GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: לא שכר רעב הוא הפתרון לבעיות האלה.
דב חנין: אני רוצה לסיים ולומר שאני מאוד מעריך את התייצבותה של ההסתדרות הכללית וגם את הנכונות של ההסתדרות הכללית בראשות אבי ניסנקורן להוביל אותנו לשביתה כללית.
דב חנין: אני אומר לכם עמיתיי חברי הכנסת שאם נגיע לשביתה כללית – ואני מקווה שהאוצר והממשלה יתרצו לפני כן – זאת תהיה השביתה הכללית המוצדקת ביותר.
דב חנין: זאת תהיה שביתה כללית של סולידריות, של התגייסות לטובת העובדים המוחלשים, העניים.
חיים כץ: אתה תדאג לכך שגם הכנסת תשבות?
דב חנין: אנחנו נדאג שגם הכנסת תשבות באותו יום.
חיים כץ: הכנסת תשבות ואז לא יהיו דיונים ולא תהיה מליאה.
תמר זנדברג: הכנסת, כל שבוע שהיא עובדת, היא עושה נזק.
חיים כץ: הכנסת לא עושה נזק.
חיים כץ: אולי מרצ עושה נזק.
חיים כץ: הכנסת עוזרת לאנשים.
איתן כבל: אני אגן עליה.
איתן כבל: היא אמרה בבדיחות הדעת.
אילן גילאון: בסוף לא יצביעו בעדנו ואנחנו נהיה מובטלים, ואז מה נעשה?
דב חנין: אני מברך על גישתה של ההסתדרות לא רק בדרישה העקרונית להעלות את שכר המינימום אלא ברציונל שיש מאחורי הדרישה הזאת.
דב חנין: ההסתדרות אומרת שאנחנו לא מוכנים לאיזושהי העלאה של כמה גרושים או מאתיים שקלים כדי לפצות את כולם וכדי להגיד העלינו אלא אנחנו רוצים להעלות את שכר המינימום כדי להוציא אנשים מהעוני.
דב חנין: זה המבחן.
דב חנין: המבחן הזה מחייב העלאה משמעותית, דרמטית וגדולה בשכר המינימום.
דב חנין: אלף שקלים לחודש, סכום עליו מדברת ההסתדרות, שלושים שקלים לשעה אותם אנחנו יוזמים בכנסת – זאת העלאה גדולה שצריך לעשות אותה כדי שבאמת נעשה כאן שינוי גדול.
אילן גילאון: תודה רבה אדוני היושב ראש.
אילן גילאון: אני קודם כל רוצה לברך את יושב ראש ההסתדרות שנותן לי תחושה של פוליטיקה ישנה.
אילן גילאון: אני יודע שיש פוליטיקה חדשה בכל מקום אבל הפוליטיקה החדשה לצערי הרב ב-2014 מתבטאת בחוסר אחריות מוחלט, במדינה שהיא במכרז, לעומת הפוליטיקה הישנה שעשתה הרבה מאוד טעויות אבל דבר אחד היה לה וזה היה הנושא של האחריות.
אילן גילאון: אנחנו באמת ציינו כאן את יום העוני וצריך להבין שעוני זה לא עניין של אווירה ולא היה צריך ועדה כדי לגלות שבמדינת ישראל לאנשים אין מספיק אמצעים כדי להתקיים בכבוד ושיותר ממחצית האנשים העניים הם אנשים עובדים.
אילן גילאון: לכן הבעיה המרכזית היא בעיה חלוקתית.
אילן גילאון: עוני הוא תוצאה של חלוקה בלתי הוגנת ולא נכונה של העושר וכאן צריך שיהיה ברור לגמרי.
אילן גילאון: מה שמנחה את הכלכלה הישראלית בארבעת העשורים האחרונים זה מצד אחד חוסר אחריות, התפרקות מאחריות, את המדינה הזאת בעיקר מנהלות עמותות ובצורה מוגזמת לגמרי.
אילן גילאון: מצד אחד אתה אומר לעצמך אוי ואבוי אם העמותות האלה לא היו קיימות, אבל מצד שני, חברים, זה בית הקברות של האחריות ושל הסולידריות הישראלית.
אילן גילאון: לכאן צריך לחזור בחזרה בתנועה אחורנית.
אילן גילאון: לפני שאני מסתכל על ה-OECD, אני מעדיף בתחום האחריות להסתכל על שנות החמישים והשישים של המדינה, במה היא התכוונה, במבחן הכוונה.
אילן גילאון: אם יחברו כאן את האחריות ההיא עם המשאבים של היום, אנחנו סקנדינביה.
אילן גילאון: לכן צריך להבין שמה ששולט כאן זה בעיקר שתי תכונות - שהן אנושיות, אפשר לרסן אותן אבל אי אפשר להוריד אותן לגמרי - האחת היא הגרידיות, החמדנות, והשנייה היא היהירות והאגו.
אילן גילאון: אותן צריך לצמצם.
אילן גילאון: כמובן שהנושא הזה הוא נושא חלוקתי ומדינה לא יכולה להתקיים אלא בצורה חלוקתית ואוניברסלית.
אילן גילאון: אין לה שום דרך אחרת.
אילן גילאון: שום דבר שהוא וולנטרי ושהוא פילנתרופי לא יכול כאן להתקיים.
אילן גילאון: לכן אני אומר לעצמי בפוליטיקה הזאת מה שצריך לעשות זה לשאול את השאלה מי מקבל, כמה ולמה, ומי משלם כמה ולמה.
אילן גילאון: אני מברך אותך על שעלית על גולת הכותרת החלוקתית, זאת שמנגחת יותר חזק מכל דבר אחר את תפיסת העולם הכלכלנית.
אילן גילאון: אני לעולם לא אאשים את שר האוצר בכך שיש לו בעיה בכלכלנות שלו.
אילן גילאון: אני אאשים אותו בכך שיש לו חוסר באג'נדה חלוקתית, שהוא לא מבין מהו המאבק של מעמד.
אילן גילאון: אם במאה השנים הבאות הציונות צריכה לעשות משהו, זה לעשות הפוך ממה שהזקן דיבר במאה השנים הקודמות, לחזור מעם למעמד בתחילה.
אילן גילאון: עוד מאה שנים נחזור שוב להיות עם.
אילן גילאון: אני יודע שזה לא מתאים היום לחוק הלאום וכל הדברים האחרים, אבל זאת הבעיה המרכזית, איך מחזירים את האחריות, את החלוקה ההוגנת וככל שתהיה יותר הוגנות חלוקתית, אנחנו נעסוק פחות במאבקים שהופכים לנו לטבע שני.
אילן גילאון: אני לא רוצה מאבקים כל החיים שלי.
אילן גילאון: לכן כל אזרח צריך לשאול את עצמו כל יום מה הוא נותן למדינה שלו וכל יומיים מה היא נותנת לו בחזרה.
אילן גילאון: התוצאה של הדברים האלה בחברה דמוקרטית, מחאה צריכה להביא לתוצרים ולתוצאות פוליטיות שמשנות את החלוקה.
אילן גילאון: זאת היא חלוקה שיש לשנות אותה, במקום יותר אנשים מקבלים פחות ופחות מקבלים יותר, להפוך בדיוק את הפירמידה הזאת על ראשה.
אילן גילאון: לשם כך לא צריך להיות כלכלן.
אילן גילאון: יש כאן כלכלנים ומשפטנים ופרזנטורים, כולם פרזנטורים בהנהגה של מדינת ישראל, למכביר.
אילן גילאון: לשם כך צריך לחשוב חשיבה יותר פשוטה בצורה הגונה, אפילו הייתי אומר כמעט חשיבה סנדלרית.
אילן גילאון: זה מה שדרוש היום.
אילן גילאון: נכון לקחת את הנושאים, אנחנו כולנו חיילים ואני מתייצב בראש החיילים שעומדים לצד הזה של חלוקה חדשה, חלוקה הוגנת, חלוקה אחרת כי כל אחד מאתנו נמצא בטווח הפגיעה של החלוקה הזאת.
יעקב ליצמן: אני מברך על הדיון ואני מברך את יושב ראש ההסתדרות.
יעקב ליצמן: אני רוצה להעיר בקצרה שתיים-שלוש נקודות.
יעקב ליצמן: ראשית, כל הזמן הממשלה מוכרת לנו שכלכלה יציבה, אנחנו מקצצים בקצבאות ילדים, השכר עומד וכולי ועל זה כל העולם נופל אבל בכלכלה אנחנו יציבים.
יעקב ליצמן: באה חברת פיצ' והיא מגלה מה שאנחנו כאן יודעים כל הזמן, שמצב הכלכלה אצלנו לא טוב, הורידו את הדירוג וגילו לכל העולם שאצלנו בסך הכול אין צמיחה והכול בלוף.
יעקב ליצמן: אתה יודע שהממשלה בהצעת התקציב, יש לה שלושה מיליארד שקלים מיותרים.
יעקב ליצמן: לדעת כולם הם מיותרים, חוץ מלדעת אלה שצריכים אותם בשביל הסקרים.
יעקב ליצמן: כולם חושבים כך.
יעקב ליצמן: חברי ועדת הכספים חיפשו כלכלן אחד שיבוא ויצדיק את זה אבל לא מצאו.
יעקב ליצמן: שלושה מיליארד שקלים, אני לא יודע כמה אפשר להוסיף בחלק מהכסף הזה רק כדי להעלות את שכר המינימום.
יעקב ליצמן: אני מדבר על יותר.
יעקב ליצמן: אני לא מבקש יותר מאלף שקלים, אבל אני אומר שיש מספיק כסף ועובדה שמוכנים לזרוק אותו עבור סקרים.
יעקב ליצמן: רבותיי, אנחנו צריכים להתמקד בזה.
יעקב ליצמן: אני מציע שאנחנו נביא את זה בהקדם להצעת חוק.
יעקב ליצמן: אני לא יודע אם זאת הצעת חוק פרטית, אבל צריך להביא הצעת חוק כזאת.
יעקב ליצמן: אני רוצה להרגיע את כולם.
יעקב ליצמן: רבותיי, אבי ישבית את המשק ואני אעשה את כל המאמצים להשבית את הקואליציה.
חיים כץ: אנחנו נעשה סדר ונשבית את הכנסת.
חיים כץ: באותו יום נשבית את הכנסת.
יעקב ליצמן: מספיקה לי הקואליציה.
חיים כץ: אחרונת המציעים שנמצאים כאן, גילה גמליאל.
גילה גמליאל: תודה כבוד היושב ראש.
גילה גמליאל: שלום לאבי ניסנקורן ולכל החברים שלי שהגשנו ביחד את ההצעה לדיון מהיר.
גילה גמליאל: זה מתבקש.
גילה גמליאל: יש שחיקה בשכר של העובדות והעובדות בישראל.
גילה גמליאל: יש מקום לעדכן את שכר המינימום.
גילה גמליאל: אנחנו לא צריכים לתאר את המצב של יוקר המחיה במדינת ישראל ופתרונות עדיין לא לפתחנו, לצערי, כפי שכרגע זה מסתמן.
גילה גמליאל: אני לא קוראת לך להשבית את המשק אלא חושבת שההפך הוא הנכון.
גילה גמליאל: אני קוראת לך שאנחנו כולנו נבוא ונעזור בשיתוף פעולה על מנת להעלות את שכר המינימום.
<שמחה בניטה: באותה נשימה את מוכנה גם להעלות את קצבאות הנכים?
גילה גמליאל: אני תמיד בעד הנכים.
חיים כץ: אם תבקשי לדבר, אחר כך אתן לך לדבר אבל בצורה מסודרת.
גילה גמליאל: זה שקיבלנו בנשיאות את הצורך להעלות את זה כדיון מהיר, זה רק על מנת להמחיש בדיוק את המצוקה, את הזעקה ואת הצורך שלנו כאן לקבל החלטות.
גילה גמליאל: ראינו לנכון שאין מקום טוב יותר מאשר ועדת העבודה והרווחה על מנת לקדם את זה.
חיים כץ: המתכונת שלנו תהיה כלהלן.
חיים כץ: יש הרבה חברי כנסת שביקשו לדבר ויש מוזמנים שמבקשים לדבר.
חיים כץ: ידבר חבר כנסת, אחריו אחד האורחים וחוזר חלילה.
חיים כץ: זכות ראשונים, בכל זאת הוא יושב מפלגה ויושב ראש האופוזיציה, חבר הכנסת יצחק הרצוג.
יצחק הרצוג: בוקר טוב לכל האופטימים והפסימים.
יצחק הרצוג: תודה לך אדוני יושב ראש הוועדה ולמציעות ולמציעים של הדיון הדחוף, המהיר והחשוב הזה.
יצחק הרצוג: אני חושב שרשימת המציעים משקפת קונצנזוס רחב מאוד שנמצא כאן בבניין בדבר החובה החיונית להגדיל את שכר המינימום.
יצחק הרצוג: יש כאן כמה וכמה הצעות חוק – גם לי יש הצעת חוק בנושא – ואני חייב לחזור ולהדגיש, ואני אומר את זה לידידי יושב ראש ההסתדרות אבי ניסנקורן.
יצחק הרצוג: אין מוצדקת מההכרזה שלך, אין מוצדק מן המאבק הזה שהוא חיוני לעתידה וטובתה של החברה הישראלית.
יצחק הרצוג: מי שמנתח את מפת העוני בישראל, שנות דור, ואני כתבתי ודיברתי על זה לא מעט, הפערים בהכנסות הם כל כך ברורים וגדולים שהדרך הראשונה והעיקרית להתמודד אתם היא להגדיל את ההכנסות מלמטה.
יצחק הרצוג: הכלכלן פיקטי שספרו הפך להיות סלע דיון מאוד משמעותי בעולם הכלכלי מצביע על כך שההון גדל הרבה יותר מן השכר בחברות המערביות המתקדמות, בין היתר גם אצלנו.
יצחק הרצוג: הדרך לאזן את העובדה שההון צומח הרבה יותר מן השכר היא להגדיל את השכר קודם כל מלמטה.
יצחק הרצוג: אחר כך הייתי פועל להגדלת שכר ברמות אחרות, אבל קודם כל מלמטה כדי לבסס את היכולת של התא המשפחתי להתפרנס בכבוד ולחיות.
יצחק הרצוג: היום השכר הקיים, שכר המינימום הקיים, לא מאפשר למשפחה להתקיים בכבוד ולחיות.
יצחק הרצוג: יתרה מכך, וזה כבר הוזכר, ודב ציין את זה בצדק, אחוז גבוה מאוד ממקבלי שכר המינימום הם עובדי מדינה וזאת תופעה שהיא לא נתפסת.
<שמחה בניטה: גם העובדים הזרים.
יצחק הרצוג: מיד נדבר על העובדים הזרים.
יצחק הרצוג: אף אחד לא מתחמק מהנושא הזה.
יצחק הרצוג: אני חושב שכולם כאן רואים את טובת ציבור האנשים עם מוגבלויות בארץ מעל ומעבר, בוודאי בוועדה הזאת ובמנהיגות של חיים כץ.
יצחק הרצוג: תכף נדבר על זה אבל זאת נקודה שצריך לטפל בה, אבל לכן לא למנוע מהעלאת שכר המינימום.
יצחק הרצוג: שכר המינימום חייב לעלות.
יצחק הרצוג: והוא מוצדק והוא נכון והוא ישנה את חלוקת ההון בחברה הישראלית כי הגיע הזמן שזה יקרה.
יצחק הרצוג: לגבי ציבור האנשים עם מוגבלויות הנזקקים.
<קריאה: גם הקשישים.
יצחק הרצוג: אמרתי, כל מי שנזקק.
יצחק הרצוג: אכן זה נושא משמעותי שיצטרך לבוא לידי תיקון בתגבור של מערך התמיכה הסוציאלי, דהיינו רשת הביטחון בקצבאות ובסיוע אבל זה לא גורע מן העובדה שאדם, כמו שכבר צוין ואני לא אחזור כדי לא להאריך, יתפרנס בצורה כל כך דלה ויצליח לצוף מעל פני המים עם התא המשפחתי שלו ואז אנחנו רואים את התוצאה החלופית שהיא תורים ערב פסח, ערב ראש השנה וערב שבת בעמותות מזון, תופעה בלתי מתקבלת על הדעת.
יצחק הרצוג: לאחר קיצוץ דרסטי בקצבאות שאירע בממשלה הזאת, אנחנו יודעים שהעוני גדל ואי לכך מי שעובד, צריך לקבל את הראוי לו.
יצחק הרצוג: בזיעת אפיו יוציא לחם באמצעות שכר ראוי והולם.
<שמחה בניטה: יושבת ראש עמותת מזון וחברת פורום ארגוני הנכים.
<שמחה בניטה: שר הרווחה יודע על המאבקים שלנו בהעלאת השר"ם.
<שמחה בניטה: השר"ם, כפי שאתם יודעים, זאת הקצבה שממנה אנחנו משלמים את המשכורת לעובדים הזרים.
<שמחה בניטה: העובדים הזרים, באופן אוטומטי, מיישרים קו עם האוכלוסייה הישראלית והמשכורת שלהם עולה בהתאם לשכר של האוכלוסייה הישראלית.
<שמחה בניטה: איך אתה רוצה להעלות את שכר המינימום, 4,300 שקלים, כאשר הקצבה שלנו נשחקה לפחות מ-2008, עת עשינו הפגנה מול המשרד שלך, כאשר עד היום, שש שנים, אין העלאה בקצבת השר"ם.
<שמחה בניטה: אנחנו צריכים לשלם מאותה קצבה את הביטוח הרפואי שלהם, ביטוח לאומי, דמי הבראה וכולי.
<שמחה בניטה: מה שאתם מעלים במשק, אתם מיישרים קו עם השכר של העובדים הזרים.
<שמחה בניטה: יקום קו לעובד ויישר קו גם עם פנסיה, כמו שעשו לנו, ועם הפיצויים.
<שמחה בניטה: אני חושבת שמוצדק מאוד להעלות לאוכלוסייה, אבל באותה נשימה אתה חייב לחשוב שיש לך כאן אוכלוסייה של למעלה משישים-שבעים אלף קשישים ונכים שמעסיקים עובדים זרים ולהם לא יהיה מאיפה להוסיף את הכסף הזה.
<שמחה בניטה: אם אתה רוצה להעלות את שכר המינימום, תעלה את קצבאות הנכות, תעלה את קצבת השר"ם ותאזן את זה.
<שמחה בניטה: אז נסכים עם מה שאתה עושה.
חיים כץ: שמחה, דיברת דברי טעם.
חיים כץ: יש צדק גדול בדבריך.
חיים כץ: אני מודיע לך שיש צדק גדול בדבריך אבל אלה שנזקקים, הנכים שנזקקים לשירותים של עובדים זרים, צריך לטפל בשכר שלהם.
אילן גילאון: שנים אנחנו מבקשים להעלות את גובה הקצבה.
חיים כץ: תודה רבה על דבריך.
חיים כץ: הארת כאן כמה נקודות והאנשים שמעו.
חיים כץ: היה טעם גדול בדבריך.
רינה פרנקל: תודה רבה אדוני היושב ראש.
רינה פרנקל: גם אני וגם מפלגת יש עתיד בטוחים ששכר מינימום אמור לעלות.
רינה פרנקל: אי אפשר להתקיים ממשכורת בגובה 4,300 שקלים בחודש ומ-23 שקלים לשעת עבודה.
רינה פרנקל: לצורך כך, יושב ראש המפלגה יאיר לפיד נפגש עם יושב ראש ההסתדרות ביום שישי והם דנו על כך שאמורה להיות עלייה בשכר המינימום.
רינה פרנקל: קודם כל צריך לטפל בעובדים ובתנאי עובדי קבלן.
רינה פרנקל: אלה אנשים שנפגעו ביותר מאי צדק בחברה הישראלית.
רינה פרנקל: דבר שני.
רינה פרנקל: אני חושבת שיחד עם זאת העלייה צריכה להיות הדרגתית כי עלייה חדה תביא לפיטורי עובדים ופיטורי עובדים יביאו לאבטלה.
רינה פרנקל: מי כמוני יודעת שמובטלים זה המצב הקשה ביותר שיכול להיות ואין יותר קשה מאשר להיות מובטל שלא יכול למצוא עבודה אפילו בשכר מינימום כאשר אז הוא משתכר אפילו פחות משכר מינימום.
תמר זנדברג: איך הגעת למסקנה הזאת?
רינה פרנקל: אני עבדתי במשך עשרים שנים בשירות התעסוקה וראיתי מול עיני מובטלים.
רינה פרנקל: אלה מובטלים שמפוטרים ממקומות העבודה ולא מוצאים תעסוקה בעתיד כי הם מאבדים מקום פרנסה וזה הדבר החשוב ביותר לכל אלה שיש להם יכולת לקום בבוקר וללכת לעבודה.
רינה פרנקל: מעסיק לא יוכל לשלם שכר גבוה ולהישאר באותם תנאים.
רינה פרנקל: יותר מכך, עלייה חדה יכולה להביא גם ליוקר המחיה.
חיים כץ: אנחנו ניתן למעסיקים לדבר.
חיים כץ: דרך אגב, הם בעד העלאת שכר המינימום.
רינה פרנקל: גם אני חושבת שכן צריך להעלות.
מיכל בירן: טוב שאת דואגת להם.
רינה פרנקל: כן צריך להעלות אבל בצורה הדרגתית.
רינה פרנקל: ביום שני יושב ראש ההסתדרות נפגש שוב לפגישה משולשת עם יאיר לפיד ועם יושב ראש התאחדות התעשיינים.
חיים כץ: יום שני זה היום.
חיים כץ: היום הם ייפגשו.
רינה פרנקל: היום.
רינה פרנקל: בהידברות כן צריך לפתור את כל הבעיות ולא להכריז על שביתה כי שביתה זה דבר מאוד כבד למשק.
חיים כץ: מוטי שפירא.
חיים כץ: לפרוטוקול, שים את ההגדרה שלך.
<מוטי שפירא: מנכ"ל לה"ב, לשכת העצמאים והעסקים בישראל.
<מוטי שפירא: זאת לא שאלה של בעד או נגד שכר מינימום ולא שאלה של בעד או נגד השביתה.
<מוטי שפירא: כולנו בעד הגדלת השכר ואת הרווחים של המעסיקים.
<מוטי שפירא: כולנו בעד.
<מוטי שפירא: השאלה היא איך הגענו למצב הזה מבנית במשק, השאלה אם העלאת שכר המינימום תשנה את המבנה של המשק, השאלה היא אם העלאת שכר המינימום – ואנחנו לא בעדה, אמרת את זה גם אתה בפתיחה – לא תגרום למצב שיהיו לנו בעתיד את הדור החדש של שכר מינימום אבל בסדרי גודל יותר גדולים.
<מוטי שפירא: למה אני אומר את כל זה.
<מוטי שפירא: יושבים כאן רוב חברי הכנסת שרובם בשנים האחרונות מדברים, בצדק, כל הזמן על עסקים קטנים ובינוניים.
<מוטי שפירא: חברים, בואו נשים את הדברים על השולחן, בעיקר אחרי שקראתי הבוקר את הכתבות המזעזעות על חברות ממשלתיות.
חיים כץ: אתה מאמין?
חיים כץ: אין שם שמץ של אמת.
<מוטי שפירא: איפה שם?
חיים כץ: בכתבה.
חיים כץ: בכתבה כתוב עלי.
<מוטי שפירא: לא עליך.
חיים כץ: אם קראת, כתוב שדיברתי עם דירקטורים וניסיתי להשפיע.
חיים כץ: לא נפגשתי ולו גם עם דירקטור אחד ולא דיברתי עם אחד מהם.
<מוטי שפירא: אני לא נכנס לזה.
חיים כץ: כתבות מטעם אורי יוגב.
חיים כץ: הוא מכתיב לעיתונאים.
חיים כץ: הלוואי והעסקים הקטנים היו כך.
<מוטי שפירא: בדיוק.
<מוטי שפירא: אני לא שם.
חיים כץ: שבעים מיליון שקלים ליום.
<מוטי שפירא: נכון.
אילן גילאון: אורי יוגב הוא אחד המומחים הגדולים.
<מוטי שפירא: אני לא שם וזה לא הנושא.
<מוטי שפירא: אני לא ראיתי איזה מחקר יסודי ומסודר של מרכז המחקר והמידע של הכנסת שמסביר את ההשלכות של זה.
<מוטי שפירא: אנחנו צריכים לדאוג שאם תהיה העלאת שכר מינימום, לא יהיה המשבר המבני הבא.
<מוטי שפירא: אני עוזב כרגע את הסקטור הציבורי ואני עוזב כרגע את עובדי הקבלן.
<מוטי שפירא: אני אתן לכם נתונים, אם תרצו, אבל לא עכשיו.
<מוטי שפירא: הנתונים המרכזיים שבעיית הפריון במדינת ישראל שהיא תוצאה של שכר נמוך היא באותם עסקים קטנים ובינוניים שרוב חברי הכנסת כאן מדברים עליהם כל הזמן.
חיים כץ: אצלכם בעסקים יש תוספת השלמת הכנסה?
<מוטי שפירא: אני לא חושב.
חיים כץ: במגזר הציבורי אין גם שכר מינימום.
<מוטי שפירא: אני יודע.
<מוטי שפירא: אני מכיר את זה.
חיים כץ: מי שנראה שהוא עם שכר מינימום, אומרים לו שהוא לא יצא ממנו 15 שנים.
חיים כץ: נותנים לו תוספת השלמת הכנסה ולא נותנים לו לצמוח מעל שכר המינימום.
חיים כץ: הפטנט של הרמייה הזאת צריך להיפסק.
חיים כץ: השכר התחילי צריך להיות שכר מינימום.
חיים כץ: אם ההסתדרות מביאה הסכם קיבוצי, שכר המינימום הזה צריך להתעדכן ולא שתוספת השלמה יורדת.
חיים כץ: שמע, אנחנו משקרים אחד את השני.
איתן כבל: זאת אפילו לא העלאה.
<מוטי שפירא: אני רוצה להשלים דבר אחד ולומר גם לקראת המשא ומתן שנפתח היום.
<מוטי שפירא: צריך לראות את זה בראייה קצת יותר רחבה.
<מוטי שפירא: הרי אף אחד לא מתנגד להעלאת שכר מינימום.
<מוטי שפירא: צריך לראות את זה בראייה יותר רחבה ואני מקווה שבישיבות שלכם היום יעלו כלים נוספים כדי לא ליצור את הדור הבא ולא ליצור את המצב שחלק מהמעסיקים הקטנים והעצמאים הקטנים יהיו הדור הבא של שכר מינימום של המעסיקים.
<מוטי שפירא: לכן צריך להסתכל על זה מאוד באחריות וצריך להסתכל על זה בראייה יותר כוללת, ללוות את זה במחקרים של מרכז המידע והמחקר ולהסתכל על אותה קבוצה שחלק גדול מהאנשים מדברים עליה כל הזמן, אותם עסקים קטנים ובינוניים.
<מוטי שפירא: חמישים אחוזים מהעצמאים במדינת ישראל לא מגיעים לסף המס ואלה נתוני ביטוח לאומי ולא שלי והם מעסיקים אנשים.
אראל מרגלית: אם יהיה שינוי, אתה אומר שזה לא יהיה?
<מוטי שפירא: אני לא יכול לפרט את זה כאן עכשיו.
<מוטי שפירא: אתה עוסק הרבה באשראי ובדברים אחרים ואני מקווה שהים המשא ומתן יעלה.
<מוטי שפירא: צריך לראות את זה בראייה כוללת כדי שאם תהיה עליית שכר מינימום, זה לא יגרום לאיזה שבר אלא זה יהיה מלווה בצעדים משלימים.
<מוטי שפירא: אז אפשר לעבור את זה, העובדים יהיו מרוצים, העסקים יהיו מרוצים והכול יהיה בסדר.
אראל מרגלית: אתה אומר שיש כמה צעדים לעסקים קטנים יותר שצריך להשלים אותם.
<מוטי שפירא: צעדים משלימים שצריך להשלים אותם.
מיכל בירן: כל הכבוד על הדיון הזה וכל הכבוד למציעים.
מיכל בירן: שלום ליושב ראש ההסתדרות אבי ניסנקורן.
מיכל בירן: את האמת צריך להגיד והיא ששכר המינימום הוא לא חזות הכול.
מיכל בירן: כנראה שאף אחד מהיושבים סביב השולחן לא היה מסתפק בשכר מינימום, גם לא אם תצליח להעלות באלף שקלים.
מיכל בירן: אף אחד לא היה מאחל את זה לילדים שלו, לא לחברים שלו, לא לבני הדודים שלו.
מיכל בירן: הבעיה המרכזית היא החולשה של העובדים.
מיכל בירן: דבר שכל אחד מגלה על עצמו, למרות שמגיעות מיני זכויות על פי חוקי מדינת ישראל, בסוף, כאשר עובד עומד מול המעסיק שלו לבד, הוא מגלה שמה שכתוב על הנייר זה סיפור אחד, והיכולת שלו לבוא בדין ודברים, זה סיפור אחר לגמרי.
מיכל בירן: אני חושבת שחלק מהביקורת שהייתה על ההסתדרות בשנות ה-70 מוצדקת.
מיכל בירן: שיש מצוקה של עסקים והשכר ממשיך לעלות, זה נכון.
מיכל בירן: זאת בעיה.
מיכל בירן: עובדים, צריך להיות להם גם אינטרס בהצלחה של החברה שהם חלק ממנה אבל מה שקרה כאן בשנים האחרונות זה ניתוק.
מיכל בירן: בזמן שהחברות והחברה הישראלית עולה ומשגשגת ומצליחה, העובדים לא נהנים מזה בכלל, כאילו הם לא משתתפים בהצלחה, כאילו הם לא נותנים את נשמתם ואת זמנם כדי לתרום להצלחה של החברה.
מיכל בירן: באופן טבעי לא היה צריך לחכות למהלך הזה, עם כל הכבוד.
מיכל בירן: חברה שמצליחה הייתה צריכה לרצות לשמר עובדים מרוצים, מוצלחים, הייתה צריכה להעלות להם את השכר.
מיכל בירן: אני אומרת ששכר המינימום הוא לא חזות הכול.
חיים כץ: היא הייתה צריכה לקבע עובדים, לקלוט עובדים לא כתף אל כתף, לא חבילות עבודה, לא להתייחס לעובד כאל חפץ.
חיים כץ: קודם כל מתייחסים לעובד כאל חפץ.
חיים כץ: הוא צריך לקבל סטטוס של עובד, עובד מן המניין, עם יחס, עם אנושיות.
מיכל בירן: ועם גב.
חיים כץ: כן, ועם גב.
מיכל בירן: כאשר עובד הוא עובד מן המניין, גם היכולת של ההתארגנות והיכולת שלו לעמוד ביחד כקבוצה מול המעסיק גדולה וזאת בדיוק הסיבה לכך שכל הצורות הנצלניות האלה נולדו.
מיכל בירן: אני מברכת את ההסתדרות, גם על המהלך הזה וגם על זה שבשנים האחרונות, בארבע-חמש השנים האחרונות, ההסתדרות חזרה לארגן גם את העובדים החלשים ביותר.
מיכל בירן: אני מספרת לאורחים מחוץ לארץ על שביתת סולידריות במדינה בשביל עובדי קבלן, שביתת סולידריות בשביל העלאת שכר מינימום, באיזה מדינות הדבר הזה קורה?
מיכל בירן: שני משפטים אחרונים.
מיכל בירן: לגבי הפעימה הגדולה.
מיכל בירן: אומרים תעשו את זה בחלקים, בפרקים, בפעימות קטנות.
מיכל בירן: אני חושבת שזה לא יהיה יעיל וזה לא יורגש.
מיכל בירן: אם תהיה פעימה אחת משמעותית, גם העובדים ירגישו את ההקלה ממש בחיים שלהם וזה גם יביא לצמיחה.
מיכל בירן: למשק בית שיהיו לו עוד אלפיים שקלים שיביאו זוג הורים, הם לא יכניסו את זה מתחת לבלטות אלא הם יצרכו את הכסף הזה וזה יניע את גלגלי המשק.
מיכל בירן: בדיון הזה יש מישהו שהוא נפקד-נוכח, נוכח-נפקד, איך שלא אומרים את זה.
מיכל בירן: יש שר כלכלה במדינת ישראל שאמור להיות אחראי.
מיכל בירן: אמנם הוא שינה את השם של המשרד שלו אבל במשרד שלו יש גם את נושא התעסוקה.
מיכל בירן: חיים יודע – ואנחנו מטפלים בזה – שכבר יותר מחודש יש שביתה בשירות התעסוקה.
מיכל בירן: לא מקבלים שם טיפול.
מיכל בירן: אני קוראת מכאן לטפל בנושא.
חיים כץ: דבוש.
<יפתח דבוש: בוקר טוב.
<יפתח דבוש: אני מעמותת "שמאלה – שמאל ציוני ישראלי".
<יפתח דבוש: כמו כולנו.
<יפתח דבוש: אנחנו התחלנו בקמפיין כדי לעודד את עליית שכר המינימום ושכר שעה.
<יפתח דבוש: מספר חברי כנסת, בהם איתן כבל, חיליק בר ואחרים, נרתמו לנושא.
<יפתח דבוש: השאיפה שלנו היא להביא למצב שאנשים יוכלו לחיות בכבוד במדינה.
<יפתח דבוש: הרי אף אחד מסביב לשולחן לא באמת חושב שאפשר לחיות ב-23 שקלים לשעה ולהתקיים.
<יפתח דבוש: זה לעג לרש, לעג לעובדים ולעג לציבור.
<יפתח דבוש: אנחנו בעד השינוי ולהגיע לפחות לשלושים שקלים לשעה כדי להשוות פחות או יותר למינימום שקיים בעולם.
<יפתח דבוש: כמובן זה לא יעצור שם, אבל במדרגה הראשונה אנחנו בעד להשוות את זה פחות או יותר למינימום בעולם.
<יפתח דבוש: בסופו של יום ההפחדות שכל הציבור שומע עכשיו על כך שהמשק יקרוס ותהיה אבטלה, בשנים האחרונות שכר המינימום עודכן כמה פעמים וכל ההפחדות האלה היו ועברו ולא באמת קרסה המדינה ולא באמת קרסו עסקים.
<יפתח דבוש: אני חושב שזה מעשה שהוא חשוב.
תמר זנדברג: אני רוצה באמת להתחבר למה שאמר נציג המעסיקים.
<מוטי שפירא: אני לא נציג המעסיקים.
תמר זנדברג: נציג העצמאים.
תמר זנדברג: אני רוצה להתחבר לדבריך לגבי הראייה הרחבה והכוללת.
תמר זנדברג: אני באמת חושבת שצריך להסתכל על הנושא הזה בראייה רחבה וכוללת.
תמר זנדברג: כבר היו העלאות שכר מינימום בעבר, ואני אומרת לכך כמי שהייתה עוזרת פרלמנטרית של מחוקק חוק שכר המינימום הראשון, רן כהן, יחד עם עמיר פרץ.
תמר זנדברג: בעבר שכר המינימום עוגן בהסכמי עבודה ובהסכמים עם ההסתדרות ובשנת 1984 נחקק בפעם הראשונה כחוק ומאז התעדכן ועלה כמה פעמים, כפי שציין חבר הכנסת דב חנין, ובכל עלייה של שכר המינימום קרה הפוך ממה שאתם מזהירים ממנו.
תמר זנדברג: השאלה שלי הייתה שאלת תם.
תמר זנדברג: המובטלים שאת מדברת עליהם, לא היו.
חיים כץ: תסבירי למה זה קרה הפוך.
תמר זנדברג: מפני שלאנשים היה יותר כסף להוציא על סחורות שאותם מפעלים ומקומות שמייצרים סחורות מייצרים אותן והם קנו אותן.
תמר זנדברג: במדרגות השכר האלה, השכר הנוסף, מאתיים שקלים, אלף שקלים, לא הולך למקלטי מס ולא הולך ליכטה או לחסכון אלא הוא יוצא בחזרה במשק באופן מידי, מדי חודש בחודשו.
תמר זנדברג: הוא יוצא בסופרמרקט, בשכר הדירה, במכונית ומניע את גלגלי המשק.
תמר זנדברג: לכן קורה הפוך ממה שאת אומרת.
תמר זנדברג: פשוט הפוך.
תמר זנדברג: לכן השאלה שלי הייתה, כדי ללמוד את הנתונים ואת ההיסטוריה ולראות שכל פעם זה מה שקרה.
אראל מרגלית: זה לא טוב שקונים יותר?
תמר זנדברג: זה מצוין שקונים יותר.
תמר זנדברג: עליית שכר המינימום גורמת לכך שקונים יותר ואז אותם עסקים שמייצרים את אותם הדברים שקונים יותר, מרוויחים.
תמר זנדברג: מזהירים מפני אינפלציה ומפני פיטורים אבל כיום אנחנו נמצאים במצב בדיוק הפוך.
תמר זנדברג: אנחנו נמצאים במצב שנכנסים לדיפלציה, למיתון, אנחנו נמצאים במצב שבו יש פיטורים המוניים לא מעסקים קטנים אלא מתאגידים גדולים, מבנקים וממקומות מן הסוג הזה, והעלאת שכר המינימום רק תעצור ותבלום את המגמות האלה ולא להפך.
תמר זנדברג: דיברנו הרבה – והזכיר את זה גם חבר הכנסת דב חנין - בכנסת ובתקשורת ובכל מקום על יוקר המחיה.
תמר זנדברג: שכר המינימום הוא תנועת מספריים הפוכה של יוקר המחיה.
תמר זנדברג: במקום שהמספריים סוגרים עלינו, הם נפתחים ונפתח פער מאוד מאוד גדול שגם הולך וגדל בין מה שצריך להוציא וחייבים להוציא, והמחירים רק הולכים ועולים, לבין מה שאפשר להכניס, וזה השכר.
תמר זנדברג: תנועת המספריים הזאת היא הרסנית, לא רק לעובדים העניים אלא היא הרסנית לכל המשק, לעסקים, גם הקטנים ובסוף גם לגדולים כי הרי אנחנו אלה שמייצרים את מה שכל האנשים קונים ומי שקונה, אלה משקי הבית.
תמר זנדברג: מילה אחרונה.
תמר זנדברג: אני רוצה להצטרף לשבחים להסתדרות ולהזכיר בהקשר הזה שבשבוע שעבר דנו כאן
תמר זנדברג: בכנסת בהצעת חוק שהמטרה שלה להגביל "שביתות פוליטיות".
חיים כץ: אל תרגיזי אותי.
תמר זנדברג: להפך, אני רוצה להרגיז אותך בנושא הזה.
חיים כץ: דברי עם החבר שלך שיושב לידך.
תמר זנדברג: מה זאת שביתה פוליטית?
תמר זנדברג: שביתה עם אג'נדה.
תמר זנדברג: מהי שביתה עם אג'נדה?
תמר זנדברג: שביתת סולידריות.
תמר זנדברג: מהי שביתת סולידריות?
תמר זנדברג: שביתה שבאה להבטיח את הסולידריות של העובדים המאוגדים וטוב שהם מאוגדים, העובדים שמרוויחים את השכר הממוצע, אלוהים ישמור, ואולי קצת למעלה מזה עם העובדים שלא יכולים לשבות למען עצמם, עם עובדי הקבלן, עם מקבלי שכר המינימום, עם מקבלי השלמות הכנסה ועם העובדים העניים.
תמר זנדברג: אם יש שביתה מוצדקת מזאת, תופענה מיד כי אין.
תמר זנדברג: לכן כל חברי הכנסת מהקואליציה, ההסתדרות, כל הכבוד שהכרזתם סכסוך עבודה על הנושא הזה.
תמר זנדברג: יכול מאוד להיות שבקרוב זה יצא מחוץ לחוק.
תמר זנדברג: אי אפשר להבין ואי אפשר לתפוס דבר כזה.
תמר זנדברג: אדוני היושב ראש, אתה צוק איתן בהקשר הזה.
תמר זנדברג: אנחנו שמים מבטחינו בך.
חיים כץ: זה היה אצלי ביד ולקחתם לי.
<קריאה: יגיע אליך.
תמר זנדברג: נעשה מה שאפשר כדי שיגיע אליך.
תמר זנדברג: אני מברכת את ניסנקורן שהכריז שביתה על הנושא הזה, באמת לראשונה מזה הרבה זמן, ואת חיים על כך שיעצור את הצעת החוק הזאת אבל זה לא יקרה בלי שכולנו נתגייס לנושא הזה ואכן נתגייס.
חיים כץ: שמענו כאן לא מעט אנשים.
חיים כץ: הייתי רוצה לשמוע את נציג האוצר שיושב כאן.
חיים כץ: כמה זמן אתה עובד באוצר?
<רן רידניק: כחמש שנים.
חיים כץ: כמה שנים עוד נשארו לך?
חיים כץ: שלוש?
<רן רידניק: כמה שתחליט.
<רן רידניק: כמה שאתה מעוניין.
חיים כץ: הוותק הממוצע אצל הרפרנטים באוצר הוא שבע שנים.
חיים כץ: גמרו את המילואים והולכים.
חיים כץ: שמעת את ההתרשמות ותסביר לנו.
<רן רידניק: אני לא אסביר.
<רן רידניק: אני אציג את עמדתנו.
<רן רידניק: קטונתי מלהסביר.
<רן רידניק: קודם כל, שלום, שמי רן רידניק, רכז תחום תעסוקה באגף התקציבים באוצר.
<רן רידניק: לגבי שכר המינימום.
<רן רידניק: סוגיית העדכון היא סוגיה בעלת משמעות כלכלית וחברתית גדולה ומורכבת.