ללכת לרופא, לפסיכיאטר או לפסיכולוג פרטי.
פרופ' אלי שמיר: את הדבר הזה קל מאד לתקן.
פרופ' אלי שמיר: הוא גם לא יקר במיוחד.
פרופ' אלי שמיר: זה לא דורש מאות מיליונים.
פרופ' אלי שמיר: זה דורש קצת כסף בתיקון שגיאות העבר.
פרופ' אלי שמיר: אבל זה בעיקר שהכנסת והממשלה יכולה לבצע אותו תוך זמן קצר.
פרופ' אלי שמיר: רק אינטרסים מאד מאד צרים מונעים את הדבר הזה.
זוהיר בעלול: תודה לפרופ' שמיר.
זוהיר בעלול: רשות הדיבור לגב' לילי אינטרקרדו.
לילי אינטרקרדו: קודם כל, זה ששר האוצר עזב אותנו בלי לשמוע אותנו – זה מראה איך הוא מכבד את צרכי המדינה לתקציב.
לילי אינטרקרדו: אני חושבת שהוא לא שר הביטחון.
לילי אינטרקרדו: אין שום דבר חשוב יותר מהדיון שמתקיים כאן היום.
לילי אינטרקרדו: לכן, שלא יבקש כבוד מהאנשים כשהוא לא נותן לנו כבוד.
לילי אינטרקרדו: מר דוד טל, אני מאד מבקשת שהוא לא ייצא לפנסיה.
לילי אינטרקרדו: לאור מה ששמעתי ממנו, לאור השקפת עולמו, אני מבקשת ממנו להישאר כאן לטובת כולנו.
לילי אינטרקרדו: אני מחיפה ואני חברה בארגון "אישה לאישה".
לילי אינטרקרדו: אני חברה בפורום לבחירה חופשית של נישואין וגירושין.
לילי אינטרקרדו: אני חברה גם בארגון העגונות.
לילי אינטרקרדו: אבל לא על זה אני רוצה לדבר, אלא אני רוצה לדבר ממש על התקציב של כל המדינה.
לילי אינטרקרדו: שר האוצר דיבר על משהו יפה, על כך שצריך לבנות כבישים, כדי שהמובטלים והאנשים המרוחקים יוכלו להגיע למרכז הארץ.
לילי אינטרקרדו: אני רוצה לספר בשני משפטים אנקדוטה.
לילי אינטרקרדו: קראתי על "שטעטל" בשם חלם, שהיו בו רק אנשים לא חכמים.
לילי אינטרקרדו: פעם הרב היה צריך ללכת לרב יותר גדול וירד שלג.
לילי אינטרקרדו: השלג היה יפה וכדי שהוא לא יקלקל את השלג ברגליים שלו הוא עלה על שולחן וארבעה בחורי ישיבה הביאו אותו אל הרב.
לילי אינטרקרדו: כלומר, היו ארבעה אנשים שקלקלו את השלג.
לילי אינטרקרדו: כך בדיוק הפתרון שהשר אמר.
לילי אינטרקרדו: למה יש בארץ מובטלים?
לילי אינטרקרדו: מפני שנתנו לבעלי בתי החרושת לצאת לירדן, למצרים, להונגריה, לרומניה, לצ'כוסלובקיה.
לילי אינטרקרדו: יש לנו מעט אדמה בארץ ועכשיו אנחנו רוצים לקלקל חלק ממנה בכביש גדול וגם לשלם המון כספים.
לילי אינטרקרדו: אני מאשימה את כל הכנסות ואת כל השרים הקודמים.
לילי אינטרקרדו: למה?
לילי אינטרקרדו: מפני שכך הגענו לאט לאט למצב הזה.
לילי אינטרקרדו: אני חושבת שכל החוקים, כולל כל ההסדרים של כל המסדרים, מביאים אותי לחשוב שמדובר באנשים חסרי מצפון וחסרי מקצוענות.
לילי אינטרקרדו: היה לנו תקציב יותר גדול ואנחנו צריכים לקבל חלק מהכסף בחזרה מהמשכורות שלהם ומהפנסיות הגדולות שלהם, מפני שהם עבריינים.
לילי אינטרקרדו: בחוץ יש תמונות של אנשים שמתו בשביל המדינה הזאת.
לילי אינטרקרדו: היום מדובר לא בקבלנים שבונים את המדינה אלא בחבלנים של המדינה.
זוהיר בעלול: תודה לכולכם.
יצחק סבן: אני רוצה לגעת בנקודה אחת שהיא מאוד מאוד חשובה למרות שלא הגעתי לסיכום עם המשרד.
בתיה ארטמן: במקרה חירום לרופאים יש סמכות לבצע את הפרוצדורה בלי בית-משפט.
בתיה ארטמן: זאת אומרת, הנושא הזה מכוסה.
שלווה ליבוביץ: לכן אני חושבת שכדאי בקטע הזה לחכות להצעת החוק.
דוד טל: אני אומר – ואני לא רוצה שזה יישמע כדבר שלילי – שהוועדה מחזיקה איזשהו שוט מעל הממשלה כדי שהגלגלים ינועו יותר מהר.
דוד טל: אני לא יודע כמה פעמים בשבוע מתכנסת ועדת רוטלוי לדון בנושא.
דוד טל: אם מתכנסים פעם בשבוע או פעם בחודש, אני מניח שיתכנסו פעמיים-שלוש בשבוע או בחודש.
אורית עמיאל: אנחנו התחלנו בחודש מאי להקים את שירותי האומנה בדרום כאשר בעצם מה שמעלה חבר הכנסת סבן הוא אחד הנושאים בו אנחנו עוסקים כאשר אין לנו עדיין סטטיסטיקות בנושא.
אורית עמיאל: אנחנו לא יודעים עדיין כמה אנשים כאלה ישנם, אנשים שקיבלו ילדים אליהם הביתה ושהייתה הזדקקות לאפוטרופסות ואיכשהו בתהליך של ההעברה מועדת החלטה זה לא בוצע.
אורית עמיאל: מבחינת ועדות ההחלטה אני יודעת שלוועדות ההחלטה אין מערכת משפטית מבקרת.
אורית עמיאל: זאת אומרת, אחרי דיון בוועדת החלטה יש מקרים, כפי שמציין חבר הכנסת סבן, בהם יוצאים ילדים כאשר יש הורה חולה נפש או הורה בגמילה מסמים בצרפת או הורה אחד נפטר, ולצערי ועדת ההחלטה לא מחליטה במקביל להוצאה גם על אפוטרופוס.
דוד טל: הייתי רוצה לבקש מחבר הכנסת סבן להעביר לבתיה ארטמן את המקרים הספציפיים וזאת ללא כל קשר להצעת החוק.
דוד טל: אם אפשר לעזור לילד זה או אחר בניתוח או בבעיה כזו או אחרת, הייתי רוצה שזה יטופל.
דוד טל: אני מבקש שבתיה ארטמן או חבר הכנסת סבן ידווחו לי שהנושא טופל והוסדר.
יצחק סבן: לגבי הביטוח הלאומי.
יצחק סבן: יוצא שילד מגיע למשפחת אומנה בגיל צעיר ואולי תינוק והוא נמצא אצל המשפחה הזו כ18- שנים שלאחריהן הוא הולך לצבא וכשהוא חוזר מהצבא הוא לא מכיר את ההורים הביולוגיים שלו אלא מכיר רק את מי שגידל אותו במשך 18 שנה.
יצחק סבן: במצב זה קורה שלפעמים הילד נופל כנטל על המשפחה כאשר צריך לשלוח אותו ללמוד, צריך לשלוח אותו להכשרה למקום עבודה וכולי, והנטל הוא נטל כבד על המשפחה.
יצחק סבן: חשבתי למה הביטוח הלאומי לא ישלם למשפחה כזאת כחסכון עד גיל 21 - מה עוד שלפעמים לאותו ילד אין משפחה ביולוגית שתקבל את הכסף הזה – ואחרי גיל 21 הוא יקבל את הכסף מותנה בלימודים וכולי.
יצחק סבן: על זה קיבלתי הסכמה מצד משרד העבודה והרווחה לתשלום חמישים אחוזים בלבד ואני לא מבין למה מדובר בחמישים אחוזים ולא במאה אחוזים.
שלווה ליבוביץ: אנחנו רוצים שההורים הביולוגיים יהיו בקשר עם הילדים כשהם באומנה.
שלווה ליבוביץ: אם אנחנו ניקח את קצבת הילדים, יגידו לנו שמאחר שלקחתם, לא נבוא לבקר את הילדים כי לא יהיה לבוא עם מתנה לילד או לקחת את הילד לבילוי כלשהו.
דוד טל: במקרים שקבעו שיש קצבת ילדים, מה הרעיון שעמד מאחורי זה?
דוד טל: הקצבה ניתנת לילד או להורה?
לאה רוזנברג: לגבי המקרים החריגים שהועלו כאן.
לאה רוזנברג: בחוק שלנו יש אפשרות כאשר רואים שבקצבה לא משתמשים לטובת מי שהיא ניתנה, המוסד יכול למנות כמקבל קצבה את מי שהילד נמצא בחזקתו.
לאה רוזנברג: זה סעיף כללי בחוק.
בתיה ארטמן: בעניין קצבאות השאירים, אנחנו עשינו את ההסדר עם האפוטרופוס הכללי כדי שהוא ישמור את הכספים האלה.
דוד טל: ממתי משאירים ילד בגיל 18 במשפחות אומנה?
עמיחי כץ: משרד האוצר לא מתנגד להעברת קצבאות ילדים, או ארנונה או כל הזכויות, בתנאי שכמובן זה ייגרע מחלקה של המשפחה השנייה.
דוד טל: גבירתי מנהלת הוועדה, אנחנו נקבע דיון נוסף לעוד חודש מהיום.
דוד טל: כל הנושאים שימצאו לנכון משרד העבודה, משרד המשפטים, חבר הכנסת סבן ויכולים להגיע עליהם להסכמה והם חלק מהחוק הגדול שעתיד להיות, מבחינתי זה בסדר שיועלו.
דוד טל: אני לא חוסם רעיונות.
דוד טל: כל רעיון שיגיעו עליו להסכמה, ודאי שהוא טוב.
דוד טל: יכול להיות שיהיו רעיונות אחרים שיהיו חלוקים בהם ואז הוועדה תצטרך לשקול.
דוד טל: אני מציע שיבואו לכאן רק דברים שהם בהסכמה, היות שלוועדה הזאת אין מספיק זמן ללמוד את הנושא הזה ולהיכנס לנבכי החוק מאחר שחברי הוועדה לא מספיק מקצוענים, מבלי לפגוע באחד מחברי הכנסת.
דוד טל: כאשר מגיע חוק שישבו עליו אנשי המשרדים השונים, אני יכול להיות סמוך ובטוח שראו את זה בראייה רחבה יותר, יסודית יותר וטובה יותר מאשר חברי הכנסת.
דוד טל: אני רוצה להודות לחבר הכנסת סבן על שהסכים להקפיא במידה מסוימת את החוק לחודש ימים למרות שהייתי נכון לעבור היום על החוק ולהעלות אותם למליאה.
דוד טל: אני חושב שהפעם זה נכון שעורכת-הדין ארטמן תגבש את הדברים ובעוד חודש כאמור נשב ונדון.
אילן גילאון: אני פותח את ישיבת הוועדה.
אילן גילאון: הנושא שיידון היום הוא תקציב משרד העבודה והרווחה.
אילן גילאון: הוועדה תשמיע, ותשמע מהשר את התחזיות לשנה הקרובה.
אילן גילאון: אדוני השר, לפי מה שאנו שומעים, התקציב לשנה הקרובה לעומת השנה החולפת הוא גדול בשבעה אחוזים.
אילן גילאון: אנו רוצים שתסביר לנו איך אתה מתכוון להיאבק כדי להגדיל את התקציב ובאיזה סדר עדיפויות אתם משתמשים השנה עקב בעיות האבטלה.
שלמה בניזרי: הדברים מחולקים לשלושה: משרד העבודה, הרווחה, הביטוח הלאומי.
שלמה בניזרי: אני אתחיל לדבר על ההתמודדות עם הגידול באבטלה.
שלמה בניזרי: השבוע התבשרנו כי ישנה עלייה גדולה, מ- 8.9% ברבעון הקודם, ל- 9.3%, דבר שמעיד על צמיחה גדולה באבטלה.
שלמה בניזרי: הנתונים הללו לא מסתדרים עם הנתונים הקיימים בשירות התעסוקה.
שלמה בניזרי: בשבוע שעבר אנו פרסמנו נתונים אחרים לגמרי.
שלמה בניזרי: לפי הנתונים האלה, ישנה בחודשיים האחרונים ירידה של אחוז לעומת החודשים יולי, אוגוסט, ספטמבר בהם היתה עלייה כמעט בכל חודש של 3.5%, 3.75%, 2%, ופתאום בחודשיים האחרונים היתה ירידה.
שלמה בניזרי: אני נתבקשתי להסביר זאת, ואמרתי כי למרות שאנו עדים בתקשורת לגל של פיטורין במשק, לפי הנתונים שיש במשרד העבודה, יש פחות פיטורין.
שלמה בניזרי: יכול להיות גם, כי הסיבה לכך היא המדיניות הקשה שבה אני נקטתי בשירות התעסוקה, כאשר הוריתי לכל המנהלים לא לחלק בקלות את האישורים שבן אדם מסוים לא מוצא עבודה, אלא אם יש סירוב.
שלמה בניזרי: צריך להתעקש על כך, כיוון שיש מקומות עבודה במשק.
שלמה בניזרי: אנחנו פעלנו רבות בשירות התעסוקה, וכעת אנו עורכים גם קורסים למשווקים שישווקו וישיגו עבודות שיעברו דרך שירות התעסוקה, ולא רק דרך חברות כוח האדם.
שלמה בניזרי: בנוסף לכך, הגשתי תכנית חירום לממשלה למלחמה באבטלה וצמצומה, אשר אושרה לפני חודשיים.
שלמה בניזרי: תכנית זו כללה הכשרות מקצועיות נוספות, השלמת השכלה.
שלמה בניזרי: אנו כללנו בתוכנית זו הצעה לתגמל עובדים בחקלאות, שבינתיים לא כל כך מצליחה, כיוון שישראלים לא רוצים לעבוד בחקלאות.
שלמה בניזרי: התפקיד שלי, הוא לא ליצור עבודה, אלא להיות מתווך עבודה, אך בכלים המצומצמים שיש בידי הצלחתי ליצור מקומות עבודה ולצמצם את מספר המובטלים, אך אסור לנו לשכוח כי אנו נמצאים במשבר כלל עולמי, ומדינת ישראל בנוסף על כך סובלת אינתיפאדה מקומית שגורמת לנו לפגיעה קשה בענף התיירות ובכל הענפים הקשורים בענף זה, ועל כן זה המצב באבטלה.
שלמה בניזרי: מי שיסתכל על הנתונים יראה, כי העלייה באבטלה גדולה יותר בקרב האקדמאים.
שלמה בניזרי: בשכבות הנמוכות יותר הצלחנו בחודשים האחרונים ליצור איזון ונתונים חיוביים יותר, באמצעות הפעולות בהן נקטנו, שיורגשו יותר בחודשים הבאים.
שלמה בניזרי: אני אמרתי, שאני לא אוהב את העניין של אנשים המנצלים לרעה את העניין של דמי האבטלה, וכי אנו רוצים לבדוק את העניין, ומיד ספגתי התקפה כלל ארצית גם מחברי כנסת ושרים, אשר שאלו מדוע אני מתנכל למובטלים.
שלמה בניזרי: אני אמרתי כי אני מנסה למצוא דרך כדי לסייע למובטלים.
שלמה בניזרי: צריך לטפל גם באבטלה וגם במובטלים.
אילן גילאון: כאשר מובטל לא רוצה לעבוד, נשאלות שתי שאלות.
אילן גילאון: מדוע אין לו עבודה?
אילן גילאון: מדוע הוא לא רוצה לעבוד?
אילן גילאון: אי אפשר לחפש כל הזמן את האזרחים.
שלמה בניזרי: אנחנו מחפשים כל דרך כדי לעזור למובטלים, אך אתם צריכים להבין את המצוקות שקיימות במדינה.
שלמה בניזרי: כאשר אנו מדברים על ההתמודדות עם נושא האבטלה, יש שתי נקודות דרכן ניתן לצמצם את האבטלה.
שלמה בניזרי: הנקודה הראשונה היא העובדים הזרים.
שלמה בניזרי: מספר העובדים הזרים במדינת ישראל, הוא מאה אלף חוקיים ומאתיים אלף לא חוקיים, שזה פחות או יותר המספר של המובטלים במדינת ישראל.
שלמה בניזרי: אין ספק, כי עובד זר לוקח את מקום העבודה של הישראלי.
שלמה בניזרי: זה נכון, כי בסיעוד ישנה בעיה קשה, כיוון שהישראלים לא ילכו לעבוד בזה.
שלמה בניזרי: ישנה גם בעיה בתחום הבניה והחקלאות.
שלמה בניזרי: את מספר העובדים החוקיים ניתן להשאיר, אך את העובדים הבלתי חוקיים צריך להוציא ממדינת ישראל.
שלמה בניזרי: המשטרה עד היום לא סייעה בידי בנושא הזה, ועל כן התחלנו בפעולות ומבצעים.
שלמה בניזרי: השבוע ערכנו מבצע באילת.
שלמה בניזרי: מאה וארבעה עובדים זרים נתפסו והוחזרו לארצם בצורה מכובדת ואנושית.
שלמה בניזרי: כך הצלחנו באילת, תוך יממה אחת, ליצור מאה וארבעה מקומות עבודה.
שלמה בניזרי: נתתי הנחיה לאגף האכיפה במשרדי, לפעול בדרך דומה באזור ים המלח, ערד, דימונה ומצפה רמון.
שלמה בניזרי: אנחנו עכשיו, לפי החלטת ממשלה, מקבלים את התקציב שהיה בידי המשטרה, כדי לקנות שירותים מהמשטרה, כדי שנוכל לייעל את הדבר.
אילן גילאון: אדוני, אמנם ביד אחת אתה פועל להחזרת עובדים זרים לא חוקיים למדינתם, אך בה בעת ניתנים היתרים לאלפי עובדים אחרים להיכנס לישראל.
שלמה בניזרי: כאשר נכנסתי לתפקידי, היה מצב של פגיעה קשה בענפי הבנייה בעקבות הסגר בשטחים.
שלמה בניזרי: כל הקבלנים פנו אלינן בבקשת עזרה.
שלמה בניזרי: לא יכולנו לעמוד כנגדם, ועל כן לפי החלטת ממשלה הגדלנו את המיכסה של העובדים הזרים מ- 35,000 ל-45,000.
שלמה בניזרי: בחקלאות הגדלנו את מספר העובדים הזרים מ- 18,000 ל- 22,000.
שלמה בניזרי: מספר העובדים הזרים גדל באופן המשמעותי יותר בתחום הסיעודי.
שלמה בניזרי: אי אפשר לעמוד כנגד אותן מצוקות, במיוחד עקב המדיניות שאני הובלתי אותה, שעניינה הוצאת האנשים הזקוקים לטיפול סיעודי לקהילה.
שלמה בניזרי: הרבה יותר טוב לקבל את הטיפול בבית.
שלמה בניזרי: העניין הזה גם כן יוצר בעיה לעתיד בו בתי האבות ייפגעו.
מרדכי משעני: כאשר אתה אומר 35,000 , 45,000, אתה מתכוון לעובדים חדשים, נוספים?
שלמה בניזרי: לא, אני מדבר על היתרים.
שלמה בניזרי: כל קבלן מגיש בתחילת השנה את הבקשה לפרוייקט מסוים.
שלמה בניזרי: יש קריטריונים אשר קובעים כמה עובדים זרים מגיע לו לקבל על כל מטר.
שלמה בניזרי: בנוסף להיתרים של החקלאות והבנייה, ישנם עוד 5,000 היתרים לתעשייה ו-30,000 לתחום הסיעודי.
שלמה בניזרי: המשטרה לא משתפת פעולה.
שלמה בניזרי: השר הקודם מנע מאנשיו לעזור בתחום הזה, והשר הנוכחי טען, כי אין לו זמן לטפל בזה בגלל הפיגועים.
שלמה בניזרי: בכם אנו יכולים להיעזר בעניין של הכשרה מקצועית, כך אנו מרחיבים את מיומנויותיו של אותו אדם.
שלמה בניזרי: באותה תקופה של הכשרה מקצועית, הוא מקבל משכורת מהמדינה, וזה לא נחשב לו על חשבון דמי אבטלה.
שלמה בניזרי: בסיום הקורס, אם הוא לא ימצא עבודה, המדינה תשלם לו דמי אבטלה עד שהוא ימצא עבודה.
שלמה בניזרי: ההצלחה שלנו בהכשרה מקצועית נעה בין 30% ל- 70%, תלוי בסוג העבודה ובמצב המשק באותה תקופה.
שלמה בניזרי: גם באירופה המספרים בעניין הזה זהים.
שלמה בניזרי: כל מפעל הנמצא במצוקה זמנית עונתית, כמו בתי המלון, יפנה אלינו בבקשה להכשרה מקצועית, וכך יוכל להשתקם.
שלמה בניזרי: התקציב של משרדי השנה לא גדל כלל.
שלמה בניזרי: אנחנו ביקשנו השנה תוספת של מאה וארבעה מיליון שקלים להגברת קורסי הכשרה, כדי לתת מענה לאותם אנשים מובטלים.
שלמה בניזרי: עכשיו אנו ניגש לתקציב החברתי, צמצום הפערים החברתיים.
שלמה בניזרי: משרד האוצר טוען כי משרד העבודה מתוקצב היטב.
שלמה בניזרי: השנה, תקציב שנת 2001 היה 4 מיליארד ו-260 מיליון, ובשנת 2002 הוא 4 מיליארד ו-296 מיליון.
שלמה בניזרי: לכאורה, תוספת נומינלית של 6% ותוספת ריאלית של 2.3%, אך למרות זאת אני ממשיך לטעון שמשרד העבודה והרווחה תוקצב באופן ריאלי פחות מבשנה שעברה.
שלמה בניזרי: תקציב שנת 2001 היה 4 מיליארד ו-260 מיליון, ובשנת 2002 הוא 4 מיליארד ו-296 מיליון, תוספת של 93 מיליון, אך אסור לנו לשכוח שבמהלך 2001 קיבלנו 79 מיליון.
שלמה בניזרי: הגדלת הרזרבה של המשרד גדלה מ-2.5% ל-3% תוספת של 0.5%, 20 מיליון, ותוספות שנובעות מגידול טבעי זה עוד 53 מיליון, בסך הכל התוספת המתבקשת היא 152 מיליון.
שלמה בניזרי: השינוי המצטבר במעבר מתקציב שנת 2001 לשנת 2002 הוא צמצום ריאלי של 60 מיליון, שזו שחיקה של 1.5%.
שלמה בניזרי: אני מציג בפניכם גרף, אשר מציג את תקציבי הרווחה מול הגידול המצטבר בצרכים.
שלמה בניזרי: אנו רואים, כי משנת 1998 עד שנת 2002, הגידול המצטבר בצרכים הוא 35.90%, כאשר הגידול הריאלי המצטבר בתקציב הוא 18.6%.
שלמה בניזרי: זה אומר, כי הפער הנוצר הוא של 17.3% בין הגידול הריאלי המצטבר בתקציב מול הגידול המצטבר בצרכים.
שלמה בניזרי: למעשה, חסרים היום לתקציב העבודה והרווחה 750 מיליון שקל כדי להגיע למצב בו אנו יכולים להתמודד ולספק את הצרכים שהחברה במדינת ישראל זקוקה להם.
שלמה בניזרי: אמנם אנו ביקשנו רק 408 מיליון.
שלמה בניזרי: שאלו אותי מדוע, ואני עניתי כי אנו ביקשנו את המינימום.
שלמה בניזרי: בשבוע שעבר נפגשתי עם העובדים הסוציאליים, שמעתי את המצוקות שלהם, והסברתי להם, כי תקציבי משרד הביטחון ובטחון הפנים גדלו השנה בעקבות המצב הביטחוני, אך גם תקציב משרד העבודה צריך לגדול מאותה סיבה.
דוד טל: מדוע תמיד אותן שכבות צריכות לממן את תקציבי הביטחון?
דוד טל: מדוע שלא ייקחו מיסים מהמאיון העליון?
שלמה בניזרי: גם הצרכים שלנו גדלים בעקבות המצב הביטחוני.
שלמה בניזרי: אנו צריכים יותר עובדים סוציאליים.
שלמה בניזרי: בשנה שעברה תוקצבנו במאתיים עובדים סוציאליים נוספים, כאשר אנו זקוקים לעוד שבע מאות עובדים סוציאליים השנה.
אילן גילאון: מדוע במסגרת פיתוח התשתיות, לא מדברים על שבע מאות מקומות עבודה שניתן ליצור?
אילן גילאון: זו ממש תשתית.
שלמה בניזרי: אנחנו נמצאים עכשיו בשבוע אלימות נגד נשים.
שלמה בניזרי: המשרד מקצה 13 מקלטים, 130 מיטות לנשים, 260 מיטות לילדים.
שלמה בניזרי: לכל אישה שרוצה להגיע למקלט, יש מקום.
שלמה בניזרי: אנחנו רוצים לבנות עוד שני מקלטים ייחודיים.
שלמה בניזרי: אחד לנשים במגזר הדתי, ואחת לנשים עם בעיות נפשיות.
שלמה בניזרי: בשנת 1998 הוצא דו"ח של הוועדה הבין-משרדית למניעת אלימות בראשותו של המנכ"ל הקודם, בן שלום, הממליץ על מלחמה נגד האלימות כלפי נשים.
שלמה בניזרי: לשם כך צריך 90 מיליון שקלים.
שלמה בניזרי: שר האוצר אישר את הסכום הזה, אך בפועל המשרד קיבל בשנת 1999 12.5 מיליון, ומאז הוקמה הממשלה הזו, קיבלנו הסכמה לעוד 25 מיליון.
שלמה בניזרי: בפועל קיבלנו רק 12.5 מיליון.
שלמה בניזרי: לקראת השנה הבאה, נזדקק לעזרתכם.
שלמה בניזרי: אחרי בדיקה ודיונים התברר לנו שאנחנו אמורים לקבל רק 18 מיליון.