GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רן רידניק: בהתאם לזה אני חושב שנכון להגיע לאיזושהי הבנה והסדרה משותפת בין השחקנים הרלוונטיים במדינה שזאת ההסתדרות ונציגי המעסיקים.
<רן רידניק: הדברים האלה נמצאים כרגע בתהליך של דיונים ואני חושב שאפילו היום יש דיון כזה.
<רן רידניק: היו כמה דיונים בשבוע הקודם בנושא הזה.
<רן רידניק: אני חושב שזה המתווה הנכון.
<רן רידניק: אני לא אכנס לפרטים מכיוון שזה לא נכון לעשות זאת ואני גם מניח שמכובדי כאן מעודכן יותר ממני בנושאים האלה, אבל אני כן אומר שבכל מקרה – אני מתחבר לדברים שאמר כאן
<רן רידניק: חבר הכנסת דב חנין – כל העלאה או עדכון שיהיה, צריך להיות ממוקד בעובדים חלשים כי יש לא מעט מקרים, בגלל עיוותים כאלה ואחרים, בגלל פיקציות כאלה ואחרות, שהם עובדים שמרוויחים הרבה יותר, 10,000 שקלים ו-12 אלף שקלים ו-14 אלף שקלים, וככל ששכר המינימום מתעדכן, גם הם מקבלים תוספת שכר.
<רן רידניק: אני מקווה שתסכימו אתי שזה לא צודק, זה לא נכון כלכלית וזה גם מטיל עלויות תקציביות מאוד משמעותיות על המדינה שאחרי כן צריכה לממן את זה איכשהו.
חיים כץ: אם כל הרכיבים יהיו שכר לכל דבר ועניין ויהיו עליהם הפרשות סוציאליות, אז תהיה אפשרות להתחיל לדבר.
<רן רידניק: אני אתחבר למה שאתה אומר.
<רן רידניק: אני אומר שאנחנו מדברים אך ורק על רכיבים שיש בהם אפשרות פנסיוניות מלאות, מה שנקרא שכר קובע פיצויי פיטורים.
<רן רידניק: גם אם תיקח את זה בחשבון, עדיין השכר הממוצע הוא הרבה יותר - - -
חיים כץ: אם אני אקח את זה בחשבון, לא תהיה תוספת השלמת הכנסה?
<רן רידניק: תוספת ההשלמה היא במידה רבה פיקציה, כי יש רכיבים רבים - - -
חיים כץ: היא פיקציה.
<רן רידניק: אשמח לסיים את דבריי.
<רן רידניק: יש רכיבים רבים שהם שכר לכל דבר ויש בגינם הפרשות פנסיוניות מלאות, אך הם מוחרגים מתוך שכר היסוד בגלל טעמים כאלה ואחרים, בעיקר במהלך דיונים כאלה ואחרים וזה גורם לכך שמישהו שמרוויח 12 אלף שקלים ברוטו או 14 אלף שקלים ברוטו, אם שכר המינימום עולה, גם שכרו מתעדכן.
<רן רידניק: אני מקווה שתסכימו אתי שזה לא צודק ונכון.
תמר זנדברג: אני לא מבינה מה אתה מציע.
תמר זנדברג: בגלל זה אתה מציע שהעובדים הכי עניים, לא תועלה משכורתם?
חיים כץ: הוא יודע שמה שהוא אומר, אין דברים כאלה.
חיים כץ: הוא קיבל פתק להסביר את דעת משרד האוצר והוא עושה את זה.
חיים כץ: פעם כשהייתי צעיר, גם אני הייתי כועס עליהם עד שהבנתי שהוא לא מביא את דעתו אלא הוא אומר מה שאמרו לו להגיד.
חיים כץ: הוא קיבל פתק.
חיים כץ: סיימת את דבריך?
<רן רידניק: אני אשמח לסיים.
<רן רידניק: אני אומר שוב שאני מביע את עמדתי וגם את עמדת משרד האוצר.
<רן רידניק: מכיוון שכולנו מסכימים על כך ששכר המינימום, כל מתווה שיוחלט צריך להיות ממוקד בעובדים חלשים באמת ולא באנשים שמרוויחים שכר גבוה, אני שמח שעשינו צעד גדול לכיוון פתרון הבעיה והתקדמנו.
<רן רידניק: אני מניח שלא יהיו מחלוקות בדבר הזה כי עולם שבו נותנים תוספות שכר דרך שכר מינימום לעובדים חזקים, הוא עולם שלא נכון שיתקיים, בטח בעולם בו מדברים על עובדים חלשים.
מיכל בירן: עולם דמיוני חלופי.
<רן רידניק: לגבי השורה התחתונה, אנחנו חושבים שהסוגיה הזאת צריכה להיות מוסדרת בהבנות בין שלושת השחקנים הרלוונטיים וזה נמצא כעת בדיון.
חיים כץ: ההסתדרות, המעסיקים והאוצר.
<רן רידניק: אני מקווה שזה יגיע להסדרה בשבועות הקרובים.
נחמן שי: אני שמח על הדיון הזה כי הוא מחזיר אותנו לאיזשהו סדר יום יותר נורמלי.
נחמן שי: הוא עוסק באנשים, במצוקות שלהם ולא בכל מיני קשקושים שעלו על סדר היום בשבוע האחרון שלא יוציאו אותנו לשום מקום ורק יבלבלו את אזרחי מדינת ישראל.
נחמן שי: אני חושב ששכר המינימום הנוכחי הוא חרפה.
נחמן שי: אני מאוד שמח שההסתדרות נכנסה לקרב הזה והיא מוכיחה שהיא לא רק מגינה על ועדי עובדים גדולים או קטנים אלא היא גם עוסקת באנשים, באנשים שמשתכרים מעט מאוד ושלא יכולים להתקיים במדינת ישראל.
נחמן שי: זאת בושה גדולה.
מיכל בירן: זה לא רק להגן על ועדים.
נחמן שי: אמרתי שלא רק על ועדים.
נחמן שי: תאמיני לי שאני שולט בשפה העברית לא רע.
נחמן שי: לא רק על ועדים.
נחמן שי: אני מדבר על כך שצריך להגן בסוף על האנשים שנמצאים לצערי הרב בתחתית הפירמידה החברתית במדינת ישראל, שלא יכולים להרים את העיניים שלהם ושלא רואים תקווה.
נחמן שי: פשוט לא רואים תקווה.
נחמן שי: לכן גם הקמפיין הזה שיצא מהוועד הפועל, הרבה שנים לא ראינו קמפיין שמדבר על שינוי חברתי, וגם הפעילויות שאני יודע שיש מי שמגנה אותן, אני קורא בעיתונות ואומרים זה לא התפקיד שלך ולא התפקיד שלך, אל תהיה כל כך לוחמני וכולי, זה קשקוש.
נחמן שי: ההסתדרות כן צריכה להילחם.
נחמן שי: העובדים צריכים להילחם.
נחמן שי: אם לא תהיה מלחמה, לא יהיה כלום.
נחמן שי: אני מניח שמשהו יזוז קדימה ויוציאו קצת כסף מהכיס ויסייעו קצת לעובדים אבל זה לא מספיק.
נחמן שי: צריך להעלות את הרף כמה שיותר גבוה.
נחמן שי: בסופו של דבר זאת השקעה הכי טובה שיכולה להיות כי כל הכסף שיוצא, חוזר בסופו של דבר פנימה.
נחמן שי: הוא חוזר לתוך מדינת ישראל.
נחמן שי: האנשים האלה לא ישמרו אותו בחשבונות בנק בשוויץ אלא הם יוציאו אותו באופן מידי בתוך מדינת ישראל כדי שאפשר יהיה להתקיים.
חיים כץ: יש לנו עוד שש דקות לסיום הדיון ואנחנו רוצים לשמוע את אבי ואת אראל מרגלית שישב כאן וחיכה.
חיים כץ: יסלחו לי האחרים.
<נעמי מורביה: ישבנו בשקט ולא התפרצנו.
<נעמי מורביה: הבנתי.
<נעמי מורביה: שייכנס לפרוטוקול.
<נעמי מורביה: אני יושבת ראש מטה מאבק הנכים ונציגת פורום ארגוני נכים.
<נעמי מורביה: אני רוצה להודות לאבי ניסנקורן שנותן את האכסניה למטה מאבק הנכים.
<נעמי מורביה: אני יושבת תחת קורתו.
<נעמי מורביה: אני רוצה לומר מילה.
<נעמי מורביה: הייתי שמחה לראות את כל הפורום הזה, את כל חברי הכנסת, מעט חברת הכנסת גילה גמליאל וחבר הכנסת אילן גילאון, שהם בין חברי הכנסת היחידים שאנחנו מוצאים אצלם כתף ואמפתיה.
<נעמי מורביה: אילן גילאון אף ניסה להריץ חוק להעלות לנו את הקצבה הבסיסית.
<נעמי מורביה: לא זכינו לכזאת תגובה מעולם מקרב חברי הכנסת ולא התחשבו.
<נעמי מורביה: חבר'ה, 280 אלף אנשים חיים עם 2,400 שקלים לחודש ולהם אף אחד לא יעלה את השכר או את הקצבה, אבל הם ישלמו יותר על הגז, יותר על הארנונה, יותר על המים, יותר על הלחם, יותר על החלב, יותר על המילקי ועל השמנת המתוקה.
<נעמי מורביה: זה לא מה שהם רוצים לקנות.
<נעמי מורביה: הם בסך הכול רוצים לקנות לחם לילדיהם.
<נעמי מורביה: אני אהיה אסירת תודה ביום שנראה את כל ההתארגנות הזאת לטובת האנשים עם המוגבלות בישראל.
חיים כץ: אראל מרגלית.
אראל מרגלית: אני רוצה לברך אותך יושב ראש הוועדה חיים כץ, אני רוצה לברך אותך אבי ניסנקורן שהרמת את הדגל ואנחנו כאן מאחוריך.
אראל מרגלית: אני רוצה להודות לחבריי, לאיתן כבל, לדב חנין, לאילן גילאון, לגילה גמליאל ונדמה לי לעמיר פרץ על שיזמתם את הדיון הזה שהוא מאוד מאוד חשוב.
אראל מרגלית: בסוף השבוע הזה, זה רשמי, המשק הישראלי נמצא במצב קשה ביותר, ההנהגה הכלכלית של מדינת ישראל קיבלה כרטיס צהוב פעם שנייה בכהונה הזאת.
חיים כץ: הורדת דירוג האשראי.
אראל מרגלית: הורדת דירוג האשראי.
אראל מרגלית: תקשיבו, ראש ממשלה נפקד מתוך הניהול הכלכלי של המדינה וטירון כלכלי מנהל את המשק.
אראל מרגלית: זה המצב.
אראל מרגלית: זה המצב ותסתכלו למצב בעיניים.
אראל מרגלית: באותם רבעונים, תסתכלו על הרבעון השני לפני המלחמה כי עכשיו החמאס הוא האשם בזה שהכלכלה הישראלית האטה, הרבעון השני היה הרבעון הקשה ביותר מאז המשבר הפיננסי ב-2008-2009 והבנקים עשו את הרבעון הטוב ביותר שלהם אי פעם, כאן וכאן.
אראל מרגלית: כך שזאת לא כל הכלכלה.
אראל מרגלית: רוב הקושי הזה הולך על שכירים שאין להם פרנסה במשק ועל עסקים קטנים שהמחזורים שלהם הידרדרו למצב קשה.
אראל מרגלית: עכשיו הגיע הזמן לעשות מעשה מנהיגותי בממשלה הזאת.
אראל מרגלית: צריך לקחת את מע"מ אפס ואין כמעט כלכלן אחד במדינה הזאת שחושב שהוא מניע אותה.
אראל מרגלית: שימו לב, דירוג האשראי הורד לישראל בין השאר גם בגלל מע"מ אפס כי זה שלושה מיליארד שקלים בשנה.
אראל מרגלית: שלא יספרו סיפורים שזה שני מיליארד.
אראל מרגלית: אלה שלושה מיליארד כפול שבע שנים, זה 21 מיליארד שקלים שהולכים לנושא שמגדיל את הביקוש ומוריד את ההיצע.
אראל מרגלית: כתבתי מכתב לשר האוצר ברגע האמת שלו.
אראל מרגלית: אמרתי לו שישים לב, שיש לו הזדמנות לעשות מעשה ענק ולקחת נושא סביבו הוא מיתג את עצמו ולעצור אותו, מע"מ אפס, ולהסתכל על השרים בממשלה שלו ועל חברי ועדת הכספים, כולם, אופוזיציה וקואליציה, אם הם בעד או נגד.
אראל מרגלית: שיסתכל על זה נכוחה ושיעצור את הדבר הזה.
אראל מרגלית: שיגיד שיש כאן איזושהי תקלה.
אראל מרגלית: לעומת זאת, אני רוצה לומר לכם שהעלאה של שכר המינימום – ואמרו כאן חבריי – שימו לב מה קרה עכשיו בכמה מדינות בארצות הברית שהעלו את שכר המינימום.
אראל מרגלית: שימו לב שבאנגליה לא דרך חוק אלא אלף החברות הגדולות לפני חודשיים קיבלו החלטה שהן מעלות באופן חד צדדי את שכר המינימום כדי לתת דחיפה לכלכלה הבריטית, מתוך נקודה של הסתכלות על עצמן.
אראל מרגלית: זה מה שקרה שם ברמה הכלכלית.
אראל מרגלית: עזבו לרגע את החשיבות החברתית אבל תראו מה קרה ברמה הכלכלית שימו לב, השכירים במדינת ישראל והעצמאים הקטנים נמצאים בדיכאון.
אראל מרגלית: כאשר אדם בדיכאון, דיכאון כלכלי, לא יוצאים החוצה, לא יוזמים עסקים חדשים, לא פותחים עוד שני שולחנות כמו מזרחי בשוק שרוצה לפתוח ועכשיו מצמצם, לא יוצאים לקנות והדבר הזה ייתן דחיפה חסרת תקדים דווקא בתקופה הקשה הזאת להניע את הכלכלה ברמה הפנימית.
אראל מרגלית: אני מבקש.
אראל מרגלית: שר אוצר, יושב ראש ההסתדרות – אנחנו נעמוד מאחוריך – ואני אומר לכם שיש הרבה גורמים במגזר העסקי שרואים בדבר הזה דבר חשוב מאין כמוהו.
אראל מרגלית: זאת לא רק אמירה חברתית אלא זאת אמירה כלכלית.
אראל מרגלית: אנחנו נעמוד מאחוריכם.
חיים כץ: אדוני יושב הסתדרות אבי ניסנקורן.
חיים כץ: שמעת כאן את הדוברים.
חיים כץ: קיבלת הרבה ברכות.
חיים כץ: אני לא זוכר מתי בירכו מישהו כאן כל כך הרבה.
חיים כץ: עכשיו חובת ההוכחה היא עליך.
חיים כץ: אתה תצטרך לקבל – ואני מאמין שתקבל – תמיכה.
חיים כץ: אתה הולך למלחמה צודקת, אתה הולך למלחמה היסטורית בגלל שהיא נשענת על שלוש רגליים - גם שכר המינימום, גם עובדי הקבלן וגם אנשים עם מוגבלות.
חיים כץ: קליטתם במעגל העבודה.
חיים כץ: אמר נציג העסקים הקטנים שצריך לבנות כאן מבנה שהוא לא רק שכר מינימום ויש משהו בדבריו.
חיים כץ: יש עיוותים גדולים במבנה השכר במשק הישראלי.
חיים כץ: יש רכיבים שלא נכללים בשכר המינימום, יש רכיבים שאתה מקבל אותם אבל אין בהם הפרשות פנסיוניות.
אילן גילאון: הכול מוצא את פתרונו במיסוי נכון.
חיים כץ: צריך לקחת ולעשות חבילה בסופה בן אדם ילך לעבודה ויתפרנס בכבוד מעבודתו ולא יהיה נזקק לקצבאות.
חיים כץ: שהוא יוכל לחיות מהעבודה שלו.
חיים כץ: זאת המטרה שלנו.
חיים כץ: אני מבין שזאת גם המטרה שלך.
חיים כץ: הכי קל והכי מהיר יכול להיות שכר מינימום ובואו נשב, שגם זאת שיטה.
חיים כץ: דיבר אתי אתמול נשיא התאחדות התעשיינים ושאל אותי איך הם צריכים ללכת ומה הם צריכים לעשות.
חיים כץ: אמר לי שהוא מדבר אתי כמי שבקיא בעניין.
חיים כץ: אמרתי לו שאני מבין שהוא מנהל משא ומתן עם ההסתדרות ואני מכיר את העומד בראשה לא מעט שנים ויודע שיש לו ידע נרחב בתחום ואני חושב שהוא גם רגיש חברתית וימצא את הפתרון.
חיים כץ: אני מאוד מקווה.
חיים כץ: אמרתי לך שאנחנו עת החלטנו להיכנס למעגל ייצוג עובדים, לא ראינו בעינינו שביתות.
חיים כץ: אמרנו שאנחנו רוצים לבוא לעבודה ולהתפרנס והכלי האחרון שלנו הוא השביתה.
חיים כץ: אני מאוד מקווה שאנחנו נמצה את המשאים והמתנים ולא יגררו אותנו להיכן שאנחנו לא רוצים להיות.
חיים כץ: אבל אם יגררו אותנו להיכן שאנחנו לא רוצים להיות, ברור לנו שבסוף נקבל את מה שהיינו יכולים לקבל בהתחלה אבל המחיר יהיה הרבה יותר גבוה למשק הישראלי.
חיים כץ: אמר אראל מרגלית שאנחנו לא רוצים לפגוע במשק.
חיים כץ: מורידים את דירוג האשראי של מדינת ישראל.
חיים כץ: כל ההלוואות שניקח יהיו יותר יקרות ויהיה לנו יותר קשה לגייס כסף.
חיים כץ: אני מקווה שהגורמים השלטוניים – שר האוצר וכל הגורמים השלטוניים – יבינו לאן הולך העניין ויעשו את המהלך מהיר כך שיהיה מועיל וטוב לשני הצדדים.
חיים כץ: עכשיו אנחנו תולים בך את יהבנו.
<אבי ניסנקורן: אני מודה לחבר הכנסת חיים כץ על הישיבה ולאיתן חברי על זימון הישיבה.
<אבי ניסנקורן: תראו, אני חושב שאי אפשר להפריז בחשיבות הנושא.
<אבי ניסנקורן: אנחנו באמת הגענו להיות מדינה שלא רואה את האדם השקוף ולא רואה את העניים.
<אבי ניסנקורן: הגענו למצב שאדם עובד בא הביתה והוא עני והמשפחה שלו ענייה ובדרך כלל אלה האנשים בפריפריה וזאת בושה למדינה.
<אבי ניסנקורן: אני רוצה להגיד לכם שאני לא הרבה זמן יושב ראש ההסתדרות אבל אני עשרים שנים ביחסי עבודה וארבע שנים יושב ראש האגף לאיגוד מקצועי.
<אבי ניסנקורן: אני בחמשת החודשים האחרונים ניסיתי להתנהל בהגיון, בהגינות, ביושר והגעתי למסקנה שלא סופרים את העובדים במדינת ישראל.
<אבי ניסנקורן: לא סופרים אותם.
<אבי ניסנקורן: ככה, בדיוק כמו שזה נשמע.
<אבי ניסנקורן: אני רוצה להגיד לכם שאם לא היינו אומרים שצריך לעשות שביתה, אף אחד – אני לא מדבר על חברי הכנסת שהם חברתיים אלא על הממשלה ואני מדבר על שרים – לא היה סופר אותנו.
<אבי ניסנקורן: אין ברירה, חייבים לעשות שינוי כי אנחנו במצב שאחד מכל שבעה אנשים הוא עני ואנחנו במצב ששכר המינימום הוא סכום שמהווה בושה.
<אבי ניסנקורן: האדם העובד הוא עני.
<אבי ניסנקורן: אפרופו הנושא של בעלי נכויות ואנשים עם מוגבלויות, זה גם קרוב ללבי כי לי יש ילד כזה ואני רוצה להגיד לכם שהעובדה שהמדינה לא לקחה על עצמה את המינימום של שלושה אחוזים, זאת תעודת עניות שאני פשוט לא יכול להבין אותה.
<אבי ניסנקורן: גם זה חלק מהסכסוך הכללי.
<אבי ניסנקורן: אני לא ארד מהסכסוך עד שגם זה ייפתר.
<אבי ניסנקורן: המדינה צריכה להיות דוגמה ולומר יותר משלושה אחוזים.
<אבי ניסנקורן: משרד הרווחה, אתה הרפרנט, אני ביקשתי משר האוצר שיקצו בשירות התעסוקה 12 עובדים עם מוגבלות שיופעלו למען עובדים עם מוגבלות, בשילוב.
<אבי ניסנקורן: הוא אמר לי שהם יקצו שמונה.
<אבי ניסנקורן: שניים הקציתם.
<אבי ניסנקורן: בושה.
<אבי ניסנקורן: אני לא אנוח עד שלא תקצו את כל השמונה ואפילו יותר.
<אבי ניסנקורן: שירות התעסוקה שובת חודש ימים.
<אבי ניסנקורן: אתה הרפרנט ואתה לא צריך לשבת כאן אלא לשבת שם ולגמור את הסיפור הזה.
<אבי ניסנקורן: לא יאומן.
<אבי ניסנקורן: אני אומר לכם שבשכר המינימום אני לא אתפשר ואני לא אהפוך את זה לנושא חד צדדי ביתר הנושאים.
<אבי ניסנקורן: בעשר השנים האחרונות התוצר עלה בעשרות אחוזים.
<אבי ניסנקורן: החלק של השכירים בתוצר ירד מ-68 אחוזים ןל-62 אחוזים.
<אבי ניסנקורן: זה הלך בדיוק לבעלי ההון.
<אבי ניסנקורן: יש פחות רווח, פחות חינוך, פחות בריאות, פחות ביטחון.
<אבי ניסנקורן: יש יותר עובדי קבלן.
<אבי ניסנקורן: הרווחה כבר הופרטה מזמן, משלמים על החינוך, משלמים על הבריאות, הבריאות הופכת להיות פרטית.
<אבי ניסנקורן: מזה אנחנו לא נהנים וגם החלק של השכיר ירד מ-68 אחוזים ל-62 אחוזים ואתם מדברים לי כאן על איזונים.
<אבי ניסנקורן: האיזונים הופרו מזמן וצריך להחזיר אותם.
<אבי ניסנקורן: אם צריך במאבק, במאבק.
<אבי ניסנקורן: אני מסכים עם חיים.
<אבי ניסנקורן: השביתה היא בסך הכול כלי והיא לא מטרה.
<אבי ניסנקורן: המטרה היא לשפר את התנאים אבל אני לא אסכים למשוך את הסיפור הזה.
<אבי ניסנקורן: אני לא אסכים לעשות דיון שאומרים בואו נדבר באלף דברים ועל הדרך נדבר בשכר המינימום.
<אבי ניסנקורן: לא.
<אבי ניסנקורן: אני הכרזתי על שלושה דברים ועליהם צריך לדבר - על שכר מינימום, על עובדי קבלן ועל עובדים עם מוגבלות.
<אבי ניסנקורן: אתן לכם כמה דוגמאות שימחישו.
<אבי ניסנקורן: קחו את הנושא של עובדי קבלן.
<אבי ניסנקורן: כולם אומרים שזאת תופעה חמורה.
<אבי ניסנקורן: משרד האוצר חושב אחרת והוא שולט בעניין הזה שנים.
<אבי ניסנקורן: אנחנו עשינו מאבק אדיר והצלחנו שעובדות הוסטלים יהיו בהעסקה ישירה.
<אבי ניסנקורן: מאה עובדות, מאתיים עובדות.
<אבי ניסנקורן: עובדים ועובדות, וזהו, נגמר הסיפור.
<אבי ניסנקורן: אני רוצה להגיד לכם שההסתדרות – לא סתם אמרתי – רוצה שינוי חברתי ונילחם לשינוי חברתי והוועדים, כל הוועדים, יתייצבו למאבק הזה.
<אבי ניסנקורן: אם נצליח בלי שביתה, הכי טוב למשק.
<אבי ניסנקורן: אם לא תהיה ברירה ונצטרך להיאבק על זה, אני אעשה את המאבק הכי קשה שאני יודע לעשות וזה כדי שיהיה מצב שבאמת יהיה שינוי.
<אבי ניסנקורן: אני לא חושב שיש מישהו שחושב שאפשר לחיות עם 4,300 שקלים.
<אבי ניסנקורן: אני לא חושב שמישהו חושב או מישהו רוצה שאדם עובד יהיה עני.
<אבי ניסנקורן: אני לא מבין בכלל איך המדינה מעזה לא להיות הראשונה שדורשת להעסיק עובדים עם מוגבלות.
<אבי ניסנקורן: אני לא מבין למה אחיות בתי הספר הן עובדות קבלן ולמה עובדת סוציאלית שבאה להסביר לאזרח איך היא תעזור לו ואיך היא תגן עליו ואיך הא תסייע לו, היא עובדת קבלן.
<אבי ניסנקורן: אני לא מבין איך מורים הם עובדי קבלן, איך רופאים הם עובדי קבלן, איך האחיות הן עובדות קבלן.
<אבי ניסנקורן: אנחנו מדברים על הליבה.
<אבי ניסנקורן: איך יש כתף אל כתף ואיך כל בוקר קמה עמותה עירונית חדשה, על אך המדינה לא יודעת כמה עובדי קבלן יש לה.
<אבי ניסנקורן: אנחנו בנקודת מבחן.
<אבי ניסנקורן: חיים, אני מרים את הכפפה.
<אבי ניסנקורן: בכיף מרים את הכפפה כי אני חושב שזאת המלחמה הכי חשובה וצריך כאן להחליט.
<אבי ניסנקורן: הממשלה צריכה להחליט, השרים צריכים להחליט, שר האוצר צריך להחליט, כולם צריכים להחליט כאן מה אנחנו רוצים.
<אבי ניסנקורן: האם אנחנו רוצים מדינה של עניים.
<אבי ניסנקורן: אז שיחליטו שזה מה שרוצים אבל שיאמרו שזה הדגל החברתי שלהם ועם זה ילכו קדימה.
<אבי ניסנקורן: אנחנו רוצים מדינה של עובדי קבלן?
<אבי ניסנקורן: שיגידו את זה, שזה הדגל שלהם והם רוצים ללכת עם זה קדימה.
אילן גילאון: הם אומרים לך.
<אבי ניסנקורן: אנחנו רוצים מדינה שמזלזלת בחלשים שלה?
<אבי ניסנקורן: שיגידו את זה אבל שלא יתחבאו.
<אבי ניסנקורן: שלא יתחבאו.
אילן גילאון: הסיסמה היא שאין עיכובים, אין נכים, אין זקנים, אין בזבוזים.
<אבי ניסנקורן: אני שומע - ויש לי הרבה כבוד לכנסת – בשבוע שעבר שכל הדיונים מסתובבים סביב תיירות המרפא ואני לא מבין לאן הגענו.
חיים כץ: האם ניתן את הבריאות לחיים כץ, או לא ניתן את הבריאות לחיים כץ.
חיים כץ: הוא יעביר לנו או הוא לא יעביר לנו.
חיים כץ: הוא לא מכיר את הרפורמה, הוא כן מכיר אותה.
חיים כץ: נעביר לניסן סלומינסקי כי אצלו יותר זול.
<אבי ניסנקורן: חס וחלילה, כי יש חבר כנסת חברתי.
אילן גילאון: אתה משלם שלושה מיליארד שקלים לבניית בית המקדש בהר הבית?
<אבי ניסנקורן: הוא דרך אגב משלם הרבה תשלומים בכסות חברתית וזאת בושה.
<אבי ניסנקורן: אני רוצה להגיד לכם שכאן יצטרך משרד האוצר להחליט, באמת להחליט, ומעבר לזה, שר האוצר יצטרך להחליט, מה הדרך בה הוא הולך.
<אבי ניסנקורן: אני יודע מה אני בחרתי.
<אבי ניסנקורן: אני בחרתי ואני חושב שזה התפקיד המרכזי של ההסתדרות להיות הסתדרות חברתית, לשינוי חברתי.
<אבי ניסנקורן: אני לא אומר את זה כסיסמה אלא אני אומר את זה כדבר שצריך לעשות.
<אבי ניסנקורן: אני בכוונה לא הלכתי על סכסוך כוללני אלא לקחתי שלושה דברים ספציפיים כדי להוכיח שאפשר לעשות שינוי ספציפי ולא דיבורים באוויר.
<אבי ניסנקורן: אני מקווה שמאוד שנשב כאן בעוד שבוע ונגיד שהגענו לפריצת דרך.
<אבי ניסנקורן: אני מאוד מקווה שלא נצטרך להגיע לסכסוך אבל אם אין ברירה, לפעמים צריך להשיג דברים כך.
חיים כץ: לאור הדברים, אני רוצה לסכם את הישיבה ולהודיע שוועדת העבודה, הרווחה והבריאות תומכת בעמדתה של ההסתדרות, מגבה אותה ומקווה שתצליח בשלושת הנושאים שהיא העלתה.
חיים כץ: שמענו כאן גם את דברי הנכים.
חיים כץ: קח את זה לתשומת לבך שהעלאת שכר המינימום תפגע ישירות בציבור הנכים בישראל ואין לך שום מטרה לפגוע בהם.
חיים כץ: חזק ואמץ.
חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 22) (איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע"ה-2014 של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.
חיים כץ: יתר חברי הכנסת שחתמו אתך לא רציניים או שהם מאמינים בך אמונה עיוורת שאת תעשי את העבודה.
שולי מועלם-רפאלי: שאני אייצג אותם בכבוד.
חיים כץ: והם ייקחו את הקרדיט בסטטיסטיקה ובדוחות.
חיים כץ: את צריכה לתת מקסימום מעשר.
חיים כץ: חתמו אתך על ההצעה 11 חברי כנסת נוספים, כלומר, את שמונה אחוזים מהחוק ו-92 אחוזים לא באים ולא מקשיבים.
יעקב מרגי: היא המוביל.
יעקב מרגי: זה שיושב ליד ההגה.
שולי מועלם-רפאלי: אדוני זוכר שבדיון אחר שעלה כאן אמרנו שיש שתי תפיסות.
שולי מועלם-רפאלי: בהמשך למה שהיה כאן קודם.
שולי מועלם-רפאלי: ידידי המלומד.
חיים כץ: חברי.
שולי מועלם-רפאלי: דיברנו על כך שיש כאן שתי גישות.
שולי מועלם-רפאלי: הגישה שאתה אמרת לנו לחברי הכנסת החדשים, שתעשו חוקים, תריצו אותם לבד, מקסימום תחתימו עוד מישהו אחד.
שולי מועלם-רפאלי: הגישה השנייה אמרה תשלחו את זה לכולם ותאפשרו לכמה שיותר חברי כנסת להצטרף.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו החדשים עדיין נוהגים לפי הגישה הזאת.
חיים כץ: ומה זה נותן?
שולי מועלם-רפאלי: זה אומר שיש אמירה חשובה.
חיים כץ: מגיעה החלטת סיעה שאומרת שהם מצביעים נגד.
חיים כץ: בזה את גורמת לבן אדם לדבר עבירה כי הוא מצביע נגד החתימה שלו.
חיים כץ: זאת אומרת, גרמת לו להיות לא רציני.
יעקב מרגי: בפני עיוור לא תיתן מכשול.
חיים כץ: גברתי, מאחר ואת יוזמת החוק ואת נלחמת עליו, בבקשה.
חיים כץ: אנחנו בהכנה לקריאה השנייה והשלישית.
שולי מועלם-רפאלי: אין לי הרבה מה להוסיף על מה שנאמר כאן בהכנה לקריאה ראשונה וגם במליאה, חוץ מזה שאנחנו שמענו קריאות לא ראויות שמדברות על כך שאדם שגר במקום מסוים, לא ראוי להתקבל לעבודה אצל אותו מעסיק מהולל.
חיים כץ: אם הוא יוצא למילואים, הוא רשאי?
שולי מועלם-רפאלי: גם למות במילואים הוא רשאי.
שולי מועלם-רפאלי: גם בצבא סדיר הוא רשאי למות.
חיים כץ: אבל לעבוד, לא.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חושבים שלאמירה הזאת אין מקום והיה צריך לעגן אותה בחוק.
יעקב מרגי: גם לבלות לא מאפשרים לו.
שולי מועלם-רפאלי: זאת הצעת החוק הבאה שלי שאני מקווה ששרת המשפטים תוריד ממנה את הערר.
שולי מועלם-רפאלי: נחשפנו שוב לאפליה הזאת כאשר לא מכניסים חייל שלחם במבצע צוק איתן, חייל דרוזי.
חיים כץ: לא משנה אם הוא חייל שלחם.
חיים כץ: צריך להכניס כל אחד לכל מקום.
חיים כץ: בלי שום קשר אם הוא חייל או לא חייל.
חיים כץ: הוא לא בא עם שלט שאומר שהוא לחם בצוק איתן.
שולי מועלם-רפאלי: צריך לאפשר לכל אחד לקבל את הזכות שלו כאזרח במדינת ישראל.
שולי מועלם-רפאלי: איכשהו כולם יוצאים בסוף מהאמירות הקשות שלהם בזה שאומרים, לא, זה מועדון חברים.
שולי מועלם-רפאלי: אז אומר החבר שלו, אבל אני לא חבר במועדון ואותי כן הכנסתם.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהנושא של אפליה מחמת מקום מגורים הוא דרמטי ואסור לנו שזה יקרה.
שולי מועלם-רפאלי: לכל אחד יש זכות לעבוד בכפוף למה שדיברנו עליו שזה לא דורש מהמעסיק עלויות נוספות ולא מאפשר לעובד להתחמק ממטלות שכרוכות במקום העבודה שהוא מקבל על עצמו.
חיים כץ: אני מקום עבודה – גילוי נאות, התעשייה האווירית, מזכיר ארגון עובדי התעשייה האווירית – ובהסכם העבודה הקיבוצי שלי אני מספק הסעות לעובדים.
חיים כץ: בא העובד שגר במקום מרוחק.
חיים כץ: אני צריך לספק לו הסעה?
שולי מועלם-רפאלי: לא, כי אתה מגדיר בהסכם העבודה שלך.
שולי מועלם-רפאלי: צריך להגיד גילוי נאות, אדוני, הבעל שלי הוא מהנדס בתעשייה האווירית והוא לא זוכה לקבל הסעות כי בהגדרה, בהסכם העבודה שלכם כתוב שכדי להוציא הסעה, צריכים להיות מספר מסוים של עובדים.
שולי מועלם-רפאלי: יתכבד העובד ויחליט, כמו הבעל שלי, שבכל זאת שווה לו לעשות את העבודה החשובה שהוא עושה לדעת המנהלים שלו – אני לא יודעת להגיד על זה כלום כי אסור לי אפילו לבוא למקום העבודה שלו – וייסע.
חיים כץ: במקום העבודה שלו צריך לעבוד תחקיר הרבה מעבר לשלושה חודשים.
חיים כץ: תחקיר ביטחוני של מעל שלושה חודשים וזה מהווה מכשול.
חיים כץ: אם בא בן אדם באיכות גבוהה, הוא שואל את עצמו למה שהוא יחכה שלושה חודשים ולכן הוא הולך לעבוד במקום אחר.
שולי מועלם-רפאלי: אבל אז הוא מפסיד עבודה משמעותית לטובת מדינת ישראל, עם ישראל והחברה בישראל.
שולי מועלם-רפאלי: כל אחד עושה את השיקולים שלו.
חיים כץ: אחרי שהבהרת את נושא ההסעות, יש כאן מישהו שרוצה להעיר משהו להצעת החוק?
חיים כץ: אף אחד לא רוצה להעיר?
<נעה בן שבת: אני רק רוצה להבהיר שאנחנו לא מדברים רק על מצב בו מקום המגורים מסווה עילת אפליה אחרת שקבועה בחוק אלא היא עומדת בפני עצמה.
מיכל בירן: גם אני שאלתי אם אין כאן משהו שמסתתר.
חיים כץ: אין הערות בגלל שאת מהבית היהודי?
שולי מועלם-רפאלי: אין הערות כי באמת בוועדת שרים כל השרים מקיר לקיר הסכימו שהחוק הזה כל כך מתבקש.
שולי מועלם-רפאלי: לכן אני חושבת שאין הערות.
חיים כץ: אין הערות לא בגלל שאת באה מהבית היהודי?
שולי מועלם-רפאלי: בבית היהודי זוכים כאן באיזה אקסטרות?
שולי מועלם-רפאלי: אם זה כך, תגיד לי כדי שאני אדע לדרוש אותן.
יעקב מרגי: זוכים לשיר את ההמנון.
יעקב מרגי: זה לפי המשברים.
יעקב מרגי: תלוי מי במשבר באותו זמן.
<נעה בן שבת: זה מצטרף לעילות האפליה הקיימות.
<נעה בן שבת: אנחנו לא מדברים רק על מצב שזה מסווה עילת אפליה אחרת גם כשזה עומד בפני עצמו.
<נעה בן שבת: צריך לזכור שאם זה מתחייב מאופיו וממהותו של התפקיד, למשל צריך זמינות ואז עובד שהוא לא נמצא במקום - - -
חיים כץ: הוא לא יתקבל כי הוא לא מתאים לעבודה.
<נעה בן שבת: כל הסיפור בשוויון הזדמנויות הוא האם לקבל או לא לקבל.
<נעה בן שבת: אם זה מאופיו ומהותו של התפקיד, ממילא זה לא נמצא.
<נעה בן שבת: זה רק לעילות האפליה האחרות.
<נעה בן שבת: הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 22) (איסור הפליה מחמת מקום מגורים),
<נעה בן שבת: תיקון סעיף 2 בחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988, בסעיף 2(א), אחרי "ארץ מוצאם" יבוא "מקום מגוריהם".
חיים כץ: כל חברי הכנסת שנוכחים, חמישה במספר, אישרו את הצעת החוק כהכנה לקריאה השנייה והשלישית.
חיים כץ: אני מקווה שבמהרה היא תעלה למליאה ותירשם בספר החוקים של מדינת ישראל.
חיים כץ: יום שני בשבוע, ב' כסלו, ה-24 בנובמבר 2014 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - פטור מדמי ביטוח לחיילים משוחררים), התשע"ה-2014, של חבר הכנסת אלעזר שטרן.
חיים כץ: הכנה לקריאה ראשונה.
חיים כץ: אדוני המציע, בבקשה.
חיים כץ: ישבנו כאן ושלחנו אותך הביתה לעשות שיעורי בית.
אלעזר שטרן: אחרי שישבנו כאן
אלעזר שטרן: עשינו שיעורי בית והבנו שבנוסח הצעת החוק המקורית מדובר על שלושה חודשים אבל זה רק חלק קטן ואלה דמי הביטוח הלאומי ולא מס בריאות.
אלעזר שטרן: ישבנו עוד פעם עם האוצר והגענו להסכמה שאלה יהיו חודשיים אבל גם וגם.
חיים כץ: זאת אומרת, חודשיים מלאים.
אלעזר שטרן: אין עלות.
חיים כץ: אין עלות ברגע שהממשלה מסכימה.
חיים כץ: אנחנו יודעים שהממשלה הסכימה לתת עשרה מיליון שקלים במקום חמישה מיליון שקלים.
אלעזר שטרן: באופן עקרוני, כן.
חיים כץ: לא צריך להתבייש.
חיים כץ: יותר מפעם אחת אני אומר כאן שאם אתה רוצה לעשות משהו גדול, אתה צריך לעשות סדק בקיר.
חיים כץ: אם הקיר יצוק בטון ואתה תדפוק את הראש בקיר, הקיר יתפוצץ, אבל אם יש סדק, אתה תפרוץ אותו.
חיים כץ: יפה לך שעשית סדק בקיר.
חיים כץ: אתה יודע, זה לא משביע אבל זאת התחלת דרך וכל הכבוד לך.
חיים כץ: אני מקבל את זה בברכה, גם את זה שהיית מוכן ללכת בחזרה למקורות ולנסות לעשות סדר בעניין.
חיים כץ: הסדר הזה גם יהיה הרבה יותר קל כי ידעו שכל מי שפרש מצה"ל, בחודשיים הראשונים לא משלם.
אלעזר שטרן: עד שהוא מתארגן על החיים.
חיים כץ: למרות שזה פחות מדי, אבל זה יפה.
חיים כץ: זאת התחלה של דרך וזה שזה על הכול, זה מס בריאות שיכוסה לו וביטוח לאומי.
<גדי אגמון: אפשר להציע הצעה?
חיים כץ: אצלנו בוועדה אף אחד לא מדבר עד שהוא לא מקבל רשות דיבור.
<גדי אגמון: רק ביקשתי להציע הצעה.
<גדי אגמון: לא רשות דיבור.
חיים כץ: אתה יכול להרים את היד, תקבל אישור ותוכל לדבר.
<גדי אגמון: סגן ראש אכ"א.
<גדי אגמון: ראש מטה אכ"א.
<גדי אגמון: אנחנו ביקשנו לבחון אפשרות שמי שיהיה זכאי להטבה, אם אפשר לקרוא לה הטבה, זה מי שסיים שירות מלא ועשה שירות תקין.
<גדי אגמון: לא חיילים.
חיים כץ: שירות מלא.
חיים כץ: ישיבות ההסדר זה שירות מלא?
<גדי אגמון: שירות מלא לפי הגדרת החוק.