GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרונה פלדמן: אנחנו מקבלים עליהם דיווחים בתוך התקופה, בתום התקופה, והתחלנו לבנות אותם יחד עם קופות-החולים כבר מראשית שנות ה-2000, לא מאתמול ולא לפני שלוש שנים.
<שרונה פלדמן: דרך אגב, גם בעבר הפוליסות הללו היו מנוהלות כמו הכיסויים הקולקטיביים.
<שרונה פלדמן: ולכן התחלנו בהסדרה שלהם, מכיוון שמדובר בהיקף של ארבעה מיליון מבוטחים.
<שרונה פלדמן: אז מה, בכל זאת, הם הכשלים בפוליסות של קופות החולים?
<שרונה פלדמן: אנחנו מזהים שהתחרות על הפוליסות האלה הפכה להיות איזה תחרות מלכת יופי, שכל קופה רוצה לתת איזושהי תוספת ייחודית שלא בהכרח נותנת ערך מוסף - - - הביטוח, אלא מכוונת בעיקר לצעירים ונועדה למנוף לגיוס לקוחות.
<שרונה פלדמן: יש כאן חוסר שקיפות למבוטחים, כיוון שכל קופה נותנת כיסוי אחר.
<קריאה: זה לא חוסר שקיפות.
<קריאה: למה להגיד כזה דבר?
<קריאה: כל קופה נותנת כיסוי אחר.
<קריאה: למה להגיד שזה חוסר שקיפות?
<שרונה פלדמן: נכון.
<שרונה פלדמן: אבל זה חוסר שקיפות למבוטחים, שהפוליסות הן שונות והם לא יכולים להשוות ביניהן.
<קריאה: זה באתר.
<קריאה: כל הפוליסות באתר.
אלי אלאלוף: ההערה נגמרה.
אלי אלאלוף: אם תתייחסי לכל דבר, אז אנחנו לא נגמור.
<שרונה פלדמן: אני לא אתייחס.
אלי אלאלוף: אני מבקש לסכם תוך שבע-שמונה דקות.
אלי אלאלוף: לא יותר.
<שרונה פלדמן: אם לא יפריעו לי, אני אעשה את זה.
<שרונה פלדמן: בנוסף, יש כאן חסם במעבר בין קופות-החולים.
<שרונה פלדמן: מכיוון שמדובר בביטוח קבוצתי - - - להצטרף אליו ולעבור חיתום, אז אם אדם עובר קופה הוא צריך להצטרף מחדש לביטוח הקבוצתי של הקופה אליה עבר.
<שרונה פלדמן: וכך יכול להיווצר מצב שאם מטבע הדברים הוא עבר בגיל מבוגר ומצב הבריאות שלו כבר לא תקין, אז יכול מאוד להיות שאולי הוא לא יתקבל לקופה שאליה הוא עבר, או שתהיה פגיעה בזכויות שלו.
<שרונה פלדמן: כי בשלוש קופות-החולים, חוץ מ"מכבי", הזכויות ניתנות לפי גיל ההצטרפות.
<שרונה פלדמן: כלומר, אם הצטרפת בגיל צעיר, הסכום שתקבל אם חס וחלילה תהיה סיעודי הוא גבוה יותר.
<שרונה פלדמן: ולכן אם עברת בגיל מבוגר, למרות שהצטרפת לראשונה בגיל צעיר, אז הזכויות שלך יכולות להיפגע.
<שרונה פלדמן: ובאופן כזה נוצר סוג של חסם.
<שרונה פלדמן: כלומר, אנשים לא עוברים קופה בגלל ביטוח סיעודי, אבל כשהם עוברים קופה אז יכולה להיווצר פגיעה בביטוח הסיעודי שלהם.
<שרונה פלדמן: ולכן, אנחנו מציעים פוליסה אחידה לכל קופות-החולים.
<שרונה פלדמן: אנחנו קובעים את התנאים שלה.
<שרונה פלדמן: כשבעצם מדובר במיצוע של מה שיש כבר כיום בקופות-החולים כדי למזער את הפגיעה במבוטחים הקיימים, בדגש על שחרור הסכומים שניתנים למבוגרים.
מאיר כהן: זה אמור להבטיח אי-פגיעה אם יש העברה?
<שרונה פלדמן: אני אגיד בדיוק מה זה מאפשר.
<שרונה פלדמן: אם אדם היה מבוטח ב"כללית", והוא מצטרף בגיל 75, ראו מה הסכום שהוא מקבל: 1,600 שקלים שהולך ופוחת אחר-כך ל-700 שקלים.
<שרונה פלדמן: ואנחנו רוצים לשפר את הזכויות של אותם מבוטחים מבוגרים - - -
נחמן שי: אם הוא מצטרף היום, בגיל 75, בפוליסה אחידה הוא יקבל 3,500?
<שרונה פלדמן: אם הוא נמצא בבית.
<שרונה פלדמן: ואם הוא במוסד – 4,500.
<שרונה פלדמן: בהקשר הזה אני אגיד שני דברים.
<שרונה פלדמן: צריך לזכור שאין יש מאין.
<שרונה פלדמן: העלות של ביטוח סיעודי היא גבוהה.
<שרונה פלדמן: היינו יכולים לתת לו 10,000 שקל, אבל מבחינתנו הדגש הוא גם כיסוי סביר ונאות, וגם פרמיות שיהיו זמינות.
<שרונה פלדמן: כלומר, אדם בגיל מבוגר לא יכול לשלם 1,000 שקל - - - הסדרה בביטוח הקולקטיבי, במיוחד אם מדובר בבני-זוג.
<שרונה פלדמן: ואם אנחנו מסתכלים על הכיסוי הזה שניתן, בתוספת למה שכבר ניתן במערכת הציבורית, אז זה יכול להוות כיסוי נאות.
איציק שמולי: אבל את מתעלמת מזה שהוא שילם שנים רבות.
<שרונה פלדמן: אתה שוב מתייחס לביטוחים הקולקטיביים.
<שרונה פלדמן: אני מבינה שאתה רוצה מאוד לדבר עליהם, ואני תיכף אגיע לזה.
<קריאות: זה הנושא של הישיבה.
<קריאות: זה הנושא.
<שרונה פלדמן: אבל הפתרון שלנו קשור גם לקופות-החולים.
<וילמה מאור: את לא מתייחסת לפרמיה שהם ידרשו לשלם בביטוחים.
<שרונה פלדמן: רגע, אני מגיעה.
אלי אלאלוף: כמה זמן?
אלי אלאלוף: לנו יש בעיה, יש לוח זמנים של אנשים פה - - -
<שרונה פלדמן: נתת לי שמונה דקות.
איציק שמולי: אני רוצה להבין מה את אומרת: המתווה שאתם מציעים הוא דרך קופות-החולים.
איציק שמולי: כשאת אומרת: אלה סכומי הכיסוי שאנחנו מציעים בקופות-החולים – בסוף, אם אני מבין נכון, אתם רוצים לקחת את הקבוצה המבוגרת ביותר בקולקטיבי, ולהכניס אותה למודל הזה.
איציק שמולי: אז למה את אומרת לי כל פעם שזה לא שייך?
איציק שמולי: זה שייך וחצי.
<שרונה פלדמן: אבל אני מגיעה לזה.
<שרונה פלדמן: אני מציגה את הפתרון.
<שרונה פלדמן: אדוני היושב-ראש, אני אשמח אם תתנו לי את החמש-דקות האלה לסיים את המצגת ולא להפריע.
<שרונה פלדמן: אז היתרונות של הפוליסה הזאת: להגביר את השקיפות ואת יכולת ההשוואה, להסיר את חסמי המעבר.
<שרונה פלדמן: אנשים יוכלו לעבור בין הקופות לפי הזכויות המקוריות שלהם, ללא שינוי בהן.
<שרונה פלדמן: התחרות בין קופות-החולים תהיה על שירותי הבריאות הבסיסיים, ובכל מה שנוגע לביטוח הפרטי התחרות תהיה על השירות שהם יתבעו מחברת הביטוח לתת בפוליסות האלה.
<שרונה פלדמן: ושינוי משמעותי ויתרון משמעותי הוא שיפור הסכומים שניתנים לאוכלוסיה המבוגרת.
<שרונה פלדמן: לגבי הביטוח הקבוצתי, זה שהוא לא באמצעות קופות החולים, אנחנו מדברים על משהו קצת שונה.
<שרונה פלדמן: זה בעצם היה המבנה המקורי של פוליסות קופות-החולים.
<שרונה פלדמן: אנחנו מדברים על קבוצת מבוטחים שיש ביניהם מכנה משותף, יש בעל הפוליסה, המעסיק או ארגון, שמייצג אותם ונושא ונותן מול חברות הביטוח.
<שרונה פלדמן: אגב, את כל הפוליסות האלה – דיבר פה חבר הכנסת שמולי על מיליון פרטים שלא טעו.
<שרונה פלדמן: מי שעשה את הפוליסות האלה זה לא הפרטיים, זה אותם ארגונים שחלקם נמצאים פה.
<שרונה פלדמן: הם נשאו ונתנו מול חברת הביטוח.
<שרונה פלדמן: מרביתם היו מיועצים, כלומר, אפילו שכרו יועץ ביטוח שייעץ להם איך לעשות את הביטוח הזה.
<שרונה פלדמן: וזה לא אותם הפרטים.
<שרונה פלדמן: הביטוחים הללו - - - נוהלו ונערכו כביטוחים קצרי-טווח.
<שרונה פלדמן: כלומר, חברת ביטוח מתקשרת עם ארגון או מעסיק למשך תקופה של שלוש שנים או חמש שנים, היא רואה את הנתונים לאותה תקופה, מה הגיל הממוצע של הקבוצה, מה הסיכון באותה תקופה, וקובעת מחיר.
<שרונה פלדמן: ומאפיין מאוד עיקרי בפוליסות האלה, ובכלל בביטוח קבוצתי, הוא שצעירים מסבסדים מבוגרים.
<שרונה פלדמן: כלומר, יהיו פה הרבה מבוגרים שיגידו: שילמתי במשך כל החיים סכום ביטוח, אבל בעצם מי שמימן אותו – וזו אחת הבעיות העיקריות פה – זה צעירים.
<שרונה פלדמן: בתום התקופה הזאת מתחילים הכול מחדש, וזו אחת הבעיות.
<שרונה פלדמן: בעצם אם הקבוצה התבגרה, אם לא ניתן היה להבטיח שיהיו צעירים, אף אחד לא יחתום על זה.
<שרונה פלדמן: הרי זה לא ביטוח חובה ואסור שהוא יהיה ביטוח חובה.
<שרונה פלדמן: זה ביטוח פרטי, אין חובה להצטרף.
<שרונה פלדמן: אם צעירים יצאו מפוליסה הזאת או אם, חס וחלילה, זו היתה קבוצה של גמלאים והם התבגרו, כי זה מהלך החיים, אז הסיכון של הקבוצה הזו עולה ובהתאם קופצת הפרמיה.
<שרונה פלדמן: ואז בתום תקופת הביטוח, שהיא רק חמש שנים, זה החוזה, בעל הפוליסה חתם הסכם רק לחמש שנים.
<שרונה פלדמן: יש פוליסות – מעטות מאוד, כי אין הרבה חברות שיסכימו לעשות דבר כזה – שבהן יש זכות יציאה רק לבעל הפוליסה, בתנאים מסוימים, ושם אי אפשר לצאת.
<שרונה פלדמן: אבל כשמדובר על חוזים שחתמו בעלי הפוליסות, אלה חוזים קצרי-טווח, ובתום התקופה בוחנים מחדש את המצב, או שמעלים את הפרמיות או שחברת הביטוח מחליטה שהיא לא רוצה לחדש את הביטוח, כי אין חובה, כי חתמו את ההסכם רק לחמש שנים.
<שרונה פלדמן: ואז היא לא מחדשת את הביטוח.
<שרונה פלדמן: זה מה שקרה גם לחלק מהקבוצות.
<שרונה פלדמן: ומבחינתנו, ביטוח כזה הוא ביטוח שלא משרת את המטרה.
<שרונה פלדמן: כי בסופו של דבר, כשהאנשים האלה מתבגרים, הם צריכים את הביטוח ואז הוא פתאום מתבטל אליהם.
<שרונה פלדמן: היו גם מקרים של פוליסות שהקבוצה החליטה, אחרי שחברת הביטוח הציגה פרמיות, להוציא – נגיד ביטחו עובדים ואת ההורים שלהם, אז החליטו להוציא את ההורים כי זה יִיקר מדי את הפוליסה.
<שרונה פלדמן: ואז ההורים פתאום מצאו את עצמם צריכים לקנות ביטוח פרט בלי שהם צברו שקל.
<שרונה פלדמן: כלומר, אם אנחנו מדבירם על פרמיות שאנשים שילמו לכל החיים – האנשים האלה שילמו פרמיה שמימנה רק את התקופה הנוכחית שלהם, לא היתה פה איזושהי צבירת זכויות.
<שרונה פלדמן: יש פוליסות שבהן בעל הפוליסה צבר זכויות בדומה – לא מספיק כמובן, אין לנו אף פוליסה חוץ מהקופות שיש הבטחה לזכויות המבוטחים לכל החיים בפוליסה – אבל שצברו קרנות ובאמת הם משתמשים בהן כדי לממן אותם.
<שרונה פלדמן: אבל מרבית הפוליסות הקולקטיביות שעליהן אנחנו מדברים כרגע, הן פוליסות שאין בהן זכויות שנצברו; אנשים שילמו את הפרמיה שלהם למשך - - -
אלי אלאלוף: איך אפשרתם את זה בתקופה?
אלי אלאלוף: - - -
סופה לנדבר: מה, שילמו סתם?
סופה לנדבר: הם שילמו על מה?
סופה לנדבר: הם היום צופים בבית, ואני רוצה שהאזרח יבין מה הוא מקבל.
סופה לנדבר: הוא שילם כל החיים.
סופה לנדבר: את מדברת על העתיד, ואני רוצה לדעת כמה אנשים היום נופלים בין הכיסאות.
סופה לנדבר: כמה אנשים מקבלים, ומה הם מקבלים, ומה הם דורשים ומה הם חייבים לקבל.
סופה לנדבר: תשמעי, הסיסמאות וגם על המסך זה נראה יפה מאוד.
סופה לנדבר: בבית, בן-אדם שזקוק לטיפול סיעודי, לא מקבל את זה.
סופה לנדבר: גם אנחנו לא מקבלים.
סופה לנדבר: אני רוצה הסבר: כמה אנשים דורשים היום טיפול סיעודי ולא מקבלים, בגלל הליקויים בבדיקות ובדברים שנעשו במשך שנים.
<קריאה: יש כתבות בעיתון כל יום על הסיפורים האלה.
סופה לנדבר: אבל אנחנו כאן בוועדה כדי להגן על האזרח, אדוני היושב-ראש.
סופה לנדבר: אז אנחנו רוצים להבין - - -
אלי אלאלוף: אני מבקש, הדיון לא נפתח.
אלי אלאלוף: החבר היקר, שאני לא מכיר את שמך – יש הבדל בין חברי כנסת לבין אורחים.
אלי אלאלוף: אז אני מבקש, אם אתם לא רוצים שנגיע למצב שאני מבקש מכם לצאת, אז תאפשרו דיון.
אלי אלאלוף: ואני מבקש ממך, שרונה, לגמור את המצגת.
אלי אלאלוף: יש לך דקה עכשיו.
<שרונה פלדמן: אין בעיה.
<שרונה פלדמן: אם לדבר על נתונים – יש מיליון ו-100 מבוטחים, מתוכם כ-200,000 מבוטחים שנמצאים מעל גיל 60, שהם, מבחינתם, אם מחר לא מתחדשת להם הפוליסה – זה לא שהיא התבטלה – בהתאם להסכם והם יצטרכו לקנות פוליסות פרט, אפילו ללא בדיקה של המצב הרפואי שלהם, זו פרמיה מאוד יקרה.
<שרונה פלדמן: יש כ-200,000 כאלה.
<שרונה פלדמן: ואנחנו מציעים לצרף את מי שאין לו ביטוח סיעודי בקופה, להצטרף לפוליסות של הקופות ללא חיתום.
<שרונה פלדמן: דוּבר פה על תקופת המתנה.
<שרונה פלדמן: אנחנו מצרפים אותם אומנם לביטוח גדול, הפרמיות פה הן פרמיות סבירות.
<שרונה פלדמן: הן לא מתקרבות לפרמיות שהם יצטרכו לשלם בביטוחי פרט.
<שרונה פלדמן: אבל חשוב לנו גם לא להעמיס על מבוטחי קופות-החולים הקיימים.
<שרונה פלדמן: ולכן בהסדר שאנחנו מציעים, המבוטחים האלה עדיין ישלמו פרמיות סגורות, הם יקבלו כיסוי הוגן, ולא תהיה העמסה - - -
מאיר כהן: איך אפשר את כל זה לעשות?
מאיר כהן: דיברתם עם הקופות?
מאיר כהן: הקופות מסכימות?
<שרונה פלדמן: דיברנו על ארבעה מיליון מבוטחים, ולכן יש פה - - -
נחמן שי: אבל איך אתם מסייעים לאותם אנשים שנפלטו מהביטוח הסיעודי, שהתוכניות שלהם הופסקו, או מאיימים עליהם בהפסקתן, ואיך הם מקשרים את זה לתוך קופות-החולים.
נחמן שי: זו הבעיה, אנחנו לא רוצים שייווצר מצב שמבוטחים איבדו מצד אחד את הביטחון שלהם, תרתי משמע, בביטוח ומצד שני, לא יכולים להצטרף או לא יכולים - - -
אלי אלאלוף: נכון, יש כ-110,000 בסיכון גבוה מאוד כזה.
אלי אלאלוף: סיימת, בבקשה, שרונה?
אלי אלאלוף: כי זה מתחיל להיות בלתי-נסבל.
<שרונה פלדמן: רק עוד משהו אחד לגבי הקולקטיבים האחרים – אני מקווה שהמצגת שלי לא בלתי נסבלת.
מאיר כהן: את בסדר גמור.
<שרונה פלדמן: אנחנו נאפשר – המפקחת הצהירה ועומדת מאחורי ההצהרה הזאת: לקולקטיבים שבכל זאת ירצו להמשיך במתכונת קבוצתית, שיציגו איתנות פיננסית להמשיך במתכונת קבוצתית חדשה, לא קצרת-טווח, אלא שיציגו לנו מודל ביטוחי ארוך-טווח - - -
אלי אלאלוף: ומה זה חייב להיפסק ב-1 בינואר 2016?
איציק שמולי: זה כבר נפסק.
אלי אלאלוף: למה חייבים לסגור את הקבוצתי?
אלי אלאלוף: למה חייבים לגמור בסוף השנה?
<שרונה פלדמן: אני לא מבינה את השאלה - - -
אלי אלאלוף: אתם הודעתם - - -
אלי אלאלוף: אז השאלה היא פשוטה: למה סוגרים ב-31 בדצמבר 2015, ולא ב-31 בדצמבר 2016, למשל?
<שרונה פלדמן: אז אני אסביר: קודם כל, עדיין לא סגרנו.
<שרונה פלדמן: יש עדיין אפשרות לחדש את הפוליסות האלה.
<שרונה פלדמן: אנחנו לא עוצרים הסכמים באמצע.
<שרונה פלדמן: אם למישהו יש הסכם עד 2017, אז ההסכם הזה ממשיך.
<שרונה פלדמן: אנחנו מתחילים את הפתרון הזה כי ככל שהזמן עובר – וזה עונה גם לשאלה של חבר הכנסת שי – הפתרון שלנו נותן מענה גם למבוטחים שנפלטו חמש שנים אחורה.
<שרונה פלדמן: וגם היום אנחנו אומרים לחברות הביטוח: אתן לא מחדשות, אולי זו זכותן החוזית, אבל הפתרון הזה נותן מענה גם לאנשים שנפלטו, שלא חוּדש להם הביטוח בחמש השנים האחרונות.
נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.
נחמן שי: אני עוד לא נכחתי בישיבה בראשותך, אז אני רוצה לאחל לך בהצלחה.
נחמן שי: אני מתנצל שאני תיכף יוצא, כי יש לנו אורח חשוב מגרמניה.
נחמן שי: אחרי דבריו של שמולי קשה להוסיף הרבה, ויש לי הכבוד לעבוד אתו ביחד בשדולת הגמלאים בכנסת.
נחמן שי: ואחד הנושאים המרכזיים שאנחנו מטפלים בהם דרך השדולה, מתוך תחושה קשה שזורקים אנשים – סליחה על הביטוי – לכלבים, או פועלים על-פי עיקרון שמה שימות קודם, או הפריץ או הכלב או איך שהוא, תרתי משמע במקרה שלפנינו.
נחמן שי: אתם לא יכולים לעשות שום פעולה מבלי לדאוג לאלה שנופלים בין תוכנית א' לתוכנית ב' לתוכנית ג'.
נחמן שי: הצעירים והחזקים שעליהם תמיד מדברים, הם ישרדו את המעברים האלה כי הסבירות, כפי שאמרת, להגיע לקבוצת הסיכון היא קטנה.
נחמן שי: לעומת זאת, יש רבים מאוד במדינת ישראל שאנחנו חייבים גם להם אחריות כשהם מתקרבים לשם.
נחמן שי: ואם לא תפעלו במהירות ותציעו תוכניות שהן קבילות וסבירות – לא, אנחנו נרדמנו פה.
נחמן שי: המפקחת ישבה פה ערב הבחירות הקודמות, מאז הלכנו לכל מיני שדות קרב אלקטוראליים, חזרנו, ולא היתה שום התקדמות מאז, ואוטוטו עברה שנה.
נחמן שי: וכל השנה הזאת מתנהלת באי-ביטחון לאלה שמבוטחים בביטוח הסיעודי הקולקטיבי כי חלק מהארגונים יודעים שהם כבר לא יוכלו להמשיך, חלק מהארגונים עושים פעולות כדי להמשיך.
נחמן שי: ואנחנו לא מקבלים מכם את תחושת הדחיפוּת שיש לנו, אני מדבר, בצד של הארגונים או בצד של חברי הכנסת.
נחמן שי: אתם צריכים להבין שהשעונים שלנו מתקתקים כל הזמן.
נחמן שי: אנחנו חייבים להגיע לפתרון.
נחמן שי: אני כמובן תומך בהצעה של סגן שר הבריאות לעשות ביטוח קולקטיבי כללי, וכן הלאה, לכל תושבי מדינת ישראל ביום מן הימים.
נחמן שי: אני עוד לא רואה את זה יוצא לפועל.
נחמן שי: בינתיים חייבים לתת את הדעת לקבוצות השונות.
נחמן שי: אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, להקדיש לזה בזמן הקרוב חלק מישיבות הוועדה.
נחמן שי: אני יודע שיש נושאים חשובים, אבל זה לוחץ על מאות אלפי אנשים.
נחמן שי: אגב, גם אלה שהם יותר צעירים, גם הם חרדים, גם הם רוצים לדעת שיש להם את הביטחון שהתוכניות שלהם יבואו לקו הגמר, ולא יבוא איזשהו מפקח או מפקחת בעתיד ויעשו שוב reshuffle, וגם הם פתאום יאבדו את הביטחון שלהם.
נחמן שי: מה שאמרה סופה, לאותם אנשים שבוטחו לשלוש או חמש שנים וביום אחד התעוררו, והתברר שאין להם.
נחמן שי: הדחיפוּת היא המפתח למה שקורה פה.
אלי אלאלוף: ברוך לוי, בבקשה.
<ברוך לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
<ברוך לוי: שמי ברוך לוי, יושב-ראש צוות ארגון גמלאי צה"ל, ואני מברך אותך, אדוני היושב-ראש ואת חברי הכנסת על הדיון החשוב הזה, ואני מצטרף למה שאמר חבר הכנסת נחמן שי – זה נושא בוער וצריך לשים אותו על השולחן עד כדי סיום חשוב ומוצלח של הפתרון.
<ברוך לוי: בארגון שלנו, אחת המטרות היא כמובן הרווחה והבריאות של החברים, וביטוח סיעודי הוא חלק בלתי-נפרד מהם.
<ברוך לוי: אנחנו מונים למעלה מ-40,000 מבוטחים בביטוח קולקטיבי-פרטי.
<ברוך לוי: האיתנות הפיננסית שלנו קיימת יותר מעשר שנים, ואין פה בעיה בינינו לבין חברת הביטוח.
<ברוך לוי: הערבות ההדדית בינינו, מגיל צעיר ועד גיל 100 ומשהו, בסדר גמור.
<ברוך לוי: כלומר, האיש הצעיר שנכנס יודע שהוא יהיה מבוגר, והוא מסבסד את עצמו, ואין שום בעיה.
<ברוך לוי: העיקרון הזה עובד יפה מאוד.
<ברוך לוי: הוא עובד גם בנושאים אחרים שאנחנו עוסקים בהם, למשל, ביטוח חיים, שמתחיל עוד מאז שהאיש מתחיל את שירות הקבע בגיל 20 ומגיע לגמלאות, עד גיל 100.
<ברוך לוי: אנחנו מקיימים את הביטוח הזה בצורה מסודרת מזה שנים, כפי שאמרתי, ואנחנו היינו במגעים במשך ארבע השנים האלה עם האוצר.
<ברוך לוי: הבאנו כל מיני תוכניות שמראות את האיתנות הזאת, תוכניות שמאפשרות גם להמשיך באמצעות חברת הביטוח הזאת שלנו לעשרות שנים.
<ברוך לוי: דיברו פה על 100 שנים, שזה נשמע משהו לא מציאותי, אבל בהחלט אנחנו יכולים ויש לנו את התוכניות האלה.
<ברוך לוי: מה שצריך כאן לעשות, זה לאפשר לארגון כמו שלנו, שמראה איתנות, שמראה זרימת אנשים צעירים, כל שנה – זה בטוח, כי צבא הגנה לישראל קיים ויוצאים לגמלאות מצבא הגנה לישראל בכל שנה מאות אנשים ולפעמים יותר, ואנחנו צריכים לקבל פה את האישור הזה, לבטל את האי-בהירות הזאת - - -
אלי אלאלוף: הם באמצע המשא-ומתן, למיטב ידיעתי.
<קריאה: עוד לא סיימנו, עוד לא סיימנו.
אלי אלאלוף: אז תסיימו.
אלי אלאלוף: מה מעכב את זה?
<ברוך לוי: לא, אנחנו הבאנו לאוצר כל מיני תוכניות לפי דרישתם, להראות שאנחנו יכולים להחזיק את הביטוח הזה לעוד 100 שנה, לעוד 50 שנה.
<ברוך לוי: הבאנו ממש תוכנית ל-50 שנים.
אלי אלאלוף: אז מה מונע מלסכם?
<ברוך לוי: אנחנו צריכים לקבל את האישור הזה, כדי שאנחנו נצא ממחול השדים הזה שאנחנו לא יודעים לאן אנחנו מובילים.
<ברוך לוי: כל חצי שנה אומרים שבעוד חצי שנה יהיה סיכום, וכדומה.
<ברוך לוי: לפי דעתי, ארגון כמו שלנו עם תוכנית כמו שלנו, עם ביטוח קולקטיבי סיעודי כמו שלנו, עם כל מה שאמרתי לגבי האיתנות וההזרמה של דורות צעירים, יכול לחיות עד 120 ללא שום התערבות של הרגולטור בכל מה שנוגע לדברים האלה.
<ברוך לוי: ואם אנחנו נקבל את ההחרגה הזאת - - -
אלי אלאלוף: - - - ניתן לרגולטור גם לטפל בחלשים - - -
<ברוך לוי: בסדר גמור.
<ברוך לוי: אני מייצג את הארגון הזה, זה נקרא:
<ברוך לוי: ביטוח סיעודי קולקטיבי-פרטי, שנעשה על-ידי הארגון כמובן.
<ברוך לוי: ואני חושב שניתן וצריך לתת לארגון כמו שלנו את היכולת להמשיך במצב הקיים.
אלי אלאלוף: מהשאלות בקול נמוך שעשיתי כרגע, אני יודע שאין שום סיבה שלא תסיימו את זה בפרק זמן סביר.
אלי אלאלוף: אפילו תקבעו לעצמכם מועד.
אלי אלאלוף: זה לא תלוי.
אלי אלאלוף: שמעתי מהמפקחת שזה בעיניה סגור.
אלי אלאלוף: תוציאו אנשים מהחרדה , תוציאו אותם, ברגע שתגמרו אתם.
אלי אלאלוף: נשמח לקבל דוח שתוך שלושה חודשים גמרתם את הסיפור.
אלי אלאלוף: אין שום סיבה להמשיך.
אלי אלאלוף: כל גוף שתצליחו להרגיע, לתת לו את כל הביטחונות הנדרשים כדי שהוא ימשיך, אז שלום, תוציאו 40,000 איש להרגשה טובה, לדרך טובה.
אלי אלאלוף: אני לא מבין למה צריך לעכב את זה.
אלי אלאלוף: אין שום סיבה.
אלי אלאלוף: שמעתי שכאילו אנחנו חברי הכנסת מעכבים – זה לא נכון.
אלי אלאלוף: לא מעכבים.
אלי אלאלוף: אני יכול להגיד את זה בשמכם.
אלי אלאלוף: תסיימו את זה.
אלי אלאלוף: אני שמעתי מדורית שהיא בעד, היא חשבה אפילו שזה סגור.
אלי אלאלוף: אני לא רוצה לטעות - - -
<שרונה פלדמן: לגבי כל - - ?
אלי אלאלוף: לא לכל.
אלי אלאלוף: כל ביטוח קבוצתי של ארגון כזה או אחר, שאפשר לסיים אתו בהקדם האפשרי, תסיימו.
אלי אלאלוף: לא צריך שום בני-ערובה על חשבון אחרים.
<שרונה פלדמן: אף אחד הוא לא בן-ערובה, אנחנו מדברים עם נציגי צוות - - -
אלי אלאלוף: טוב, אלה הדברים שלי.
אלי אלאלוף: אני מבקש, רק לא לתקן את כל דברי חברי הכנסת - - -
<קריאה: אז שתהיה כאן החלטה שכל גוף במצב דומה לשלהם - - -
אלי אלאלוף: מסכים אתך.
<קריאה: ומה עם גופים שלא דומים?
אלי אלאלוף: רגע, רגע, רגע.
אלי אלאלוף: לא פתחנו את הדיון.
אלי אלאלוף: ברשותכם, תקבלו את רשות הדיבור.
אלי אלאלוף: עידו הדרי ממכבי, בבקשה.
<עידו הדרי: בוקר טוב.
<עידו הדרי: אנחנו רוצים לשאול פה די הרבה שאלות.
<עידו הדרי: אנחנו לא מבינים איך אנחנו יכולים לקלוט עכשיו אלינו מטופלים מחברת ביטוח מסחרית שצברו שם כסף עבורם – חברת הביטוח נהנתה לאורך שנים מגבייה עבורם, והיום מעבירה אותם אלינו בלי שׂק הכסף שבא אתם ונצבר עבורם.
<עידו הדרי: אבל אנחנו רוצים שאם כבר עושים מהלך, הוא ילך צעד אחד קדימה.
<עידו הדרי: עד לפני שש שנים או שבע שנים, אנחנו הענקנו את הביטוח הסיעודי לחברי "מכבי" במסגרת קרן פנימית מלכ"רית, סגורה, לא ממומנת מכספי סל.
<עידו הדרי: ואז פנינו למדינה כדי להסדיר את זה, בבקשה לקבל רישיון מבטח כדי שזה יהיה מסודר.
<עידו הדרי: המדינה אמרה לנו: לא.
<עידו הדרי: הלכנו לבג"ץ, והפסדנו את הבג"ץ.
<עידו הדרי: המדינה חייבה אותנו להעביר את תיק הביטוח הזה אל חברת ביטוח מסחרית שקיבלה בוננזה לא נורמלית.
<עידו הדרי: ומאז, הביטוח שלנו מתנהל, כמו יתר קופות-החולים, אצל חברת ביטוח מסחרית.
<עידו הדרי: ונאמר פה הרגע שחלק מאותם 810 מיליוני שקלים מדי שנה, הם רווחים של חברת הביטוח המסחרית מתיקי הביטוח של קופות-החולים.
<עידו הדרי: אם עכשיו אנחנו לוקחים את הביטוח הסיעודי לחברי "מכבי", במתכונת שהוא ניתן היום, משווים אותו למצב לוּ הוא היה ניתן דרך קרן מלכ"רית פנימית מפוקחת מעל לראש, יותר מכפי שהיא מפוקחת אפילו היום – כי אנחנו יודעים שרמת הפיקוח בחברות ביטוח מסחריות היא נמוכה יותר מכפי שהיא יכולה להיות על מלכ"ר כמונו – אם נשווה מתווה ביטוח בחברה מסחרית כמו היום, אל מול מתווה הביטוח במלכ"ר פנימי, קורים שני דברים גדולים.
<עידו הדרי: האחד, הפרמיות יורדות כי מרכיב הרווח נעלם.
<עידו הדרי: דבר שני, מיצוי הזכויות עולה.
<עידו הדרי: אנחנו יכולים להראות מה קרה לחברי "מכבי" מאז שהמדינה כפתה עלינו להעביר את הביטוח הסיעודי של חברי "מכבי", מתוך "מכבי", לחברת ביטוח חיצונית; שיעור אישורי התביעות הלך ופחת.
<עידו הדרי: נאמר כאן עוד משפט שלא בטוח ששמו לב אליו: שלקופת החולים יש יכולת לכפות על חברת הביטוח למצות את זכויות החברים.
<עידו הדרי: היכולת הזאת היא מוגבלת עד כדי שקשה להגיד שהיא קיימת.
<עידו הדרי: חברת הביטוח מחליטה לא להעניק ביטוח למישהו.
<עידו הדרי: היא לא מעניקה.
<עידו הדרי: הוא יכול לערער.
<עידו הדרי: אנחנו יושבים בוועדת הערעור, אבל כוחנו שם מוגבל.
<עידו הדרי: אנחנו בעלי הפוליסה, אבל חברת הביטוח היא המבטח.
<עידו הדרי: לכן אנחנו מבקשים, ופנינו בעניין הזה למפקחת, להחזיר את הביטוח הסיעודי – ואולי לבנות מתווים דומים בקופות-החולים האחרות – למתווה מלכ"רי בתוך קופות-החולים בפיקוח מלא; זה טוב למבוטח, זה יותר זול.
<עידו הדרי: אנחנו מדברים על הוזלת יוקר מחיה – זאת הוזלת יוקר מחיה.
<עידו הדרי: ואם אני חוזר לעניין הראשון: חוסר השקיפות היה בזה שאדם שמבוטח בביטוח סיעודי קולקטיבי דרך מעסיק כלשהו, לא ידע לפני עשר שנים שבעוד עשר שנים זה עומד לקרות.
<עידו הדרי: תהליכי הביטוח לא קורים מהיום למחר.
<עידו הדרי: אפשר היה לצפות את המהלך הזה, אפשר היה לבנות מהלך הרבה יותר חכם לפני עשר שנים.
איציק שמולי: לא רק שהוא לא ידע שזה לא הולך לקרות.
איציק שמולי: הוא לא ידע, כפי שהיא אמרה, שהזכויות שלו לא נצברות.
איציק שמולי: זה מקור ההונאה.
<קריאות: הוא לא ידע כלום.
אלי אלאלוף: אני רוצה לציין את כניסתם של חבר הכנסת ישראל אייכלר וגברת אורלי לוי אבקסיס.
מאיר כהן: שרונה, אני רוצה לשאול אותך.
מאיר כהן: אמר נציג קופת-חולים "מכבי" – כשעוברים כקבוצה לקופה, מה קורה עם הכסף שנצבר?
מאיר כהן: הוא טוען שהכסף לא עובר.
<עידו הדרי: זה לא כקבוצה.
<עידו הדרי: עוברים כבודדים.
מאיר כהן: כבודדים, מה קורה עם הכסף?
<שרונה פלדמן: אם המבוטח עובר בין קופות-החולים?
מאיר כהן: מהקולקטיבי-פרטי עובר לקופה, מה קורה עם הכסף שהוא צבר?
אורלי לוי אבקסיס: כמה כסף נצבר שם?
מאיר כהן: 810 מיליון.
אלי אלאלוף: אורלי, את יודעת כמה אני מעריך אותך, אבל היה עכשיו דיון של שעה וארבע דקות.
אלי אלאלוף: אז תקשיבי למה שהולך להיות.
אלי אלאלוף: אני מבקש, אי אפשר לשאול שאלות.
אלי אלאלוף: ובואו ניתן עוד מעט זמן לשרונה לענות לכולם ביחד, ברשותכם.
סופה לנדבר: אדוני, אפשר לשאול רק שאלה?
סופה לנדבר: אני רוצה להבין: הקופה רצתה להשאיר את זה כקרן של ביטוח בתוך הקופה – למה לא אישרו להם?
אלי אלאלוף: תרשמי את זה.
אלי אלאלוף: רות פרמינגר, חברה בארגון נפגעי פעולות איבה.
<רות פרמינגר: אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, אני רוצה להסב את תשומת לבכם לנושא נכים שמבוטחים בביטוח קולקטיבי, ולחשש שאני רוצה להעלות, במיוחד כי אנחנו בארגון נפגעי פעולות איבה וגם החברים שלי בארגון נכי צה"ל – יש בעיה כשמעבירים נכים לביטוח קולקטיבי שהוא לכל, ואיננו דומה בן-אדם מבוגר בגיל 75 שבוא נגיד אפילו בקיצוניות, שכל האיברים שלו אתו, למי שאין לו.
<רות פרמינגר: אני רוצה להזכיר לכולנו שכשהעבירו את הטיפול בנפגעי תאונות דרכים לקופות-החולים, הנפגעים בתאונות הדרכים צללו מבחינת הזכויות שלהם למכשירים אורתופדיים ולטיפולים.
<רות פרמינגר: אני לא רוצה להטיל דופי בקופות-החולים, אבל מכיוון שהפכו את זה לטיפול באמצעות קופות-החולים, כל בן-אדם ששילם בכסף הפרטי שלו על ביטוח תאונות דרכים, מצא את עצמו - - -
אלי אלאלוף: אבל רות, זה לא קשור לנושא, ברשותך.
<רות פרמינגר: אני אגיד לך למה זה קשור, אדוני היושב-ראש.
אלי אלאלוף: בוא נתמקד.
אלי אלאלוף: עוד אין לנו תשובות לנושא שעליו התכנסנו בזכות חברי הכנסת שהעלו את זה כדבר דחוף.
אלי אלאלוף: אז אני מבקש, בואו נתמקד בנושא.
<רות פרמינגר: אז אני רוצה להבהיר שהנושא של ביטוח קולקטיבי לנכים צריך לקבל תשומת-לב קצת יותר יסודית בעניין הזה.
אלי אלאלוף: רשמנו.
אלי אלאלוף: דב ברומר, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: גם בנכי צה"ל עשו ביטוח קולקטיבי.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לדעת מה קורה אתם עכשיו, אם יש להם הסתמכות על משהו, מי לוקח את האחריות על אותן זכויות שעכשיו נגרעות, איפה הכסף ומה קורה אתו.
איציק שמולי: ועוד שאלה, לפני שדב ידבר, כי הוא מומחה לעניין ואולי גם הוא יוכל להתייחס: אנחנו סוטים מהדבר העיקרי שבמצגת נאמר כבדרך אגב, העניין של הסכומים שניתנים לבן-אדם שנקלע למצב סיעודי.
איציק שמולי: את פתחת בשקופית הראשונה ואמרת שהמטרה שלכם זה לספק כיסוי הולם, ודאי וזמין.
איציק שמולי: בשום עולם שבו המפקחת בעצמה אמרה שהעלות היא 12,000 שקל, ואתם מציעים 4,000–5,000 שקל, אי אפשר לקרוא לזה "כיסוי הולם".
איציק שמולי: בשום קנה מידה.
אלי אלאלוף: בבקשה, דב ברומר.
<דב ברומר: צהריים טובים.
<דב ברומר: אני החלטתי לכתוב את תמצית דברַי.
<דב ברומר: אדוני היושב-ראש, מר אלי אלאלוף, חברי כנסת נכבדים, שמי דב ברומר, מומחה לביטוחי הסיעוד יועץ מקצועי ל"צב"י" – צרכני בריאות בישראל, וגופים רבים אחרים, מדגיש בזה שאני עומד מאחורי בניית רוב תוכניות הביטוח הסיעודי ובתוכן קופת-החולים.
<דב ברומר: מיליוני מבוטחים הכנסתי והבאתי את מדינת ישראל למקום ראשון בעולם המערבי, בזכות המודעות וזה שיש להם היום ביטוח סיעודי.
<דב ברומר: ברור לכולנו כי הביטוח הסיעודי במדינת ישראל נמצא על עברי פי פחת, לאור ההחלטה של הרגולציה על ביטול הביטוח הסיעודי הקבוצתי מאז שנת 2011, מבלי למצוא עד היום פתרון.
<דב ברומר: התוצאה: התייקרויות של הפרמיות בפוליסות הסיעוד הקבוצתי ובמיוחד בפרטי עד 100%, מ-2011 ועד היום, ללא פתרון.
<דב ברומר: כל דחייה נוספת אם, חלילה, תיגרם במסגרת "הקולקטיבי", תגרום להתייקרויות נוספות של עוד עשרות אחוזים בפרמיות שייאלצו לשלם המבוטחים הרבים, ובתוכם קשישים מעל גיל 60.
<דב ברומר: רוב המידע לכאורה לא הועבר למאות-אלפי מבוטחים מ-2011 ועד היום, ולא על-ידי יועצי הביטוח הסיעודי שלהם.
<דב ברומר: למען הגילוי הנאות, עבדכם הנאמן התנגד נמרצות לביטוח הסיעודי הקבוצתי כבר מסוף שנות ה-90'; עדות לכך ישיבותַי הרבות, מכתבַי ופניותַי, לגורמי רגולציה והציבור באמצעות התקשורת, שבהם התרעתי על הסיכון הרב לתושבי המדינה בביטוח כזה, וכאשר לדעתי חובה היה לעשות ביטוח אישי-פרטי לכל החיים במסגרת קולקטיבית אחרת.
<דב ברומר: תכלית הביטוח הסיעודי, רבותי, היא לכל החיים.
<דב ברומר: שום ביטוח אחר לא התקבל, לא על-ידי כמומחה, ולא בהרצאותַי מיום ראשון במדינת ישראל.