GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת, אני חושבת שנכון לנו שאם אנחנו כבר עושים את המנגנון הזה, שהוא יהיה באמת מנגנון חיצוני למשרד ולא להשאיר את זה עדיין בתוך המעגל המוכר והידוע.
שולי מועלם-רפאלי: אינני כמובן אומרת בזה אמירה חלילה על עובדי משרד הרווחה או על אנשים שעוסקים באומנה, אלא אם אנחנו עושים את התהליך הזה, אני חושבת שראוי שזה יהיה אדם מחוץ למשרד.
שולי מועלם-רפאלי: כמו שכבר נאמר כאן, כן להגדיר בדיוק מה הכשירויות, מי מתאים, איך בדיוק הוא מקבל, מה גבולות הגזרה של התפקיד הזה על כל המשמעויות שלו.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שדווקא בגלל שיש כאן
שולי מועלם-רפאלי: צעד מאוד מאוד משמעותי, בואו ניתן לו את כל הכוח שאפשר בצד המשפטי.
יעקב מרגי: לא נותר לי אלא להתחבר לדברי היועצת המשפטית.
יעקב מרגי: נוכל לעשות את זה בנפרד.
שולי מועלם-רפאלי: היא הציעה כרגע להשאיר את זה ולהמשיך את הדיון אחר כך.
יעקב מרגי: לאחר מכן.
קארין אלהרר: דוקטור קדמן, אני בטוחה שנגיע בעניין הזה להחלטה.
יעקב מרגי: זה נושא חדש.
<יצחק קדמן: מה לגבי יכולת הפניה לא של הילד עצמו אלא של מי שפונה בשמו?
<מוריה כהן בקשי: אני חושבת שזה ראוי, רק הייתי כותבת באמצעות ידיד קרוב כדי שלא נכניס עכשיו פניות של הורים שדרך הילד בעצם הופכים את כל התלונות אלא שזה ייועד לילד.
<עודד סושרד: ואם יש להם תלונות מוצדקות?
<עודד סושרד: בדרך כלל מדובר במשפחות מוחלשות.
<עודד סושרד: ההורים הביולוגים לא כאן ולכן אני אהיה להן לפה.
<עודד סושרד: אני חושב שכן חשוב לשמור על הזכויות של ההורים הביולוגיים וכאן יש הזדמנות בסעיף לאפשר להם.
<עודד סושרד: הם נפגשים עם הילדים, הם שומעים מהם דברים.
<עודד סושרד: לא תמיד הילד פונה בעצמו.
<עודד סושרד: כן חשוב שיהיה כתוב בחוק שההורים הביולוגים רשאים לפנות לאותו אומבודסמן עם תלונה.
<עודד סושרד: אם התלונה לא תהיה מוצדקת, היא תידחה.
יעקב מרגי: עוד לא בראנו את האומבודסמן.
יעקב מרגי: אנחנו כבר יודעים איך הוא יהיה, מי הוא יהיה, מה הוא יהיה וגם מאפשרים להורים להתלונן.
יעקב מרגי: בואו נעזוב את הקטע הזה של האומבודסמן ותוציאו אותו לדיון נפרד.
יעקב מרגי: קארין, אין מה לעשות.
קארין אלהרר: אני לגמרי מקבלת.
יעקב מרגי: ההערות נרשמו.
<נעה בן שבת: הסעיף של מנגנון התלונה לילדים באומנה יישאר כפי שהוא כרגע.
<נעה בן שבת: כרגע הוא יהיה: התלונה, יכול שתוגש על ידי הילד או על ידי ידיד קרוב שלו.
יעקב מרגי: סיימנו את סעיף 56.
<איילת וולברג: סימן ג': הנמקה ותיעוד 57.
<איילת וולברג: תיק אישי הגוף המפעיל ינהל לגבי כל ילד באומנה תיק אישי שיכלול כל מידע רלוונטי על הילד לרבות מידע שהתקבל מאת המחלקה לשירותים חברתיים באזור מגורי הורי הילד, תכנית הטיפול של הילד, אבחונים פסיכולוגיים וסיכומי טיפול, מידע רפואי ומידע מאת מסגרות השמה קודמות, אם היו.
<איילת וולברג: 58.
<איילת וולברג: תיעוד והנמקה כל החלטה עקרונית או מיוחדת שנתקבלה ביחס לילד באומנה, תנומק בכתב, תוך פירוט השיקולים שביסודה ותתויק בתיקו האישי של הילד.
<איילת וולברג: היו להחלטה השלכות על תכנית הטיפול, יועבר דיווח על ההחלטה בצירוף הנימוקים שביסודה למחלקה לשירותים חברתיים באזור מגורי ההורים של הילד.
<איילת וולברג: גוף מפעיל ישמור את תיקו האישי של הילד לתקופה של...
<נעה בן שבת: צריך היה לקבוע תקופה של מספר שנים.
<נעה בן שבת: השאלה אם אנחנו מדברים על שמירה עד הגיעו של הילד לגיל 18, שבע שנים אחר כך, איזושהי תקופה.
<שלווה ליבוביץ': היום בתביעות מיניות אפשר לקבוע אותנו עד גיל 38 ולכן לדעתי אנחנו צריכים לקחת עד המקום שאפשר לתבוע אותנו ושזה יהיה מה שכתוב.
<קריאה: גיל 28.
<קריאה: גיל 38 זה בתוך המשפחה.
<שלווה ליבוביץ': השאלה איך את מסתכלת על משפחה אומנת בנושא הזה.
<שלווה ליבוביץ': היו לנו דברים.
יעקב מרגי: לו יצוין שאחרי מספר שנים הגוף המבצע חדל לתפקד כגוף מבצע.
יעקב מרגי: מה קורה עם כל המידע האגור אצלו?
<שלווה ליבוביץ': זאת ממש שאלה לדלת פתוחה.
<שלווה ליבוביץ': עומד להתקיים דיון בתוך המשרד לגבי נהלים בנושא הזה.
<שלווה ליבוביץ': זאת סוגיה מאוד רצינית.
יעקב מרגי: אבל אנחנו כאן.
<שלווה ליבוביץ': אני חושבת שצריך לכתוב שיהיו נהלים.
<שלווה ליבוביץ': זאת אומרת, השר יתקין תקנות בנושא הזה לגבי מה קורה, היכן יישמר וכולי, אבל שלא ניכנס לזה עכשיו כי זה דיון בתוך המשרד.
<שלווה ליבוביץ': זה דיון שאני מבינה שיש לו השלכות גם תקציביות והמשרד צריך להתארגן לזה.
<נעה בן שבת: אולי נכתוב שהגוף המפעיל ישמור את תיקו האישי של הילד עד הגיעו של הילד לגיל 38 שנים לפחות, בהתאם להוראות שיקבע השר.
<שלווה ליבוביץ': בדיוק.
<קריאה: תקנות.
יעקב מרגי: למה גוף מפעיל?
יעקב מרגי: לפעמים דורשים איזה מידע כלכלי מחברה מסוימת ולך חפש עכשיו את רואה החשבון שהיה.
יעקב מרגי: מילא גוף כלכלי, ניחא, אבל גוף מבצע, אחרי שנתיים חדל לתפקד כגוף, חיסלתם אותו, הוא החליט לעשות הסבה מקצועית, ואני רוצה שבחוק יובן או שתחייבו בתקנות או בדרך כלשהי שמחייבת שאכן כל מידע שהגיע אליו במסגרת תפקידו כגוף מבצע יועבר לידי המשרד או לידי המפקח מטעם המשרד לאלתר.
יעקב מרגי: אני לא רוצה שמידע כזה יתגלגל ומחר נמצא אותו באיזו תכנית טלוויזיה או מתגלגל ברחוב.
קארין אלהרר: יהיו הוראות.
יעקב מרגי: השאלה אם יהיו.
<שלווה ליבוביץ': מתקיים עכשיו דיון בתוך המשרד.
<שלווה ליבוביץ': זה מאוד מורכב כי יש ילדים שנגמר הטיפול לגביהם והגוף המפעיל איננו והשאלה מה קורה עם זה, ויש כאלה שעוברים לגוף מפעיל אחר ואז החומר יעבור.
<שלווה ליבוביץ': זאת אומרת, זה מאוד מאוד מורכב.
<שלווה ליבוביץ': השאלה אם זה יישמר כחומר כתוב או בסריקה.
<קריאה: למה זה בתוך הגוף המפעיל ולא במשרד?
<שלווה ליבוביץ': כי אין מקום.
יעקב מרגי: כרגע הוא מנהל תיק אישי.
יעקב מרגי: הוא חדל לתפקד כגוף.
יעקב מרגי: אני שומע ממך שיש דיונים אבל כדי להתקדם אנחנו צריכים לשמוע ממך אמירה מפורשת שאכן זה יבוא לידי ביטוי כי זה בלתי נסבל לחשוב שעד היום אף אחד לא חשב על זה.
<מוריה כהן בקשי: אני מציעה שנקבע שהשר יקבע תקנות שיתייחסו לתקופת השמירה למקרה של סגירת הגוף המפעיל וכולי ושמירת התיק האישי.
יעקב מרגי: במשרד.
<מוריה כהן בקשי: תקנות כאלה יכולות להיות גם באישור הוועדה.
<נעה בן שבת: את אומרת תקופת שמירה במקרה שהגוף המפעיל חדל לפעול.
<מוריה כהן בקשי: בכלל.
<מוריה כהן בקשי: תקופת השמירה והוראות בעניין סגירת גוף מפעיל.
<נעה בן שבת: אנחנו כבר עכשיו נכניס את התיקון הזה.
<יצחק קדמן: אני מבקש הערה שלא מתייחסת לסגירה של גוף מפעיל.
<יצחק קדמן: יש מחיר גם לשמירה ממושכת עד גיל 38.
<יצחק קדמן: ככל שאתה שומר יותר שנים, הסיכוי שזה ידלוף יותר גדול וכבר היו דברים מעולם.
<יצחק קדמן: אני חושב שגם זכותו של ילד שהיה באומנה שלא יזכרו לו לנצח נצחים שהוא הרטיב במיטה כשהוא היה בן 12 וכדומה.
יעקב מרגי: לא זה מה שמעניין.
<יצחק קדמן: אני יודע, אבל ברגע שאתה שומר את התיק, יש גם את זה.
קארין אלהרר: הדבר הזה נעשה על מנת.
<יצחק קדמן: להגן על המשרד מפני תביעות.
יעקב מרגי: אני שאלתי באשר לילד.
<טלי חלף: לילד אין חומר.
<טלי חלף: אנחנו צריכים לספק לו את המידע עליו.
<רינת וייגלר: אנחנו נתקלים הרבה פעמים בפניות של ילדים שהיו במסגרות ומבקשים חומרים אודות התקופה, בין אם זה לצורך תביעה ובין אם לא.
<רינת וייגלר: מתברר שלך תמצא את החומר.
<רינת וייגלר: בדיוק הפוך.
<רינת וייגלר: כלומר, אתה צודק, גם על מנת להגן כמובן על המשרד אבל גם במצבים בהם ילדים מבקשים חומרים ולא רק באומנה אלא בכלל במסגרות של המשרד.
<רינת וייגלר: אם הכלל הוא שבע שנים, בכלל אי אפשר למצוא, ואם הכלל הוא יותר מזה, לך תמצא.
<רינת וייגלר: אנחנו כן רוצים בהקשר הזה להסדיר את החומר ולו בשביל המקרה שבו ילד רוצה לדעת מה עבר עליו בתקופה מסוימת ולמה הוא הוצא מהבית.
<רינת וייגלר: יש כל מיני שאלות.
<רינת וייגלר: אני מסכימה אתך שצריך איזון.
יעקב מרגי: צריך את האיזונים הנדרשים.
יעקב מרגי: זה יופיע בתקנות.
יעקב מרגי: רצית אמירה מפורשת של איך, כמה, עם האיזונים הנדרשים וכולי.
<נעה בן שבת: גם הגיל ייקבע בתקנות?
<נעה בן שבת: גם התקופה?
יעקב מרגי: אני חושב שגם התקופה צריכה להיקבע בתקנות, לאור הדברים שנאמרו.
קארין אלהרר: גם התקופה.
יעקב מרגי: גם התקופה וגם איזה סוג חומר.
<יצחק קדמן: זה צריך לבוא לאישור הוועדה.
<נעה בן שבת: לגבי סעיף קטן (א) הייתה הערה של מרכז השלטון המקומי.
יעקב מרגי: מרכז שלטון מקומי נמצא אתנו בדיונים?
<רחל מאיו טננבאום: אני כאן.
יעקב מרגי: אני שמח שאתם כאן.
<נעה בן שבת: אנחנו ציינו שבמקרה שיש להחלטה העקרונית, אותה החלטה עקרונית מיוחדת, השלכות על תכנית הטיפול, אנחנו הצענו שזה יועבר למחלקה לשירותים חברתיים באזור המגורים של הורי הילד, והם ביקשו בהסכמה.
יעקב מרגי: בהסכמה, לא.
יעקב מרגי: לא תהיה בהסכמה.
יעקב מרגי: אין ספק שהם צריכים לדעת והם צריכים להיות שותפים.
יעקב מרגי: בהסכמה, זה נותן זכויות יתר, וטו וכולי.
יעקב מרגי: אני לא אוהב את המילה בהסכמה.
יעקב מרגי: אין ספק שהם צריכים להיות שותפים, צריכים להיות ערניים ומעורים בדרך הטיפול אבל לא בהסכמה.
<נעה בן שבת: פרק ז' נוגע לאומנת חירום.
<נעה בן שבת: אני רוצה לבקש, אם אפשר, להבהיר בכמה מלים על אומנת החירום.
יעקב מרגי: נסיים את פרק ו' בהצבעה.
יעקב מרגי: אנחנו הצבענו עד סעיף 52.
יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על סעיף 53 עד סעיף 58 כולל.
<נעה בן שבת: אדוני, אם אפשר לבקש הבהרה של המפקחת הארצית על האומנה שתאמר כמה מלים על אומנת החירום ועל המאפיינים המיוחדים שלה.
<שלווה ליבוביץ': מה שאנחנו מתכוונים בחוק הזה, זה למשפחות שעברו בדיקה והכשרה וכל התהליך של להיות משפחה אומנת לכל דבר במשפחות קלט חירום שעומדות לרשות השמה 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע, לאורך כל הזמן, חגים, שבתות וכולי.
<שלווה ליבוביץ': לא מדובר בהשמות שנעשות בקהילה אד-הוק אצל שכן, גננת כי אימא יושבת שבעה או הלכה לניתוח אלא כאן אנחנו מדברים רק על ילדים שיצאו בצו של חוק נוער, במצבי חירום, עם צו חירום ואחר כך צווי ביניים של בית המשפט.
<שלווה ליבוביץ': רק באוכלוסיות האלה.
יעקב מרגי: אם יהיו הערות, נשמע אותן.
<נעה בן שבת: זה כבר עונה להערה הראשונה.
<נעה בן שבת: הייתה כאן שאלה של מרכז שלטון מקומי.
יעקב מרגי: קיבלנו תשובה עליה.
<נעה בן שבת: 59.
<נעה בן שבת: אומנת חירום בסימן זה, "אומנת חירום" – אומנה לילדים המצויים בשעת משבר ונדרש להם סידור מגורים חלופי מידי, בהתראה קצרה ולתקופה זמנית, בשל חשש לשלומם.
<נעה בן שבת: ברישיון האומנה של אומנים באומנת חירום יצוין כי אושרו לשמש כאומנים באומנת חירום.
<נעה בן שבת: 60.
<נעה בן שבת: השמה באומנת חירום הוצא ילד מבית הוריו או ממסגרת אחרת שבה שהה, לפי החלטה של עובד סוציאלי לפי חוק הנוער (טיפול והשגחה), לפי סעיף 11 לחוק הנוער או בהחלטת בית משפט לפי סעיף 12 לחוק הנוער, ונקבע לגביו כי יושם באומנת חירום לפי אותו חוק עד לקבלת החלטה בדבר מקום ההשמה המתאים לו ותכנון תכנית טיפול עבורו, יבקר מנחה האומנה את הילד בתוך עשרים וארבע שעות מועד השמתו באומנת החירום.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על מנחה אומנה שלא הכיר בהכרח את הילד לפני כן.
<שלווה ליבוביץ': בוודאי.
יעקב מרגי: מקרה חירום.
<אורית עמיאל: זה לא ריאלי 24 שעות כי יש לפעמים שהם מושמים ביום חמישי אחר הצהרים ואנחנו באים לראות אותם ביום ראשון בבוקר.
יעקב מרגי: הערה של מכון סאמט, נכון?
<אורית עמיאל: כן.
<אורית עמיאל: 48 שעות.
<יצחק קדמן: בסעיף 60 מופיע עוד פעם הביטוי שבעיני הוא מאוד לא מוצלח של הוצא ילד.
<יצחק קדמן: אני הייתי מעדיף שהועבר ילד מפני שהוצא אומר שלקחו אותו והוציאו אותו.
<יצחק קדמן: יכול להיות ששני ההורים חלילה נספו בתאונת דרכים.
<יצחק קדמן: יש כרגע צורך אבל אף אחד לא מוציא אותו.
<יצחק קדמן: זה יוצר איזושהי התנגדות.
יעקב מרגי: לקראת קריאה שנייה ושלישית תמצאו את הניסוח לאורך כל החוק עם החלופה המתאימה ביותר למילה הוצא.
<נעה בן שבת: אני מבינה שאנחנו מדברים על אותו מנחה אומנה.
<נעה בן שבת: הכוונה לאדם שהוא מנחה אומנה בגוף המפעיל שאחראי על אותה אומנת חירום, אם אני מבינה נכון.
<שלווה ליבוביץ': נכון.
<נעה בן שבת: הוראות סעיף קטן (א) יחולו גם לעניין נקיטת אמצעי חירום בידי עובד סוציאלי לפי חוק הסעד (טיפול במפגרים) והחלטת בית משפט לפי הוראות סעיף 16 לחוק האמור.
<נעה בן שבת: 61.
<נעה בן שבת: הסכם אומנת חירום אומן באומנת חירום יחתום מראש על הסכם בהתאם להוראות סעיף 47, תוך התייחסות באופן כללי לכל ילד שעתיד להיות מושם אצלו.
<נעה בן שבת: בעת השמת ילד באומנת חירום, יוודא עובד סוציאלי לפי חוק הנוער (טיפול והשגחה) כי השמת הילד באומנת החירום עומדת בתנאי הרישיון וההסכם.
<נעה בן שבת: המפקח הארצי על האומנה רשאי לאשר השמת ילד באומנת חירום, גם אם מספר הילדים שיהיו אצל האומן לאחר ההשמה יעלה על חמישה.
<שלווה ליבוביץ': זה סעיף חשוב.
<שלווה ליבוביץ': היום אני צריכה לבקש את הרשות מהתקציבן.
<נעה בן שבת: 62.
<נעה בן שבת: תקופת שהייה באומנת חירום תקופת שהייתו של ילד באומנת חירום לא תעלה על שלושה חודשים.
<נעה בן שבת: המפקח הארצי על האומנה, בהתייעצות עם עובד סוציאלי לפי חוק הנוער (טיפול והשגחה), רשאי, מטעמים מיוחדים שיירשמו, להאריך תקופה זו בתקופה שלא תעלה על שלושה חודשים נוספים.
<נעה בן שבת: בעצם זאת הוראה גם לגורמים המטפלים שהם צריכים למצוא אומנה קבועה לילד.
<שלווה ליבוביץ': סידור קבוע.
<שלווה ליבוביץ': לאו דווקא אומנה.
<אפרת לוי שביט: ואז מה אנחנו עושים אם אין סידור קבוע?
<אפרת לוי שביט: אנחנו כבר היינו גם במקומות האלה.
<אפרת לוי שביט: כאן אנחנו ממש מסונדלים.
יעקב מרגי: נתנו לך מהתקופה הראשונית עוד שלושה חודשים.
יעקב מרגי: טובת הילד.
<אפרת לוי שביט: טובת הילד, מה?
<אפרת לוי שביט: להוציא אותו מהקלט חירום ולהחזיר אותו הביתה כשאין לנו מסגרת?
יעקב מרגי: טובת הילד היא שיש אומנה קבועה.
<אפרת לוי שביט: ואם אין אומנה קבועה?
<אפרת לוי שביט: אם לא נמצאה?
יעקב מרגי: מה זה אין אומנה קבועה?
יעקב מרגי: כל החוק הזה מדבר על כך שאנחנו הולכים להסדיר שלגוף המפעיל יהיו מאגרי מידע.
יעקב מרגי: אני מבין שזה בא לך ממקום של הפרקטיקה הנוכחית אבל החוק הזה בא דווקא מאותם – סליחה שאני משתמש במילה הזאת – תסכולים של המשרד שמתמודד ביום יום, של הרשויות המקומיות, של העובדים הסוציאליים והמחלקות החברתיות.
יעקב מרגי: אני מאמין שהחוק עושה את האופטימום.
יעקב מרגי: יכול להיות שתוך כדי הליכה יתברר שלא כיסינו הכול.
קארין אלהרר: אני רוצה להוסיף ולומר שבמסגרת המלצות ועדת סילמן, נקבע שיהיה קמפיין גדול וגיוס של יותר משפחות אומנה.
קארין אלהרר: אני חושבת שעצם העובדה שיהיה חוק שמסדיר את היחסים של כל הנוגעים בדבר, גם יהיה תמריץ מאוד גדול של משפחות להוות משפחות אומנה לילדים.
<אפרת לוי שביט: במקרה ואין?
קארין אלהרר: אי אפשר להשאיר ילד במשפחת חירום.
יעקב מרגי: מה אומרת המפקחת הארצית?
<שלווה ליבוביץ': אני מקבלת את מה שנאמר כאן.
<שלווה ליבוביץ': הצעת החוק באה כדי להסדיר את זה ואנחנו צריכים לעשות את המאמץ שלילד יהיה מענה קבוע.
<שלווה ליבוביץ': האמת היא שאומנה זה אף פעם לא בית קבוע אבל מענה לתקופה יותר ארוכה.
<שלווה ליבוביץ': אנחנו נעשה את הכול כדי שזה יקרה.
<שלווה ליבוביץ': יכול להיות לפעמים שהיה ניסיון להחזיר את הילד הביתה להוריו הביולוגיים וזה לא צלח ואז מתחיל התהליך מחדש.
<שלווה ליבוביץ': זאת אומרת, אנחנו נצטרך לבדוק.
יעקב מרגי: את מסננת כאן אמירה מסוכנת.
יעקב מרגי: יש לי חושים לא חדים אבל קלטתי את זה.
יעקב מרגי: אסור שייאמר מה שאמרת עכשיו.
יעקב מרגי: זה כביכול ניצול פרוצדורה לצורך מצב.
<שלווה ליבוביץ': לא הבנתי.
יעקב מרגי: את אמרת, ואני מאמין שלא התכוונת לזה אבל זה נאמר בעיתוי השאלה על הקושי.
יעקב מרגי: לו יצויר שלא נמצא, את אמרת שיכול להיות שהיה ניסיון, הילד הוחזר ואז – אולי הפסקתי אותך באמצע דבריך – זאת לא תיחשב תקופה חדשה.
<שלווה ליבוביץ': היו דברים מעולם.
<שלווה ליבוביץ': היו ניסיונות.
יעקב מרגי: אסור שזה ייאמר.
<שלווה ליבוביץ': אבל זה חלק.
יעקב מרגי: זה עלול להיות מנוצל.
<רחל מאיו טננבאום: לא כניסיון להחזיר אותו מחדש למערכת אלא ניסיון אמיתי.
<שלווה ליבוביץ': זה היה ניסיון אמיתי להחזיר ילד הביתה.
יעקב מרגי: אם זה ניסיון אמיתי, אין לי בעיה.
יעקב מרגי: בניצול מצב, יש לי בעיה.
<שלווה ליבוביץ': רק על זה אנחנו מדברים.
יעקב מרגי: נשאלה כאן שאלה.
יעקב מרגי: בסוף מחוקקים חוק והיא אומרת – ואני אומר במלים שלי – היא צריכה להתמודד עם זה ואין.
יעקב מרגי: האם שייך להכניס כאן במצב שלא נמצא, מה ייעשה?
יעקב מרגי: אני חושב ש-שישה חודשים זה סביר, די והותר ולא צריך.
<רינת וייגלר: אני רוצה לומר משהו לנושא של קביעת זמנים בחקיקה בכלל ובחקיקה שנוגעת לילדים.
<רינת וייגלר: בכלל, כרגע, במהלכים, גם בחוק האימוץ וגם בהצעות אחרות לתיקון חוקים, הגיע סוף סוף הזמן לקבוע זמנים תחומים שנוגעים לקבלת החלטות בעניינו של הילד.
<רינת וייגלר: אני מכירה את המצוקה אבל אני גם מכירה את זה שמגיעים גם אחר כך, גם אחרי תשעה חודשים, פתאום מגיעים לדקה ה-90 ופתאום שוב אין מקום.
<רינת וייגלר: הרעיון הוא שלושה חודשים ועוד שלושה חודשים, כאשר מה שעומד בבסיס העניין הוא שמקום שהוא חירומי לא מספק לקטין את מלוא צרכיו.
<רינת וייגלר: אמרנו שאפילו במספר הילדים, מספר הילדים הוא גבוה ממה שאפשר לתאר.
<רינת וייגלר: כנ"ל במרכזי חירום ובמקומות אחרים.
<רינת וייגלר: מקום זמני הוא לא מקום לילד.
<רינת וייגלר: שלושה חודשים ועוד שלושה חודשים, יש בזה אמירה ברורה.
<רחל מאיו טננבאום: זה בכל זאת משאיר אותי במקום.
<רחל מאיו טננבאום: ..
יעקב מרגי: לקראת הקריאה השנייה והשלישית תנסו למצות את זה.
יעקב מרגי: אני לא רואה צורך וגם אנשי המקצוע אומרים זאת.
יעקב מרגי: אדרבה, תתדיינו לקראת הקריאה השנייה והשלישית ותמצאו ניסוח מתאים.
<נעה בן שבת: 63.
<נעה בן שבת: סייגים לתחולה על אומנת חירום על אומנת חירום לא יחולו הוראות סעיף 43.
<נעה בן שבת: סעיף 43 הוא לגבי האפשרות שלהם להגיע ולהביע את עמדתם לגבי הילד.
<נעה בן שבת: יתכן שיידרשו עוד החרגות לגבי אומנת חירום.
<נעה בן שבת: נבדוק האם יידרשו החרגות.
יעקב מרגי: כפי שאמרנו, לקראת קריאה שנייה ושלישית.
יעקב מרגי: אנחנו מצביעים על פרק ז', סעיף 59 עד 63.
<נעה בן שבת: פרק ח': שונות 64.
<נעה בן שבת: אומנה בדיעבד לא יחזיק אדם ילד עם מוגבלות בביתו, אם אינו הורהו או אפוטרופסו, ולא יחזיק כאמור ילד שאינו ילד עם מוגבלות לתקופה העולה על שלושה חודשים אלא אם כן התקבלה החלטת הגורם המוסמך על השמת הילד אצלו ובידו רישיון אומנה לפי חוק זה.
<אפרת לוי שביט: מה זה אומר ילד עם מוגבלות ולמה רק ילד עם מוגבלות?
<נעה בן שבת: כמה פעמים במהלך הצעת החוק הזאת דובר על ילד עם מוגבלות.
<נעה בן שבת: מדובר על ילד עם מוגבלות כהגדרתה בחוק.
<נעה בן שבת: בעצם אנחנו אומרים שהוא יותר פגיע, יותר רגיש ואנחנו צריכים יותר להקפיד על כך שבעצם הוא לא יהיה זרוק באיזה מקום שהוא לא בית הוריו בלי שיש גורם מפקח.
<רינת וייגלר: זאת העתקה של סעיף שנמצא כבר היום בחוק הפיקוח על המעונות.
<רינת וייגלר: שם הוא נמצא לא במקומו ולכן הוא מועבר מילה במילה לכאן ושם כבר יש את ההבחנה הזאת בין ילד עם מוגבלות.
יעקב מרגי: השאלה אם היא נצרכת כאן.
<רינת וייגלר: במהות, בעינינו היא נצרכת.
יעקב מרגי: אם הוא הועבר – אני לא רוצה לומר אם הוא הוצא – לאומנה בגלל צרכים מסוימים והוא ילד עם מוגבלות, מה ההבדל בינו לבין ילד רגיל מבחינת תהליך ההיקלטות?
יעקב מרגי: אם היה צריך להעביר אותו ממשפחתו הביולוגית, גם שלושה חודשים לא צריכים אותם.
יעקב מרגי: השאלה היא במקום אבל תניחו את דעתי.
קארין אלהרר: ילד עם מוגבלות – ובמיוחד סוגים מסוימים של מוגבלויות – כל שינוי מהווה קושי פי כמה וכמה מאשר אצל ילדים אחרים.
קארין אלהרר: לכן חשוב מאוד שתהיה אמירה ברורה.
קארין אלהרר: זה לא שהילד הזה שונה מילד אחר.
קארין אלהרר: יש לו פשוט מאפיינים שצריכים להיות יותר רגישים לגביהם.
יעקב מרגי: השאלה אם היה צורך להעביר אותו לאומנה.
<רינת וייגלר: מדובר כאן במצב שבו נניח משפחה מתמודדת עם איזשהו קושי ומדובר – הרעיון כאן הוא לא באמצעות הרשויות – שאנשים באופן פרטי מסדרים ילד בסידור אחר.
<רינת וייגלר: יש את סעיף (ב).
<רינת וייגלר: יש את הסעיף שמחייב דיווח לרשויות שהוא סעיף (א).
<רינת וייגלר: זאת אומרת, נאמר כאן חד משמעית שלא יחזיק למעלה משלושה חודשים.
<רינת וייגלר: יש מצבים בהם הורים נוסעים לחוץ לארץ.
יעקב מרגי: יש התייחסות בהמשך?
יעקב מרגי: אם כן, אני חרגתי ממנהגי.
יעקב מרגי: בסוף הסעיף, אם יהיו הערות, נשמע אותן.
<יצחק קדמן: סעיף (ב) מתייחס לאותו עניין של (א).
<יצחק קדמן: אתם הרי לא רוצים שגם ילד בלי מוגבלות ...
<רינת וייגלר: אנחנו צריכים לבדוק שוב את הסעיף הזה.
<יצחק קדמן: אני לא רוצה שיפתחו הליכי אומנה פרטיים כפי לצערי קורה לא אחת, בין אם יש לו מוגבלות ובין אם אין לו מוגבלות.
<נעה בן שבת: התקופה היא לשלושה חודשים אבל את אומרת שהיא מופיעה היום בחוק הפיקוח על מעונות.
<שלווה ליבוביץ': אני הבנתי שלגבי ילד עם מוגבלות, אפילו לא שלושה חודשים.
<שלווה ליבוביץ': לגבי ילד רגיל, זה שלושה חודשים.
<יצחק קדמן: זה לא מה שכתוב.
יעקב מרגי: לקראת קריאה שנייה ושלישית תביאו בסעיף הזה להסכמות ולהבנות.
יעקב מרגי: אם צריך לעשות שינויים, נחזור אליו לקראת קריאה שנייה ושלישית.
<נעה בן שבת: הובא לידיעת עובד סוציאלי לפי חוק הנוער (טיפול והשגחה), כי נמצא ילד השוהה כאמור בסעיף קטן (א) בבית אדם שאינו הורהו או אפוטרופסו, יבדוק העובד הסוציאלי לחוק הנוער את המידע שהגיע לידיו, את טיב ואופי המסגרת שבה שוהה הילד, ואת התאמתה לטובת הילד.
<שלווה ליבוביץ': ממש לא.
<רינת וייגלר: כי זה לא המקום להסדיר את כל הנושא של מתי פועלים פקידי סעד ובאיזה רשויות.
<רינת וייגלר: כל הנושא הזה לא קשור רק לילדים באומנה.
<רינת וייגלר: מתי עובדים סוציאליים לחוק הנוער פועלים ברשות בה הילד מתגורר.
<רינת וייגלר: הדברים האלה מוסדרים גם בתקנות לחוק שירותי הסעד ובכל מיני הקשרים.
<רינת וייגלר: זה לא הזמן כאן, דרך החוק הזה, לפתור כל מיני קשיים שיש.
יעקב מרגי: להסדיר את המערכות.
<רינת וייגלר: להסדיר את היחסים.
<שלווה ליבוביץ': ברמה העקרונית הלשכה שההורים גרים בה, זאת הלשכה שמטפלת וגם עו"ס לחוק הנוער.
<שלווה ליבוביץ': אחר כך, איך הוא ילך לבית המשפט אם זה יהיה מישהו אחר?
יעקב מרגי: ההערה לא התקבלה.
<נעה בן שבת: מצא עובד סוציאלי לפי חוק הנוער (טיפול והשגחה), כי לאור האמור בסעיף קטן (ב) המשך שהייתו של הילד בבית אותו אדם הינה לטובתו, יביא את העניין להחלטת הגורם המוסמך.
<נעה בן שבת: זאת אומרת, אנחנו לא בהכרח מוציאים את הילד מאותו מקום אלא אנחנו רק מסדירים את שהייתו שם.
<נעה בן שבת: קבע הגורם המוסמך כי על הילד להיות מושם מחוץ לביתו, וכי טובת הילד להמשיך ולחיות בבית האדם שעמו התגורר, יגיש אותו אדם בקשה לקבלת רישיון לשמש כאומן על פי חוק זה.
<נעה בן שבת: הוענק רישיון אומנה כאמור, תהיה השמה זו בבחינת אומנה לכל דבר ועניין, ויחולו עליה כל ההוראות החלות על אומנה.
<איילת וולברג: 65.
<איילת וולברג: סודיות אדם אשר הגיע אליו מידע על ילד באומנה במסגרת תפקידו, חובה עליו לשומרו בסוד ואינו רשאי לגלותו אלא לצורך ביצוע תפקידו ובהתאם להוראות כל דין.
<רינת וייגלר: גם זה סעיף שאנחנו אומרים שבהמשך נצטרך לעשות לו פירוט והוראות נוספות.
<נעה בן שבת: אדוני, לגבי סעיף העונשין, עדיין אין הסכמה לגבי העונשים שיש לקבוע.
<נעה בן שבת: לכן אני מבינה שאתם רוצים בשלב זה רק להגיד שיהיה סעיף עונשין לקראת הקריאה השנייה והשלישית ובשלב זה לא לקבוע אותם.
<ליאת יעקובוביץ': יש כוונה לקבוע עבירות פליליות.
<ליאת יעקובוביץ': נעדכן לקראן קריאה שנייה ושלישית.
<ליאת יעקובוביץ': אם אפשר, שגם בדברי ההסבר להצעת החוק, הדברים ייאמרו.
<נעה בן שבת: אנחנו נדלג על סעיף 66 במובן זה שהוא גם לא ייכלל בהצעת החוק בקריאה הראשונה אבל יהיה סעיף עונשין לקריאה השנייה והשלישית.
<רינת וייגלר: הוראות עונשיות.
<איילת וולברג: 67.
<איילת וולברג: אי תחולת חוק הפיקוח על המעונות חוק הפיקוח על המעונות לא יחול על ילד הנמצא במשפחת אומנה לפי חוק זה.
<רינת וייגלר: אני חושבת שנעשה בלבול בסעיף שקודם דיברנו עליו, סעיף 64(א).
<רינת וייגלר: אנחנו נתאים אותו לחוק הפיקוח על המעונות, שם בעצם נאמר הפוך.
<רינת וייגלר: כלומר, ילד עם מוגבלות, אי אפשר להחזיק אותו בכלל בעוד שילד שאינו ילד עם מוגבלות, ניתן להחזיק אותו שלושה חודשים.
<רינת וייגלר: נעשה את ההתאמה הזאת.
<איילת וולברג: 68.
<איילת וולברג: ערר על החלטות לגבי הענקת רישיון אומנה, חידשו, ביטולו וכן לגבי הגבלת סמכויות של אומן, ניתן יהיה להגיש ערר לוועדת ערר.
<איילת וולברג: 69.
<איילת וולברג: ביצוע ותקנות השר ממונה על חוק זה, ורשאי הוא להתקין תקנות בכל העניין הנוגע לביצועו.
<נעה בן שבת: ועדת ערר היא ועדה שלפי הגדרתה היא קבועה.
<שלווה ליבוביץ': כמו אימוץ.
<שלווה ליבוביץ': דרך אגב, זה אחד החידושים של החוק הזה.
<שלווה ליבוביץ': זה משהו שלא היה קיים.
<איילת וולברג: 70.
<איילת וולברג: תיקון חוק אימוץ ילדים בחוק אימוץ ילדים התשמ"א-1980, בסעיף 36א, אחרי "באימוץ בן ארצי" יבוא "וכן על החלטות הממונה על הרישוי לפי חוק האומנה, התשע"ד-2013 לעניין החלטות לגבי הענקת רישיון אומנה, חידושו, ביטלו וכן לגבי הגבלת סמכויות של אומן".
<נעה בן שבת: אלה הסמכויות שניתנות לאותה ועדת ערר.
<איילת וולברג: 71.
<איילת וולברג: תיקון חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים בתוספת הראשונה לחוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, התשמ"א-1981, בסופה יבוא: "(לא) הממונה על רישוי האומנה כהגדרתו בחוק האומנה, התשע"ד-2013, לעניין קביעת כשירות של אומנים כהגדרתם בחוק זה".
<נעה בן שבת: זה מאפשר לממונה על הרישוי לקבל את המרשם הפלילי לגבי המבקשים.
<איילת וולברג: 72.
<איילת וולברג: תיקון חוק הבטחת הכנסה בחוק הבטחת הכנסה, התשמ"א-1980, בתוספת הראשונה, בפרט (1), בהגדרה "ילד נטוש", בסופה יבוא "ולמעט ילד במשפחת אומנה כמשמעותה בחוק אומנה לילדים, התשע"ד-2014".
<נעה בן שבת: המוסד לביטוח לאומי, אתם רוצים להבהיר את ההתייחסות הזאת לגבי הנושא של ילד נטוש?
<נעה בן שבת: ילד במשפחת אומנה הוא לא ייחשב ילד נטוש.
<עירית עמיאל: למעשה זה מתקיים גם היום אלא שזה לא רשום בחוק אלא זה בנהלים בינינו לבין משרד הרווחה וטוב שזה יהיה כתוב.
<נעה בן שבת: יש כאן שאלה לגבי מענק הלימודים לפי סעיף 74 לחוק הביטוח הלאומי, למי הוא משולם, למי הוא ישולם.
<מיכל מזוז: מענק הלימודים, כמו קצבת הילדים, ממשיך להשתלם למשפחה הביולוגית כרציונל ושמירת הקשר בין הילד להורה הביולוגי.
<יצחק קדמן: ואם הילד הוצא על רקע של התעללות?
<מיכל מזוז: בדיוק רציתי להמשיך בדבריי.
<מיכל מזוז: אם יש מידע בידי המוסד לביטוח לאומי שאין קשר שממשיך בין הילד לבין הוריו, הקצבה ממשיכה להשתלם וכך גם מענק הלימודים.
יעקב מרגי: מה זה מקור המידע?
יעקב מרגי: ואם מקור המידע זה משרד הרווחה?
<מיכל מזוז: או משרד הרווחה או משפחות אומנה.
<מיכל מזוז: אנחנו מצפים שמשרד הרווחה יעביר את המידע הזה.
יעקב מרגי: איך זה מוסדר?
<מיכל מזוז: אנחנו שוחחנו עם משרד הרווחה בעניין הזה.
<מיכל מזוז: קיימנו ישיבה וביקשנו ליצור איזשהו נוהל בעניין הזה שהם יהיו מחויבים להעביר לנו מידע על מנת שאנחנו נפסיק לשלם את הקצבה.
<מיכל מזוז: משרד הרווחה, במסגרת התיקון הזה, שולל את האפשרות לשלם למשפחות האומנה.
<מיכל מזוז: אנחנו מבחינתנו, ברגע שאי אפשר להמשיך לשלם להורי הילד, היינו מעבירים את זה למשפחות האומנה.
<שלווה ליבוביץ': בהמשך לדיון שהיה בפעם הקודמת, שם העלינו אפשרויות של בחינת האפשרות, הרי יש לנו את סעיף 44 בו בעצם אמרנו שמשפחות אומנה לא תהיינה זכאיות לקבל שום תשלום.
<מיכל מזוז: סעיף 46.
<שלווה ליבוביץ': סעיף 46.
<שלווה ליבוביץ': אחרי הדיון ביקשנו להידרש לשאלה האם יש מענקים חד פעמיים או מענקים שיש להם ייעוד מסוים או סכום מסוים.
<שלווה ליבוביץ': אמרנו שלקראת קריאה שנייה ושלישית אנחנו נידרש לשאלה האם ואיך אנחנו ניצור חריג לאותו סעיף.
<שלווה ליבוביץ': בהקשר הזה נוכל גם להידרש לשאלה הזאת.
<יצחק קדמן: סליחה שאני מציק.
<יצחק קדמן: כאן לא מדובר בעוד איזה מישהו שנותן תרומה או ארגז עם אוכל למשפחות.
<יצחק קדמן: כאן מדובר במענק שצריך להגיע לילד כדי שיקנו לו ילקוט.
<מיכל מזוז: משרד הרווחה משלם תשלומים מסוימים.
<יצחק קדמן: הוא משלם תשלומים מסוימים אבל הוא לא בא לפטור את הביטוח הלאומי מחובותיו לילד הזה כמו לכל ילד אחר.
יעקב מרגי: לכן אני מבקש במפורש שנושא מענק הלימודים שמשולם על ידי המוסד לביטוח לאומי, במידה ולא ניתן להעביר אותו על פי מידע, יוסדר האופן לפיו הוא יועבר כך שהילד ימשיך ליהנות ממנו.
<יצחק קדמן: לא כדי שתחסכו את הסכום הזה.
<מיכל מזוז: חס וחלילה.