GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<טל מדר: אתה לוקח לעצמך מקדם.
<טל מדר: אתה מגדיל מרכז פעילות שבאופן רגיל - -
איציק שמולי: אני רוצה להבין אם זה 6 מתוך 10 או 6 מתוך 100.
<טל מדר: יש לך סך הכל 671, נכון לשנת 2015, מרכזי פעילות בכל הארץ.
<טל מדר: שימו לב, זה קטע מאוד יפה.
אלי אלאלוף: השאלה של איציק הייתה על הדירוג.
אלי אלאלוף: 6 מתוך כמה, מתוך 10?
<טל מדר: מה שקורה זה שהתקנה נותנת 20% תמיכה למרכזי פעילות.
<טל מדר: זה חלק מהגדרת התקנה.
<טל מדר: לצורך העניין יש לי x כסף לחלק.
אלי אלאלוף: את יכולה להסביר מה זה מדד שטראוס?
<טל מדר: מדד שטראוס זה מדד שנקבע על ידי המשרד.
<טל מדר: הוא מורכב מההרכב הסוציו האקונומי של המקום הפיזי, וגם מהצלחת - -
אלי אלאלוף: 1 זה הכי עשירים?
<טל מדר: 1 זה הכי עשירים, 10 צריכים הרבה עזרה.
אלי אלאלוף: זה ההיפך מהרשויות.
<טל מדר: נכון, זה ההיפך מהלמ"ס.
<טל מדר: זה ממש סולם הפוך.
<טל מדר: ארגון שנמצא במדד שטראוס 6 ומעלה, זאת אומרת, אלה שנדרשים ליותר סיוע, ליותר עזרה, נתוני הבגרות, נתוני הגיוס, הנתונים הסוציו אקונומיים שלהם נמוכים יותר, לאלה אנחנו נותנים בונוס.
<טל מדר: מה שמעניין לראות בשקף הזה זה שכמעט 70% ממרכזי הפעילות של ארגוני הילדים והנוער נמצאים בתוך הרשויות והשכונות האלו.
<טל מדר: זה משהו שהוא די מרשים וחשוב.
<טל מדר: דבר נוסף שהתקנה מאפשרת תקצוב דיפרנציאלי זה בזה שהיא מתייחסת ב-10% מהייעוד התקציבי שלה לבני נוער מ-3 אוכלוסיות שסימנו אותן כאוכלוסיות מוחלשות ודורשות חיזוק.
<טל מדר: אחת זה עולם חדשים, שתיים זה נוער וילדים בעלי צרכים מיוחדים בהתאם להגדרת החוק, כאשר זה מגיע גם לגיל 21.
<טל מדר: בכלל זה מאפשרים לארגוני נוער שמיועדים לעסוק עם אוכלוסייה כזאת הקלה בתנאי הסף לכניסה.
<טל מדר: לנוער שנושר מהמסגרות הפורמאליות יש התייחסות נפרדת.
<טל מדר: מי שמטפל בילדים ובבני הנוער מהאוכלוסיות האלו יקבל עזרה ותמיכה שאינה תלויה בגודל שלו.
מאיר כהן: אני ביקשתי מכם לנסות לייצר איזו העדפה מתקנת במגזר הבדואי ובישובים הערביים.
מאיר כהן: זה נעשה?
<טל מדר: בתקנת תמיכה אתה חייב לנהוג בקריטריון שוויוני כלפי כולם.
<טל מדר: אני יכולה להגיד לך שבתקנת תנועות הנוער יש הקשר מיוחד שנבנה סביב מיזם על האוכלוסייה הבדואית.
<טל מדר: אני יכולה להגיד שכרגע יש פה ארגון ילדים ונוער שהוא מועמד לתמיכה – אג'יק.
<טל מדר: הוא עובד עם נוער וילדים בדואים.
מאיר כהן: איפה אתם יושבים?
<סלימאן אלעמור: באר שבע.
<טל מדר: ביקרתי ב-3 סניפים שלהם.
<טל מדר: מדהים.
<טל מדר: בתקנת תמיכה אתה צריך לבנות קריטריון שיחול על כולם.
<טל מדר: אתה יכול להוסיף עוד היבטים בתוך הקריטריון שאולי יחזקו, אבל צריך לקחת - -
מיכל רוזין: אולי שיגידו מה תנאי הסף של התמיכה.
<טל מדר: אני אגע בהיבט המספרי.
<טל מדר: 1000 ילדים ובני נוער פועלים בשני מחוזות לפחות של משרד החינוך.
<טל מדר: הם מחזיקים 7 מרכזי פעילות ברחבי הארץ.
<טל מדר: 4 מתוכם חייבים להיות באזורים מוחלשים, מדד שטראוס 6 ומעלה לצורך העניין.
<טל מדר: ברמה החינוכית האידיאולוגית חייב להיות איזה שהוא מרכז חינוכי תכליתי שמייחד אותם.
<טל מדר: הם פועלים בהתאם לעקרונות מדינת ישראל היהודית והדמוקרטית.
<טל מדר: הם יכולים להיות מודרכים על ידי בוגרים.
איציק שמולי: מה השיקול של 1000 חניכים ומעלה?
איציק שמולי: אנחנו לא נותנים לארגונים חדשים להיכנס.
<טל מדר: אם תוריד את המספר - בתנועות הנוער אנחנו מדברים על 2500 ומעלה - אתה עלול לשחוק את הבסיס של התקנה.
<טל מדר: 1000 זה מספר שהוא מספיק איכותי ומשמעותי.
<טל מדר: הוא מעיד שיש כאן ארגון וגוף רציני שעושה עבודה מתמשכת, שהוא נשאר לאורך זמן.
מיכל רוזין: מה לגבי העניין של המרחק הגיאוגרפי?
מיכל רוזין: אג'יק, למשל, פועל בעיקר באזור הבדואים בדרום.
מיכל רוזין: אין לו עוד מרחב גיאוגרפי.
מיכל רוזין: אין לי מושג בזה, אבל זה נשמע על פניו דבר מגביל.
אלי אלאלוף: יש לו 2.
<טל מדר: אג'יק התרחבו לאזור לוד.
<טל מדר: נכון, יש כאן היבט מגביל, כי המטרה היא לתמוך ברמה הארצית, פחות ברמה הלוקאלית.
מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אני מרגיש בבית.
מאיר כהן: אני כל כך שמח לראות את כל הארגונים האלה ולהבין שעשייתכם היא יוצאת דופן בחברה הישראלית.
מאיר כהן: אני תמיד מחפש, מעבר למה שאתם עושים, מה הפעילות עושה לכל אחד מכם, ואני אומר את זה כמנהל בית ספר.
מאיר כהן: ידעתי תמיד שהמתנדבים בבית הספר הם התלמידים הטובים ביותר.
מאיר כהן: נכון, ערן?
מאיר כהן: ערן היה תלמיד שלי.
מאיר כהן: ידעתי שאלה שפעילים בארגוני נוער – אז היה רק הכבאות ומד"א, היום יש פריחה יוצאת דופן – הם גם אלה שיובילו את בית הספר.
מאיר כהן: תמיד עתידם היה מובטח.
מאיר כהן: משהו השתנה באישיות של הילדים שהיו הולכים לארגונים כאלה.
מאיר כהן: אני רוצה לחבור למיכל רוזין ולהגיד - אני כבר אמרתי את זה לשר החינוך הקודם - שהתקנה הזאת של הפריסה בשני מחוזות היא תקנה מאוד מגבילה.
מאיר כהן: יש בעיות מיוחדות שהן לוקאליות.
מאיר כהן: אנחנו נפנה לשר החדש בשאילתה.
אלי אלאלוף: אני בטוח שיש להם מנגנון טיפול.
<טל מדר: יש מנגנון החרגה.
מאיר כהן: אני טיפלתי במגזר הבדואי בדברים אחרים.
מאיר כהן: במשרד החינוך לא ראיתי מנגנוני החרגה.
מאיר כהן: אם היו, אז תמיד קפצו היועצים המשפטיים ואמרו שאי אפשר לעשות את זה.
מאיר כהן: זה הרס תכניות יוצאות דופן.
מאיר כהן: אני מברך.
מאיר כהן: אני מאוד מקווה, מרב, שבאמת ניתן את כל הגיבוי, לא משנה קואליציה ואופוזיציה.
מאיר כהן: אין פה פוליטיקה, כמו שאמר אלי.
מאיר כהן: צריך שכולנו נעשה הכל שבסיס התקנה הזאת של 10 מיליון יכפיל את עצמו.
מאיר כהן: רק אם חבר כנסת אחד יבוא לכאן ויגיד לפני הפורום הזה: "אני, את כל ה-20 מיליון הקואליציוניים שם כאן", הוא פותר את הבעיה.
מאיר כהן: זאת המשימה שלנו.
אלי אלאלוף: אני מבטיח להשיג את ההסכמה של שר האוצר.
מאיר כהן: המשימה שלנו היא להשיג את חבר הכנסת הזה ולהביא אותו לכאן.
מאיר כהן: מרב, תודה רבה על היוזמה, יופי של דבר.
אלי אלאלוף: האם הסכום שהוצג פה כולל הוצאות מינהל של המטה?
<טל מדר: בטח.
אלי אלאלוף: כמה הוא?
<טל מדר: של משרד החינוך?
אלי אלאלוף: בתקנה הזאת.
איציק שמולי: בארגון הגג.
<טל מדר: ארגון הגג מקבל - -
אלי אלאלוף: המטה של משרד החינוך מתוקצב פה.
אלי אלאלוף: זה ישר - -
<טל מדר: זה כסף נקי לתקנות תמיכה.
<טל מדר: על פי נוהל שר אוצר ניתן לגזור מכל תקנה אחוז מסוים לצורך בקרת שטח.
<טל מדר: נכון לזמן זה, כמו גם בתקנות אחרות, זה לא נעשה.
<טל מדר: כלל הסכומים שמצוינים כאן הגיעו ישירות לארגוני הילדים והנוער.
אלי אלאלוף: את בקרת השטח אתם עושים מתקציב המשרד?
אלי אלאלוף: בקרת השטח זה דבר חשוב.
מיכל רוזין: אני באמת מתרגשת.
מיכל רוזין: אני רוצה להודות לחברת הכנסת מרב בן ארי שסחבה אותי כמעט באלונקה ליום החשוב הזה.
מיכל רוזין: אני עומדת בראש שדולת הנוער והצעירים בישראל בכנסת.
מיכל רוזין: אני חושבת שהנושא הזה חשוב ביותר.
מיכל רוזין: הייתי בדיון בוועדת חינוך בנושא אחר לגמרי.
מיכל רוזין: מדברים כל הזמן על למידה משמעותית .
מיכל רוזין: אני לא מזלזלת בחשיבות של למידה משמעותית בחינוך הפורמאלי, אבל הלמידה המשמעותית ביותר היא בחינוך הבלתי פורמאלי.
מיכל רוזין: בתור בוגרת תנועת נוער – ארגון לא היה בילדותי - אני יודעת עד כמה זה יכול להיות בית שני לילדים ובני נוער, עד כמה זה מעצב את האישיות, עד כמה זה יוצר שיתוף פעולה, תחושת התנדבות, תחושת שייכות, באמת העצמה אישית מאוד מאוד גבוהה.
מיכל רוזין: אין לי ספק שזה משפיע גם על הלימודים, בין אם הם מצטיינים ובין אם לא.
מיכל רוזין: לא כולם חייבים להיות מצטיינים.
מיכל רוזין: אני רוצה כמה נקודות מאוד קצרות.
מיכל רוזין: היתרון של ארגוני הנוער, להבדיל מתנועות הנוער, ואני לא אומרת שום דבר רע על תנועות הנוער כי כפי שציינתי אני בוגרת תנועת נוער, היא שלא תמיד כל ילד יכול למצוא את עצמו בתנועת נוער.
מיכל רוזין: תנועת נוער זה משהו מאוד כללי, כולם צריכים להיות אותו דבר.
מיכל רוזין: זה קצת כמו מערכת החינוך.
מיכל רוזין: בארגוני הנוער כל אחד יכול למצוא את הייחודיות שלו, את המקום שמתאים לו, את הנושא שיותר מדבר אליו.
מיכל רוזין: לא כולם אוהבים לעשות את אותה פעילות בתנועת הנוער, מחנה וכדומה.
מיכל רוזין: פה יש ייחודיות, כל קבוצה היא ייחודית באוכלוסייה, בין אם חרדים, נוצרים, דרוזים, בדואים, הומואים.
מיכל רוזין: כל קבוצה יכולה למצוא את הדרך להשתלב בקבוצת נוער שנותנת לה שייכות, וזה מאוד חשוב.
מיכל רוזין: אם המטרה היא לקדם את ארגוני הנוער, לקדם את אותן קבוצות ייחודיות שבדרך כלל מקבלות פחות מהחברה, פחות מתקציב המדינה, אז אנחנו צריכים דווקא להשתדל להסיר חסמים, בין אם גיאוגרפיים, בין אם הם דברים אחרים.
מיכל רוזין: אני מבינה את הצורך לקבוע רף, זה ברור תמיד, כמו 1000 חניכים וכדומה, אבל צריך למצוא את הדרכים לערב כמה שיותר ארגוני נוער, כי ארגון נוער שפועל כבר ומחברים אותו לקבוצת ארגוני הנוער זה דבר שהוא כוח.
מיכל רוזין: הארגון עצמו מרגיש מועצם, גם המובילים אותו.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה חשוב ביותר.
מיכל רוזין: תודה על קיום הדיון הזה.
<שלומי קסטרו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת, תודה על היום שחברת הכנסת בן ארי וחברת הכנסת מיכל רוזין מובילות.
<שלומי קסטרו: אתמול נשארתם עד מאוחר לדון באוצר הטבעי של מדינת ישראל, אבל האוצר הטבעי האמיתי שקיים זה בני הנוער של מדינת ישראל.
<שלומי קסטרו: האנשים פה מייצגים עשרות אלפי בני נוער ומדריכים שמוציאים את אותם בני נוער מהברזלים, אוספים אותה, עושים איתם פעילות מדהימה, ייחודית ומצוינת.
<שלומי קסטרו: 73% מהילדים ובני הנוער בישראל לא נמצאים בפעילות חינוך ערכית קבועה.
<שלומי קסטרו: בחברה הערבית זה הרבה יותר נמוך, מדברים רק על 11%.
<שלומי קסטרו: גם בקרב אלה שנמצאים, מחציתם הם ממצב סוציו אקונומי גבוה.
<שלומי קסטרו: חשוב שהוועדה הזאת תדע, חשוב שנתייחס לזה.
<שלומי קסטרו: טל ממשרד החינוך אמרה שארגוני הנוער מייחדים את העשייה שלהם לפריפריה, לנוער מנותק, לנוער בסיכון.
<שלומי קסטרו: אנחנו חושבים שבקבוצות אינטגרטיביות זה המקום שצריך לעשות.
<שלומי קסטרו: אנחנו מכירים את האג'נדה מהמפגשים שלנו במכינה.
<שלומי קסטרו: אנחנו יודעים שחינוך היא התרופה לעוני.
<שלומי קסטרו: כשילד, ילדה, נער, נערה מוציאים את עצמם מתודעה כזאת ויודעים שהם יכולים לממש את הפוטנציאל שלהם, יודעים שיש להם ליווי, אז זה הסיכוי הגדול ביותר, בלי עוד עזרה מהצד.
אלי אלאלוף: המכינות הקדם צבאיות הן לא בארגונים.
<שלומי קסטרו: יש ארגונים שיש להם מכינות קדם צבאיות.
<שלומי קסטרו: יש פה ארגונים שיש להם שנת שירות ניכרת.
אלי אלאלוף: הם נספרים?
<טל מדר: הם נספרים ומתוקצבים אצלנו על ידי תקנה נפרדת שנקראת תקנת שנת השירות.
<שלומי קסטרו: יש לנו שיתוף פעולה טוב עם משרד החינוך ועם מינהל חברה ונוער, שמכיר ותומך באמצעים שיש לו.
<שלומי קסטרו: חבר הכנסת שי פירון, שר החינוך לשעבר, התחיל להקים תשתית שנקראת ארגוני הנוער.
<שלומי קסטרו: עכשיו צריך להמשיך ולהוביל ולהרים את זה הלכה למעשה.
<שלומי קסטרו: בפועל, צריך לציין, בנקודת הזמן שאנחנו יושבים כאן, באמת ברגע של נחת מאוד יפה, כל אחד מארגוני הנוער כאן לא קיבל שקל בגלל שתקציב המדינה לא אושר.
אלי אלאלוף: יש תקציב של 1 חלקי 12.
<טל מדר: בתקנות התמיכה צריך לקבל אישור למקדמות.
<טל מדר: התהליך הזה הוא תהליך שעושים מול ועדת חריגים.
<טל מדר: האוצר וועדת החריגים חייבו אותנו לייצר מנגנון של בקרת שטח טרם שחרור התקציב.
אלי אלאלוף: אני אשמח לקבל את כל החומר.
<טל מדר: הדברים כבר יצאו.
<טל מדר: הם נמצאים כרגע - -
אלי אלאלוף: מתי הכסף מגיע?
<טל מדר: בשבוע וחצי הקרוב.
<טל מדר: הם יודעים את זה.
אלי אלאלוף: אם לא, אנחנו נהיה מוכנים להתערב.
<טל מדר: המשרד כבר עשה מהלך די משמעותי ואישר את המקסימום הניתן כמקדמה על פי נוהל שר אוצר, שזה 70%.
<שלומי קסטרו: עלות חניך לארגון נוער הוא סדר גודל של 2500 שקלים.
<שלומי קסטרו: אנחנו יודעים שזה יהיה כך גם בתנועות.
<שלומי קסטרו: כיום, בנתון שהוצג על ידי חברת הכנסת מרב בן-ארי, התמיכה של המדינה היא של 8%.
<שלומי קסטרו: האנשים שיושבים כאן הולכים לעולם הפילנתרופיה, הולכים למגזר העסקי כדי להביא מעל 92% מהכספים.
<שלומי קסטרו: חלק ניתן מהרשויות המקומיות, אבל מעט מאוד, כי הרשויות המקומיות מסתכלות על המדינה ושואלות כמה המדינה תומכת בארגוני הנוער.
אלי אלאלוף: כמה משרדים?
<שלומי קסטרו: רק משרד החינוך.
מירב בן ארי: איפה משרד הרווחה, משרד נגב גליל, משרד הספורט והתרבות?
מירב בן ארי: יש פה את הארגון של תרבות, נכון?
מירב בן ארי: אתם נוגעים בכל כך הרבה תחומים.
מירב בן ארי: האם הייתה פנייה - תתייחס לזה, שלומי - למשרדים שמתעסקים בתחומים שלכם?
<שלומי קסטרו: נקודה שהעלינו אותה היא הסוגיה של לפתוח סעיף שמאפשר את זה ומונע כפל תמיכות, כדי שמשרדים אחרים לא יבואו ויגידו שיש כפל תמיכות.
<שלומי קסטרו: יש תהליך.
<שלומי קסטרו: התהליך הזה עוד לא יצא לדרך.
<שלומי קסטרו: אנחנו מאוד רוצים שהסעיף הזה ייכנס.
<טל מדר: מה שאנחנו יודעים לעשות זה לייצר סעיף בתוך התקנה שאומר שמשרדי הממשלה מעבירים את התמיכות הייעודיות שלהם על פי האג'נדות שלהם.
<טל מדר: זה יכול להיות המשרד לאיכות הסביבה, המשרד לוותיקים, משרד הבריאות.
<וילמה מאור: המשרד לקליטת עלייה.
<טל מדר: הכל.
<טל מדר: התקנה עצמה יכולה להוות סוג של צינור עם מסננת תוכן.
<טל מדר: היא יודעת לחלק את הכסף בהתאם.
<טל מדר: גם אם נבנית שותפות עם איזה שהוא משרד ממשלתי שרק ל-4 מתוך 18 הארגונים זה רלוונטי, התקנה יודעת לייחד את הכספים עבור - -
מיכל בירן: היא כבר יודעת?
<טל מדר: מכיוון שהתקנה היא משנת 2014 ובאמצע שנת 2014 התפרקה הממשלה ויש עכשיו שר חדש, זה משהו ששר צריך לייצר.
<טל מדר: זה לחלוטין על הפרק.
<טל מדר: מצד שני, צריך לגייס את הכסף ממשרדי הממשלה האחרים.
<שלומי קסטרו: אנחנו על זה ונמצאים בקשרים עם משרד הכלכלה.
מירב בן ארי: השאלה אם אנחנו כחברי הוועדה או יושב-ראש הוועדה יכולים לפנות לשר כבר היום.
<טל מדר: פשוט עושים שינוי בתקנה.
<טל מדר: כל עוד זה לא שינוי מהותי אפשר להחיל אותו כבר ב-2015.
אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שכסף זה תמיד בעיה.
אלי אלאלוף: תעברו קצת לתוכן.
<שלומי קסטרו: התוכן הוא הכי משמעותי.
<שלומי קסטרו: ילד או ילדה שנמצאים בארגון נוער יהיו ילדים שכנראה יממשו את הפוטנציאל שלהם בחברה הישראלית.
<שלומי קסטרו: זה בהשקעה לא גבוהה של מדינת ישראל.
<שלומי קסטרו: לפחות בנקודת הזמן הזאת לא לשחוק בתקנה.
<שלומי קסטרו: אנחנו מדברים על תוספת תקצוב של 35 מיליון שקלים.
<שלומי קסטרו: כל אחד מהארגונים כאן יכול כמעט להכפיל את מספר הילדים ובני הנוער שייקחו חלק.
<שלומי קסטרו: זאת נקודה אחת שבעיני היא הכי חשובה.
<שלומי קסטרו: הרבה יותר ילדים ובני נוער צריכים להיות בפעילות.
<שלומי קסטרו: לא הוצג כאן מספר החניכים.
<טל מדר: רשום.
<שלומי קסטרו: בוא נגיד בעלויות.
<שלומי קסטרו: כשאנחנו מסתכלים כרגע, בנקודת הזמן הזאת של 2015, אז יש שחיקה בתקצוב פר חניך.
<שלומי קסטרו: לא רק שיש שחיקה, מראש ממוצע התקצוב לחניך בארגוני הנוער הוא 200 שקלים, בשונה מתנועות הנוער שהתקצוב הוא 500 שקלים.
<שלומי קסטרו: לנושא הזה צריך להתייחס.
אלי אלאלוף: כמה עולה ילד בארגון?
<שלומי קסטרו: 2500 שקלים בממוצע לשנה.
אלי אלאלוף: ובתנועות הנוער?
<שלומי קסטרו: לפי הפרסומים שלהם זה אותו דבר, רק שיש פערים בתקצוב.
<שלומי קסטרו: אומרים לנו שזאת תקנה צעירה.
<שלומי קסטרו: התשומות שמתבקשות מאיתנו הן תשומות זהות, אולי פער של 1000 חניכים.
<ערן וינטרוב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברים בארגוני הנוער, אני מקווה שזה לא יישמע יותר מידי פומפוזי, אבל יש פה תהליך שבעיני הוא היסטורי בהתפתחות של החברה הישראלית.
<ערן וינטרוב: למה זה כך?
<ערן וינטרוב: אנחנו מדברים פה על ארגונים שחלקם פועלים הרבה מאוד שנים אבל לא הייתה להם את ההכרה והם גם לא ישבו ביחד.
<ערן וינטרוב: מה ששלומי דיבר עליו מבחינת הפוטנציאל של 150 אלף בני נוער יכול לגדול ל-300.
<ערן וינטרוב: אלי, אתה מתעסק כבר 25, אולי יותר, בנושא של חינוך ועוני.
<ערן וינטרוב: אחד המפתחות המשמעותיים של חילוץ מעוני זה באמצעות החינוך והחינוך הלא פורמאלי.
<ערן וינטרוב: בשביל זה אנחנו יושבים פה.
<ערן וינטרוב: היה חשוב לנו להיות בוועדת הרווחה.
<ערן וינטרוב: צריך להבין שלארגוני הנוער, בשונה מתנועות הנוער, אין אידיאולוגיה פוליטית.
<ערן וינטרוב: זאת נציגות של החברה הישראלית.
<ערן וינטרוב: דיברו על זה פה ושם.
<ערן וינטרוב: זה באמת קשה להבין את זה עד שאתה לא יושב סביב השולחן הזה ומסתכל על הפסיפס של החברה הישראלית.
<ערן וינטרוב: בעידן שלנו כשיש שסעים בחברה הישראלית התלכיד הזה תורם למניעת אלימות, תורם לסובלנות.
<ערן וינטרוב: בנושא הזה של נוער בסיכון לצד נוער נורמטיבי יש משהו מדהים.
<ערן וינטרוב: יש 18 ארגונים ב-2015, 1600 עובדים, 10 אלפים מתנדבים ותקציב של כ-180 מיליון שקל.
<ערן וינטרוב: התכנים פה הם תכנים מדהימים.
<ערן וינטרוב: כל ארגון עם האיכות שלו.
<ערן וינטרוב: צריך להבין שאנחנו מדברים על צמצום פערים.
<ערן וינטרוב: צריך לעשות פה צמצום פערים מול מה שבאמת קורה מבחינת ההתייחסות של המדינה בנושא הזה.
<ערן וינטרוב: רוב בני הנוער בארגוני הנוער לא הולכים לתנועות נוער.
<ערן וינטרוב: אתה לוקח בני נוער שהם חלקם מנותקים, חלקם בסיכון ולחלקם אין מסגרות פורמאליות, ואתה מכניס אותם למסגרות.
<ערן וינטרוב: למה הם לא הולכים לתנועות נוער?
<ערן וינטרוב: הרבה פעמים משיקולים כלכליים, לפעמים משיקולים תרבותיים ושיקולים חברתיים.
<ערן וינטרוב: אתן רק את הדוגמה בפריזמה הקטנה של ארגון לתת.
<ערן וינטרוב: אצלנו ב-2014, מתוך 1800 חניכים, 450 בני נוער בסיכון, 600 חניכים מהמגזר הלא יהודי – דרוזים, מוסלמים ונוצרים.
<ערן וינטרוב: יש לנו בכנסת היום 20 בני נוער מבית ג'אן, 1100 חניכים בפריפריה - דרום וצפון.
<ערן וינטרוב: אנחנו לוקחים מהחניכים 150 שקלים לשנה.
<ערן וינטרוב: רק מ-40% אנחנו גובים.
<ערן וינטרוב: מהרוב אנחנו לא גובים בגלל שאין להם את האפשרות, אפילו לא את הסכום הסמלי הזה.
<ערן וינטרוב: על איזה תיקון אנחנו מדברים פה?
<ערן וינטרוב: אם אתה מסתכל, התקנה של תנועת הנוער היום היא 91 מיליון שקל.
<ערן וינטרוב: פה אנחנו מדברים על בסיס של כ-20.
<ערן וינטרוב: דיבר שלומי קודם על 200 שקלים בארגוני הנוער מול 500 בתנועות הנוער .
<ערן וינטרוב: אם זה יישאר כמו שזה נמצא היום, אנחנו נהיה במצב של 132 שקלים לחניך לשנה מבחינת המדינה.
<ערן וינטרוב: הפרופיל בתנועות הנוער, אם אתה מסתכל על הרוב, הוא פרופיל של סוציו אקונומי גבוה, לא נורמטיבי.
<ערן וינטרוב: הפרופיל בארגונים זה בדיוק הפוך - בינוני נמוך ונוער בסיכון.
<ערן וינטרוב: אנחנו נמצאים ב-2015 במצב של אי ודאות.
<ערן וינטרוב: למזלנו כן נעשתה פה עבודה מאחורי הקלעים עם משרד החינוך מבחינת המקדמות, אבל אנחנו נמצאים, אדוני היושב--ראש, בסוף השנה החינוכית.
<ערן וינטרוב: היום זה היום האחרון ללימודים.
<ערן וינטרוב: יש עוד פעילות קיץ.
<ערן וינטרוב: אנחנו, כל הארגונים, היינו צריכים לממן את כל הפעילות של כל השנה מכסף שחלקו לא קיים.
<ערן וינטרוב: מה שייתנו עכשיו זה רק מקדמות, רק 40% אם אני לא טועה, לא את כל התקציב.
<ערן וינטרוב: גם ככה אנחנו יודעים שהתקציב הזה הוא נמוך.
<ערן וינטרוב: לממן נוער בסיכון, ואת זה אין מישהו, אלי, שיודע יותר טוב ממך, עולה הרבה יותר מלממן נוער נורמטיבי, מכיוון שאתה צריך תקציב גבוה, אתה צריך הדרכה מקצועית, אין השתתפות עצמית.
<ערן וינטרוב: גם קשה לשמר את הנוער הזה משנה לשנה.
<ערן וינטרוב: זאת נקודה מאוד מאוד מהותית.
<ערן וינטרוב: אני חושב שבעזרת התמיכה שלך, של חברת הכנסת מרב בן ארי ושל חברי הכנסת שיושבים כאן אנחנו נוכל לשנות את התפישה מבחינת השתתפות המימון של המדינה.
<סלימאן אלעמור: אנחנו באג'יק מתעסקים עם בני נוער וילדים מ-2001, 2002, כמעט 13,14 שנה.
<סלימאן אלעמור: עד היום לא נכנסנו לתקנה של ארגון נוער כיוון שלא עבדנו במחוז נוסף.
<סלימאן אלעמור: לאור המאמצים האדירים של טל ואירית ממשרד החינוך בתקופה האחרונה, אנחנו מתחילים לעבוד בלוד בספטמבר הקרוב.
<סלימאן אלעמור: יש לנו כ-1500 חניכים מכיתה א' עד י"ב.
<סלימאן אלעמור: כל הכסף שלנו שמושקע היום בפעילות הוא כסף פילנתרופי, הוא כסף שגייסנו אותו.
<סלימאן אלעמור: יש לנו מערך משומן מאוד של גיוס כספים בתוך הארגון.
<סלימאן אלעמור: אנחנו לא מקבלים כספים ממשלתיים בתמיכה הזאת.
אלי אלאלוף: כמה זמן ארגון כזה אמור למצוא לעצמו מימון עד שהוא נכנס?
<טל מדר: שנתיים לפחות הוא חייב לפעול באופן עצמאי עד שהוא רשאי לקבל.
<סלימאן אלעמור: אנחנו קצת יותר.
<סלימאן אלעמור: מעל 95% מהתלמידים הבדואים לא נמצאים במסגרות לא פורמאליות.
<סלימאן אלעמור: ה-5% שמגיעים אליהם קצת משתתפים ומשלמים, אבל רובם לא יכולים לשלם בגלל שהישובים הבדואים נמצאים באשכול סוציו אקונומי 1, 2 ו-3 לכל היותר.
<סלימאן אלעמור: התכנים שאנחנו מתעסקים בהם מובילים צעיר וצעירה לקחת אחריות על גורלם, הם יותר אכפתיים בקהילות שלהם, הם מרגישים יותר שייכות לישוב שלהם.
<סלימאן אלעמור: אנחנו רוצים להוציא אותם מהמקום הזה של הבכי אל המקום הזה של לקיחת אחריות.
<סלימאן אלעמור: זה יכול להוביל אותם למקום טוב יותר שבו גם מצב הקהילה הבדואית, שאתם מכירים אותו היום, ישתפר מקצה לקצה.
מיכל בירן: כל הכבוד על הארגון של היום הזה.
מיכל בירן: מרב, אני, שי פירון ומוטי יוגב עומדים בראש שדולת תנועות הנוער בחינוך הבלתי פורמאלי, שתושק בקרוב.
מיכל בירן: אני גדלתי בתנועת הנוער העובד והלומד.
מיכל בירן: ביליתי את כל חיי, מכיתה ה' עד גיל 27, בפעילות בלתי פורמאלית, בהדרכה.
מיכל בירן: ביליתי ככה את רוב חיי.
מיכל בירן: אני חושבת שזאת הסיבה המרכזית שאני נמצאת כאן היום.
מיכל בירן: אני מודה לכל בני הנוער שטרחו והגיעו.
מיכל בירן: זה ממש כיף לראות אתכם כאן.
מיכל בירן: תודה שטרחתם ובאתם.
מיכל בירן: אני רוצה להתייחס לאמירה שלך, ערן, על הניתוק מהפוליטיקה, והאמירה שלך, שלומי, על זה שחינוך בלתי פורמאלי מציל מעוני.
מיכל בירן: זה מציל מפשע ומהרבה מאוד דברים.
מיכל בירן: בחברה הישראלית של היום אי אפשר להתעלם מזה שאדם יכול לסיים תואר ראשון, לעשות הכל בסדר, לעבור על כל הצ'ק ליסט, להיות בשירות משמעותי בצבא - אין לי ספק שאדם שהולך לפעילות בלתי פורמאלית הסיכוי שלו לעלות על מסלול נורמטיבי הוא גדול בהרבה - אבל האם זה יציל אותו מעוני אם הוא יהיה עובד סוציאלי, האם זה יציל אותו מעוני אם הוא יהיה מורה?
מיכל בירן: אתם עושים פעילות מדהימה, ממש התרשמתי.
מיכל בירן: אי אפשר לדבר על ארגון של הבדואים בנגב מבלי להגיד שמדינת ישראל מפלה אותם כמעט בכל תחום, אם זה בקבלה לעבודה בגלל שאנשים הם גזענים, וגם בדברים אחרים.
מיכל בירן: יש פה בעיה.
מיכל בירן: הבעיות שלובות.
מיכל בירן: אתם לא צריכים לטפל בכל העולם, אתם עושים את חלקכם.
<ערן וינטרוב: כדי לחלץ אותו מהעוני יש את הדוח של הוועדה למלחמה בעוני.
מיכל בירן: אתם עושים חלק חשוב מאוד.
מיכל בירן: כשהפעלנו חניכים שילכו לאסוף קופסאות שימורים לקראת הפסח אנחנו הקפדנו לשאול אותם את השאלה: למה יש אנשים עניים.
מיכל בירן: זאת לא גזירת גורל, אלה לא כוחות הטבע, אלא הכרעות של אנשים, הכרעות של מדינה.
מיכל בירן: מכיוון שיושבת כאן כזאת שכבה מדהימה של הנהגת העתיד אני מעלה את זה כנקודה למחשבה.
מיכל בירן: יש מאבק שקורה ממש בימים אלה, ואני אשמח אם מישהו יטרח לבוא להירתם.
מיכל בירן: בבית שמש איפסו את כל תקציב המתנדבים בעיר, שהיה 200 אלף שקלים.
מיכל בירן: זה אומר כל המתנדבים, ממורות חיילות, צופים, בני עקיבא.
מיכל בירן: יש שם גם ארגונים וגם תנועות.
מיכל בירן: זה כל החבר'ה מעל 18 שנמצאים בדירות בשנת שירות.
מיכל בירן: התקציב העירוני הולך להיות מאופס לאפס.
מיכל בירן: כבר עכשיו הצופים הודיעו שבלי התקציב הזה הם לא יוכלו להחזיק, כנ"ל כל הגופים האחרים.
מיכל בירן: אני פונה לחברים פה להצטרף למאבק הזה, כי חבל שיעבדו כל כך הרבה גופים כל כך הרבה שנים כדי לבנות בסיס, ואז בסוף בגלל שיקול תקציבי ברגע אחד מוחקים את זה.
מיכל בירן: אני חושבת שאתם כולכם יודעים שכל כך קשה לבנות את מה שאתם עושים.
מיכל בירן: לפעמים בשנייה אחת כל כך קל להרוס.
מיכל בירן: אני איתכם במאבק התקציבי על הגדלת התקציבים שלכם.
מיכל בירן: תודה רבה שאתם כאן.
<פאדי סלאמה: כבוד היושב-ראש, תודה לך ולכל חברי הכנסת על האירוח ועל הנכונות לקבל אותנו ולשמוע אותנו.
<פאדי סלאמה: צר לי כאזרח, כפטריוט, כאיש מערכת הביטחון בעבר, כאיש מערכת החינוך היום, להגיע למצב כזה של עבודה כמעט 10 שנים בלתת, בלחנך בני נוער בכל הישובים הדרוזים איך להיות אזרח למופת, אבל כשאני מגיע לבאר שאני צריך לשתות ממנה, שזה חודש יולי, אני לא מקבל תקציב.
<פאדי סלאמה: במדינת מתוקנת כמו מדינת ישראל זאת תעודת עניות, אדוני היושב-ראש, שאנחנו מגיעים לחודש יולי ואין תקציב.
<פאדי סלאמה: במדינה מתוקנת תקציב צריך להיות.
<פאדי סלאמה: כמו שהמדינה מתנהלת במשרדי הממשלה, כך זה צריך לבוא לידי ביטוי אצל ארגוני הנוער.
<פאדי סלאמה: לא יעלה על הדעת שאני אחנך את הילדים לאזרחות מופת, לערכים, אבל כשאני אגיע לשלב שבני הנוער שלי ישאלו איפה הכסף, אני אצטרך להגיד להם שאין תקציב כי אין ממשלה.
<פאדי סלאמה: זה משהו שסותר.
<פאדי סלאמה: יש פה מן דיסוננס כזה.
<פאדי סלאמה: אני חושב שכבוד היושב-ראש וכל חברי הכנסת צריכים להירתם למשימה הזאת.
<פאדי סלאמה: הכסף הזה הוא כסף קטן ביחס לתקציב המדינה.
<פאדי סלאמה: אין משהו שהוא יותר ערכי מאשר לחנך ולהשקיע בבני נוער.
<פאדי סלאמה: שלומי ציין את זה, וגם כמה מהחברים שלנו כאן ציינו את הנקודה הזאת.
<פאדי סלאמה: אם יש הסכמה, זה הזמן לתת, לא לחכות, כי המצב של הרשויות, ואנחנו מכירים את זה, אני לא בצד של פוליטיקה, הוא קשה מאוד, הוא עגום מאוד.
<פאדי סלאמה: צריך לתת את הדעת.
<פאדי סלאמה: צריך לעבוד במלוא המרץ בלתמוך בארגונים האלה, כי בלי כסף אי אפשר להתקיים.
<שלומי קסטרו: אנחנו רוצים להזמין את הוועדה, במידה ואתם יוצאים לסיורים.
אלי אלאלוף: הלוואי שהיינו יכולים.
אלי אלאלוף: בינתיים עוד לא.
אלי אלאלוף: עוד כמה שבועות.
<שלומי קסטרו: אנחנו נשמח שהוועדה וחברי הוועדה יגיעו לסייר בפעילות הארגונית.
אלי אלאלוף: אתם לא בתחרות עם תנועות הנוער.
אלי אלאלוף: תורידו את זה מהז'רגון שלכם.
אלי אלאלוף: צריך גם את תנועות הנוער, גם את ארגוני הנוער, גם את הארגונים המיוחדים.
אלי אלאלוף: זה היופי של הדמוקרטיה, המגוון הנפלא הזה.
אלי אלאלוף: גם אם יש קצת תחרות בראש, אתם לא בתחרות, בוודאי לא מבחינה תקציבית.
אלי אלאלוף: כל אחד יקבל את המגיע לו.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה היופי שלנו.
אלי אלאלוף: אני מצטער על הדברים של החבר פאדי.
אלי אלאלוף: פאדי, אני מצטרף לכל מילה.
אלי אלאלוף: זה לא תקין.
אלי אלאלוף: יש לי טענות למשרד החינוך על כך שבחודש יולי לא משלמים.
אלי אלאלוף: תקציב יש, כסף אין.
אלי אלאלוף: זאת בירוקרטיה.
אלי אלאלוף: לפני שנכנסתם התמודדנו עם הבירוקרטיה בנושאים אחרים.
אלי אלאלוף: זאת ההערה הלא נעימה היחידה שאני רוצה להגיד היום.
אלי אלאלוף: אנחנו נהיה מספר רב של חברי כנסת שנפנה לשר החינוך כדי שיגדיל את התקציבים הנדרשים לכלל הנוער, ובמיוחד לזה.
אלי אלאלוף: בהתחשב בכל התקנות שאומרות שאסור כפילות מימון וכו', אנחנו חושבים שיש הרבה משרדים שחייבים לעזור.
אלי אלאלוף: הנושא של הכשרה מקצועית והכשרת נוער זה בתחום אחריותו של משרד הכלכלה.
אלי אלאלוף: כשאני רואה את אנשי מד"א, בלי לעשות קורלציה אוטומטית, אני חושב על בריאות.
אלי אלאלוף: זה באמת נכון.
אלי אלאלוף: אני חושב גם על משרד נגב וגליל.
אלי אלאלוף: אין שום הצדקה שמשרד כזה שרוב תקציבו זה להעניק מענקים, לפעמים חד פעמיים, לא ישתתף.
אלי אלאלוף: אני בטוח שלא תוותרו על זה.
אלי אלאלוף: משרד הרווחה מתעסק בנוער שאתם מגדירים כקשה כי לא הייתה לו הזדמנות.
אלי אלאלוף: הם מוחלשים של המערכת.
אלי אלאלוף: הם לא מוחלשים, הם מוחלשים של המערכת.
אלי אלאלוף: אנחנו נפנה לכל המשרדים.
מירב בן ארי: אם אפשר, גם להוסיף את התרבות והספורט, כי יש עמותה של תרבות וארגונים שעוסקים בספורט.
אלי אלאלוף: גם קליטת עלייה שצוין.
אלי אלאלוף: אני בטוח שנמצא אוזן קשבת.
אלי אלאלוף: לא נסתפק בשמיעה, אלא גם נלחץ שנגיע לתקצוב הולם.
אלי אלאלוף: במערכת הבלתי פורמאלית של משרד החינוך, אני רוצה להזכיר, ילד עולה בין 6000 ל-8000 שקל.
אלי אלאלוף: עשיתי מספיק תכניות כדי לדעת שזה התקציב הנכון.
אלי אלאלוף: פה מדובר על 2500 שקל, שזה במקרה הטוב ביותר, שרובו הגדול הוא לא כסף של משרד החינוך.
אלי אלאלוף: אני חושב שיש צורך להגדיל.
אלי אלאלוף: אנחנו מבקשים ונעשה הכל - זה אולי הלחץ הכי מוצלח שיהיה - להגדלת מספר הילדים המשתייכים.
אלי אלאלוף: היכולות שלכם הן אדירות.