GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלאלוף: זה ברור.
אלי אלאלוף: אבל אנחנו גם מציאותיים.
אלי אלאלוף: יודעים שהיום המדינה לא יכולה, וודאי בתהליך, וכן היא צריכה, חובה עליה לעשות את זה, היא לא יכולה לעשות את זה ביום.
אלי אלאלוף: לכן הלכנו על פשרות.
אלי אלאלוף: לא הייתה ברירה אחרת.
אלי אלאלוף: הפשרות זה הדרך להתחיל ולא תמיד זה מספק, אבל זה מוכיח שצעד ראשון מביא למסע ארוך.
אלי אלאלוף: ואני מקווה שמה שהוחלט – למרות האזהרות ולמרות התקשורת של הבוקר - - -
חיים כץ: לא שמעתי.
חיים כץ: מה היה בתקשורת של הבוקר?
אלי אלאלוף: בדה מרקר, שאומרים שכל ההמלצות שהיו בהסכמות שייצאו לפועל בסביבות 1.7 מיליארד שקלים, בעצם הן לא מתוקצבות, הן לא תהיינה בתקציב.
אלי אלאלוף: אז אנחנו עושים גם את העבודה שלנו.
אלי אלאלוף: אף אחד לא הזהיר אותנו שעד כדי כך, כי מול האוצר כן קיבלנו את ההסכמה ואת הברכות ואפילו ראש הממשלה בירך באופן אישי את העבודה שעשתה הוועדה.
אלי אלאלוף: אנחנו מקווים שנתחיל בשנת 2015 בתקציב של 1.7 מיליארד, שזה פחות מ-20% ממה שרצינו שיהיה.
אלי אלאלוף: אנחנו רצינו עד 8 מיליארד שקלים שנה ראשונה, כי תבין, העוני זה רעה חולה בכל תחומי החיים שלנו.
אלי אלאלוף: אנחנו העזנו להתמודד רק עם חמישה תחומים, אבל גם בכל אחד מהתחומים המכה היא עוד יותר קשה כשבודקים.
אלי אלאלוף: שתבינו, זה נושא שהוזנח.
אלי אלאלוף: איך מדינה פעם אחת לא כתבה בתקציבים שלה סעיפים המיועדים לעוני?
חיים כץ: אולי זה לא מעניין?
אלי אלאלוף: לא, זה לא מעניין.
חיים כץ: אולי התקשורת לא אוהבת את זה והיא אוהבת יותר לדבר על הפצצה האיראנית.
אלי אלאלוף: נכון.
אלי אלאלוף: פעם מותר לי להאשים אתכם קצת, הפוליטיקאים?
אלי אלאלוף: אולי אתם לא אוהבים?
חיים כץ: אתה כנראה לא מבין איך הכנסת עובדת פה.
אלי אלאלוף: לא, אני אזרח פשוט.
חיים כץ: הכל נקבע בוועדת שרים לענייני חקיקה.
חיים כץ: חברי הכנסת יכולים לבקש וללחוץ.
חיים כץ: שמת לב למה שאמרתי?
חיים כץ: אני אעלה ביום ראשון לוועדת שרים בפעם ה-47 הצעת חוק שבאה לבטל את תוספת השלמת הכנסה.
חיים כץ: אם במקרה זה יעבור בוועדת שרים, יבוא כנראה איזה שר מסוים ויגיש ערעור ויקבור את זה.
חיים כץ: אני לא יכול להבקיע שערים אם המאמן לא שם אותי בהרכב.
אלי אלאלוף: אבל הנושא הזה של העוני, שכולם היום נחשפו לו והוא יצא מהארון - - -
מסעוד גנאים: האופוזיציה יכולים להגיד את זה, אבל זו הקבוצה שלך, מה אתה רוצה?
מסעוד גנאים: זו הנבחרת שלך.
חיים כץ: תקשיב, אתה חבר כנסת ואתה לפחות מבין איך הכנסת עובדת.
חיים כץ: הקואליציה זה הרבה יותר חמור מהאופוזיציה.
חיים כץ: למה אתה, כשאתה מגיש הצעת חוק היא תעלה לדיון אם ועדת שרים מפילה אותה.
חיים כץ: בקואליציה, אם אני מגיש הצעת חוק וועדת שרים מפילה אותה, היא לא עולה אפילו לדיון.
מסעוד גנאים: כן, גם אצלכם קשה.
חיים כץ: אלה כללי המשחק פה.
חיים כץ: אלה כללי המשחק, אבל אני מקווה שאני אהיה בקואליציה ואתה תהיה באופוזיציה ושנמשיך ככה.
מסעוד גנאים: אם קשה לך אז אפשר להתחלף.
חיים כץ: אני מתמודד עם קשיים.
אלי אלאלוף: לסיכום אני רוצה להשאיר זמן לחברים.
אלי אלאלוף: אני רוצה רק להגיד שהוועדה לא רואה שהיא השיגה או הציגה את כל הצרכים האמיתיים על מנת להתמודד עם העוני, אבל היא מאמינה שיש פה מפת דרכים שמאפשרת להתחיל להתמודד עם הנושא הזה, שהוא מסע ארוך-ארוך-ארוך.
חיים כץ: אדוני המנכ"ל, תציג את עצמך לפרוטוקול.
<יוסי סילמן: אני רק רוצה להתייחס לנושא שלך.
<יוסי סילמן: אלף, אני מצהיר ואומר – אני בעד העלאת שכר מינימום.
<יוסי סילמן: אני חושב שאדם שיוצא לעבוד צריך להתפרנס בכבוד.
<יוסי סילמן: זו סוגיה, אבל אני רוצה לחזור למה שאלי אמר.
<יוסי סילמן: הנושא של העיסוק בעוני זה היה דלת סגורה.
<יוסי סילמן: אנחנו הכנסנו את הרגל ויצרנו חריץ.
<יוסי סילמן: בהחלט יצרנו חריץ.
<יוסי סילמן: אף אחד לא דיבר על העוני לפני שאלי, שעשה עבודה מדהימה, נרתם - - -
אלי אלאלוף: הוועדה כול.
אלי אלאלוף: ה
<יוסי סילמן: הוועדה כולה, סליחה, וברור שהשר מאיר כהן לקח פה אחריות כבדה.
<יוסי סילמן: אז יצאנו עם רבע תאוותנו בידינו, לא עם הכל.
<יוסי סילמן: אנחנו מדברים פה על המלצות בסדר גודל של שבעה מיליארד שקלים, אבל אני חושב שאלף כבר הכנסנו את הרגל ויצרנו את החריץ.
<יוסי סילמן: אנחנו יודעים וכן יש איגום משאבים של 1.7 מיליארד שקלים.
<יוסי סילמן: אני לא מכיר את הנתון הזה שזה לא מאורגן.
<יוסי סילמן: זה מאורגן, לפי מיטב ידיעתי.
<יוסי סילמן: אנחנו נבדוק את זה עוד פעם.
<יוסי סילמן: לפחות לגבי מה שבמשרד הרווחה זה מאורגן.
חיים כץ: תבדוק שנית.
<יוסי סילמן: אני אומר, מה שקשור במשרד הרווחה זה מופיע בספר התקציב וצבוע.
<יוסי סילמן: מה קורה במשרדים אחרים – אני אבדוק באמת.
חיים כץ: מאה אחוז, אנחנו נשמח.
חיים כץ: מרים שמחי-הגדי, תני הגדרה לעיסוק שלך.
<מרים שמחי-הגדי: אני עובדת סוציאלית, יושבת ראש תא העובדים הסוציאליים לעניין סדרי דין באיגוד העובדים הסוציאליים.
<מרים שמחי-הגדי: אני איעזר בדף שלי כדי לא להאריך יתר על המידה.
<מרים שמחי-הגדי: אולי קצת על התפקיד שלנו.
<מרים שמחי-הגדי: העו"סים לעניין סדרי דין נדרשים להגיש לערכאות המשפטיות חוות דעת מקצועיות, אלה הם התסקירים הידועים בעניין קטינים וחסינים.
<מרים שמחי-הגדי: מרבית התסקירים הינם בתחום הגירושים.
<מרים שמחי-הגדי: אנחנו יודעים על העלייה המתמדת בשיעור הגירושין.
<מרים שמחי-הגדי: המעמסה על העובדים הסוציאליים לעניין סדרי דין היא בלתי נסבלת.
<מרים שמחי-הגדי: יש פיגור רב הגשת תסקירים והתחושה הסובייקטיבית של העובד הסוציאלי היא לחץ כבד ושחיקה.
<מרים שמחי-הגדי: נקודות מרכזיות שאני רוצה לציין הן העלייה המתמדת במספר המשפחות שמופנות לתסקיר.
חיים כץ: עוד פעם, את באה ואומרת לנו מה לא טוב?
חיים כץ: תגידי מה צריך לעשות?
<מרים שמחי-הגדי: אני רוצה להבהיר את זה.
חיים כץ: מה צריך לעשות?
חיים כץ: איך אנחנו פותרים?
חיים כץ: אם אנחנו נבכה כולנו ונגיד – זה גרוע וזה גרוע, אוקיי.
חיים כץ: בואו תנו לנו קצת פתרונות.
<מרים שמחי-הגדי: אני רוצה לציין רק, בכל זאת, כדי לסבר את האוזניים, שבין השנים 2008 ל-2013 חלה עלייה של 32% במספר התסקירים, כשמספר העובדים הסוציאליים העוסקים בתחום לא עלה בהתאם.
<מרים שמחי-הגדי: בסוף שנת 2013 המתינו 2,231 משפחות למעורבות של עו"ס לעניין סדרי דין, כשאנחנו יודעים, המציאות מוכיחה את זה, שבהעדר התערבות מקצועית במצבי משבר – גובר הסיכוי להסלמה נוספת ברמת הקונפליקט, ואנחנו רואים פגיעה במשפחות ובעיקר בילדים שחשופים לקונפליקט הגירושין.
<מרים שמחי-הגדי: אנחנו מדברים ואני מסתייעת כאן בסיכום של העובדת הסוציאלית הארצית לעניין סדרי דין לשנת 2013 – אנחנו מדברים על צורך לפחות ב-150 משרות מלאות ברשויות המקומיות, ולפחות 4 תקנים מלאים לעובדים הסוציאליים המחוזיים, לחוק הסעד סדרי דין.
<מרים שמחי-הגדי: אולי אציין גם את מספר התסקירים, כדי שתבינו על מה אנחנו מדברים.
<מרים שמחי-הגדי: אם בשנת 2013 נכתבו, הוגשו – 24,562 תסקירים וההערכה היא שיש 300 תקנים בכל סדרי דין, אז אנחנו מדברים בעצם על מעמסה בפועל של 80 תסקירים לעובד סוציאלי למנהל סדרי דין בשנה, שזה מצב שהוא בלתי אפשרי, לא מתקבל על הדעת.
<מרים שמחי-הגדי: אנחנו עומדים תחת עיניים בוחנות – ובצדק - גם של המשפחות, גם של בתי המשפט, גם של עורכי הדין ואנחנו גם שלא מרצוננו פוגעים במשפחות שממתינות לתסקירים.
<מרים שמחי-הגדי: אז שוב, אני מדברת על 150 משרות מלאות לעובדים סוציאליים לעניין סדרי דין.
<מרים שמחי-הגדי: זה המינימום הנדרש כדי לאפשר עבודה סדירה והיענות לדרישות הערכאות המשפטיות וכדי לחסל סוף סוף את רשימות ההמתנה שפוגעות בלקוחות שלנו.
חיים כץ: צפרא דואק, בבקשה.
<צפרא דואק: אני צפרא דואק, יושבת ראש איגוד העובדים הסוציאליים.
<צפרא דואק: יושבים פה הרבה מאד קולגות, חברים, עובדים סוציאליים, ביניהם חברים שהיו גם חברים בוועדת אלאלוף, פרופסור מיכל קרומר-נבו, פרופסור ורדה סוסקולני, פרופ' יונה רוזנפלד; ואנחנו באמת באנו לוועדה כולנו, גם האקדמיה, גם השדה, והאקדמיה של היום בעבודה סוציאלית היא אקדמיה מעורבת מאד בשדה בפרויקטים, בקידום תכניות שיאפשרו לנו להגיש את העזרה המתאימה לצרכים של שהאנשים שזקוקים לשרותינו.
<צפרא דואק: הדבר הראשון שעלה בוועדה היה העניים החדשים, מה שאתה קראת קודם, מר כץ, – האנשים העובדים שלא מתפרנסים ומגיע להם להתפרנס בכבוד.
<צפרא דואק: זה הנושא הראשון שעלה.
<צפרא דואק: סוכם בוועדה שעל הקבוצה הזאת כרגע אנחנו לא דנים, למרות שהעלינו את זה ודרשנו שזה יופיע כהתרעה שאנחנו לפני שוקת שבורה ושמעו אותי אומרת את זה כבר כמה וכמה פעמים.
<צפרא דואק: אנחנו צופים שהמספרים ילכו ויגדלו.
<צפרא דואק: רק דוגמא מהשבוע למשל, מכיוון שיש שביתה בשירות התעסוקה והאנשים לא מקבלים דמי אבטלה, האנשים שלא מקבלים דמי אבטלה הם על גבול מאד דק בין יכולת קיום לאי יכולת קיום וגם היא, יכולת הקיום היא מאד מזערית, שהרי לא הייתה להם הכנסה מי יודע מה.
<צפרא דואק: הם כבר אצלנו.
<צפרא דואק: הם כבר הגיעו ואנחנו לא יכולים אפילו לפתוח תיק, אנחנו לא יכולים אפילו לעזור, כי אין לנו מאיפה.
<צפרא דואק: אין לנו תקציבים, ומישהו קרה לזה ארגז כלים.
<צפרא דואק: יש לנו כלים, יש לנו - - -
חיים כץ: אני שואל אותך, למרות שאת לא יודעת לתת לי תשובה, אבל אני זורק את זה לאוויר.
חיים כץ: למה לא איכפת לגורמים השלטוניים שאנשים לא מקבלים דמי אבטלה?
מיכל בירן: התשובה הייתה בגוף השאלה.
מיכל בירן: פשוט לא איכפת.
<צפרא דואק: אתה הולך להגיש הצעת חוק לבטל את השלמת העבודה.
<צפרא דואק: יושבות פה עובדות סוציאליות שמקבלות השלמת עבודה.
<צפרא דואק: הן תקבלנה אגורה אחת, במקום יעלו להן את השכר - - -
חיים כץ: 70% או 60% מהעובדים במגזר הציבורי - - -
<צפרא דואק: מקבלים השלמת עבודה.
חיים כץ: מקבלים השלמת הכנסה.
חיים כץ: זאת אומרת הם באופן קבוע בשכר מינימום.
<צפרא דואק: קוראים לזה השלמת עבודה בתלוש שלכם, למה לא נעים לכתוב את זה השלמת שכר מינימום.
<צפרא דואק: יגידו לעובדת סוציאלית שהיא מקבלת השלמה?
<צפרא דואק: כתבו השלמת עבודה.
<צפרא דואק: הבת שלי מקבלת השלמת עבודה, מה זה הדבר הזה?
<צפרא דואק: והיא עובדת בבית חולים ציבורי והיא עובדת סוציאלית עם תואר שני ויושבות כאן בנות כאלה גם.
<צפרא דואק: אז אחרי שאנחנו נבטל את ההשלמה הזאת שאתה מציע, גם שתהיה בצידה תוספת שכר בשיעור הולם וראוי.
חיים כץ: אני רוצה שתביני - - -
<צפרא דואק: לא אנחנו קובעים את זה.
חיים כץ: מה את אומרת, ברצינות?
<צפרא דואק: לא, באמת שלא.
חיים כץ: אה, אני חשבתי שאתם קובעים את זה.
חיים כץ: ברגע שזה יבוטל – תוך שנתיים-שלוש תראי צניחה בשכר, למה יש כל מיני תוספות שמורידים אותן מההשלמה.
חיים כץ: השלמה מקבעת אותך ל-10,11,15 שנה בשכר מינימום.
חיים כץ: ברגע שהיא איננה – יהיו לך אופציות קידום.
חיים כץ: ברגע שיש השלמה אין לך אופציות.
חיים כץ: אני רואה שאת יושבת ראש ועד, לא?
חיים כץ: אם את יושבת ראש ועד ואת עושה לי ככה, ככה, בסדר, נו.
<צפרא דואק: אני אגיד לך למה אני עושה ככה, ככה.
<צפרא דואק: גם אתה יושב ראש ועד, אני יושבת ראש ועד - - -
חיים כץ: אצלי אין תוספת השלמה לאף עובד.
<צפרא דואק: אם אני הייתי עובדת בתעשייה האווירית והעובדים הסוציאליים היו עובדים שם, גם להם לא היה.
חיים כץ: גילוי נאות:
חיים כץ: גם עובד שהוא בוגר עממי והוא נכנס למעגל העבודה, אין דור ב' ואין השלמת הכנסה.
חיים כץ: השכר הבסיסי הראשוני זה שכר מינימום.
חיים כץ: אין פחות.
חיים כץ: אין השלמת הכנסה.
חיים כץ: מי שמקבל תוספת הסכם או מקבל תוספת דרגה – לא מורידים לו את השלמת ההכנסה, הוא עולה בשכר ואז הוא זוכה מעבר לשכר מינימום.
חיים כץ: אבל זה בסדר.
<צפרא דואק: בסדר.
<צפרא דואק: אתמול הכריז יושב ראש ההסתדרות על מאבק בשכר המינימום.
<צפרא דואק: אז אני מאד מקווה שהדברים יהיו בסינכרוניזציה - - -
חיים כץ: נכון, הכל מתואם.
<צפרא דואק: ושאני לא אצטרך להסביר לעובדות הסוציאליות איך את ה-300 שקלים שהם קיבלו השלמה – גם את זה לא יהיה להן עכשיו.
<צפרא דואק: זה כל מה שרציתי להגיד ואני רוצה לחזור לוועדת אלאלוף.
חיים כץ: אם יעלו את שכר המינימום אז יעלו להן אולי את השלמת ההכנסה, את השלמת העבודה.
<צפרא דואק: זה ברור.
<צפרא דואק: אני ברשותך רוצה לחזור לוועדת אלאלוף ולהמלצות שלנו.
<צפרא דואק: ההמלצות שלנו היו בגדר פשרה, באמת בגדר פשרה, מבחינת הקומץ שאינו מסביר פערים.
<צפרא דואק: פשרה גדולה מאד.
<צפרא דואק: היו לנו מריבות לבינינו לבין עצמנו ומריבות עם אלי היקר, שאנחנו לא מוכנים להתפשר.
<צפרא דואק: כי פעם בדור, כמו שאמר המנכ"ל יוסי סילמן קודם – פתחו חריץ.
<צפרא דואק: פעם בדור מקימים ועדה כזאת, אנחנו רוצים לשים על השולחן את כל הבעיות, את הפתרונות.
<צפרא דואק: אתם רוצים אחר כך ללכת לאט לאט?
<צפרא דואק: נלך לאט לאט.
<צפרא דואק: אין תקציב כרגע?
<צפרא דואק: נתפשר.
<צפרא דואק: להתחיל.
<צפרא דואק: לראות את האור בקצה המנהרה.
<צפרא דואק: אנחנו עובדים עם משקפיים ורודות.
<צפרא דואק: והקומץ הזה לא מאושר.
<צפרא דואק: עכשיו, על מה אנחנו מדברים?
<צפרא דואק: סתם נתונים, שבואו נראה מה קורה.
<צפרא דואק: בלוס אנג'לס בשנה שעברה שבתו עובדים סוציאליים - - -
חיים כץ: בארץ?
<צפרא דואק: בקריית מלאכי.
<צפרא דואק: כדי שנבין איפה אנחנו עובדים בספקטרום של העבודה הסוציאלית העולמית.
<צפרא דואק: שבתו עובדים סוציאליים, כי המעמסה שלהם גדלה מ-21 אינדיבידואלים, לא משפחות, ל-31.
<צפרא דואק: תבינו, הם שבתו 10 ימים בשביל זה.
<צפרא דואק: הוסיפו להם 550 עובדים.
<צפרא דואק: באנגליה – העובדים דיווחו על עומס נפשי כבד וכו', כי יש להם 25 אינדיבידואלים וזה קצת יותר מדי בשבילם.
<צפרא דואק: ועדת אלאלוף ישבה, תכננה, בדקה ואמרה – בואו נוריד, כדי שנוכל לתת את השירות בכבוד, בצורה הוגנת.
<צפרא דואק: שנוכל להתייחס לבעיות של האנשים – נוריד את זה , ברשותך, אדוני, ל-60 משפחות.
<צפרא דואק: לא אינדיבידואלים.
<צפרא דואק: 60 משפחות.
<צפרא דואק: עכשיו, כל מי שיושב פה בחדר יודע – כשמגיעה משפחה היא מורכבת בדרך כלל עם בעיות.
<צפרא דואק: זה לא משפחה, כמו שקראנו השבוע באחת הפעמים הבודדות שאני קוראת מאמר עמדה ויש לי דמעות בעיניים – רונן אלפר כותב על בנו האוטיסט ומה זה אומר להיות אבא לילד אוטיסט, כאשר הוא מעביר ביקורת על הטרנד הזה שכל אחד נהיה אוטיסט פתאום, אבל לא לעניין הזה.
<צפרא דואק: אני מדברת על משפחות שיש להן רב בעיתיות בגלל העוני שלהן והן מגיעות אלינו לרווחה ויש לילד אחד בעיה בקריאה ולילד אחד בעיות התנהגויות ולאבא יש נכות והאמא עצבנית על כולם ולא יכולה לצאת לעבודה וילד אחד עדיין מרטיב וכו' וכו', וגם אין שכר דירה וגם אין דיור.
<צפרא דואק: יש לנו כאן 5 בעיות למשפחה של 5 נפשות.
<צפרא דואק: זאת לא בעיה אחת.
<צפרא דואק: בכל זאת, אמרנו אוקיי, 60 משפחות.
<צפרא דואק: אתה יכול להכפיל את זה ישר ב-5, זה 300 אינדיבידואלים לטפל בהם.
<צפרא דואק: ביקשנו תוספת תקנים שאנחנו יודעים - ויוסי בוודאי יאשר את מה שאני אומרת – אנחנו זקוקים לפחות ל-1000 תקנים להתחיל.
<צפרא דואק: נכון יוסי?
<צפרא דואק: 1,000 תקנים.
<צפרא דואק: אמרנו בואו נסת
<צפרא דואק: פק כרגע ב-200 תקנים.
<צפרא דואק: ומה זה 200 תקנים?
<צפרא דואק: יושבת כאן אסא בן יוסף, הממונה על הרווחה בשלטון המקומי.
<צפרא דואק: יש לנו 246 רשויות, אסא?
<צפרא דואק: 250 רשויות.
<צפרא דואק: 200 עובדים לחלק ל-250 רשויות – 3/4 תקן לרשות.
<צפרא דואק: מה זה?
<צפרא דואק: זה כלום.
<צפרא דואק: זה בדיחה.
<צפרא דואק: אמרנו בסדר, נצחק קצת, נלך עם ה-200 האלה, אבל גם זה לא? יש תוכנית נושמים לרווחה.
<צפרא דואק: יושבים פה האנשים שאחראים עליה.
<צפרא דואק: היא תהיה ב-90 וכמה רשויות.
<צפרא דואק: התקנים לזה כבר אושרו עוד לפני שישבנו בוועדת אלאלוף.
<צפרא דואק: האישור הסופי אולי הגיע תוך כדי.
<צפרא דואק: הוסיפו שפם 68 תקנים נדמה לי - - -
<קריאה: 107 תקנים.
<צפרא דואק: 107 תקנים עובדות סוציאליות, אבל זה רק במחצית היישובים וזה רק לתכנית, זה לא בשוטף ולא ברגיל.
<צפרא דואק: לא בהכרח כולנו ....
<צפרא דואק: מה אנחנו מבקשים?
<צפרא דואק: אנחנו אפילו לא רוצים להיות כאחד הגויים.
<צפרא דואק: אם היינו רוצים להיות כאחד הגויים היינו מבקשים פי עשרה.
<צפרא דואק: היינו אומרים כמו באנגליה - 25 אינדיבידואלים, 5 משפחות.
<צפרא דואק: היינו אומרים כמו בארצות הברית – 11 ילדים, 21 ילדים ולא 80 תסקירים, כמו שאמרה עכשיו מרים שמחי הגדי, יושבת ראש התא שלי.
<צפרא דואק: על מה אנחנו מדברים?
<צפרא דואק: תנו לנו לעבוד.
<צפרא דואק: תנו לנו אמצעים.
<צפרא דואק: בתחומים האחרים, ברגע שלא מאשרים, תבינו, אם לא מאשרים בתחום הבריאות, אנשים שלא מקבלים מענה בבריאות מגיעים אלינו לרווחה.
<צפרא דואק: אם לא מאשרים להם בתחום הדיור, הם מגיעים אלינו לרווחה.
<צפרא דואק: אז זה לא כאילו – ואמרת מאד בצדק – תנו משכורת, תנו אמצעים.
<צפרא דואק: הם לא יבואו אלינו.
<צפרא דואק: אנחנו לא רוצים שהם יבואו.
<צפרא דואק: אין לנו תשובות לאנשים האלה והתיקים נפתחים ונפתחים סתם ואין לנו עובדות ועובדים לעניין הזה.
<צפרא דואק: תנו לנו לעבוד, אחרת יהיה כאן פיצוץ חברתי במדינה.
<צפרא דואק: אין לנו איך לעשות לאנשים.
חיים כץ: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.
מסעוד גנאים: התרגלת לשם, כי אני לא מבקר הרבה אצלך.
חיים כץ: אתה לא חבר בוועדה.
מסעוד גנאים: אני לא חבר ועדה, אני חבר ועדת חינוך, אבל גם פה אני לא מבקר הרבה.
חיים כץ: גם חינוך זה חשוב.
מסעוד גנאים: אבל אתה יודע מה?
מסעוד גנאים: עם הפתיחה שלך, המהממת, פתחת את התיאבון שלי לבוא תמיד.
מסעוד גנאים: גם צורת הניהול.
מסעוד גנאים: אני אומר את זה לטובה, לחיוב.
מסעוד גנאים: זה יפה מאד.
חיים כץ: אחרת אף אחד לא יכול להביע את דעתו.
מסעוד גנאים: אדוני יושב הראש, אני לא אאריך בגלל שיש גם דיון בוועדת החינוך על התקצוב הדיפרנציאלי.
מסעוד גנאים: כפי שאתה יודע וכולנו יודעים, בממשלה הזאת מטיבים לנהל את העניינים ולא להתגבר עליהם ולא להילחם בהם באמת.
מסעוד גנאים: גם בעוני.
מסעוד גנאים: טוב להם לנהל את התיק הזה.
מסעוד גנאים: טוב להם לשחק עם הקו, אבל הקו הזה שיישאר.
מסעוד גנאים: אני רוצה לברך את העובדים הסוציאליים, רוצה לברך את מאזן גנאים יושב ראש הוועדה הארצית לראשי הרשויות הערביות, אמיל סמעאן, ראש הפורום לעובדים הסוציאליים הערבים.
מסעוד גנאים: אני אדבר רק על העניין של העובדים הסוציאליים, משום שאני חושב שהם חיל הרגלים בשטח, שמתמודד עם הבעיה הזו.
מסעוד גנאים: וחיל הרגלים הזה, כדי שיתגבר וכדי שינצח במערכה הוא צריך חיזוק.
מסעוד גנאים: לפי כל הדו"חות יש פער עצום בין המשפחות הנזקקות לבין אחוז העוני, במיוחד במגזר הערבי – שהוא 50% ואולי יותר, לא יודע במדויק, לבין מספר התקנים, לבין החיזוק שנותנים לעובדים הסוציאליים בכלל ובמגזר הערבי בפרט.
מסעוד גנאים: בשאילתה שלי לשר הרווחה, שהוא נתן לי תשובה רק לפני חמישה ימים נדמה לי, הוא אומר שיש עלייה בתקנים לרשויות הערביות בעניין של תקנים לעובדים הסוציאליים, ב-36%.
מסעוד גנאים: נמצא פה הנציג של משרד הרווחה, המנכ"ל סליחה, גם בזה טעיתי.
חיים כץ: המנכ"ל כנציג.
מסעוד גנאים: נכון, הוא נציג.
מסעוד גנאים: הוא אומר גם שבשש השנים האחרונות, למרות שלפניו היה את כחלון ואני לא יודע אם הוא מגיע עד הרצוג גם, הייתה עלייה של 53% בכל העניין של התקנים בכל הרשויות, מהם 81% זה רק ברשויות הערביות.
מסעוד גנאים: אני מקווה שזה יהיה נכון ואני מקווה שיש המשך למגמה הזו, מגמת העלייה, משום שיש מחסור עצום מאד בעובדות הסוציאליות, ויטיב להגיד את זה בוודאי אמיל, הנציג של העובדים הסוציאליים הערבים, שנאנקים תחת התיקים ותחת העבודה שלהם.
מסעוד גנאים: אז אני מקווה, אחרי שפתחת אדוני יושב הראש, ואתה גם בקואליציה ושמים לך רגל ולא נותנים לך לקדם הצעות חוק, אז אני לא יודע, נשאר לנו רק כולנו להירתם - - -
חיים כץ: אנחנו נתגבר, נביא את השוטרים, נביא את המאבטחים, נעשה את המאבק וננצח.
מסעוד גנאים: תלוי מי ינצח.
חיים כץ: ננצח.
מסעוד גנאים: לא, צהובים?
מסעוד גנאים: ירוקים?
מסעוד גנאים: אדומים?
מסעוד גנאים: אז לענייננו ובזה אני אסכם: אני חושב שכולנו פה, כחברי כנסת ונבחרי העם, כולנו פה כדי לשרת את האזרחים ובמיוחד את האזרחים החלשים.
מסעוד גנאים: כולנו צריכים להירתם לזה שבאמת מדינת ישראל תהיה מדינת רווחה לאזרחיה וכדי שאת המסקנות של הוועדה של מר אלאלוף – באמת נראה מתורגמות בתקציב, למרות שלצערי אנחנו לא רואים את זה.
חיים כץ: הלוואי, הלוואי.
חיים כץ: רן מלמד, בבקשה.
חיים כץ: תשמעו, אני נותן רשות דיבור קודם כל לאלה שנרשמו וביקשו ואחר כך מי שירצה וירים את היד, אז אני אתן לו.
חיים כץ: תראו, באו לפה הרבה אנשים ואני שמח וטוב שכך.
חיים כץ: באו אנשים שיש להם אולי גם רצון להביע את עמדתם, אז הדוברים מתבקשים לקצר בדבריהם.
חיים כץ: ירדו לשורות התחתונות ויקצרו את כל הסיפור.
חיים כץ: שורה תחתונה.
<רן מלמד: אדוני, אני אגיד ברשותך שתי ההערות, מלבד התמיכה העזה שלי בדברים שאמרה צפרא ובצורך להגדיר מחדש את התקינה של העובדים הסוציאליים.
<רן מלמד: שתי הערות, מקצוע העבודה הסוציאלית הוא מקצוע מאד מאד שוחק.
<רן מלמד: אני חושב שעל זה אין ויכוח, אבל משום מה, בקרן מעגלים, שלדעתי הייתי שותף או אתה יודע על הקמתה, הקרן למקצועות שוחקים, שמשותפת לממשלה, להסתדרות ולהתאחדות התעשיינים, מקצוע העבודה הסוציאלית מוגדר שם כמקצוע שוחק, ובעצם עובדים סוציאליים שיכולים, אני לא יודע אם אתם בכלל מכירים את הנושא - - -
חיים כץ: אתה יודע בזמנו, כשהלאימו את קרנות הפנסיה, פתחנו קופה של 600 מיליון - - -
<רן מלמד: זאת קרן מעגלים.
חיים כץ: זה הכסף של קרן מעגלים?
חיים כץ: מה זה נוגע אחד לשני בכלל?
<רן מלמד: אז אני רוצה להסביר.
<רן מלמד: לקחו את הכסף בזמנו - - -
חיים כץ: לקחו כסף שבא להוציא אנשים לפרישה מוקדמת בגלל עבודה שוחקת בקרנות הפנסיה הוותיקות.
<רן מלמד: כסף שבעצם חלק ממנו נלקח מהממשלה, חלק מהתאחדות התעשיינים וחלק דרך ההסתדרות.
<רן מלמד: בכסף הזה הקימו קרן שנקראת קרן מעגלים, בראשה עומדת היום הגברת יפה ויגוצקי, היא מתופעלת דרך התאחדות התעשיינים, והקרן הזאת אמורה לתת - - -
חיים כץ: לדעתי זו לא אותה קרן, לא אותו כסף.
<רן מלמד: אני אפנה אתכם.
<רן מלמד: יש שם למעלה מ-450 מיליון שקלים נכון להיום.
<רן מלמד: הכסף הזה מיועד לסייע לעובדים במקצועות שוחקים - למצוא מקום עבודה אחר, או לקבל קורסים בהכשרה או לפרוש בצורה מסוימת מתוך המערכת, כדי שהם יוכלו לעשות דברים אחרים.
<רן מלמד: המקצועות שהוגדרו כמקצועות שוחקים – רק פשוט שתבינו – ואני מקריא לכם מתוך הזכאויות של הקרן: עבודתי כרוכה בסחיבת משאות כבדים, דורשת עמידה ממושכת, תנאי אקלים קשים, סביבת רעש ושחיקה הגורמת לירידה בשמיעה, בתנאי חום או רטיבות וכו'.
<רן מלמד: מקצוע העבודה הסוציאלית, כמו גם מקצוע ההוראה למשל, בכלל לא נמצאים בו.
<רן מלמד: אני חושב שאם היה אפשר לעשות היום בין השאר שינויים בקריטריונים של הקרן, אפשר היה להכניס לתוכה חלק מהעובדים שנשחקו כבר, להרחיב ולהזרים דם חדש במערכת.
<רן מלמד: זאת הערה ראשונה.
<רן מלמד: ההערה השנייה, כדי שהעובדים הסוציאליים יוכלו לעשות את העבודה שלהם בצורה מיטבית, צריכים לתת להם כלים ולצערי הרב אין כלים מספיקים היום.
<רן מלמד: אין חוק שנותן סל שירותי רווחה כולל לאוכלוסייה.
<רן מלמד: היו מספר ניסיונות, כולל במשרד הרווחה, לחוקק חוק כזה.
<רן מלמד: זה לא הגיע לידי הבשלה, ואני חושב שכל עוד לא יעשו תקינה וסל שירותי רווחה שאפשר יהיה לעבוד איתו ביחד, גם אם נגדיל את התקנים של העובדים הסוציאליים, אבל לא ניתן להם כלים מספיק טובים – לא עשינו הרבה.
חיים כץ: פרופסור יונה רוזנפלד.
<יונה רוזנפלד: אני מאד שמח להיות כאן.
<יונה רוזנפלד: אני יושב ראש הפורום הישראלי למאבק בעוני, שהקמנו אותו בערך לפני 5 שנים, כאשר זו פעם ראשונה שיום העוני הבין לאומי קיים בכנסת.
<יונה רוזנפלד: אני מאד שמח שזה כל כך רציני השנה מאשר בשנים הקודמות.
חיים כץ: זה הדיון הראשון היום בנושא הזה.
<יונה רוזנפלד: השנה הראשונה שדנים בצורה כל כך רצינית בנושא הזה של עוני.
<יונה רוזנפלד: חוץ מזה אני נגד הנושא של עוני.
<יונה רוזנפלד: אני בעד אנשים שחיים בעוני, זה הנושא שלנו וזה מה שמפריע לי כשכל אחד מדבר על עוני.
<יונה רוזנפלד: אני רוצה לא רק לדבר על אנשים שחיים בעוני – אם הם עובדים או לא עובדים, אלא אני רוצה לדבר באופן מיוחד על אנשים שחיים בעוני והם אינם עובדים.
<יונה רוזנפלד: הם הכי שכוחים.
<יונה רוזנפלד: הדבר הזה הוא הדבר הכי חמור.
<יונה רוזנפלד: אני חושב שהעבודה הסוציאלית צריכה לעזור להתמודד ולעבוד עם אנשים שלא רואים אותם.
<יונה רוזנפלד: זאת ועדת העבודה, אני מאד בעד עבודה, אבל יחד עם זה אני בעד אנשים.
חיים כץ: היא גם ועדת הרווחה וגם הבריאות.
<יונה רוזנפלד: אני בעד זה שזו תהיה ועדה בשביל אנשים.
<יונה רוזנפלד: זה מה שחשוב לי.
<יונה רוזנפלד: אני לא יכול לסבול את הרעיון שנשים, שיש להן הרבה ילדים, אין להן עבודה והן יוצאות לעבוד בלילה.
<יונה רוזנפלד: משאירים את הילדים לבד.
<יונה רוזנפלד: מי דואג להם?
<יונה רוזנפלד: וזה הדבר שמעסיק ומזעזע אותי כל כך.
<יונה רוזנפלד: אני חושב שאנחנו צריכים לעשות משהו בנושא הזה.
<יונה רוזנפלד: ועוד אני רוצה לומר משהו על ועדת אלאלוף.
<יונה רוזנפלד: ועדת אלאלוף זאת הוועדה הראשונה מאז חורבן הבית השני, שעוסקת בנושא העוני, בנושא אנשים שחיים בעוני וזה הישג גדול מאד.
<יונה רוזנפלד: למעט החשיבות של ההמלצות, עצם זה שמדינת ישראל חושבת שנושא העוני הוא קיים, הוא בעל חשיבות רבה מאד.
<יונה רוזנפלד: אני רק רוצה להזכיר בסוגריים, יש 35 ארצות מערביות ששייכות ל-OECD.
<יונה רוזנפלד: מדינת ישראל היא המדינה הרביעית של חומרת העוני מבין ה-35.
<יונה רוזנפלד: שמעתם?
<יונה רוזנפלד: מספר האנשים שחיים בעוני במדינת ישראל.
<יונה רוזנפלד: ישראל היא הרביעית ששם המספר הכי גדול ואנחנו בכלל לא מתביישים בזה ואנחנו לא מתלוננים על זה.
<יונה רוזנפלד: זה כבר שנים.
<יונה רוזנפלד: אני מאד שמח שאנחנו דנים בדברים האלה.
<יונה רוזנפלד: עכשיו אני רוצה לומר משהו על העובדים הסוציאליים.
<יונה רוזנפלד: תראו, אם מתייחסים לעובדים סוציאליים כמו שמתייחסים לאנשים שחיים בעוני, אין שום סיכוי שיקרה משהו בנושא העוני.
<יונה רוזנפלד: אנשים שמוכנים להיות עובדים סוציאליים ולעבוד עם אחרוני האנשים העניים, הם ראויים להרבה מאד הערכה, כבוד וכסף.
<יונה רוזנפלד: אני רוצה לעודד אותך אדוני יושב הראש, שתחשוב בשביל הנוער.
<יונה רוזנפלד: האנשים האלה הם לא אנשים חלשים.
<יונה רוזנפלד: הם אנשים חסרי משאבים והכנסת קיימת, מדינת ישראל קיימת ולא התייחסו לאנשים האלה.
<יונה רוזנפלד: צריכים לתת להם משאבים בכדי שהילדים שלהם יוכלו לצאת מהחיים האלה שלא נותנים להם צ'אנס.
<יונה רוזנפלד: אני יודע שאני נותן פה נאום - - -
חיים כץ: בסדר גמור, אין בעיה.
חיים כץ: מה, אתה חושב שסתם קיבלת חתן פרס ישראל?
<יונה רוזנפלד: הכל אתה מגלה עלי עכשיו?
חיים כץ: תשמע, קיבלת את זה בגלל שהשקעת ותרמת ונתת.
<יונה רוזנפלד: טוב, טוב, אני מסכים, כן, כן.
<יונה רוזנפלד: מה שחשוב לי, מה לעשות שאנשים יגייסו את הלב שלהם והראש שלהם לחשוב מה לעשות ותעזבו את העניין של הכלכלה כרגע.
<יונה רוזנפלד: תחשבו על בני אדם.
<יונה רוזנפלד: ואני מקווה שהוועדה הזאת שגם עוסקת ברווחה והיא יודעת שרוב מי שאנחנו מתכוונים זה בני אדם.
<יונה רוזנפלד: מה אנחנו - מדינת ישראל – עושה למען בני האדם?
<יונה רוזנפלד: מה אנחנו עושים בשביל שזאת תהיה חברה אנושית, הומאנית, שמתייחסת לאדם.
<יונה רוזנפלד: ודבר אחרון שאני רוצה לומר, שמעסיק אותי מאד, אני רוצה להציע גם לעובדים הסוציאליים וגם לחברי הכנסת, שזה לא ייעשה רק במאבק אלא שאנחנו ניצור בני ברית בשותפויות בכדי לעסוק בנושא הזה.
<יונה רוזנפלד: אני מאד מאד שמח.
<יונה רוזנפלד: לפחות שתי נשים שנמצאות פה חיות בעוני.
<יונה רוזנפלד: הן בנות הברית שלנו כדי לעשות משהו עם נושא העוני.
<יונה רוזנפלד: מה שהן יודעות על העוני, אף אחד שיושב פה לא יודע על העוני.
<יונה רוזנפלד: אני שמח שהן פה.
<יונה רוזנפלד: אנחנו צריכים איך אתה, אתם, פועלים ליצירת בריתות ולא רק מלחמות והתקפות.
<יונה רוזנפלד: מכיוון שהתקפות ומלחמות ואלימות יש מספיק במדינת ישראל.
<יונה רוזנפלד: אם אתם לא יודעים, אז אני אגיד לכם.
<יונה רוזנפלד: איך אנחנו יוצרים בריתות.
<יונה רוזנפלד: אני מציע שבאחת מהפגישות שלכם תחשבו איך לעשות בריתות בין כל האנשים שנוגעים בדבר, כולל כל המערכות החברתיות.
חיים כץ: מאזן גנאים.
מאזן גנאים: בוקר טוב לכולם.
מאזן גנאים: אני רוצה להודות לאדוני ואני מודה לך על הפתיחה.
מאזן גנאים: אני רוצה להודות לחברי הוועדה ולעומד בראשה, אבל יש משפט שאומר – יש חלום ויש מציאות – ואני רוצה שההמלצות האלו לא יישארו בגדר חלום.