GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נעה בן שבת: את מדברת על אנשים שיש להם פסק דין ישן, הן רוצות להצטרף להסכם עם קצבת השארים לכן הן היו צריכות לשלם את דמי ההפחתה.
<מינה אורגד: נכון.
<מינה אורגד: זה מגיע לאלפי שקלים והם ויתרו על זה.
<מינה אורגד: דבר נוסף, יש אפליה בין גברים ונשים.
<מינה אורגד: הנשים זה 2.8% והגברים זה 1.4%.
<מינה אורגד: זה כפול ובתוחלת החיים יש הבדל של 4 שנים בלבד.
<מינה אורגד: זה התבסס על זה.
אלי אלאלוף: למה יש את ההפרש?
<נעה בן שבת: גם ההפרש הזה נקבע לפי מה שהמליצה הוועדה.
<אסי מסינג: ההבחנה בין נשים לגברים מבוססת על אבחנה אקטוארית של ההבדל בתוחלת החיים בין נשים לגברים.
<אסי מסינג: תוך הבאה בחשבון שהמאפיינים הדמוגרפים הקיימים בהסדר הפנסיה התקציבית הוא בקרנות של ההסדר.
זהבה גלאון: בסוף הם קוברים אותנו.
<עידו רחמני: שמי עידו רחמני, מומחה פנסיוני, יועץ לאנשים שפורשים לפנסיה.
<עידו רחמני: אני רוצה להציע משהו לעניין מה שנאמר, שאי-אפשר לתת תנאים ישנים בזמן חדש כמו היום, אפשר לעשות משהו פשוט.
<עידו רחמני: בכל מקרה ומקרה לעשות חשבון של כמה חברת הביטוח הרוויחה רווח אקטוארי תיאורטי מזה שבן הזוג לא יקבל את מקדם הקצבה יותר טוב או התשואה המובטחת.
<עידו רחמני: נניח שבמקום 600,000 שהם יצטרכו לתת לו, נותנים לו רק 500,000.
<עידו רחמני: את אותם 100,000 אפשר פשוט לתת לתא המשפחתי, בין אם כסכום חד פעמי רשום, שישולם כקצבה או כמקדם קצבה שהוא באמצע, בין מה שהיום לבין מה שהיה פעם.
<עידו רחמני: אפשר לחשב את זה ואגב, חברות הביטוח בכל מקרה חייבות לחשב את זה כי הן עושות דוחות כספיים לעצמן ומפרסמות את זה אחרי זה לציבור.
<עידו רחמני: הן יודעות כמה הן מרוויחות מכל מקרה ומקרה.
<עידו רחמני: מדובר בסכומים גדולים, זה לא משהו שהם לא יחשבו וזה ייבלע איפה שהוא.
<עידו רחמני: הן מחשבות את זה ואפשר פשוט להגיד להם שיתנו את הרווח האקטוארי הזה, אפילו להשאיר להם אחוז או שניים לניהול, כמו שהן אוהבות לקבל מהרווח הזה, ותנו את זה חזרה לתא המשפחתי.
<עידו רחמני: זו בעיה פתירה אם יש רצון.
אלי אלאלוף: תודה על העצה.
אלי אלאלוף: היא נראית מסור
אלי אלאלוף: בלת אבל עם הרבה היגיון.
<עידו רחמני: היא לא מסורבלת, אני מדגיש שהם עושים את החשבון.
<נעה בן שבת: הייתה הצעה לתקן את המקדמים.
<נעה בן שבת: אמרת שאי-אפשר הרי לתת את המקדם המקורי שנקבע לפי מינו של בן הזוג.
<אבי יחזקאל: אפשר, זה לא שאי-אפשר.
<נעה בן שבת: אבל הצעת כן לתקן את המקדם.
<נעה בן שבת: אתה יכול לחזור על ההצעה שלך?
<אבי יחזקאל: את מדברת על ה-2.8%?
<נעה בן שבת: לא על גובה המקדם, אלא על מקרה של קופה שנקבעה עם מקדם ראשוני על פוליסת ביטוח ישנה ועכשיו נפתחת פוליסת חדשה.
<נעה בן שבת: החשבון החדש שנפתח נפתח כרגע לפי המקדמים החדשים.
<נעה בן שבת: מצד אחד אמרת שאתה מבין שאתה לא יכול ללכת עם המקדם הקודם כי הוא הותאם למינו של בן הזוג המקורי, אבל אתה אומר שלא צריך לפי התנאים הנהוגים היום.
<נעה בן שבת: מה אתה מציע?
<נעה בן שבת: איזה תיקון?
<אבי יחזקאל: הייתי מציע, כמה שזה נשמע מסורבל, הרווח שנשאר בחברת הביטוח, להשאיר אותו בתא המשפחתי.
<אבי יחזקאל: אפשר לחשב בקלות את הרווח הזה, משאירים אותו.
אלי אלאלוף: איך מחשבים עם זוגות חד מיניים.
<נעה בן שבת: המקדמים קובעים לפי המין של בן הזוג.
<אבי יחזקאל: אם מדובר בזוגות מאותו מין, אז המקדם צריך להישאר אותו דבר.
<מינה אורגד: שוב הגברים מרוויחים.
אלי אלאלוף: בנהלים שלכם, אסי, מתחשבים בזה?
זהבה גלאון: זו סוגיה רצינית.
<אסי מסינג: החוק יצא מנקודת מוצא, כדי לפתור את הבעיה הזו הולכים לפי המין של בן הזוג לשעבר.
<אסי מסינג: לגביו אין שאלה ולכן לפיו עושים את המקדמים.
<אסי מסינג: הוא כמובן מה שמשפיע על תוחלת החיים ולכן זה הדבר הנכון ביותר.
אלי אלאלוף: מצד אחד אני חייב להגיד שזה חוק מדהים שמתקן ומחזק את החלק השני שהוא בדרך-כלל חלש יותר.
אלי אלאלוף: מצד שני, תעשו שזה יהיה אנושי, שיהיה מובן נגיש ולא מסורבל.
אלי אלאלוף: מה שקל לכם, זו החלה קשה מאוד לאזרחים.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אני מודיע שנתכנס בתחילת אוקטובר, אחרי שנעיין בפרוטוקולים ונראה למה התחייבנו.
אלי אלאלוף: תודה רבה לכולם הישיבה נעולה.
אלי אלאלוף: היום 15 ביוני 2015, כ"ח בסיון תשע"ה.
אלי אלאלוף: השעה 10:02, איזה יופי, בזמן.
אלי אלאלוף: אנחנו מקבלים בברכה את סגן שר הבריאות, הרב ליצמן ואת כל המשתתפים.
אלי אלאלוף: אולי יהיו יותר חברי כנסת בהמשך.
יעקב ליצמן: רציתי להגיד שאולי הם מעשנים.
אלי אלאלוף: האמת שחשבתי על זה, אבל אחר כך - - -
יעקב ליצמן: לא חשוב.
אלי אלאלוף: שמרתי על כבוד חברי הכנסת.
אלי אלאלוף: חבר הכנסת ישראל אייכלר נכנס עכשיו.
ישראל אייכלר: הפסקתי לעשן פעם אחת בלבד.
ישראל אייכלר: לפני 35 שנה בערך.
אלי אלאלוף: לי יש יתרון עליך: עוד לא התחלתי לעשן.
אלי אלאלוף: עושה דברים פחות טובים אחרים, אבל לא נורא.
אלי אלאלוף: יש לנו הפתעה: יש פה מורה יחד עם התלמידות שלה.
אלי אלאלוף: המורה דבורה ליס, מורה למדעים, שיזמה עם התלמידות שלה פטיציה - - -
<דבורה ליס: התלמידות יזמו.
אלי אלאלוף: את מלווה אותן.
אלי אלאלוף: כל הכבוד שנותנים להן את הזכות.
אלי אלאלוף: הן באות מבית הספר "קרוב" בצור הדסה, כיתה ד'.
אלי אלאלוף: כל הכבוד, איזה יופי.
אלי אלאלוף: תספרו לנו על היוזמה ונשחרר אותן לחזור ללימודים שלהן.
אלי אלאלוף: בואו לפה ותחליפו חברי כנסת לכמה שניות, לא נורא.
יעקב ליצמן: כשיבואו – לא צריך לקום.
אלי אלאלוף: בזכות הרב ליצמן, אנחנו מאמצים את ההערה: אל תקומו גם אם יכנס חבר כנסת.
אלי אלאלוף: בבקשה, מי מדברת?
<דבורה ליס: בוקר טוב.
<דבורה ליס: אפתח ואגיד, לפני שאציג את הבנות, שאני בת של רופא ריאות ונחשפתי מגיל צעיר מאוד-מאוד לעובדה שהעישון מסוכן ולכן אני מאמינה שחינוך הדור הצעיר זו הדרך להפחית את כמות המעשנים בטווח הארוך.
<דבורה ליס: אני מזמינה את הבנות להציג את עצמן ולספר על היוזמה.
<שקד שמחה: במסגרת שיעור מדעים למדנו על מערכת הנשימה.
<שקד שמחה: למדנו שהגוף שלנו זקוק לחמצן כדי לחיות ולהיות בריא.
<תמר בר יוסף: באביב היה בבית הספר יריד אביב ואנחנו החלטנו לעשות תחנה שתלמד את הילדים למה לא כדאי לעשן.
<הודיה בן-ישי: למדנו בנושא הזה כי עישון גורם למחלות והורג אנשים.
<הודיה בן-ישי: ביריד הסברנו לתלמידים שסיגריות לא בריאות והן פוגעות בדרכי הנשימה ובגוף.
<עמית עוקבי: התלמידים חתמו על עצומה ובאנו לכנסת כדי להביא לכם את העצומה ואת החתימות.
<אופיר דפני: אנחנו רוצות שפחות אנשים יעשנו כי זה ממכר.
<אופיר דפני: חשוב שיידעו שסיגריות ממכרות, כדי שכשנהיה גדולים, לא נתחיל לעשן.
<דבורה ליס: אצל מי החתימות, בנות?
<דבורה ליס: ניתן את החתימות.
<דבורה ליס: החתימות נאספו מכיתות א' עד ו'.
<דבורה ליס: הבנות נכנסו לכיתות והסבירו על נזקי העישון והחתימו ילדים בעד העלאת מחיר הסיגריות, העלאת גיל העישון וגם חינוך נגד עישון לכל הילדים בארץ.
<דבורה ליס: תודה.
אלי אלאלוף: אלה החתימות?
אלי אלאלוף: ניתן גם לסגן השר.
אלי אלאלוף: כל הכבוד.
<דבורה ליס: תודה לכם.
אלי אלאלוף: ברשותכם, אנחנו הולכים לדבר על נושא אכיפת החוק של מניעת עישון.
אלי אלאלוף: לפי הדיווחים שיש בינינו והתלונות שקיבלנו, זה עוד לא הצלחה גדולה.
אלי אלאלוף: אני יכול להגיד שיש פה בעיות לא קטנות, יש אי-ביצוע של חלק מהחוק כמו הקמה של יחידה למניעת עישון וכולי.
אלי אלאלוף: ברשותכם, ניתן לסגן השר לפתוח בשם משרד הבריאות וכמובן תזמין אחר כך את מי שאתה רוצה מהמשרד שימשיך וידווח.
אלי אלאלוף: יש פה נציגים של משרד החינוך, משרד הביטחון.
יעקב ליצמן: אני מתכבד להגיש ליושב-ראש הוועדה את הדוח השנתי על העישון בישראל בשנת 2014.
יעקב ליצמן: זה הדוח.
אלי אלאלוף: מחלקים את הדוח לכולם?
יעקב ליצמן: קודם כל, אני רוצה לברך את המורה, את הבנות ואת הכיתה, שמחנכים וחינכו נגד העישון.
יעקב ליצמן: אני חושב שזה חשוב.
יעקב ליצמן: אני מתנגד חריף לעישון.
יעקב ליצמן: בזמנו אפילו הייתה לי יד בהעלאת המחיר של הסיגריות.
יעקב ליצמן: כל שקל שמעלים במחירי הסיגריות זה הכנסה של 400 מיליון שקל.
יעקב ליצמן: רציתי שהכסף הזה ילך לסל התרופות, אבל מה לעשות, לצערי לקחו את זה, כנראה, לסל Garbage Time, לך תדע איפה הכניסו את זה.
יעקב ליצמן: אני מברך, קודם כל, את החינוך – זה דבר חשוב.
יעקב ליצמן: הדוח מציג את התמונה שיש לנו במשרד הבריאות על העישון.
יעקב ליצמן: שיעור המעשנים בישראל נמוך מ-20% – זה כמו באמריקה, פחות מאירופה.
יעקב ליצמן: יש פערים גבוהים בין יהודים לערבים, בין נשים לגברים.
יעקב ליצמן: פעם ביקשתי אפילו לבדוק אצל החרדים, אין לי נתון.
יעקב ליצמן: גם אין לנו נתון לגבי צעירים, בני נוער וחיילי צה"ל.
יעקב ליצמן: אנחנו מקווים שבעזרת השם בעוד חודשיים יהיו לנו נתונים יותר מעודכנים.
<דניאל מרציאנו: כולל פנימיות, בתי ספר, פנימיות סגורות וכל זה?
יעקב ליצמן: עוד מעט חיים גבע יסביר את הכול.
יעקב ליצמן: נשאיר לו את כל השאלות כי הוא מחבר הדוח הזה.
יעקב ליצמן: הנרגילה, לא צריך להסביר, עם נרגילות זה מסוכן מאוד.
יעקב ליצמן: חושבים שזה פחות מסוכן – זה לא ככה.
יעקב ליצמן: זה מזיק לא רק למעשנים, זה גם מזיק לסביבה, לצערי הרב.
יעקב ליצמן: גם בביקורי פתע שאני עושה מדי פעם – הלילה עשיתי בירושלים – תופסים אנשים שמעשנים בבתי חולים.
יעקב ליצמן: זה אסור על פי חוק.
יעקב ליצמן: לזכותם אני אומר שהמנהלים, סגני המנהלים שמלווים אותי, צועקים ומוחים והם ערים לחומרת העניין.
יעקב ליצמן: בזמנו היה רצו במשרד הבריאות לאסור את הפרסום בעיתונות.
יעקב ליצמן: אני התנגדתי – גילוי נאות – אבל אמרתי בואו נעשה הסכם: עבור כל מודעת פרסום יצטרכו לעשות גם מודעה נגד העישון.
יעקב ליצמן: לא להרוג את העיתונים בפגיעה בהכנסות שלהם, ומצד שני יש להם - - -
<וילמה מאור: להכפיל להם את ההכנסה.
יעקב ליצמן: כן, את ההכנסות.
יעקב ליצמן: אולי נבדוק את זה בהמשך הדרך לגבי חוק העישון שנביא פה ושם.
יעקב ליצמן: אנחנו נשתדל להמשיך את המאבק, נשתדל להביא חוק בקרוב, צריך להתקדם.
יעקב ליצמן: גם נחפש כל מיני אלטרנטיבות, דרכים, לצמצם את העישון.
יעקב ליצמן: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחרוג מסדר היום.
יעקב ליצמן: לא שאלתי רשות, אבל אני אעשה את זה.
יעקב ליצמן: אני סגן שר הבריאות ואני ממונה על הבריאות כרגע אבל בעל הבית הוא שר הבריאות.
יעקב ליצמן: אתמול פורסם שהממשלה רוצה לעשות חוק שיכריח להאכיל שובתי רעב, את מי שבסכנת נפשות.
יעקב ליצמן: הממשלה קרי, גלעד ארדן, שר הבט"פ, תמך בזה.
יעקב ליצמן: בלי להיכנס לשאלה אם אני תומך או לא תומך – אני תומך – אבל בלי להיכנס לזה, שמעתי היום את יושב-ראש ההסתדרות הרפואית שאומר שאם החוק יעבור, הוא ייתן הוראה לרופאים שלא לבצע את החוק, לא החיל אותו.
יעקב ליצמן: לא יכול להיות מישהו אצלי במשרד הבריאות שאחרי שעובר חוק, לא יקיים את החוק הזה.
יעקב ליצמן: זה אסור, זה נגד החוק ואני לא אתן למישהו שעובר על החוק להסתובב במערכת הבריאות.
יעקב ליצמן: מכאן אני אומר לו שיתנצל, שיחזור בו ממה שאמר כי אם לא, אני אצטרך לחפש דרכים מה לעשות לאדם שקורא לבצע נגד החוק.
ישראל אייכלר: הוא עובד משרד הבריאות?
יעקב ליצמן: הוא לא עובד משרד הבריאות, הוא יושב-ראש הסתדרות הרופאים.
יעקב ליצמן: אני לא יכול לעבור לסדר-היום בלי לעשות את המחאה שנדרשת ממני כמי שממונה על החוק.
יעקב ליצמן: אני לא יכול להגיד שהחוק סלקטיבי: על דבר כזה שומרים על החוק ועל דבר אחר לא שומרים על החוק.
יעקב ליצמן: חוק זה חוק ושומרים על החוק.
יעקב ליצמן: ניצלתי את הבמה, על אף שלא שאלתי את היושב-ראש.
יעקב ליצמן: כשיש לי את השופר, אני תוקע בו – אני כבר רץ עם זה.
יעקב ליצמן: אני מודה לך.
יעקב ליצמן: כדי להמשיך את הדיון מאיפה שהיינו אני רוצה להגיד שחיים גבע ממשרד הבריאות יסביר את הממצאים של הדוח.
אלי אלאלוף: ברשותך, היות ולא הוכנתי, כפי שאמר סגן השר, אני אגיב תגובה ספונטנית אישית.
אלי אלאלוף: אני חושב שעמדתך נכונה.
אלי אלאלוף: אם עובר חוק, במיוחד להצלת נפשות – ולא מדובר רק באסירים ביטחוניים או אסירים אחרים – כל אדם, תפקידנו כיהודים ובוודאי כרופאים, זה להציל אותו בכל מקרה.
אלי אלאלוף: לכן אני מצטרף להבהרה שלך, אדוני סגן השר.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה רחוק יותר מרק הביטוי של יושב-ראש הסתדרות הרופאים שאומר: אני מתנגד לשיטה או לטיפול.
ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני גם רוצה להצטרף לשניכם ולומר שאני בא עכשיו מוועדת החינוך.
ישראל אייכלר: גם שם יש אותה תופעה: דיברנו על זה שיש אנשים שאומרים שאם השרה רגב תעשה כך וכך, אנחנו נקרא לה עדר בהמות, לה ולמיליון אנשים שהצביעו בשביל המפלגה הזאת.
ישראל אייכלר: יש כאן תופעה מעניינת: כשאזרח רגיל רוצה להגיד איזו דעה, אומרים לו: אדוני, שלטון החוק, חוק, חוק, חוק, 24 שעות ביממה זה החוק.
ישראל אייכלר: כי אלמלא מוראה של מלכות, איש רעהו חיים בלעו – אם אין חוק, אז כל אחד יעשה מה שהוא רוצה.
ישראל אייכלר: אבל כשמגיעים לנושאים שלא מוצאים חן בעיני אותה אליטה, כמו מה שהזכיר פה סגן השר - - -
אלי אלאלוף: למה אתה קורא לה אליטה?
אלי אלאלוף: אנחנו אליטה, הם בררה, אולי.
ישראל אייכלר: אתה צודק, אני מסכים.
ישראל אייכלר: כשאומרים אליטה, אומרים את זה במירכאות.
ישראל אייכלר: אגב, מבחינה לשונית אטימולוגית אני לא עוד לא יודע למה נכנסת האות אל"ף.
ישראל אייכלר: אני יודע ש"עליונות" זה באות עי"ן.
ישראל אייכלר: אני לא יודע איך האליטה הפכה לאל"ף.
ישראל אייכלר: אבל אנחנו עִלִּית בעי"ן והם אליטה באל"ף.
ישראל אייכלר: בכל אופן, עצם עובדה שיושב-ראש הסתדרות רפואית יכול לומר בפומבי שהוא יורה לא לקיים את החוק – אם הוא היה אזרח רגיל שבא למס הכנסה ואומר: אני לא רוצה לשלם מס כי אני לא רוצה לקיים את החוק – מיד הוא היה מוצא את עצמו נקנס.
ישראל אייכלר: לכן אני מצטרף לדבריכם שמקומם לא יכירנו במדינה נורמלית, בשום מדינה בעולם, בוודאי לא איש שמייצג את הסתדרות הרופאים שמייצגת את הרופאים בישראל.
ישראל אייכלר: נתנה רשות לרופא לרפא אבל לא נתנה לו רשות להביע דעות פוליטיות.
אלי אלאלוף: עובר על החוק.
ישראל אייכלר: עובר על החוק.
אלי אלאלוף: בבקשה, מר גבע.
<חיים גבע-הספיל: בוקר טוב.
<חיים גבע-הספיל: אני אציג נושאים מרכזיים מתוך הדוח.
<חיים גבע-הספיל: מאז 2001, על פי חוק, הדוח הזה נועד לתת לרשות המחוקקת לעשות איזושהי ביקרות ואיזוהי בקרה.
<חיים גבע-הספיל: משרד הבריאות מגיש את הדוח פעם בשנה.
<חיים גבע-הספיל: נכון להיום, זו תמונת המצב המעודכנת ביותר שיש לנו על נושא העישון בישראל.
<חיים גבע-הספיל: "יום ללא עישון" מתקיים כל שנה ב-31 במאי.
<חיים גבע-הספיל: הנושא השנה היה "המלחמה בסחר לא חוקי בטבק".
<חיים גבע-הספיל: מדינת ישראל היא מהראשונות יחסית בעולם שהצטרפו לפרוטוקול הזה של מלחמה בסחר לא חוקי בטבק שהוא חלק בלתי נפרד מהמאבק בעישון.
<חיים גבע-הספיל: אנחנו עדיין צריכים לאשרר את האמנה הזאת, אבל נדרשת עבודת חקיקה לא קטנה.
<חיים גבע-הספיל: שותפים למהלך הזה, בנוסף למשרד הבריאות, גם משרד האוצר, רשות המיסים והרשות להלבנת הון ומשרד המשפטים ושמטרת ישראל ומשרד החוץ.
<חיים גבע-הספיל: הטבק הלא-חוקי הוא אמצעי שמממן ארגוני טרור, מממן ארגוני פשיעה.
<חיים גבע-הספיל: הוא פוגע במאמצים של המדינה לצמצם את העישון, הוא פוגע בהכנסות המדינה ממסים.
<חיים גבע-הספיל: זו פשיעה בינלאומית כל הנושא הזה ואנחנו חלק מהמאבק בו.
<חיים גבע-הספיל: אני רוצה לתת תמונת הבנה כללית על מה זה בכלל נושא העישון ולמה כל-כך - - -
יעקב ליצמן: חיים, אני רוצה שתתייחס לגבי מכונות עישון שהסרנו מליד בתי ספר, משם.
יעקב ליצמן: תיגע בזה.
<חיים גבע-הספיל: אני אגע בזה.
<חיים גבע-הספיל: צריך להבין שנושא העישון בכלל או שוק העישון הוא שוק מיוחד מאוד ואין שום שוק דומה לו מאף בחינה בכלל במשק.
<חיים גבע-הספיל: לכן, הרגולציה, שלפעמים נראית די חמורה, היא מחויבת בעניין הזה.
<חיים גבע-הספיל: כשיש שוק לא תקין או כשל שוק – מתערבים בשוק.
<חיים גבע-הספיל: מוצרי הטבק הם מכלול של שני מרכיבים: מרכיב אחד הוא סם ממכר, ממכר מאוד, שנקרא ניקוטין, שהוא אחראי לחלק מההתמכרות, להתמכרות הפיזיולוגית לאותו סם.
<חיים גבע-הספיל: בנוסף יש ההתנהגות עצמה של העישון שגם היא הופכת להיות חלק מההתמכרות ההתנהגותית, הפסיכולוגית.
ישראל אייכלר: אתה קורא לזה סם?
<חיים גבע-הספיל: זה סם.
<חיים גבע-הספיל: סם מסוכן וממכר.
<חיים גבע-הספיל: הוא לא בפקודת הסמים המסוכנים אבל הוא סם לכל דבר.
<חיים גבע-הספיל: סם ממכר, מהיותר ממכרים שיש.
<חיים גבע-הספיל: המרכיב השני בסיגריות זה בעצם תערובת של קרוב ל-7,000 חומרים: 350 מהם מסוכנים, 70 מהם מוכחים כחומרים מסרטנים בבני אדם.
<חיים גבע-הספיל: השילוב הזה של סם ממכר יחד עם כל התערובת המסוכנת זה המוצר המאוד-מאוד בעייתי הזה.
<חיים גבע-הספיל: אין בשוק אף חברה שמוכרת איזשהו מוצר לצריכה שיש לו ריח לו תקין או טעם לא תקין, שלא לדבר על מוצר מקולקל.
<חיים גבע-הספיל: היא תוציא הודעה לתקשורת, יורידו את זה מהמדפים.
<חיים גבע-הספיל: פה אנחנו מדברים על מוצר שיהרוג חצי מאלה שמשתמשים בו, אם ישתמשו בו לפי ההוראות: ידליקו ויעשנו.
<חיים גבע-הספיל: המעשנים עצמם – בישראל האוכלוסייה של המעשנים מונה כמיליון איש, בסביבות 19-18 אחוז מהאוכלוסייה.
<חיים גבע-הספיל: משקי הבית בישראל הוציאו על העישון מעל 8 מיליארד שקלים בשנת 2014.
<חיים גבע-הספיל: זה בערך פי 8 או יותר ממה שהוציאו על מוצרים אחרים.
<חיים גבע-הספיל: לדוגמה, על דגני הבוקר הוציאו 600 מיליון שקל; כל שוק החלב, כולל הגבינות והמעדנים, הוא 7.5 מיליארד.
<חיים גבע-הספיל: את הסכום הזה מוציאים משקי הבית, רק אותם 20% מהאוכלוסייה.
<חיים גבע-הספיל: אנחנו מדברים פה על אוכלוסיית מעשנים, אנשים שיש להם פחות כסף, פחות הכנסה ופחות השכלה והם אלה שמוציאים סכומים על משהו שללא ספק – זה מוכח במחקרים בעולם – פוגע לא רק בביטחון התזונתי ובבריאות, זה מעודד את הפערים באוכלוסייה, את הפערים בבריאות, את הפערים בין הפריפריה למרכז וכל מה שמתקשר לעישון.
<חיים גבע-הספיל: אנחנו יודעים שרוב המעשנים רוצים להפסיק לעשן.
<חיים גבע-הספיל: כל פעם מחקרים משתנים: בעולם זה בסדר גודל של קרוב ל-70%.
<חיים גבע-הספיל: המומחים יגידו לך שאין מעשן שלא היה רוצה להיגמל.
<חיים גבע-הספיל: גם בקרב היהודים וגם בקרב הערבים יש את הרצון לגמילה, זה לא משהו שמיוחד למגזר מסוים.
<חיים גבע-הספיל: המעשנים היו רוצים להיגמל אבל זו התמכרות קשה, קשה להיגמל.
<חיים גבע-הספיל: רובם הגדול ניסה מספר פעמים להפסיק לעשן אבל בגלל שזו התמכרות קשה, הרבה נכשלים בדרך, חלקם מרימים ידיים ונשארים ככה במצב הקבוע הזה של מעשנים ולא מנסים יותר.
<חיים גבע-הספיל: עוד משהו מיוחד לישראל זה מתי התחילו לעשן.
<חיים גבע-הספיל: בעולם, קרוב ל-90% התחילו לעשן לפני גיל 18 ועד גיל 25 זה כמעט 99% מהאנשים.
<חיים גבע-הספיל: לא מתחילים לעשן בגיל מבוגר.
<חיים גבע-הספיל: בדרך כלל מתחילים בגיל צעיר יותר ואז נעשית ההתמכרות ואתה משלם על זה לאורך כל החיים.
<חיים גבע-הספיל: בישראל רק חצי התחילו לעשן בגיל 18 ועוד חצי מהמעשנים מתחילים לעשן במהלך הצבא והלימודים כשהם עדיין צעירים.
<חיים גבע-הספיל: לכן ההגבלה הזו שאנחנו תמיד מתייחסים אליה, מה שהילדים מבית הספר אמרו קודם, להעלות את גיל מכירת הסיגריות.
<חיים גבע-הספיל: המגמה בארצות הברית היום היא להעלות את הגיל ל-21 ולא להישאר ב-18.
<חיים גבע-הספיל: כשאתה מעלה את גיל המכירה ל-21, אז אותם נערים בני 18-17-16-15, אין לידם מישהו שיכול לקנות להם סיגריות כי תמיד יהיה מישהו בן 18 בכיתה או קרוב לזה, אז באותה שכבת גיל הוא משיג לכולם סיגריות.
<חיים גבע-הספיל: כשאתה מעלה את זה לגיל 21, אין בחברה הזאת של הצעירים, של הנוער, מי שיקנה להם סיגריות.
<חיים גבע-הספיל: אין לידם בני 21, זו שכבת גיל שונה, זו תרבות אחרת.
<חיים גבע-הספיל: זה ממש פער.
אלי אלאלוף: אז מתחילים הדילרים הקטנים.
<חיים גבע-הספיל: יכול להיות שתמיד יש שוק אפור, אבל המחקרים מראים את היעילות.
<חיים גבע-הספיל: מראים חד-משמעית שיש יתרון גדול מאוד בהעלאת הגיל ל-21.
<חיים גבע-הספיל: מבחינת תוצאות העישון, כמו שאמרתי, חצי מהמעשנים ימותו כתוצאה מהעישון הזה.
<חיים גבע-הספיל: הם יפסידו בממוצע 10 שנים מהחיים שלהם, ואלה שלא ימותו יהיו חולים מהעישון במחלות כאלה ואחרות.
ישראל אייכלר: איך אתה מסביר שמאות שנים – האם בדקתם את זה בכלל – מאות שנים אנשים עישנו לכל אורך חייהם.
ישראל אייכלר: האם אתה רואה איזה הבדל בין התמותה של אותם אנשים שמעשנים לאנשים שלא מעשנים.
<חיים גבע-הספיל: תמיד אנשים חלו ותמיד אנשים מתו.
<חיים גבע-הספיל: היום, תוחלת החיים שלנו היא ארוכה לאין שיעור לעומת מה שהיה פעם.
<חיים גבע-הספיל: אני יכול להגיד לך שמאז שהעישון נכנס בצורה מסחרית, המכונות האוטומטיות לגלגול סיגריות והכול, אנחנו רואים משנות ה-30' של המאה הקודמת שככול שהייתה עלייה בעישון כך התחילה פתאום – סרטן הריאות היה נדיר, כמעט ואנשים לא חלו בסרטן ריאות.
<חיים גבע-הספיל: זו מחלה שהגיעה יחד עם הסיגריות, כשהסיגריות התחילו לרדת – סרטן הריאות מתחיל לרדת.
<חיים גבע-הספיל: ככה אנחנו רואים את המספרים בארצות הברית ומדינות אחרות.
<חיים גבע-הספיל: יש קשר מאוד ברור.
יעקב ליצמן: מה ההשוואה של הסביבה של המעשן מול - - -
אלי אלאלוף: 8,000.
<חיים גבע-הספיל: אנחנו מדברים על קרוב ל-8,000 איש שנפטרים מעישון, מהם כ-800 מתו מעישון כפוי.
<חיים גבע-הספיל: הם לא עישנו בעצמם אלא נחשפו לעשן סיגריות של אחרים.
<חיים גבע-הספיל: אני לא מדבר על חשיפה מזדמנת אלא על חשיפה משמעותית.
יעקב ליצמן: רציתי שתסביר את ההשפעה, כמה צריך לשהות לידו.
<חיים גבע-הספיל: קשה לכמת, זה לא משהו שניתן לכמת אותו כל-כך.
<חיים גבע-הספיל: בגדול, כל שאיפה של סיגריה מכניסה חומרים מסרטנים.
<חיים גבע-הספיל: זה לא משנה מי מחזיק את העשן - - -
ישראל אייכלר: אבל מישהו אמר לי שכשאתה עובר ליד אוטובוס ואתה מכניס את הפיח של האגזוז שלו, זה פי כמה מעשרות סיגריות.
<חיים גבע-הספיל: אני מסכים לחלוטין אם היה אוטובוס בתוך חדר, זו באמת הייתה בעיה.
<חיים גבע-הספיל: היום אין אוטובוסים בחדרים, יש סיגריות בחדרים.
ישראל אייכלר: ברחוב זה לא כך?
<חיים גבע-הספיל: ברחוב יש גם חשיפה לעשן היום, את זה משרד התחבורה יכול להגיד.
<חיים גבע-הספיל: אבל היום התקן של האוטובוסים, יורו 5 והדלק היום נטול עופרת והמנועים יותר משוכללים.
<חיים גבע-הספיל: יש מחקרים שעשו את ההשוואה הזאת בין מנועים, מנוע דיזל אפילו, לסיגריות.
<חיים גבע-הספיל: הרבה יותר מסוכן להיות מעשן מאשר למשל לעבוד בכביש אגרה בתור גובה כסף בכניסה לכביש עם כל העשן.
אלי אלאלוף: בשבועות האחרונים, בעיקר בצרפת, נלחמים להפסיק לעשן בפארקים של ילדים, איפה שילדים מסתובבים.
אלי אלאלוף: שם מתחיל כחוק – לא המלצה – חוק עם אכיפה שאסור לעשן בתוך הפארקים.
אלי אלאלוף: רק שנבין, בסביבה הפתוחה, הירוקה יחסית והיפה.
ישראל אייכלר: מישהו אמר לי פעם: אתה יכול לשמור את עצמך מסיגריות כל החיים ולעבור יום אחד ליד אוטובוסים ברחוב סואן ועישנת הכול.
ישראל אייכלר: יכול להיות שאנחנו מתעסקים בקטנות?
<שוש גן-נוי: זה לא נכון, זה לא נכון.
<שוש גן-נוי: החשיפה לעשן הסביבתי לא שהיא לא מסוכנת אבל הסיכון שלה בגרימת מחלות סרטן היא הרבה יותר נמוך.
<שוש גן-נוי: מרבית התחלואה מסרטן ריאות ואחרים זה כתוצאה מעישון סיגריות.
<שוש גן-נוי: לחשיפה הסביבתית יש סיכון אבל הוא פחות.
<שוש גן-נוי: גם המעשן מכניס את זה ישירות לריאות, שואף והורס את ריסיות הריאה שמנקות, ואז כשהמעשן חשוף גם לעשן של האוטובוסים אז הנזק שלו עוד יותר חמור.
<איתמר גרוטו: גם זיהום אוויר וגם סיגריות, שניהם מזיקים אבל אנחנו יודעים את היחס.
<איתמר גרוטו: זאת אומרת, הסיכון בעישון הוא פי 10, חשיפה לזיהום אוויר מגדילה בין 16 ל-20 אחוז את הסיכון.
<איתמר גרוטו: לגבי משך החשיפה, אנחנו אומרים שאפילו עישון של סיגריה אחת יכול לגרום לסרטן כי זה תהליך שקרה פעם אחת בגוף.
<איתמר גרוטו: כמובן שזה עניין הסתברותי: ככל שמעשנים יותר ושנחשפים יותר אז כך הסיכון הולך וגובר.
<גבריאל איזביצקי: אני רופא ריאות, מנהל מכון הריאות בשערי צדק.
<גבריאל איזביצקי: רציתי לענות לשתי הערות או שאלות של חבר הכנסת אייכלר ושל סגן השר.
<גבריאל איזביצקי: המחקרים הרפואיים מראים שעישון קבוע מקטין בממוצע את תוחלת החיים ב-10 שנים.
<גבריאל איזביצקי: זאת אומרת מי שמעשן חי 10 שנים פחות.
<גבריאל איזביצקי: צריך להבין שזה לא רק מחלות ריאתיות, לא רק סרטן ריאות שהיא מחלה שכמעט הייתה נעלמת מהעולם אם לא היו מעשנים, זה גורם גם למחלות לב, זה גורם גם לשבץ מוחי, זה גורם למחלות של כלי הדם, זה גורם לסרטן באיברים מרוחקים כמו כיס השתן שאין לו שום קשר לכאורה עם הריאות.
<גבריאל איזביצקי: מה שמגדירים כעישון פסיבי – בדוח ראיתי שיש 700 אנשים הרוגים, לא רק 8,000 הרוגים מעישון כל שנה, גם 700 מעישון פסיבי – אלה אנשים שחיים או עובדים עם אנשים אחרים ובאופן קבוע הם מעשנים פסיביים.
<גבריאל איזביצקי: לעבור ליד מעשן באופן חד-פעמי לכמה שניות זה לא מזיק אבל עישון פסיבי ממושך, בעיקר במקומות סגורים, מזיק מאוד.
<חיים גבע-הספיל: מבחינת עלויות העישון: ממחקר שהתפרסם בשנה שעברה ההערכה היא שהעלויות הישירות והעקיפות של מערכת הבריאות הן בסדר גודל של 1.7 מיליארד.
<חיים גבע-הספיל: לזה אפשר להוסיף עוד עלויות, כמובן את התמותה ואובדן ההכנסה כתוצאה מהאנשים שנפטרו.
<חיים גבע-הספיל: ההערכות הן שהעישון גורע מקופת המדינה בערך 1.5% מהתוצר הלאומי הגולמי.
<חיים גבע-הספיל: מבחינת ימי אשפוז: 370 אלף ימי אשפוז במערכת הבריאות בגלל העישון.
<חיים גבע-הספיל: זה גם קשור מאוד לנזקים של העישון.
<חיים גבע-הספיל: תעשיית הטבק מכירה את הנתונים האלה.
<חיים גבע-הספיל: כשתובעים אותה בבית המשפט, הטענה הידועה שלה היא שאין מעשן שלא יודע מה עושים הנזקים ולמה באים אליה.
<חיים גבע-הספיל: אבל התעשייה עצמה לא מושכת את המוצר הזה מהשוק, היא תמשיך למכור.
<חיים גבע-הספיל: לא רק זה, היא גם תמשיך לעודד אותו ולפרסם אותו.
<חיים גבע-הספיל: אנחנו מדברים על תעשייה שהיום רובה היא תעשייה בינלאומית.
<חיים גבע-הספיל: גם בארץ קרוב ל-90% מהשוק זה החברות הבינלאומיות, או פיליפ מוריס או חברה אחרת שמייצגת את שני ענקי הסיגריות האחרים.
<חיים גבע-הספיל: יש גם תעשייה מקומית קטנה שפעם הייתה מונופול והיום היא כבר בערך 13% מהשוק.
<חיים גבע-הספיל: דובק.
<חיים גבע-הספיל: היום יש אמנה בינלאומית של מדינות שחתומות על אותה אמנה – כ-180 מדינות – שמגדירה את הצעדים, האסטרטגיות ואת החקיקה שצריך לעשות כדי להילחם בצורה יעילה בעישון.
<חיים גבע-הספיל: לא צריך להמציא מחדש את הגלגל – אנחנו יודעים מה עובד ומה נכון.
<חיים גבע-הספיל: כל אותן מדינות משתדלות ליישם עד כמה שניתן וגם אנחנו רוצים מאוד ליישם את כל ההנחיות שבאמנה.
<חיים גבע-הספיל: לגבי שעורי העישון בישראל: כמו שסגן השר אמר, יש הבדל בין גברים לנשים ובין יהודים לערבים.
<חיים גבע-הספיל: בשנתיים-שלוש האחרונות השקענו תקציבים לא קטנים במחקרי עומק להבין את העישון בחברה הערבית כדי לדעת לטפל באופן ספציפי באותה בעיה של עישון, בעיקר בקרב גברים ערביים.
<חיים גבע-הספיל: בתקופה הקרובה נשב - - -
אלי אלאלוף: צריך מחקר בשביל זה?
<חיים גבע-הספיל: צריך מחקר.
<חיים גבע-הספיל: יש דברים שנראים ברורים על פני השטח.
<חיים גבע-הספיל: את שעורי העישון אנחנו רואים, השאלה היא למה.
אלי אלאלוף: צריך כסף לטיפול, אם נשקיע יותר מדי במחקר - - -
<חיים גבע-הספיל: לצערי, זה לא.
<חיים גבע-הספיל: שירותי הבריאות ניתנים לכל האזרחים.
אלי אלאלוף: אמרתי את זה מפני שיש הרגשה שהכול חייב להיות במחקר.
אלי אלאלוף: אני אומר שזה בסדר וטוב - -
<חיים גבע-הספיל: אני מבין מה אתה אומר.
אלי אלאלוף: - - ליד הפרופסורים אני לא אסתור את דבריהם, אבל החלק המעשי לא פחות חשוב.
<חיים גבע-הספיל: שירותי הבריאות ניתנים לכל האוכלוסייה, גם לאוכלוסייה הערבית, אבל אצל היהודים זה עובד יותר.
אלי אלאלוף: היחידה למאבק לא קמה אצלכם במשרד הבריאות.
<חיים גבע-הספיל: אין לי תשובה.
אלי אלאלוף: בואו נראה מה עדיף ממה:
אלי אלאלוף: תקציב להפעלה ולפעולה או תקציב - - -
<חיים גבע-הספיל: אני לא אתווכח.
<חיים גבע-הספיל: בכל אופן, בהשוואה לעולם, בקרב גברים אנחנו עדיין מתחת לממוצע וזה יחסית גבוה בגלל שעורי עישון גדולים מאוד-מאוד בקרב הערבים.
<חיים גבע-הספיל: אצל הנשים אנחנו הרבה יותר נמוכים.
<חיים גבע-הספיל: מבחינת בני נוער: בתוך חודש-חודשיים יהיו לנו נתונים מעודכנים לשנת 2014 ואני אשמח אם הוועדה תזמין אותנו להשלים את הנושא הזה של עישון בבני נוער ולתת יותר במה למערכת החינוך, נוער ועישון.
<חיים גבע-הספיל: מהנתונים האחרונים אנחנו יודעים שההתנסות ירדה גם בסיגריות וגם בנרגילות.
<חיים גבע-הספיל: אנחנו נדע בקרוב אם המגמה ממשיכה.
אלי אלאלוף: סליחה, ברשותך.