GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איציק שמולי: אני נותן לך דוגמה.
חיים כץ: למה לך לתת לנו דוגמאות?
איציק שמולי: אם בוועדת הכלכלה על כל מסילת ברזל שאנחנו מזיזים מפה לפה, צריכים אישור של זה ואישור של זה ובאים לוועדת הכלכלה ומקבלים החלטות כאלו, בוודאי ובוודאי שצריך להיות אישור של הוועדה.
חיים כץ: זה בדיוק מה שרציתי להגיד לפני שאני אתן לרן סער, מנכ"ל מכבי, לדבר.
חיים כץ: בזמנו, ב-2003 הלאימו את קרנות הפנסיה.
חיים כץ: שמולי, אתה היית אז ילד צעיר.
חיים כץ: ב-2003 הלאימו את קרנות הפנסיה.
חיים כץ: אז כל הקטע של שינוי התקנון והתקנות היה בידי הרגולטור, כמו המצב עכשיו בביטוח.
חיים כץ: אז כל חברי ועדת הכספים חתמו על הצעת חוק שכל שינוי בתקנות בקרנות הוותיקות יהיה צריך אישור ועדה, אז הייתה ועדת הכספים ואחר כך זה עבר בשינוי חקיקה לוועדת העבודה והרווחה.
חיים כץ: אז נגמרה ההתפרעות של המפקח על הביטוח בנושא התקנון.
חיים כץ: זאת אומרת, כאן הולכים להגיש הצעת חוק שיחתמו עליה כל חברי ועדת העבודה והרווחה, אני מקווה, אלה שירשו להם, ואלה שלא ירשו להם, שלא יחתמו.
נחמן שי: מי שלא מרשים לו, גם לא בא לישיבה הזאת.
חיים כץ: אני לא מדבר עליך.
חיים כץ: אלה שירשו להם לחתום על הצעת חוק שכל שינוי בתקנות של הביטוח יצטרך אישור של ועדת הכנסת.
חיים כץ: צריך בקרה על הרגולטור.
חיים כץ: לא יכול להיות שהוא יעשה מה שהוא רוצה, מתי שהוא רוצה ובלי לתת דין וחשבון וגם לא ירד לפרטי פרטים.
חיים כץ: בביטוח האלוהים נמצא בפרטים הקטנים.
חיים כץ: בחשבונות הקטנים.
חיים כץ: כאן לא נעשה חשבון כזה.
חיים כץ: לדעתי.
<רן סער: מנכ"ל מכבי שירותי בריאות.
<רן סער: לקופת חולים מכבי יש ביטוח סיעודי טוב.
<רן סער: מכבי הוכיחה אחריות בניהול.
חיים כץ: לא הולכים לסגור לך אותו.
<רן סער: יש לנו קרן איתנה.
<רן סער: אני חושב שאפשר ללכת צעד קדימה ואולי צעד אחורה ולהחזיר בחזרה את הביטוחים לקופות החולים.
<רן סער: אם יוחזר הביטוח לקופות החולים, אני אומר לכם חד משמעית שמצב המבוטח ישתפר.
<רן סער: אנחנו קודם כל גוף שירותי, גוף שה-DNA שלו הוא לתת ואנחנו לא בהכרח מתעניינים בשורת הרווח.
<רן סער: לפני שש שנים מכבי ניהלה, או לפני כבר עשר שנים, מאבק ארוך.
חיים כץ: חזור שנית על המשפט הקודם, לגבי הרווח שלא מעניין אתכם.
<רן סער: לא מעניינת אותנו שורת הרווח.
<רן סער: אנחנו רוצים לתת.
<רן סער: אנחנו מלכ"ר.
מיקי רוזנטל: אני מוכרח להתפרץ.
מיקי רוזנטל: לפני שהם העבירו את זה לכלל, שיעור ההיענות לתביעות, כשזה היה בידי מכבי, היה כ-75 אחוזים.
מיקי רוזנטל: קרוב לשמונים אחוזים מהתביעות.
מיקי רוזנטל: היום זה עומד על 15 אחוזים פחות.
מיקי רוזנטל: אלה אותם מבוטחים, אותם אנשים.
חיים כץ: אתה מחזק את מה שהוא אומר.
מיקי רוזנטל: לספר לכם כמה פרמיה כלל לקחה על הדבר הזה במשך השנים?
<רן סער: לפני שש שנים הפסדנו בבג"ץ והאוצר חייב אותנו להעביר את הביטוח לחברת ביטוח מסחרית.
<רן סער: אני אחזור על חלק מהנתונים שנאמרו.
<רן סער: מחיר הפרמיות עלה וזה משום שמוכרחים לממן את הרווח של חברת הביטוח.
<רן סער: שיעור רישום התביעות ירד מ-76 אחוזים ל-61 אחוזים.
חיים כץ: הרווח לא הספיק לחברות הביטוח.
<רן סער: חברת הביטוח סמלית קוראת לזה סילוק תביעות.
<רן סער: אנחנו קוראים לזה טיפול ומימוש זכויות.
<רן סער: זה לכאורה סמנטי אבל זה מהותי.
<רן סער: יש כאן אנשים שאני מניח שאולי בעצמם וגם ליוו אחרים.
<רן סער: אני ליוויתי את חמי, חמותי ואת אימא שלי בניסיון לקבל ביטוח סיעודי.
<רן סער: משפיל ונורא.
<רן סער: בשביל מה צריך חברת ביטוח?
חיים כץ: נמצא כאן נציג של חברות ביטוח?
חיים כץ: אתן לך לדבר אחר כך.
יעקב מרגי: היא מייצגת את האינטרסים שלה.
יעקב מרגי: כמו שהוציאו את מח"ש מהמשטרה והעבירו, צריך להוציא את המפקחת ממשרד האוצר לגוף עצמאי.
<רן סער: חברות הביטוח גוזרות רווח עצום על חשבון המבוטחים ולא נוטלות סיכון מהותי.
נחמן שי: אתם כל הזמן מעליבים עובדי מדינה וזה לא נכון.
יעקב מרגי: לא ראיתי את הרגישות שלכם כששמולי עמד עם האצבע המאשימה.
<רן סער: חברת הביטוח, כמו שנאמר כאן וגם אני אומר את זה, גוזרת רווח עצום על חשבון המבוטחים והיא לא ממש נוטלת סיכון מהותי, וכשיש סיכון, ראינו איך שהיא נוטשת את הביטוח.
<רן סער: בבג"ץ שבו חויבה מכבי להעביר את הביטוח לחברת ביטוח, טענה המדינה כי במקרה של קריסה, בעל השליטה יכניס כסף לכיס.
<רן סער: אנחנו ראינו שכל הקונספציה הזאת קרסה ולא רק בתחום הביטוח, אבל היא גם תקרוס בתחום הביטוח.
<רן סער: על פי הפוליסה הנוכחית בין כה שמונים אחוזים הם על חשבון הקרן.
<רן סער: הסיכון הוא על הקרן והדרישה שרק עשרים אחוזים יהיו על חשבון הביטוח.
<רן סער: אנחנו יכולים להפעיל יפה מאוד את הביטוח הזה לשני מיליון מבוטחים של מכבי.
חיים כץ: יש לכם שני מיליון מבוטחים?
<רן סער: כן.
<רן סער: מעל שני מיליון.
חיים כץ: כמה במאוחדת?
<קריאה: מיליון ו-300 אלף.
<זאב וורמברנד: בסך הכול.
<זאב וורמברנד: לא בסיעודי.
<רן סער: בסיעודי יש לנו כמעט מיליון וחצי.
חיים כץ: אנחנו מדברים עכשיו על הסיעודי.
חיים כץ: אנחנו לא מדברים על דברים אחרים.
<רן סער: נכון, אבל יש לנו כמעט מיליון וחצי מבוטחים בסיעודי.
<רן סער: היה יכול להיות יותר, אבל המספר ירד כאשר הביטוח עבר לחברת הביטוח.
<רן סער: האופציה האחרת היא כפי שאמר חבר הכנסת כץ היא להעביר את זה למדינה.
<רן סער: היום אני זוכה לקיתונות על בעיות בהחזר תביעות אבל אני לא מנהל את זה.
<קריאה: סער, זה לא נכון.
<קריאה: אתה מעורב בכל.
<קריאה: אתה מנוהל בניהול התביעות.
חיים כץ: אל תתווכח אתו.
חיים כץ: הוא יגיד את מה שהוא חושב ואתה תגיד את מה שאתה חושב.
חיים כץ: תסלח לו אם הוא לא יגיד את מה שאתה חושב.
<רן סער: אני אומר לכם רבותיי, וחברי הכנסת באופן מיוחד, שיש כאן הזדמנות להפחית את יוקר הבריאות, להפחית את עלות הביטוח הסיעודי למשקי הבית וזה בהחלט יוזיל את הפרמיות.
<רן סער: משפט אחרון.
<רן סער: אני מציע, כמו שנאמר כאן, שתוקם ועדה מקצועית יחד עם הכנסת שכל העניין הזה ייבחן על ידה ובהחלט להחזיר את זה בחזרה לקופות החולים.
<זאב וורמברנד: אני מנכ"ל מאוחדת היום אבל ב-1995, עת החוק נכנס, הייתי הסמנכ"ל של הכללית ואני מרשה לעצמי להגיד שהייתי מאלה שבנו את הביטוח הסיעודי ביחד עם חברת ביטוח.
<זאב וורמברנד: אני שם את הקו ומדגיש את ה-ביחד כי אני חלוק מחלוקת גדולה מאוד עם מנכ"ל מכבי.
<זאב וורמברנד: ככל שאנחנו שמים כספים ארוכי טווח לעשרות בשנים, אי אפשר לבוא לקופות שהן גופים מלכ"רים - שפעם יש להם כסף ופעם אין להם כסף – ולומר להן לקחת מחויבות.
<זאב וורמברנד: בואו נשים את הדברים.
<זאב וורמברנד: מה אני כן רוצה להגיד.
<זאב וורמברנד: ראשית, מאוחדת, מבין ארבעת הקופות, קיבלה את הציון הגבוה ביותר של המפקח ציון משוקלל 82, בין השאר בהסדר תביעות.
<זאב וורמברנד: כל אחד ממנכ"לי הקופות, יש לו השפעה מרחיקת לכת על חברות הביטוח.
<זאב וורמברנד: יושב משמאלי פרץ גוזה שיש למעלה משני מיליון ואני רוצה לראות שהחברה שמבטחת אותו לא סופרת אותו כי אם זה יהיה כך, במכרז הבא היא לא תהיה.
<זאב וורמברנד: החובה שלנו, למרות שהפוליסה היא של חברות הביטוח, להיות מעורבים.
<זאב וורמברנד: אם הציון יורד, להתערב, לראות למה דחו את זה וכך עשינו בעבר, ולשפר.
<זאב וורמברנד: לעניין.
<זאב וורמברנד: אני תומך גדול מאוד – ואני מדבר רק בשם הקופות – שתהיה פוליסה אחידה של כל הקופות.
<זאב וורמברנד: עשרים שנים לעידן החוק - דרך אגב, אמרתי את זה גם בכובע של הכללית - כל קופה מציעה פוליסה סיעודית אחרת.
<זאב וורמברנד: זאת אומרת, זה חסם של מעבר בין הקופות.
<זאב וורמברנד: זה מצד אחד.
<זאב וורמברנד: מצד שני, הנחתי בפניכם שני עמודים.
<זאב וורמברנד: כרגע יש טעות חמורה מאוד של משרד הבריאות ושל המפקחת על הביטוח שהיא לא מזהירה את האנשים מעל גיל שישים ואומרת להם, היזהר העובר.
<זאב וורמברנד: אתן לכם שתי דוגמאות.
<זאב וורמברנד: אם אדם עובר מהכללית למאוחדת בגיל 66, והוא כבר שילם – כל מה שהוא שילם דרך הכללית יורד לטמיון.
<זאב וורמברנד: אצלנו, בשביל אותו כסף, הוא מקבל חצי שווי אם הוא בכלל מתקבל.
<זאב וורמברנד: אחרי ארבעה חודשים הוא רוצה לחזור לכללית.
חיים כץ: דבר על הביטוח הסיעודי ולא על הקופה שלך.
<זאב וורמברנד: אני מדבר על סיעודי.
<זאב וורמברנד: אחרי ארבעה חודשים הוא רוצה לחזור לכללית, אומרים לו ששכחו אותו ואתה נכנס בחזרה בשווי שליש.
<זאב וורמברנד: אם הוא בא ממכבי וחזר, אם הוא רוצה להגן על הזכויות שלו אחרי ארבעה חודשים, הוא משלם פרמיה בסכום של 350 שקלים במקום מאה שקלים.
<זאב וורמברנד: במקום שתתייצב היום המפקחת על הביטוח ומשרד הבריאות ומשרד האוצר ויתריעו ויגידו לכל בני השישים פלוס שלא יעברו כרגע קופות לפני שבדקתם אם מקבלים אתכם לתכנית הסיעודית שם, אם לא עושים לכם חיתום, ותבדקו מה קורה לזכויות שלכם.
<זאב וורמברנד: אחרי ארבעה חודשים הוא חוזר לקופה – לא מכירים אותו.
<זאב וורמברנד: דרך אגב, זאת ההגדרה.
<קריאה: יש אזהרה.
<זאב וורמברנד: האזהרה היא האותיות הקטנות.
חיים כץ: גברת, אני אוציא אותך מהאולם.
חיים כץ: את לא בשכונה.
<זאב וורמברנד: אני מבקש שמרגע זה שהוצגו כאן טיוטות והולכים לפוליסה סיעודית אחידה, שאני תומך בה, צריך ליצור מנגנון שכל אחד מעל גיל שישים ורוצה לעבור - - -
חיים כץ: הפוליסה האחידה הזאת שהאוצר מציע תשפר את מצב המבוטחים במאוחדת או תרע את מצבם?
<זאב וורמברנד: היא תרע את מצבם, אבל אני אגע בזה.
חיים כץ: זאת אומרת שכרגע המצב במאוחדת יותר טוב.
<זאב וורמברנד: חד משמעית אבל רגע, אני רוצה להגיד משהו.
<זאב וורמברנד: קודם כל, אם באתי לכאן, זה כדי שמישהו יזעק ויאמר לאדם בן שישים, לפני שעברת, קח שבועיים זמן, תבדוק אם מקבלים אותך לסיעודי בקופה הבאה, כי הוא כבר לא יכול לחזור.
<זאב וורמברנד: אם הוא עבר, הוא לא יכול לחזור.
<זאב וורמברנד: הלך לו כל מה שהוא שילם.
<זאב וורמברנד: הוא גם לא יתקבל.
<זאב וורמברנד: למה אני בעד פוליסה אחידה.
<זאב וורמברנד: הגיע הזמן אחרי עשרים שנים.
<זאב וורמברנד: אני חושב שגם כאן
<זאב וורמברנד: המפקחת נחפזה בגלל טעויות שעשו קודמיה וקפצה עם טיוטה לא רלוונטית ולא עניינית.
<זאב וורמברנד: מה שמוצע כאן, זה שלושים אחוזים פחות ממה שהיום נותנים במאוחדת.
<זאב וורמברנד: לכן כשאני אבוא אליה, אני אגיד לה פוליסה אחידה כן, כיסויים יותר גדולים, במיוחד למצטרפים מעל גיל שישים וגם על זה אני יודע לומר.
<זאב וורמברנד: הדבר השלישי והאחרון שבעיני הוא אולי החשוב ביותר.
<זאב וורמברנד: כתוב כאן שרוצים לעשות פוליסה אחידה ולהעביר לקופות.
<זאב וורמברנד: זה סתם.
<זאב וורמברנד: אלה סתם אמירות.
<זאב וורמברנד: אני קראתי לעומק.
<זאב וורמברנד: אין שום אפשרות ואין שום מנגנון לצאת עם ארבע קופות ביום אחד במכרז ולעשות את התהליך הזה.
<זאב וורמברנד: זה תהליך שייקח שנתיים.
<זאב וורמברנד: כרגע הכניסו שוב לסחרור.
<זאב וורמברנד: קראתי את הפרטים.
<זאב וורמברנד: הם מתכוונים לקחת כל קופה ולהגיד לה שהיא קודם כל תהיה הראשונה ולעשות סחרור בתוך הקופות, מה שהם עשו לפני שלוש שנים בקולקטיבים האחרונים.
<זאב וורמברנד: אני מבקש ממך כבוד היושב ראש, שלפני שיוצאים לדרך יוצגו כאן תנאי המכרז במדויק עד לפרט האחרון.
חיים כץ: לא הקשבת או לא הבנת את מה שאמרתי.
חיים כץ: אמרתי שהתפקיד של המפקח או המפקחת, הוא יכול או יכולה לדלג על הכנסת ולצאת.
חיים כץ: אני כיושב ראש הוועדה אעשה כמיטב יכולתי כדי שהכנסת תביע את דעתה והכול יוצג בפני הכנסת כמו שקורה עכשיו.
חיים כץ: נכון לעכשיו אין לי טענות.
<זאב וורמברנד: שידעו את האמת.
<זאב וורמברנד: המכרז לא יקרה ב-2015.
חיים כץ: זה לא יכול להיגמר היום.
<דורית סלינגר: אתם תשכחו את מה ששאלתם.
חיים כץ: לא, אלה ששואלים זוכרים את השאלות שלהם.
נחמן שי: נאמרו כאן הערות מאוד חשובות ואני לא רוצה לחזור עליהן, אבל אני רוצה לשאול, דורית, האם את חושבת או שוקלת לקחת את זה מהלך אחד קדימה ולא רק לטפל במצב הקיים שאנחנו רואים שהוא קצת דומה לגבינה שוויצרית מלא חורים ויצטרכו לטפל בכל חור וחור.
נחמן שי: האם את שוקלת ללכת למהלך הגדול עליו דובר בשעתו של ביטוח סיעודי ממלכתי, שמדינת ישראל תיכנס לתוך המערכת הזאת.
נחמן שי: כאן מדובר באנשים שיכולים להרשות לעצמם לשלם, קצת לשלם, הרבה לשלם וכדומה, אבל מה בדבר זה שכל אזרח במדינת ישראל מגיל צעיר ישתלב בתכנית ביטוח ובבוא הזמן תעמוד לרשותו תכנית?
נחמן שי: השאלה היא למה לא לחשוב לא רק במונחים של תיקון המצב הקיים שאתם מנסים לעשות ותמשיכו לתקן אותו, אלא בתיקון בסיסי של הסתכלות קדימה עשרות שנים.
נחמן שי: אנחנו מכירים את "הבעיה" הבסיסית ובמדינת ישראל מזדקנת בעוד עשרים שנים 1.7 מיליון ישראלים יהיו בגילים האלה של גמלאות וזקנה, קשישות וכדומה.
נחמן שי: איך נתמודד עם זה אז?
נחמן שי: אנחנו לא נערכים לזה היום והמפקחת הבאה או אחריה או זאת שתבוא אחר כך, היא תשבור את הראש באופן מוחלט.
נחמן שי: אם כן, איזושהי גישה יותר רצינית ויותר הוליסטית לעניין הזה, זה מה שנדרש לעשות.
חיים כץ: בקלות אפשר לדאוג שמספר הקשישים יהיה יותר נמוך.
נחמן שי: אנחנו מטפלים בזה.
חיים כץ: אפשר לעשות זאת, ראשית, על ידי תוחלת החיים, ושנית, להעלות את גיל הפרישה.
חיים כץ: גיל הפרישה קובע את ההגדרה קשיש אם אתה מעלה את גיל הפרישה לשמונים, תיכנס למעגל הביטוח הלאומי בגיל שמונים ואז תיקרא קשיש.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר כאשר הצבעתי על המפקחת, הצבעתי על האגף.
יעקב מרגי: זה לא היה ברמה האישית.
יעקב מרגי: שמענו את הדברים, שמענו את הדברים של המפקחת ואני רואה את החרדה שלה.
יעקב מרגי: היא נחרדה.
יעקב מרגי: כל המהלכים שעושה או לא עושה המפקחת באגף שלה לגבי חברות הביטוח, יש לה אינטרס אחד והוא דאגה לחברות הביטוח, העצמת הרווחים שלהן ורצועת הביטחון שלהן.
יעקב מרגי: לא ראיתי את אותה חרדה שהיא בנדיבות לב רוצה לעשות טרנספר לתוך הקופות.
יעקב מרגי: תני להן את העצמאות, את אותה עצמאות, וכל מה שאת רוצה להטיל עליהן, תטילי על חברות הביטוח שיש להן מהיכן לעשות את זה.
יעקב מרגי: חברות הביטוח, אדוני היושב ראש, מי שיודע, אם יש גוף שסובל מחוסר תחרות וריכוזיות הגבוהה ביותר במשק, אלה חברות הביטוח.
יעקב מרגי: בתוך עשרים ומשהו חברות, שלוש חברות שולטות כמעט בכל תחומי הביטוח ויש מספר חברות קטנות אחרות.
יעקב מרגי: הדוחות שלה מדברים בעד עצמם.
יעקב מרגי: זה שוק חסר תחרות.
<קריאה: ללא ביקורת.
יעקב מרגי: לאוצר זה טוב.
יעקב מרגי: אתה זוכר שפעם הבנקים היו החמצן של המדינה?
יעקב מרגי: חברות הביטוח הולכות להיות החמצן של המדינה.
חיים כץ: ידענו את זה עת העברנו את קופות הגמל וסגרנו את החיסכון ההוני.
חיים כץ: ידענו שנלך לחברות הביטוח.
יעקב מרגי: חשבנו שהבאנו גאולה.
חיים כץ: עשינו החלפה.
יעקב מרגי: החרדה באוצר היא לטובת חברות הביטוח.
חיים כץ: אני אתן לך אפשרות לענות ואפילו ניכנס לזמן המליאה, אפילו אם יפטרו אותי.
מיכל בירן: יש כמה פקידי אוצר שרק מחכים שתלך כדי לעשות הרבה דברים רעים.
<דורית סלינגר: למה את אומרת את זה?
מיכל בירן: לא את.
יעקב מרגי: ביושר, היא נמצאת בפוזיציה בעייתית.
יעקב מרגי: היא כאגף שוק ההון באוצר, זה ההון באוצר ולא האזרח הקטן ולא הקולקטיב.
יעקב מרגי: לכן המסקנה המתבקשת היא שאכן הפיקוח יהיה על המפקחת כאן בוועדה הזאת, ואם צריך תיקוני חקיקה, נלך לתיקוני חקיקה.
יעקב מרגי: צריך לסגור את כל הבעיות האלה בענף הביטוח אחת ולתמיד.
חיים כץ: גדעון בן ישראל, חבר הכנסת לשעבר.
<גדעון בן ישראל: מידת הערנות והרגישות של חברים אחרי שלוש שנים של סבל, משתקפת במה שקורה כאן.
<גדעון בן ישראל: בין החברים כאן, במקומות העבודה המשמעותיים, יש כאלה שבאו לכאן בתקווה שאתה, היושב ראש, התחנה האחרונה שאולי תעזור להם.
<גדעון בן ישראל: דע לך, רוב היושבים כאן הם אנשים שבאו ממקומות עבודה כדי להביע את דעתם או את הזדהותם.
<גדעון בן ישראל: אני לא אכנס לפרטים כי מה שאמר שמולי משקף מאוד את העמדה שלנו.
<גדעון בן ישראל: בעניין זה הוא עשה עבודה יסודית ביותר.
<גדעון בן ישראל: אני רוצה לומר שמכל זה משתקף שהמדינה לא יכולה להתחמק מחלק מאחריותה על כל מה שקרה.
<גדעון בן ישראל: אי אפשר להטיל על הכול על כתפי המבוטחים המסכנים כאשר חברות הביטוח עושות רווחים מופרזים והן מופיעות כביכול כמסכנות שמפסידות.
<גדעון בן ישראל: יש על זה מחקר של שמולי והוא מעניין מאוד, לגבי כמה הרווחים שהיו.
איציק שמולי: אמרתי, 808 מיליון שקלים בשנת 2013.
<דורית סלינגר: צריך לנתח את הנתונים בצורה נכונה.
איציק שמולי: אי אפשר לנתח.
איציק שמולי: אתם לא מעבירים את המידע.
<גדעון בן ישראל: חברות הביטוח חייבות גם הן לשאת חלק מהנטל.
<גדעון בן ישראל: אי אפשר לתת להן להימלט מזה ועוד להופיע כקוזק הנגזל.
<גדעון בן ישראל: אני רוצה לומר שהסתדרות הגמלאים, שהיא המייצגת של ציבור הגמלאים הכללי, מנסה כבר כמה שנים לשנות את פני המציאות אבל לא הצלחנו.
<גדעון בן ישראל: אני אמרתי לחברים דבר אחד והוא שאם זה יגיע לוועדת העבודה והרווחה, הדברים ישתנו.
חיים כץ: אל תתחייב לדברים כאלה.
<גדעון בן ישראל: אני אומר מה הרגשתי.
<גדעון בן ישראל: אני רוצה לומר שמניסיוני עד היום בוועדה הזאת, אם מתחילים בוועדה הזאת, יש גם תוצאות.
חיים כץ: למה האוצר נלחם על כך שהכול יעבור לוועדת כספים?
<גדעון בן ישראל: נתת את התשובה.
חיים כץ: הבריאות תעבור לוועדת הכספים, ביטוח לאומי יעבור לוועדת הכספים, הכול.
<קריאה: אתה לא נמצא שם.
חיים כץ: למה הם רוצים הכול בוועדת כספים?
<גדעון בן ישראל: מפני שסלומינסקי שכח שהוא היה פעם ראש השדולה שלנו.
<גדעון בן ישראל: הוא שכח את זה.
<גדעון בן ישראל: אני רוצה לסיים את דבריי.
<גדעון בן ישראל: כל פתרון שעומד על הפרק, יכול להיות שחלק ממנו תישא המדינה וחלק ממנו חברות הביטוח ואחר כך המבוטחים.
<גדעון בן ישראל: אני מקווה שזה ייגמר במעשה של חקיקה כך שזה יחייב את כולם.
חיים כץ: זה משפט טוב לסיום.
<גדעון בן ישראל: חיים, לאור הניסיון עד היום, תדע לך שתולים בך תקוות.
חיים כץ: את לא תדברי היום.
מיכל בירן: אני אלמד לא להיות מנומסת.
חיים כץ: הצעתי לך קודם ואמרת שתדברי אחר כך.
מיכל בירן: חצי דקה.
מיכל בירן: אני חושבת שכל מה שקורה כאן, מחזק מאוד את הנקודה שכל ההישענות שלכם על חינוך פיננסי לא עובדת.
מיכל בירן: זה גם לא עובד כי להגיד שאנשים לא קראו את האותיות הקטנות וזאת בעיה שלהם, גם זה לא עובד כי הם לא קוראים וגם בסוף זה בכל זאת מתגלגל לפתחכם.
מיכל בירן: אני מציעה בכל הגזרות האחרות לרדת מהדבר הזה.
מיכל בירן: יש כאן כמה דברים שמפריעים לי.
מיכל בירן: הדבר הראשון - כמה חברים אמרו את זה בקטנה - זה העניין של חברות הביטוח.
מיכל בירן: יש כסף שאנשים שילמו כל החיים שנאגר והצטבר והיו רווחים אבל חברות הביטוח כרגע, בהצעה שמונחת על השולחן, לא נותנות את חלקן.
מיכל בירן: שוב, אני דווקא מסכימה שכנראה שיש בעיה עם הביטוח הסיעודי הקולקטיבי אבל עושים הערכת מצב.
מיכל בירן: אנשים שילמו כבר, לא לגופים היותר גדולים.
מיכל בירן: בחלק מהמקומות הייתה בעיה אבל זה לא משנה את זה שאנשים שילמו כל החיים והכסף הזה הצטבר היכן שהוא ואי אפשר שהוא יתאדה לאוויר.
מיכל בירן: אני חושבת שגם הפתרונות המוצעים, אפשר להכריח אותם, את חברות הביטוח, לשים יד בכיס.
מיכל בירן: חוץ מזה, נשמע שיש עוד כמה פתרונות שיכולים להיות יותר יעילים.
מיכל בירן: כן, אני לא מבינה למה צריך את חברות הביטוח כמתווך.
מיכל בירן: נראה לי שזה מרכז הבעיה.
מיכל בירן: קופות החולים אומרות שהן יכולות לעשות את זה בלי שיגזרו קופון.
מיכל בירן: יש עוד אופציה כמו בקרנות הפנסיה, שם החברה לא מחזיקה לעצמה את הפער בין הפרמיות לתביעות אלא יש דמי ניהול וזה מה שהיא גובה, ואם יש עודף, העמיתים נהנים ממנו ושומרים אותו כעודפים.
מיכל בירן: הקופון של חברות הביטוח שהן גוזרות כאן, אני חושבת שהוא מוטיב מרכזי בבעיה ואני חושבת שהמודל שאת מציעה הוא לא פותר את זה.
מיכל בירן: מילה אחרונה.
מיכל בירן: את באמת יכולה להשביע את רצון כולנו לפחות בדבר קטן.
מיכל בירן: אתם לא תעמדו בלוח הזמנים.
מיכל בירן: הוא לא ריאלי.
מיכל בירן: יש כאן המון בעיות שעוד לא נכנסנו אליהן.
מיכל בירן: אנשים שהם כאילו צעירים מגיל שישים צריכים לעבור חיתום.
מיכל בירן: מה, בן אדם בן 55 שילם כל החיים ועכשיו הוא צריך לעבור חיתום?
מיכל בירן: יש הרבה בעיות.
מיכל בירן: תנו זמן ותאפשרו בינתיים עוד זמן כן במצב הקיים כך שעדיין אפשר יהיה לעשות ביטוחים קולקטיבים ותאפשרו לסגור את הפרטים הקטנים כמו שצריך.
חיים כץ: דורית, בבקשה.
חיים כץ: יש כאן הרבה מאוד אנשים שבאו והיה להם מה להגיד, כנראה זה כך כי אחרת הם לא היו באים.
חיים כץ: בגלל קוצר הזמן לא נתנו להם את האפשרות להתייחס.
חיים כץ: יתכן מאוד שלא תוכלי לענות בצורה מעמיקה על כל השאלות שנשאלת.
חיים כץ: מאוד הייתי מבקש ממך שנקיים דיון נוסף.
חיים כץ: תעני עכשיו על מה שאת רוצה, תבחרי לך את סדר התשובות שאת רוצה לתת ונקיים דיון נוסף בו ניתן לעוד אנשים את הזכות להתבטא ונשמע עוד דעות.
חיים כץ: אז פעם נוספת תוכלי לתת מענה לעוד שאלות ונראה מה אנחנו עושים בעניין הזה במסגרת היכולות של הכנסת לעשות.
<דורית סלינגר: אני חייבת להתחיל קודם כל מהנושא של המניעים, המוטיבים והמקצועיות של האגף וכולי, כי אני חושבת שנאמרו כאן דברים שלא היו צריכים להיאמר.
<דורית סלינגר: אגף שוק ההון באוצר הוא אגף שעושה את עבודתו נאמנה, הוא מקצועי, אנשים בו עובדים למען מטרות מסוימות.
<דורית סלינגר: אני לא מגינה על חברות הביטוח, אני מגינה על המבוטחים, אני חושבת שמה שאנחנו עושים במהלך השנים אלה רפורמות לטובת המבוטחים.
<דורית סלינגר: היציבות של חברות הביטוח חשובה לנו רק במובן הזה שהן מסוגלות לתת את השירות למבוטחים עצמם ולא שום סיבה אחרת.
<דורית סלינגר: אני מבקשת לשים את זה על הפרק.
חיים כץ: למה פרק זמן העבודה הוא כל כך קצר באגף?
חיים כץ: למה במקומות אחרים במשק פרק הזמן הממוצע הוא 25 שנים ושלושים שנים.
חיים כץ: למה באגף פרק הזמן הממוצע הוא שש שנים.
מיקי רוזנטל: יש העובדים מאגף שוק ההון עובדים היום בחברות ביטוח תוך כדי ניגוד עניינים נוראי.
חיים כץ: איפה אותה גברת ממנה זה התחיל?
<דורית סלינגר: חברים, זה לא לעניין.
<דורית סלינגר: כשנכנסתי לתפקיד, היו דברים ששיניתי כי הם לא היו דברים שהיו ברוח הדברים כמו שראיתי והייתה לי הפריבילגיה של מפקחת חדשה לומר שזה כיוון כזה או זה כיוון אחר.
<דורית סלינגר: אני אומרת לכם עכשיו שהמוצר הזה של ביטוחים קולקטיביים, אני מראה לכם את זה, הוא מוצר שהוא לא טוב למבוטח.
חיים כץ: אני רוצה להגיד לך משהו כדי שתראי את הגינות הוועדה.
חיים כץ: אנחנו פנינו ליושב ראש הכנסת ואמרנו לו שאנחנו מבקשים להאריך את הדיון.
חיים כץ: התשובה שלו היא שלילית.
<דורית סלינגר: כמה דקות יש לי?
חיים כץ: 11 דקות.
<דורית סלינגר: בסדר.
<דורית סלינגר: אני לא אענה לכל אלא לחלק.
מיקי רוזנטל: תהיה עוד ישיבה.
חיים כץ: נקיים עוד דיון.
מיקי רוזנטל: אני עוד לא דיברתי.
מיקי רוזנטל: עוד לא אמרתי כלום ויש לי הרבה מה להגיד.
נחמן שי: עד שאנחנו בעצמנו נגיע לסיעודי, נמשיך לדון בנושא.
<דורית סלינגר: זה לא שהייתה כאן איזושהי הכתבה כי אפשר היה לשנות את זה, אם הייתי חושבת שהמוצר הזה נכון.
<דורית סלינגר: המוצר הזה לא נכון.
<דורית סלינגר: לאותיות הקטנות.
<דורית סלינגר: אתם שכחתם כאן שחקן אחד מאוד משמעותי.
<דורית סלינגר: הביטוח הזה לא נעשה על ידי מיליון פרטים קטנים, הפרט הקטן, אלא הביטוח הזה נעשה על ידי המעסיקים שלו שהם אנשים שיש להם ארגוני עובדים - - -
איציק שמולי: את הרגולטור של כל אלה.
איציק שמולי: את הרגולטור של כל הוועדים.
חיים כץ: שמולי, אל תפריע לה.
חיים כץ: אתה אמרת את דבריך והיא ישבה בשקט.
<דורית סלינגר: אותם מעסיקים ידעו מה הם רוכשים והם אולי שמחו על היכולת שלהם לבוא ולמחזר את הביטוחים האלה לאורך זמן ואולי לא.
<דורית סלינגר: זה לא שהאותיות הקטנות לא הובנו.
איציק שמולי: יש כאן מיליון מטומטמים.
<דורית סלינגר: זה לא מה שאמרתי.
חיים כץ: שמולי, אתה רוצה להפריע?
חיים כץ: אתה לא רוצה לשמוע את התשובות שלה?
חיים כץ: אתה אמרת דברים קשים והיא ישבה בשקט.
איציק שמולי: אתה צודק.
<דורית סלינגר: אני רוצה להוריד את הנושא הזה של האגף מוטה לטובת חברות הביטוח או איפה חברות הביטוח או משהו בדומה לזה.
יעקב מרגי: זה ב-DNA.
<דורית סלינגר: אני לא נולדתי באוצר.
חיים כץ: יש עוד מישהו מחברי הכנסת שרוצה להתפרץ לדברים שלה?
חיים כץ: היא תעצור דקה, כולם יתפרצו, כל אחד לפי תורו, ונמשיך.
<קריאה: מה עם האורחים?
חיים כץ: האורחים לא יכולים, רק אם הם נבחרו לכנסת.
<דורית סלינגר: עלו כאן כמה נקודות.
<דורית סלינגר: אני לא בטוחה שאני עונה על הרצף של הנקודות שעלו.
<דורית סלינגר: קודם כל, נאמר שהרפורמה היא לא אפויה.
<דורית סלינגר: הפרטים הם מאוד מפורטים.
<דורית סלינגר: חבר הכנסת הרצוג יצא.
<דורית סלינגר: ההעברה מהגופים הקולקטיבים לקופת החולים היא מאוד מובנית.
<דורית סלינגר: הם יקבלו בדיוק את הדרך ואת הצורה לעשות את זה, כך שאין כאן איזושהי אי ידיעה לגבי מה הפרטים וכיוצא בזה.
<דורית סלינגר: לגבי המחירים.
<דורית סלינגר: אנחנו יושבים עם קופות החולים על הווקטור עצמו.
<דורית סלינגר: הווקטור הוא איך המחירים - כי יש כאן סבסוד צולב בין צעירים למבוגרים – מתחילים, מה הסבסוד, עומק הסבסוד ומה המחיר הסופי.
<דורית סלינגר: לא נאמר על יתרון אחד ולא נאמר על יתרון שני.
<דורית סלינגר: אנחנו מצפים שהפרמיה לגילאים המבוגרים מאוד תהיה נמוכה ממאתיים שקלים לעמיתי הקופות ולמצטרפים החדשים עד 300 שקלים.
<דורית סלינגר: תבינו שיש טרייד אוף, תחלופה, בין מחיר, תקופת פרמיה, תקופת המתנה ואופן כיסוי.
<דורית סלינגר: רוצים כיסוי של עשרים אלף שקלים?
<דורית סלינגר: הוא לא עולה 300 שקלים.
<דורית סלינגר: אין מצב כזה.
<דורית סלינגר: רוצים כיסוי של 5,000 שקלים?
<דורית סלינגר: הוא עולה פחות.
<דורית סלינגר: כלומר, יש כאן טרייד אוף, תחלופה, בין מחירים לבין הכיסוי עצמו.
<דורית סלינגר: אנחנו לא יכולים להבטיח כיסוי מאוד גבוה במחירים נמוכים.
<דורית סלינגר: אין אקסיומה כזאת.
<דורית סלינגר: אני התחלתי מראש ואמרתי שהכיסוי הזה הוא יקר.
<דורית סלינגר: זה ביטוח יקר וביטוח מורכב.
<דורית סלינגר: אני רוצה קצת לתאר לכם בכל זאת, למרות שלא נכנסנו לזה, איך מתנהל הביטוח הסיעודי בקופות החולים.
<דורית סלינגר: קופות החולים זה מודל שבנוי למאה שנים.
<דורית סלינגר: כלומר, בכל שנה ושנה בוחנים מי האנשים שנמצאים שם והאם הקרן שנמצאת, הקרן הזאת יכולה לכסות על התביעות הצפויות לאותם מבוטחים לפרק זמן של מאה שנים.
<דורית סלינגר: מהי הקרן הזאת?
<דורית סלינגר: מקבלים 800 מיליון שקלים הכנסות והם הולכים לקרן הזאת.
<דורית סלינגר: מהקרן הזאת יוצאות הוצאות לתביעות, יוצאות הוצאות לתפעול, עמלת הניהול של חברות הביטוח.
<דורית סלינגר: זה לא רווח של חברות הביטוח.
<דורית סלינגר: מה שנשאר צובר השקעות ומושקע כדי לאפשר את הצבירה של השנה הבאה ואת השנה הבאה והשנה שלאחריה כדי לאפשר את העמידה בהתחייבויות למבוטחים בכל שנה, לאותם מבוטחים, בהנחה שאין חדשים ולא מצטרפים חדשים.
<דורית סלינגר: זה מה שנקרא מודל יציב וקרן מאוזנת.
<דורית סלינגר: את הדבר הזה אנחנו לא ראינו במקומות אחרים.
<דורית סלינגר: אבל גם אמרתי שאם יבוא ועד עובדים או איזשהו גורם מאוגד ויציג מודל - - -
חיים כץ: צוות.
<דורית סלינגר: יכול להיות שהוא יבוא ויראה מודל.
חיים כץ: למאה שנים עם אקטוארים.
<קריאה: לא פסלנו את זה.
<דורית סלינגר: אנחנו לא פסלנו את זה.
חיים כץ: למה את לא נותנת תשובה חיובית?
חיים כץ: מה זה לא פסלתם?
<דורית סלינגר: כי היינו בתהליך התדיינות.
חיים כץ: למה להתדיין?
חיים כץ: הם באו עם אקטוארים.
חיים כץ: את לא בעלת מקצוע באקטואריה.
<דורית סלינגר: יש לי 11 דקות ובגללך כבר ירדו לי שתי דקות.
<דורית סלינגר: אני אומרת שיש לנו אקטואריה מאוד מכובדת ואנשים בשוק מכירים אותה.
<דורית סלינגר: לכלל הדעות היא מכובדת ומסוגלת להתייחס.
חיים כץ: הצלצול הזה מהווה אזהרה שבעוד חמש דקות צריך להיות במליאה.
חיים כץ: לכבודך אני אקח סיכון ואתן לך עוד שתי דקות לאחר מכן.
<דורית סלינגר: מודל שיוצב על ידי צוות, כי זה עלה כאן, או על ידי גורם אחר שהוכיח עמידות.
<דורית סלינגר: אני לא יודעת איך לבוא ולהסביר כמה חשוב לבוא ולהבטיח את כלל העמיתים ולא רק לשנה הקרובה אלא לשנים הבאות כי אנחנו לא נתקלים בביטוח הסיעודי הזה בגילאים של שלושים, ארבעים או חמישים אלא אנחנו נתקלים בזה בגיל שבעים פלוס.
<דורית סלינגר: לכן בוא נשים את הדברים בפני עצמם.
<דורית סלינגר: הנושא הזה של היציבות, זה מה שאנחנו מחפשים.
<דורית סלינגר: אם תאגיד יבוא עם מודל שיוכיח יציבות וקבענו פרמטרים – אנחנו לא ממציאים את המודל אלא המודל צריך להגיע על ידי אותו ועד עצמו ואז אנחנו נשקול בחיוב את המשך הביטוח הקולקטיבי שלו.
<דורית סלינגר: אני אומרת לכם שהחברות עצמן הפסיקו.