GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסי יונה: עלתה כאן השאלה, כפי שיעל העלתה, אם בכך שנגיע להסכם קיבוצי עם העובדים יש כדי למנוע את הסכנה הזאת.
יוסי יונה: אני חושב שצעד אפקטיבי יכול להיות הסכם קיבוצי עם העובדים הקיימים, כדי להבטיח את ההמשכיות של העבודה הטובה והמסורה שנעשית כיום.
אלי אלאלוף: אני חייב להצטרף לסוף דבריך.
אלי אלאלוף: לכולם יש הערכה מצוינת לעובדים, יש רצון לשמור עליהם ולא לפגוע בהם.
מיכל בירן: חבל שלא קונים עם זה אוכל במכולת.
אלי אלאלוף: ודאי שלכל אחד יש פרשנות משלו, הבנה משלו, ניתוח משלו, אני לא אתווכח על זה, אבל תדע שזאת הכוונה.
יוסי יונה: חייבים להבטיח מנגנונים הלכה למעשה שיבטיחו שאכן זה יהיה כך.
אלי אלאלוף: יש תהליכים.
אלי אלאלוף: אתם חוששים מייבוש כזה או אחר.
אלי אלאלוף: אני לא אתקן אתכם, כי לצערי אתם צודקים.
<אביתר מיכאליס: יש שתי מרפאות באום אל פחם ובשפרעם.
<אביתר מיכאליס: אנחנו כרגע מטופלים במעל 1000 ילדים, עם בערך 14 תקנים מקצועיים.
<אביתר מיכאליס: זה סדר הגודל.
חנין זועבי: כמה ילדים צריכים פסיכולוגים?
<אביתר מיכאליס: זה לא רק פסיכולוגים.
<אביתר מיכאליס: זה פסיכולוגים ועובדים סוציאליים.
<אביתר מיכאליס: הפסיכולוגית הראשית יכולה לענות על השאלה הזאת.
<אביתר מיכאליס: התבשרנו שביום ראשון נחתם הסכם עם קופת חולים כללית, ובו זמנית הודעה מהמנכ"ל שמקצצים 10% ממכסת העובדים.
מיכל בירן: באיזו תואנה?
<אביתר מיכאליס: כסף.
<אביתר מיכאליס: שלמה ידין, שהוא הפסיכיאטר הראשי של האגודה, אומר שעדיין לא נחתם, אבל המנכ"ל אמר שנחתם.
חנין זועבי: אתה יכול להגיד את אחוז האנשים שפונים אליכם שאתם יכולים לתת להם טיפול ואת אלה שאתם דוחים בגלל שאין תקנים?
<אביתר מיכאליס: המדיניות שלנו כיום במרפאה היא שכל ילד שפונה מתקבל, אבל מכאן ועד תהליך הטיפול יש לפעמים תור המתנה ארוך כי אין מספיק עובדים.
<אביתר מיכאליס: מה שהולך להיות זה שיהיה תור המתנה עוד יותר ארוך.
<אביתר מיכאליס: אין שום הבטחה בהודעה של המנכ"ל שלא יסגרו את המרפאה.
אלי אלאלוף: היו ניסיונות?
<אביתר מיכאליס: כל הזמן.
אלי אלאלוף: עם איזה קופות?
<אביתר מיכאליס: עם מכבי.
<אביתר מיכאליס: יושבת כאן נציגה שהשתתפה בדיון.
<אביתר מיכאליס: הדיון הזה התפוצץ.
<אביתר מיכאליס: אני לא יושב שם בדיונים, אז אני לא יודע.
<אביתר מיכאליס: בכל אופן, כמו שנאמר, אלו שתי מרפאות שמשרתות ייעודית את האוכלוסייה הערבית של ילדים ונוער.
<אביתר מיכאליס: אין מרפאות משמעותיות אחרות.
<אביתר מיכאליס: יש מרפאה קטנה במרר של משרד הבריאות, היא שייכת לצפת.
אלי אלאלוף: במקרה זה התחיל עם הגיל הרך.
<אביתר מיכאליס: נכון.
<אביתר מיכאליס: אנחנו מכשירים את העובדים הסוציאליים הקליניים, את התרפיסטים ואת הפסיכולוגים הקליניים הערבים בעבודה עם האוכלוסייה שלהם.
<אביתר מיכאליס: צריך לפנות למל"ג, למשרד החינוך.
<אביתר מיכאליס: בכל הנושא של הכשרה אין קאדרים.
<אביתר מיכאליס: אנחנו לא מוצאים פסיכולוגים ערבים, שלא לדבר על זה שגם אין תקנים.
<אביתר מיכאליס: זה קשור גם לעניין של המלגות.
<אביתר מיכאליס: הייתה הבטחה לפני 3 שנים שתהיה העדפה של מלגות לפסיכולוגים קליניים ערבים בפריפריה.
<אביתר מיכאליס: לא קיבלנו אף לא מלגה אחת.
<אביתר מיכאליס: זה בגלל שאנחנו בפריפריה והנוסחה של הפריפריה מורידה את התקנים.
<אביתר מיכאליס: קיבלנו מהפסיכולוגית הארצית מלגה אחת לא בתקן של המלגות.
<אביתר מיכאליס: זה המצב.
<אביתר מיכאליס: אם זה יישאר זה רע מאוד.
<אביתר מיכאליס: זה לא שהרפורמה יכולה להשאיר את זה, היא צריכה לשנות את זה.
<אביתר מיכאליס: לגבי ההתמחות.
<אביתר מיכאליס: ההבטחה שההתמחויות יישארו.
<אביתר מיכאליס: משרד הבריאות קבע מה התהליך של ההתמחות של הפסיכולוגים.
<אביתר מיכאליס: זה לא רק לכתוב את הכותרת, יש לזה נוסחה מבחינת כמות ההדרכות, ישיבות צוות, סמינרים, כמות עבודה.
<אביתר מיכאליס: יש כל הזמן לחץ להפחית את החלק של ההדרכה, זאת על מנת שיעבדו יותר ויהיו יותר מטופלים.
<אביתר מיכאליס: גם כאן צריך לרדת לפרטי פרטים כדי להבטיח את ההתמחויות האלו כמו שהן.
חנין זועבי: אני חושבת, כמו שאמר האדון פה, שאי אפשר לפתור את בעיית ההתמחות והכשרת הצוותים בלי תכנית עבודה עם המל"ג והות"ת..
חנין זועבי: משרד העבודה והרווחה לא יכול לפתור את הבעיה הזאת.
חנין זועבי: היו מ-2012 פגישות עם המל"ג וות"ת, אבל ההמלצות לא יושמו ולא נכנסו לעובי הקורה.
חנין זועבי: אנחנו צריכים, אולי בוועדת המשנה, לתכנן תכנית עבודה של בוגרים ערבים וצוותים מומחים יחד עם הות"ת והמל"ג.
אלי אלאלוף: אני מציע משהו מאוד ספונטני ומחושב.
אלי אלאלוף: אני לוקח על עצמי, חברת הכנסת זועבי, לקיים דיון מיוחד רק על המגזר הערבי עם כל הגורמים שציינת.
אלי אלאלוף: אנחנו נקיים בשבועיים, שלושה הקרובים - נתאם איתך ועם מי מחברי הכנסת שרוצים להיות איתנו - דיון מיוחד.
אלי אלאלוף: אני מרגיש שבנושא הזה לא ניתנה תשומת הלב הנכונה למגזר הזה.
אלי אלאלוף: אני לוקח על עצמי לכנס דיון.
<דב פסט: עם משרדי חינוך, רווחה וות"ת.
אלי אלאלוף: חברת הכנסת זועבי, כל חומר שיהיה רלוונטי להכנת הדיון אנחנו נשמח לקבל.
ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך על ההחלטה שלך, כי באמת למגזרים שונים יש צרכים שונים.
ענת ברקו: הפיזור הטריטוריאלי והנגישות לטיפול זה דבר מאוד חשוב.
ענת ברקו: בשני צירים אנחנו עוסקים.
ענת ברקו: יש צד אחד של המטופלים, צד שני שאנחנו לא רוצים לחנוק את המקצוע ולפגוע בהתפתחות שלו.
ענת ברקו: צריך לקחת בחשבון את הדברים שנאמרו פה לגבי הליווי, ההדרכה, ההתמחויות באופן הכי מובנה שבעולם.
ענת ברקו: גם היום יכולות להיות בעיות במציאת מקומות להתמחות.
ענת ברקו: שלא יקרה לפסיכולוגיה מה שקרה לתחום עריכת הדין, שיהיו אנשים שלמדו ולא יהיה להם מקום עבודה.
אלי אלאלוף: הלוואי והיו מגיעים לזה.
ענת ברקו: צריך להציג את הדברים ממש לפרטי פרטים עם גופים שהוסמכו לתת את האישורים של הפרקטיקה של ההתמחות, לא לפגוע בתהליך הזה ולקצר אותו כתוצאה משיקולים כלכליים שבסופו של דבר בראייה ארוכת טווח יורידו את הרמה של המקצוע, שהיום אנחנו יודעים שהוא בהחלט ברמה מאוד טובה.
ענת ברקו: מה שמדאיג אותי זה הקטע של החיסיון הרפואי.
ענת ברקו: אנחנו יודעים שמדינת ישראל לא בדיוק חזקה בחיסיון רפואי לגבי טיפול רפואי קונבנציונאלי רגיל.
ענת ברקו: הרגישות היא כפולה ומכופלת כאשר מדובר בבריאות הנפש.
ענת ברקו: הפגיעה שיכולה להיות לדליפה של מידע רפואי מסווג יכולה לעשות נזק לאנשים לאורך חיים שלמים.
ענת ברקו: אני לא יודעת אם זה יהיה מאגר מקביל או דרך אחרת, אבל אני לא חושבת שלכל גורם רפואי בקופת חולים צריכה להיות נגישות כמו לרופא מומחה.
ענת ברקו: כל רופא מומחה נכנס לתיק של מטופל ורואה את כל התמונה.
ענת ברקו: יש בזה אולי ראייה מצוינת, ראייה רחבה לגבי מצבו של הפציינט, אבל לגבי מטופלים בבריאות הנפש זה נזק אדיר.
ענת ברקו: יכול להיות שמאגר הנתונים הזה יצטרך להיות חסוי גם בפני גורמים אחרים, חוץ אולי מאשר רופא משפחה.
ענת ברקו: אפילו לא תמיד רופא משפחה, כי בהרבה מאוד מקרים רופאי המשפחה מחוברים לכלל המשפחה לאורך 20 ו-30 שנה.
ענת ברקו: הם חולקים את המידע הזה עם ההורים.
ענת ברקו: זה יצור מערכות מקבילות פחות אפקטיביות שישפיעו.
ענת ברקו: הרפורמה יצאה לדרך, צריך לברך עליה.
ענת ברקו: התיקונים האלה הם דברים שאפשר לעשות אותם.
ענת ברקו: אני חושבת שיש כאן רצון טוב.
אלי אלאלוף: אני רק מזכיר שהדיון היה אמור להיות אך ורק על העובדים.
מאיר כהן: תראו, יש גורם חשוב מאוד שלא נמצא פה, וזה נציגי הקופות.
<קריאה: מכבי.
מאיר כהן: מי שיחליט ומי שיעצב את כל הרפורמה הזאת זה הקופות, כי לצערי הרב, ואני אומר את זה לנציג משרד הבריאות, משרד הבריאות נוהג קצת - אגב, אני תומך ברפורמה, אמרתי את זה ליעל ואני אומר גם לליצמן - באיזו מדיניות של הסתר פנים בה מעבירים את הרפורמה אבל נסוגים.
מאיר כהן: זאת הסיבה שאתם מתעקשים לא לחתום הסכם קיבוצי עם העובדים ואתם מגלגלים את זה לקופות.
מאיר כהן: החשש הגדול שלי, ושוב מהניסיון הרב והמר שיש לי עם הקופות - הייתי ראש עירית דימונה, הקמתי חדר מיון וחדר טראומה.
מאיר כהן: אני זוכר את שבעת מדורי הגיהינום שעברתי - שהן ינהגו במנהג מודיעין בכל הארץ.
מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על זה שהקמת את ועדת המשנה, כי ועדת המשנה צריכה לדאוג לכך שיהיה מיפוי במדינת ישראל.
מאיר כהן: למה הרפורמה הזאת?
מאיר כהן: כי אנחנו רוצים נגישות, כי אנחנו רוצים יותר.
מאיר כהן: צריך להגיד לקופות שבמקום שיש מרפאה שעובדת מצוין, שלא יקימו עוד מרפאה.
מאיר כהן: תלכו להקים במצפה רמון אם צריך, בקרית שמונה אם צריך, במגזר הערבי אם צריך.
מאיר כהן: על זה אנחנו צריכים להתעקש ומשרד הבריאות צריך להתעקש.
מאיר כהן: הסיפור של מודיעין הוא הרמז הראשון לכך שהכוונה של הקופות, לצערי הגדול, היא לא כוונה נקייה לגמרי.
מאיר כהן: יש אינטרס לייבש מרפאות שעובדות בסדר גמור.
מאיר כהן: חלוקת התקציב למשרד הבריאות היא חלוקה לפי קפיטציה.
מאיר כהן: ישבו ויחליטו את התעריף.
מאיר כהן: זאת לא חלוקה אזורית.
מאיר כהן: זה שורש הרע, פרופ' יונה ואילן.
מאיר כהן: אומרים שרוצים להקים מרפאות בצפון או בדרום ושמעבירים כסף, אבל אף אחד לא דואג שזה יהיה בצפון או בדרום.
מאיר כהן: כל הקופות, בלי יוצא מן הכלל, מנתבות את הכסף למקומות שהם תלויי כוח אדם, למקומות ששם יותר משתלם.
מאיר כהן: אם אנחנו רוצים רפורמה אמיתית, אנחנו צריכים לעשות 3 דברים.
מאיר כהן: אחד, אדוני ממשרד הבריאות, לדאוג שאתם, לא הקופות, תחתמו כמצוות בית המשפט על הסכם קיבוצי עם העובדים לפני שהם עוברים לקופות.
מאיר כהן: הדבר השני הוא לבוא ולהגיד לקופות.
מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, יש בכוחך בוודאי להגיד להם את זה.
יוסי יונה: מאיר, איזה כוח לנו יש כדי שזה יקרה?
מאיר כהן: תראה, להגיד לכם מה דעתי על אלי זה מיותר.
מאיר כהן: אני חסיד גדול.
מאיר כהן: אני כל כך שמח שהוא יושב פה.
מאיר כהן: יש לנו כוח כחברי כנסת לבוא ולהגיד לקופות בוועדת המשנה שצפויה לקום.
מאיר כהן: הוועדה חייבת לשבת עם נציגי הקופות.
מאיר כהן: אם ידיהן נקיות והן באמת מתכוונות לרפורמה הזאת - -
מיכל בירן: אז הם היו פה היום.
מאיר כהן: יש נציג.
מיכל בירן: רק של מכבי.
מאיר כהן: הם אמורים למלא אחר כוונותיהם של שרי הבריאות שהחליטו על הרפורמה הזאת של נגישות וכו', החליטו לעשות מיפוי נכון, ללכת לאיפה שצריך ולא לפגוע בקיים.
מאיר כהן: זה שורש העניין.
<לאה ופנר: אני מאוד מברכת על הדיון.
<לאה ופנר: אני חושבת שהיו הרבה מאוד דיונים על הרפורמה, אבל לא היה דיון שהתמקד בנושא של כוח אדם.
<לאה ופנר: בכלל ברפואה, בפרט בנושא הזה, אני חושבת שכוח האדם זה המפתח.
<לאה ופנר: אנחנו מדברים על רפורמה מאוד מאוד חשובה.
<לאה ופנר: ההסתדרות הרפואית בירכה על הרפורמה בגלל הרבה סיבות.
<לאה ופנר: הסיבה שאני רוצה לגעת בה היום זה הנושא שאנחנו הערכנו שיש בו תת טיפול במדינת ישראל.
<לאה ופנר: הכוונה של הרפורמה, כמו שאנחנו רואים אותה, היא להעלות את הנגישות ואת מספר האנשים שמגיעים לקבל טיפול.
<לאה ופנר: הדבר הזה בלתי אפשרי בלי שנדאג למטפלים.
<לאה ופנר: צריך שיהיו מטפלים כדי לטפל, לא להגיע למצב כמו בארצות הברית שעושים טיפולים פסיכולוגיים דרך סקייפ.
<לאה ופנר: אני לא חושבת שזה בדיוק מה שאנחנו רוצים שיקרה פה.
<לאה ופנר: צריך לזכור שני גורמים מאוד מאוד מהותיים.
<לאה ופנר: אחד, מדובר בניסוי.
<לאה ופנר: העולם הלך ועשה שינוי ברפורמה בבריאות הנפש בהרבה מקומות.
<לאה ופנר: היו תוצאות מאוד מאוד קשות, תוצאות לא טובות.
<לאה ופנר: אנחנו צריכים לא להגיע לשם.
<לאה ופנר: אני רוצה לברך על כוונת המינוי של ועדת המשנה שתעקוב בקפידה אחרי כל שלב ושלב.
<לאה ופנר: אני רוצה לומר שכל הכוונות הטובות לא בהכרח יובילו אותנו לתוצאה הרצויה.
<לאה ופנר: המפתח הנוסף, גם בשביל המטפלים וגם בשביל הרפורמה, זה נושא של תקצוב.
<לאה ופנר: למרות שזה לא נושא הדיון, אני בכל זאת רוצה לומר שכשהמערכת נמצאת בתת תקצוב כללית ברור שיהיה מאוד מאוד קשה לדאוג שהכסף יגיע לייעודו.
<לאה ופנר: צריך לזכור שפה לא החליטו, למרות ההמלצה שלנו, על כסף ייעודי.
אלי אלאלוף: בשלב זה הכסף מיועד.
<לאה ופנר: אבל הוא לא ייעודי.
<לאה ופנר: אם לא, זה לא יגיע לבריאות הנפש.
אלי אלאלוף: זה דיון נפרד.
<לאה ופנר: אני רק ציינתי את זה.
<לאה ופנר: אין ספק שהסכם הקיבוצי זאת הדרך היחידה להבטיח שאנשים יעמדו מאחורי מה שאומרים.
<לאה ופנר: צריך לזכור שמשרד הבריאות אמר בסיבוב הקודם שהמרפאות יעברו לידיים פרטיות.
<לאה ופנר: אני מאוד מברכת על העמדה שעכשיו זה נשאר, אבל בשביל זה צריך הסכם קיבוצי כדי שלא יהיה שוב שינוי בעניין הזה.
<חנה שטרום כהן: אני רוצה מאוד להודות לך, היושב-ראש, על קביעת דיון בנושא מעמד העובדים.
<חנה שטרום כהן: אין דבר יותר חשוב ממעמד העובדים.
<חנה שטרום כהן: כשאנחנו מדברים על מעמד העובדים אנחנו לא מדברים על תנאי העסקה, אלא באמת על מעמד העובדים, מי יהיה המטפל או מי יחליט על הטיפול שלהם.
<חנה שטרום כהן: האם מי שיקבל את ההחלטה יהיה רופא משפחה שלא קיבל הכשרה בתחום הזה והוא זה שיעשה את האבחון, האם הבקר והמזכירה הרפואית יתנו אישור לטיפול, או שאיש המקצוע?
אלי אלאלוף: שוב הגעת לנושא של הרפורמה.
<חנה שטרום כהן: אני מדברת על המעמד.
<חנה שטרום כהן: זה משהו מאוד מאוד חשוב.
<חנה שטרום כהן: דיברו על תהליך ההכשרה, שזה מאוד חשוב.
<חנה שטרום כהן: ברפורמה, ואני יכולה להקריא מהדף, נקבע לעובדים מראש, נקבע לאנשי המקצוע על פי חוק.
<חנה שטרום כהן: אני פסיכולוגית קלינית עם 6 שנים באקדמיה ו-4 שנות התמחות.
<חנה שטרום כהן: לא הפסקתי ללמוד מעולם .
<חנה שטרום כהן: קובעים לי בהסכם של קופת חולים כללית עם משרד הבריאות שלקופה יש 3 סוגי מנויים: 2 מגעים, 6 או 8 מגעים לטיפול קצר ו-30 לארוך.
<נעה בן שבת: זה נוגע לשאלת היקף הטיפול שניתן.
<חנה שטרום כהן: אני מדברת על הסמכות להחליט על תכנית טיפולית.
<חנה שטרום כהן: אני, שישבתי עם הפונה, שהשתמשתי בכל המיומנות המקצועית שלי והגעתי למסקנה מה הוא צריך, רוצה לתת, אבל אי אפשר, אני לא יכולה להחליט.
<חנה שטרום כהן: הבקר או המזכירה הרפואית אומרים לי לפי טבלה: את לא יכולה אלא לתת לו 6 מגעים.
<חנה שטרום כהן: אני יודעת שאם אני אעשה את זה - -
אלי אלאלוף: אני לא יודע אם זה 6 או 8.
מיכל בירן: היא יודעת.
מיכל בירן: זה התפקיד שלה.
אלי אלאלוף: זה לא הדיון היום.
<חנה שטרום כהן: אני לא מדברת על הרפורמה, אני מדברת אך ורק על המעמד.
<חנה שטרום כהן: קוצצים את ידיי כאשת מקצוע, מרוקנים את תפקידי באופן מוחלט.
<חנה שטרום כהן: ידברו פה על הכשרה, ידברו - -
אלי אלאלוף: זאת הכותרת של הדיון היום?
<חנה שטרום כהן: לא יתנו לנו לעשות את זה.
<קריאה: כמו שבקר יחליט לרופא איך הוא מטפל.
אלי אלאלוף: ביקשתם דיון על מעמד העובדים במרפאות הציבוריות, וזה מה שאנחנו רוצים לדון בו.
אלי אלאלוף: אנחנו רוצים להיות קונקרטיים, לא להתפזר.
אלי אלאלוף: בואו לא נתפזר.
<חנה שטרום כהן: אם לא נהיה קבוצה מקצועית מחליטה אלא הבקר יחליט לנו, איפה המעמד שלנו?
<חנה שטרום כהן: בשביל מה מרפאות אם לא נוכל לעבוד בבריאות הנפש במקצוע שלנו?
<חנה שטרום כהן: מחסלים את המעמד שלנו.
<עמוס ספיבק: אני לא אחזור על דברים שנאמרו.
<עמוס ספיבק: הסתדרות הפסיכולוגים עובדת עם הסתדרות המח"ר על מעמד הפסיכולוגים.
<עמוס ספיבק: מה שיעל רון ואחרים אמרו מקובל על הסתדרות הפסיכולוגים.
<מאיר אסרף: אתם תומכים בחתימה של הסכם קיבוצי?
<עמוס ספיבק: בוודאי, ואני אסביר למה.
<עמוס ספיבק: הסתדרות הפסיכולוגים שותפה למינהלת הרפורמה.
<עמוס ספיבק: אני הנציג של הסתדרות הפסיכולוגים במינהלת הרפורמה.
<עמוס ספיבק: נטען שהפסיכולוגים רוצים להפיל את הרפורמה.
<עמוס ספיבק: זה לא נכון.
<עמוס ספיבק: אנחנו לא רוצים להפיל את הרפורמה.
<עמוס ספיבק: אנחנו לא רוצים שיגידו לנו שאנחנו רוצים להפיל את הרפורמה, כדי לא לשמוע את הטענות שיש לנו על הליקויים ברפורמה.
<עמוס ספיבק: את האמירה הזאת שאין מה לשמוע או אין מה להקשיב לפסיכולוגים כי ממילא הם לא רוצים את הרפורמה, אני בא פה כדי לנפץ.
<עמוס ספיבק: זה פשוט לא נכון.
<עמוס ספיבק: זה נכון שהיינו מעדיפים לקחת את הכסף שהאוצר משחרר, אפילו את חציו של הכסף, ולעשות יותר למדינת ישראל, אבל המדינה מחליטה.
<עמוס ספיבק: שמו אותנו במקום כמו משפט שלמה: אתם רוצים את טובת הציבור שיהיה לו כסף?
<עמוס ספיבק: אנחנו נקבע איך הוא יקבל את הכסף.
מיכל בירן: אנחנו נגד, אבל אנסו אותנו.
<עמוס ספיבק: אנחנו מרכינים ראש שזאת הדרך שהמדינה רוצה לטפל.
<עמוס ספיבק: אנחנו מעדיפים שיעבור כסף למטופלים, גם אם זה דרך קופות חולים.
<עמוס ספיבק: החורים שאנחנו מצביעים עליהם ברפורמה זה מתוך שותפות.
<עמוס ספיבק: זה כמו שיהיה דיון על מעמד חברי הכנסת ויגידו: לא נדבר על זה שלוקחים את זכות ההצבעה, נדבר רק על מעמדם.
<עמוס ספיבק: על זה אנחנו מדברים, על זכות ההצבעה שלנו לקיים את המקצוע ואת הכישורים שלנו.
<עמוס ספיבק: אני מבין את הרצון שלך כי הרפורמה זה נושא טעון ואתם רוצים מאוד להעביר אותה.
אלי אלאלוף: היא עברה.
<עמוס ספיבק: אני יודע שהיא עברה.
אילן גילאון: כל העניין הזה של לדון בכל הנושא כולו פוגע בעיקר שאנחנו רוצים לדבר עליו כרגע.
אילן גילאון: החוכמה פה היא איך אתה מנפה גורמים.
אילן גילאון: קודם כל, צריך להישאר בחיים, צריך להישאר בעבודה.
<עמוס ספיבק: אני בעד הסכם קיבוצי.
<עמוס ספיבק: הפסיכולוגים היו חלק ממשרד הבריאות ותרמו את נפשם.
<עמוס ספיבק: הכסף שמרוויחים בשירות הציבורי הוא קטן לעומת הכסף בטיפול הפרטי.
<עמוס ספיבק: היינו חלק מהמערך הציבורי משתי סיבות.
<עמוס ספיבק: אחת, אנחנו לא רוצים להיות בודדים בקליניקה, ושתיים, מאוד חשוב לנו דור העתיד.
<עמוס ספיבק: בשביל זה אנחנו מוכנים להיות בשירות הציבורי.
<עמוס ספיבק: ככה גם אנשים בכירים.
<עמוס ספיבק: אנחנו מודאגים שההסכם שיש עם קופות החולים יפגע במעמד שלנו, כי קופות החולים יוותרו על בכירים כדי לקבל אנשים שעברו הכשרה קצרה יותר.
<עמוס ספיבק: הם גם משתמשים במונחים מקצועיים.
<עמוס ספיבק: הם כל הזמן מדברים על זה שהשירות שהוא מונחה ראיות הוא הטיפול המועדף, כי הוא בין השאר קצר.
<עמוס ספיבק: זה גם מיתוס.
<עמוס ספיבק: פסיכולוגים מוכשרים לטיפול קצר וגם מוכשרים לטיפול ארוך.
<עמוס ספיבק: אנחנו רוצים שיהיו לנו את התנאים להבטיח טיפול איכותי.
<יוני דוקן: אני מצטרף לברכות על עצם קיום הדיון.
<יוני דוקן: הרפורמה היא רפורמה חשובה.
<יוני דוקן: אין ספק שלמשרד הבריאות יש כוונות טובות לשפר את השירות, לא לפגוע בו.
<יוני דוקן: אני חושב שחשוב שהבית הזה יעשה את המעקב, ואני מברך על הקמת ועדת המשנה או הכוונה להקים ועדת משנה שתבצע מעקב אחר התהליך כדי שבאמת בסופו של דבר השירות שניתן ישתפר, לא להיפך.
<יוני דוקן: אין ספק שהמדינה ומשרד הבריאות מחויבים לנהל מו"מ עם העובדים לגבי ההשלכות שיש לרפורמה הזאת על העובדים.
אלי אלאלוף: באיזה אינטנסיביות?
<יוני דוקן: זה החל בעבר, זה מתקיים היום, וזה יתקיים מול משרד האוצר והנציבות.
<מאיר אסרף: זה לא נכון.
<מאיר אסרף: זה לא נעשה.
<יוני דוקן: המדינה מחויבת לנהל מו"מ עם איגודי העובדים, וזה יתבצע.
אלי אלאלוף: אפשר לוח זמנים סביר?
<יוני דוקן: משרד הבריאות יחד עם הנציבות על השכר.
<יוני דוקן: את לוחות הזמנים יגדיר משרד הבריאות.
אלי אלאלוף: מה הוא לוח הזמנים?
<יעל רון: אין לוח זמנים.
<יעל רון: גם בית הדין ביקש לוח זמנים.
<יוני דוקן: אנחנו מלווים את המשרד.
<מאיר אסרף: אולי שהוועדה תלווה את זה.
<מאיר אסרף: זה לא מתקדם לשום מקום.
<יוני דוקן: משרד הבריאות ומשרד האוצר מלווים את המשרד.
<יוני דוקן: יש התחייבות של המשרד - הוא נאמר לא פעם - שכתוצאה מהמהלך הזה של הרפורמה עובדים לא ייפגעו בשכרם ובתנאי עבודתם.
<יוני דוקן: על זה גם מתנהל המו"מ.
<יוני דוקן: לגבי הסכם קיבוצי או לא הסכם קיבוצי, זה אחד מהנושאים שנדון במסגרת המו"מ.
<יוני דוקן: מה הפלטפורמה המשפטית הנכונה להבטיח את התחייבות המשרד לגבי זה שעובדים לא ייפגעו כתוצאה מהרפורמה בשכרם ובתנאי עבודתם, זה אחד הנושאים שנדונים במו"מ.
<יוני דוקן: אני יכול לומר לכם שגם האוצר וגם הנציבות וגם משרד הבריאות מתכוונים לעמוד מאחורי ההתחייבות הזאת.
<יוני דוקן: אני חייב לומר לזכותו של משרד הבריאות, שמשרד הבריאות נתן בעבר התחייבות דומה שלא במסגרת של הסכם קיבוצי, במסגרת הרפורמה המבנית.
<יוני דוקן: מדובר בדיוק באותה התחייבות.
<יוני דוקן: המשרד תמד בה.
מיכל בירן: מה הטיעון נגד הסכם קיבוצי?
<יוני דוקן: לגבי הסוגיה אם כן הסכם קיבוצי או פלטפורמה אחרת שתחייב את המדינה לעמוד מאחורי התחייבותה, זה נושא שנדון במו"מ.
<יוני דוקן: זאת סוגיה משפטית.
אילן גילאון: מה קיים היום?
<קריאה: להגיד שזה נדון - -
<יוני דוקן: במסגרת הרפורמה המבנית לא נחתם הסכם קיבוצי.
<יוני דוקן: הייתה התחייבות במסגרת חילופי מכתבים.
<יוני דוקן: המשרד עמד בהתחייבות שלו עד נכון להיום.
<יוני דוקן: במבחן הזה המשרד כבר עמד.
<יוני דוקן: אנחנו והמשרד נעמוד מאחורי ההתחייבות הזאת.
<מלי סלע: כעובדים סוציאליים אנחנו מאוד מאוד מחויבים לעבודה עם האוכלוסיות החלשות במיוחד.
<מלי סלע: אתה צודק שאנחנו מתקשים להפריד בינינו לבינם.
<מלי סלע: יש תהליכים עמוקים שלומדים עליהם באוניברסיטה והם מדברים על זה שיש הקרנה מהקליינטים לעובדים.
<מלי סלע: אני מאוד מנסה להישאר בתחום של העבודה שלי, אבל הדברים האלה מאוד מבלבלים אותנו.
<מלי סלע: אני עובדת עם עובדים סוציאליים גם באקדמיה.
<מלי סלע: אני אומרת לסטודנטים שאם הם מקווים להתעשר מעבודה סוציאלית, זה לא המקצוע שלהם.
<מלי סלע: יש דברים שהם מאוד חשובים לנו, אפילו יותר חשובים מהשכר, וזה היכולת לעשות את העבודה שלנו.
<מלי סלע: אנחנו מאוד דואגים מכניסה שלנו למערכת כלכלית.
<מלי סלע: העבודה המיטבית שלי בבריאות הנפש תהיה פסיכו-סוציאלית-רפואית.
<מלי סלע: המערכת של קופות חולים היא מערכת רפואית.
<מלי סלע: אני מרגישה שגם במסגרות של בריאות הנפש במשרד הבריאות יש יותר ויותר לחצים כלכליים שפוגעים בדברים שקיבלנו עד היום במשרד הבריאות ביד רחבה.
<מלי סלע: יש סימנים שזה יהיה פחות רחב.
<מלי סלע: עבודה עם אוכלוסיות קשות דורשת עבודת הדרכה, הכשרה, הכנה, השתתפות.
<מלי סלע: אנחנו נפגשים עם המצוקות הקשות ביות שיש.
<מלי סלע: אנחנו זקוקים לעזרה כדי לטפל בהן.
<מלי סלע: אנחנו חוששים שהאוכלוסייה שלנו תהיה מוצפת בירוקרטיה, דברים שיקשו גם עליהם וגם עלינו.
<מלי סלע: שמעתי על מטופל משדרות שכבר אמרו לו שהוא יהיה מטופל באשדוד.
<מלי סלע: יש לנו גם בעיה חמורה עם נושא הסודיות שאנחנו מחויבים בו.
אלי אלאלוף: הנושא הזה עלה.
<קריאה: זה עלה בהקשר של הפסיכולוגים, אבל זאת גם בעיה של העובדים הסוציאליים.
אלי אלאלוף: אני מסכים.
<מלי סלע: אנחנו רואים בדאגה רבה את העובדה שכל המסגרות של ההדרכה לעובדים ולדור העתיד לא מובטחות, לא קבועות, וגם האפשרות במערכת של קופת חולים לעבוד עבודה שהיא מערכתית – סנגור, תווך, עבודה עם שירותים, עבודה שהיא לא עניין רפואי.
מיכל בירן: כולם דיברו על הכוונות הטובות.
מיכל בירן: אני מצטערת, אני לא שותפה לזה.
מיכל בירן: התרגום החופשי של מה שאמרת, עמוס, זה שכופפו את ידנו עד שלא הייתה לנו ברירה.
מיכל בירן: אני רוצה להתייחס פה הפעם לעניין העובדים.
מיכל בירן: אני בודקת מעשים, לא הבטחות חלולות.
מיכל בירן: כמה זמן הרפורמה הזאת כבר נמצאת על השולחן?
מיכל בירן: כמה דיונים כבר היו?
מיכל בירן: כמה שרים וסגני שרים עברו?
מיכל בירן: צריך שבית הדין לעבודה יכריח אותם לשבת עם הפסיכולוגים או עם העובדים הסוציאליים במקרה הזה?
מיכל בירן: הדבר הזה מראה על הכוונות.
מיכל בירן: זה שמישהו יושב פה ומקשקש קשקושים - - דב פסט, יש ציטוטים שלך, אמירות קונקרטיות על חוסר רצון - - אני מצטערת, להגיד שיש כוונות טובות כדי להיות מנומסים, זה לא קשור לכנסת, זה לא קשור למציאות ולמה שקורה פה.
מיכל בירן: היה להם מלא זמן לעשות את הדיאלוג הזה, הם לא עשו אותו.
מיכל בירן: הדבר הזה מראה לי על הכוונות האמיתיות יותר מאשר המילים.
מיכל בירן: אגב, הוצאתי מכתב לפרופסור אפק שמבקש פירוט של כל המרפאות החדשות, איזה סגל יש בהן, איפה הן ממוקמות.
מיכל בירן: בואו נראה, חוץ מהמצגות שבוחרים איזו תמונה רנדומאלית של איזה מבנה שאף אחד לא יודע איפה הוא.
מיכל בירן: גם שם נבחן את המעשים בשטח, לא את הכוונות.
מיכל בירן: עכשיו אני רוצה לדבר על עניין העובדים בעוד שני אספקטים.
מיכל בירן: זה כמו שאני אבקש חוות דעת משפטית ווילמה תגיד: סליחה, אני האחראית הטכנית, אני מנהלת הוועדה, אני מאפשרת לנועה להגיד משפט אחד.
מיכל בירן: הדבר הזה יחבל ביכולתה של נועה לבצע את עבודתה.
מיכל בירן: זה לא אקסטרה.
מיכל בירן: היא את התפקיד שלה לא תוכל לעשות, ויותר מזה, אם תעשי זאת לאורך זמן, ייגרם נזק למה הוא בכלל יועץ משפטי אם הוא לא יכול לבצע את תפקידו.
מיכל בירן: מה שנאמר כאן זה על היכולת להגדיר מה הוא פסיכולוג, מה הוא עובד סוציאלי.
מיכל בירן: אם מי שמחליט איזה טיפול יינתן זה לא האדם שהוכשר לזה במערכת שלמה של אקדמיה והכשרה אלא בקר שזה לא מתחום עיסוקו, תהיה פה פגיעה במעמדם של העובדים.
מיכל בירן: נקודה שנייה היא עניין ההכשרה.
מיכל בירן: הכשרה לא קורית בחלל החיצון, הכשרה קורית במקום שיש סביבה.
מיכל בירן: עמוס אמר בעצמו שיש פסיכולוגים שיכולים לעשות קופה יפה בשוק הפרטי ובין היתר בחרו להיות במערכת הציבורית כי יש בה סביבה וכי במקום שיש גם פסיכיאטר, גם פסיכולוג קליני, גם עובד סוציאלי וגם הדרכות זה המקום שבו ההכשרה קורית.
מיכל בירן: כשהם אומרים מרפאה ומתכוונים בזה לפסיכיאטר שיבוא לרשום כדורים במשך 5 שעות בסניף של מכבי שקיים ממילא - - אני מעריכה את זה שלפחות אתם הגעתם.
מיכל בירן: זה שקופת חולים כללית ומאוחדת לא כאן זאת האמת בפרצוף שלכם, חברים.
מיכל בירן: זה לא פרט טכני.
מיכל בירן: הם לא שכחו.
מיכל בירן: לא היה להם בדיוק תור אצל רופא.
מיכל בירן: הם לא כאן כי הם לא רצו להיות כאן.
מיכל בירן: אני בטוחה שאתם הזמנתם אותם, כי את, וילמה, עושה את עבודתך נאמנה.
מיכל בירן: זאת האמת בפנים שלנו.
מיכל בירן: הן לא מתכוונות להיכנס ולתת ברפורמה הזאת פיפס יותר ממה שהן מחויבות.
מיכל בירן: החוק לצידן, כי עד 2019 ההסכם הזה חלוט וכל ההבטחות ריקות.
מיכל בירן: אמרתי פעמים רבות ואני אמשיך להגיד שהרפורמה הזאת גרועה.
מיכל בירן: המצב הקיים, כמה שהוא נורא הוא עדיף מהביצוע שלה כפי שהיא נעשית כרגע.
מיכל בירן: אם הייתם אומרים את זה לפני 7 שנים, אז באמת, אני אדם חיובי, אני מאמינה בכוונותיהם הטובות של אנשים, אבל לא אחרי שכל כך הרבה שנים נותנים לי את האמת בפנים.
מיכל בירן: מי שלא רואה את האמת בפנים כשזה מה שאומרים לו, הוא לא פחות מאשר אוויל, תם וטיפש.
מיכל בירן: אני לא כזאת, ואני מקווה שגם היושבים בחדר לא ייגררו לתוך השקרים והמניפולציות של משרד הבריאות.
נורית קורן: האם יש אפשרות לשמור על המערך הקיים בכל המרכזים שנמצאים עכשיו?
מיכל בירן: לא נאמר שמחזיקים את המערך הקיים אפילו כניתוח לראות אם זה עובד.
<דב פסט: קודם כל, לגבי בעלי המקצוע.
<דב פסט: אני חולק על מה שנאמר שרוב בעלי המקצוע מתנגדים.
<דב פסט: אני חושב שרוב בעלי המקצוע הם בעד הרפורמה.
<קריאה: איזה בעלי מקצוע?
<דב פסט: לגבי הנושא של הסכם קיבוצי, כן או לא.
<דב פסט: כמו שאמר יוני נציג הנציבות, זה נמצא תחת הליך של בית הדין שבמסגרתו הדיון האחרון היה לפני 3 ימים.
<דב פסט: במסגרת זו הועלו שאלות והעובדים קיבלו את התשובות.
<דב פסט: ריכזנו לחברי הכנסת את התשובות אך ורק בנושא העובדים מכלל השאלות.
<דב פסט: הם יעבירו שאלות נוספות במידת הצורך.
<קריאה: הפעם זה בנייר חתום?
מיכל בירן: לא, זה לא על נייר לוגו.
<דב פסט: בנייר חתום שניתן במסגרת מו"מ עם העובדים, במסגרת מו"מ עם הפרקליטים, בליווי הפרקליטים, נציגי המח"ר, נציגי העובדים הסוציאליים, הממונה על השכר והנציבות.
<דב פסט: הבקרה על הקופות היא בקרה של מינהלת הרפורמה.
<דב פסט: מינהלת הרפורמה היא זו שמכוונת איזה מרפאות ייפתחו ואיזה מרפאות לא ייפתחו.
<דב פסט: לגבי הנושא של פתיחת מרפאות.
<דב פסט: קיבלתם רשימה של 61 מרפאות שנפתחו.
<דב פסט: נכון, נפתחה גם במודיעין, אבל נפתחו בבאר-שבע, בבית שמש, באלעד, בביתר עילית, במודיעין עילית, בקלנסווה.
מיכל בירן: בממוצע של כמה, של 2 חברי סגל למרפאה?
<קריאה: מי עובד שם?
אלי אלאלוף: חבר'ה, מה אתם, ועדת חקירה פה?
מיכל בירן: כן, זה התפקיד שלנו לחקור אותו.
אלי אלאלוף: את, לא הציבור.
מיכל בירן: אני מקווה שאני אקבל תשובה רצינית על דף לוגו.
מיכל בירן: זה שאתם נותנים כל הזמן דברים שיכולתי להוציא במדפסת שלי זה פשוט לא רציני.
מיכל בירן: אתם בכוונה לא נותנים מסמכים רשמיים שיכולים אחר כך לשמש כאסמכתאות בהליכים משפטיים.
מיכל בירן: אתם בכוונה עושים את זה.
<דב פסט: בית הדין יחליט ויקרא מה אנחנו נגיש ובאיזה מסגרת משפטית זה ייסגר.
<דב פסט: לגבי הנושא של פריפריה.