GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורנה כהן: כמובן שאנחנו מסכימים עם כל מה שכתוב כאן.
<אורנה כהן: אני בהכשרתי אדריכלית ולמדתי יחד עם חיימוביץ בטכניון שלא היה נגיש ואנחנו יודעים מה זה מקום לא נגיש.
<אורנה כהן: מתוך מצוקות קופות החולים, כשלכל קופה וקופה יש מאות סניפים ולא סניף אחד או שניים, בפרקים הבאים נדבר כי יש אולי אלפי שירותים שמקבלים בקליניקות פרטיות, האם יש מצב שאם יש לנו בעיר מספר מרפאות שרובן או חלקן יהיו מונגשות וזה יצוין באתר האינטרנט שאלה מרפאות מונגשות בהן מקבלים את כל השירותים וכולי?
<אורנה כהן: אם יש מרפאה שאין אפשרות להנגיש אותה, ולא תמיד זה עניין כספי למרות שגם הבעיה הכספית היא רצינית, אלא קיימת מרפאה בשכונה שמשרתת כאלפיים תושבים ואין אפשרות להנגיש אותה כי אין מקום להכניס מעלית וכולי.
<אורנה כהן: עדיין שיוכלו אותם 1,950 מטופלים שיכולים לקבל בה טיפול להמשיך לקבל טיפול ואותם אלה שלא יכולים, יקבלו במרפאה מונגשת את כל מלוא השירותים בסמיכות.
<אורנה כהן: ברגע שאני סוגרת מרפאה כזאת, לא תמיד אני אוכל לפתוח חדשה ואנחנו מכירים את המצוקה.
<אורנה כהן: אני בטוחה שכל הקופות, כל תקציבי הפיתוח, חלק גדול מהם, מופנים עכשיו רק לנגישות.
<אורנה כהן: מופנים ממש לצורכי הנגישות.
<אורנה כהן: אני לא אוכל לפתוח מרפאה חליפית ואז אני פוגעת בשירות של 1,950 מבוטחים כשאני יכולה לתת לחמישים את השירותים במרפאה מונגשת סמוכה.
<אורנה כהן: כדי לא לשפוך את התינוק עם המים, צריך שתהיה לנו ברירה.
מיקי רוזנטל: תעבירו את המרפאה.
מיקי רוזנטל: אני לא מרבה במלים, אבל אני מדויק במה שאני אומר.
אילן גילאון: במצב כזה עוברים דירה.
אילן גילאון: מצוקות קופות החולים, אנחנו מטפלים בהן במישור אחר לגמרי.
אילן גילאון: תאמיני לי שגם מיקי וגם אני עם קופות החולים באש ולא רק במים.
<אורנה כהן: על הנגישות לא קיבלנו אגורה.
<אורנה כהן: אולי צריך לטפל בזה בוועדה אחרת ולקבל בגין זה איזה תשלום.
אילן גילאון: כשהוא יהיה שר האוצר ואני שר הבריאות או להפך, אנחנו נשמח לענות לך על השאלה הזאת.
אילן גילאון: כרגע אין לי תשובה אלא שאנחנו שמים את עצמנו לצדכם.
אילן גילאון: במקרה הזה לפי התחולה ולפי לוח הזמנים, מה שלא יהיה מונגש, קל וחומר מרפאה, יעבור דירה.
אילן גילאון: זה מה יש.
<אתי כהן הדר: אני מקופת חולים לאומית.
<אתי כהן הדר: אנחנו הערכנו את כל פרויקט ההנגשה בכמה עשרות מיליוני שקלים.
<אתי כהן הדר: זה מה שזה עומד לעלות לנו.
<אתי כהן הדר: אנחנו קופה שנמצאת במצוקה תקציבית מאוד גדולה של עשרות ומאות מיליוני שקלים של גירעון בשנה.
<אתי כהן הדר: אנחנו חושבים שזה יהיה לנו קשה מאוד לעמוד בזה.
<אתי כהן הדר: שוב, כמו שאורנה אמרה, אנחנו בעד זה ואנחנו חושבים שזה מאוד חשוב ועובדה שאורנה מלווה את זה.
אילן גילאון: אתן שתיכן מסכימות, אבל אנחנו לא ועדת הנחות כאן.
אילן גילאון: זאת לא ועדת פטורים.
אילן גילאון: אני מבין את זה ולבי אתכם.
אילן גילאון: המקסימום שאנחנו יכולים לעשות זה לעבור אליכם מכללית אבל יותר מזה אני לא יכול לעשות.
<אתי כהן הדר: ההצעה שאורנה הציעה אולי לא להנגיש מרפאה מסוימת.
אילן גילאון: אותו הדיון היה עם הערים הלא איתנות, אלה שצריכות תמיכה.
אילן גילאון: אמרו שאלה ערים מסכנות ואיך הן ינגישו את עצמן.
אילן גילאון: אנחנו כאן קובעים את התקנים איך צריך לעשות את הדברים.
אילן גילאון: המלחמה על הכסף היא בכמה מישורים אחרים.
אילן גילאון: דווקא בתחום הזה יש לנו כמה רעיונות ואפילו יותר טובים מאשר בנגישות, איך צריכים לחלק את זה ומה.
אילן גילאון: אני לא רוצה להתחיל עכשיו לתת הרצאה על מבנה תקציב הבריאות, אבל אתן מכירות את זה יותר טוב ממני.
<אתי כהן הדר: רק לסיים את הנקודה.
<אתי כהן הדר: אנחנו דנים בנושא החשוב הזה אבל חשוב מאוד להתייחס גם לעניין הכסף.
<אתי כהן הדר: אני יודעת שזה לא המנדט של הוועדה הזאת, אבל אני חושבת שכן צריך לקבל תשובות מהממשלה לגבי איך נוכל לממן את זה.
אילן גילאון: אני אשמח להיות בממשלה ולתת לך תשובה, אבל נגישות היא סטייט אוף מיינד.
אילן גילאון: זאת פשוט דרך חשיבה.
אילן גילאון: מי שאדריכל, בוודאי יודע.
אילן גילאון: פעם מאוד השקיעו באסתטיקה ובכיווני אוויר, אבל הנגישות היא הדבר הבסיסי ביותר בתוך העניין הזה, מתוך השקפת עולם שהיא אוניברסלית.
אילן גילאון: אני מבין מה את אומרת ואני מבטיח שאנחנו נילחם בכל הכלים שיש לנו, קודם כל כדי שקופות החולים יקבלו את מה שהן צריכות לקבל כי שם קיים גירעון אימננטי.
אילן גילאון: זה תת תקצוב.
אילן גילאון: זה לא משהו אחר.
אילן גילאון: אנחנו מבינים את זה.
<דניאל גלילי: זה לא הדיון כרגע.
אילן גילאון: נכון, זה לא הדיון.
<דניאל גלילי: כל פעם הנושא הזה עולה מחדש.
<מאיר אברהמי: אנחנו מבקשים את הוועדה המכובדת בכל זאת לקיים דיון בנושא הזה?
אילן גילאון: אין לנו סמכות לזה.
מיקי רוזנטל: אנחנו לא מתכוונים לוותר על הנגישות.
<מאיר אברהמי: אנחנו לא רוצים לוותר.
<מאיר אברהמי: אנחנו חושבים שהנגישות היא דבר נכון.
<מאיר אברהמי: אנחנו חושבים שמקורות המימון, החוק לא מאפשר.
אילן גילאון: כרגע אמרתי שהלוואי שאני הייתי יכול לדון אתך על זה.
<מאיר אברהמי: צריך לקיים דיון עם האנשים הרלוונטיים בצורה מכובדת.
<מאיר אברהמי: מתקבלות כאן החלטות.
<מאיר אברהמי: גם גורמים אחרים שמתקצבים את הנושא צריכים להיות שותפים וצריכים לשבת כאן כדי שכאשר אנחנו מדברים אתם, הם ידעו על מה אנחנו מדברים.
<אורנה כהן: זה סכום שמגיע לעשרות מיליוני שקלים, לפחות אצלנו.
<אורנה כהן: תעשו את המכפלות.
אילן גילאון: צריך להביא לכאן את שר האוצר.
אילן גילאון: בסדר, אבל זה כבר קיים בוועדת הכספים.
אילן גילאון: כל שישה חודשים אנחנו בוועדת כספים ובוועדה הקודמת נעלמו לנו עשרה מיליארד שקלים שזה בעצם האומדן של הדיור הממשלתי לפחות.
אילן גילאון: קופות החולים בתוך העניין הזה וחלק מהתשלום הזה.
<מאיר אברהמי: עדיין הנושא הזה מספיק חשוב.
אילן גילאון: הפוליטיקה קובעת רק בדבר אחד, מי מקבל, כמה ולמה ומי משלם כמה ולמה.
אילן גילאון: לכל אחד יש איזה שהם רעיונות וזה ה-א'-ב' שנקבע.
אילן גילאון: לכן אני אומר לאנשים, צאו פחות לרחובות, לכו יותר לבחירות.
אילן גילאון: זה מה שאני יכול לענות לך לגבי קופת חולים כללית.
<עמאר סבאג': אני מציג כאן היום את פורום בריאות, פורום שמוביל לקידום בריאות אנשים עם מוגבלויות.
<עמאר סבאג': אנחנו כעשרים אנשים מכל הארץ עם נכויות, יהודים וערבים כאחד.
<עמאר סבאג': אנחנו עובדים עם עמותת עלומות, עם מרכז ארגונים לאנשים עם מוגבלויות, בשיתוף פעולה עם עמותת למנע"ל שזה המרכז לחיים עצמאיים בסחנין.
<עמאר סבאג': יש לנו רק הערה אחת.
<עמאר סבאג': נגישות פיזית לאנשים שהם לא מוגבלים פיזית לעומת מגבלה חושית כמו עיוורים וכבדי ראייה כאשר כבדי הראייה צריכים משהו ויזואלי, כתב גדול יותר ועל רקע מרוכז יותר.
אילן גילאון: הוועדה הזאת עוסקת – וזה להבדיל מלממן את הנגישות – בעצם בעבודה סנדלרית.
אילן גילאון: היא צריכה להתאים לכל מוגבלות את היכולת מהמקום שהבן אדם נמצא להגיע לאן שהוא רוצה להגיע כמה שיותר מכובד וכמה שיותר עצמאי.
אילן גילאון: זה מה שאנחנו עושים בכל הדרכים.
אילן גילאון: כאן יושב צוות של מומחים.
אילן גילאון: אנחנו, הפוליטיקאים, רק צריכים להיות המדחף של העניין הזה.
אילן גילאון: אנחנו לא מבינים הרבה במה שאנשי המקצוע מדברים.
אילן גילאון: אני למדתי מחיימוביץ את השיפוע ולקח לי שנים להבין את זה אבל אלה דברים הנדסיים.
אילן גילאון: אנחנו צריכים לאפשר לכל בן אדם להגיע - אם יש לו מוגבלות חושית, אם יש לו מוגבלות קוגניטיבית, אם יש לו מוגבלות פיזית – לאן שהוא רוצה להגיע וכמה שיותר קל וכמה שיותר מכובד.
אילן גילאון: תפיסת העולם שלנו היא שאין דבר כזה אנשים שלא מוגבלים.
אילן גילאון: אנשים הם או מוגבלים או נשאי מוגבלות, בוודאי זה נכון בחברה שהולכת ומתבגרת.
אילן גילאון: אתה יודע, אני תמיד אוהב לספר כמה הנגישות היא אוניברסלית וכמה דבר אחד שטוב לאדם אחד טוב גם לאדם האחר.
אילן גילאון: כאשר אני תמיד רואה שזוג קשישים, זוג אנשים מבוגרים, עולים דרך הרמפה הזאת, דרך השיפוע של ה-12.
אילן גילאון: הם עולים כי זה פחות חד להם מאשר המדרגות.
אילן גילאון: לכן כאן מה שאנחנו צריכים לעשות זה ללכת בהרמוניה כזאת שנגישות של אחד נותנת את השני כאשר אנחנו מתחשבים בכל.
אילן גילאון: אם יש ניגוד בין אוטיסטים לבין קצרי ראייה מבחינת ניגוד חזותי, אנחנו צריכים לפתור את הבעיה הזאת.
אילן גילאון: לכן כל הדברים האלה הם בספקטרום ובסופו של דבר הבעיה נניח של פישוט לשוני, בוא ניקח אותה כדוגמה, זה הדבר שמשותף לכל תושבי מדינת ישראל.
אילן גילאון: כדי שאני אלך הכי רחב שיכול להיות.
אילן גילאון: אנחנו חיים במדינה ששמונים אחוזים מהאנשים לא מבינים מה מדברים אתם ועשרים אחוזים הם עורכי דין שמסבירים להם את הדבר הזה.
אילן גילאון: גם זאת מוגבלות מסוג מסוים.
אילן גילאון: לכן, אני מבקש ממך שתבין את האוניברסליות.
אילן גילאון: אנחנו כרקמה צריכים לעזור האחד לשני להגיע לאן שהוא צריך להגיע.
אילן גילאון: זה שהולך יותר טוב, נשתמש ברגליים שלו, וזה שרואה יותר טוב, נשתמש בעיניים שלו וכך הלאה וכך הלאה.
אילן גילאון: אני מקבל את מה שאתה אומר.
אילן גילאון: נאמר שהמוגבלות הפיזית נראית יותר לעין.
אילן גילאון: בהומור השחור שלנו אנחנו אומרים שהמוגבלים הפיזיים הם האצולה של המוגבלים, כי הם הרבה יותר מיוחסים כי זה מה שרווח לחשוב.
אילן גילאון: חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות נוגע במוגבלות, בשלושת התחומים המובילים: נפשית, קוגניטיבית ופיזית.
אילן גילאון: אלה הם הדברים.
אילן גילאון: אני מאוד שמח שאתה כאן ואני מזמין אותך לישיבות הבאות.
אילן גילאון: שים לב כמה זה אוניברסלי.
אילן גילאון: מוגבלות חותכת הכול.
אילן גילאון: זה אפילו יותר מספורט.
אילן גילאון: היא לא מכירה שפות, היא לא מכירה מדרכות, היא יודעת את השפה של העגלה שעולה עליה ושל מקל העיוורים שצריך לעבור אותה.
מיקי רוזנטל: אתה מסחנין או רק האגודה מסחנין?
<עמאר סבאג': לא.
<עמאר סבאג': אני לא מסחנין.
<עמאר סבאג': אני מפקיעין.
<עמאר סבאג': לקח לי כמעט ארבע שעות כדי להגיע לכאן.
אילן גילאון: אתה רוצה שאת הישיבה הבאה נעשה בפקיעין?
אילן גילאון: אמרו לי שיש שם מסעדה מצוינת.
<עמאר סבאג': ברוך הבא.
<עמאר סבאג': אתה יכול לקיים אותה גם בבית שלי.
אילן גילאון: בעניין הנגישות אנחנו לא מסיימים לעולם.
אילן גילאון: השמים הם הגבול וגם אותם צריך להנגיש.
<עמאר סבאג': משפט אחד, אם תרשה לי.
<עמאר סבאג': לגבי פסי המנחה.
<עמאר סבאג': יש לזה הרבה סוגים ויש סוגים שהם בכלל לא מובלטים.
<עמאר סבאג': יש פסים שלא בולטים ואתה לא מרגיש אותם ברגליים.
אילן גילאון: כאן נשמע את נורית שתענה על השאלה.
אילן גילאון: אני לא יודע לענות.
<נורית ניישטט: אם אתם רוצים, אני יכולה לענות.
<נורית ניישטט: יש שלושה טיפוסים של סימן מוביל.
<נורית ניישטט: כאשר יש אפשרות לא לשים את הסימן הפיזי המוביל.
<נורית ניישטט: כאשר יש אלטרנטיבה מחוץ לבניין וגם בתוך הבניין, אפשר לא לשים אותו אבל מוכרח שיהיה משהו או טיפוס ראשון או טיפוס שני או טיפוס שלישי או טיפוס קולי.
<נורית ניישטט: יש לפחות ארבעה טיפוסים.
<עמאר סבאג': הטיפוס הקולי הוא הכי טוב אבל הוא עולה הרבה כסף.
<קריאה: זה עולה פחות.
<קריאה: הסטייפ-היר, זה פשוט מאוד.
<שמואל חיימוביץ': הנקודות שמעלה מר סבאג' הן במקום.
<שמואל חיימוביץ': הנושאים האלה מטופלים לכל אורך החקיקה וכדאי להכיר את זה.
<שמואל חיימוביץ': גם פה הם יקבלו ביטוי בהמשך עת ידברו על נגישות השירות.
<נורית ניישטט: כן.
אילן גילאון: תודה לכולכם.
חיים כץ: צהריים טובים, היום יום שני בשבוע, 3 בנובמבר 2014, אני מתכבד לפתוח את ועדת העבודה, הרווחה והבריאות - בנושא:
חיים כץ: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מדמי ביטוח לחיילים משוחררים), התשע"ד-2014, של חבר הכנסת אלעזר שטרן.
אלעזר שטרן: אני חושב שיש בהצעה הזאת דבר בסיסי.
חיים כץ: תסביר אותה.
אלעזר שטרן: החיילים שלנו, או מי שעושה שרות לאומי משמעותי של שנתיים, משתחרר מהשרות, עוד לא מספיק לזוז שמאלה, ימינה, מתחילים להפיל עליו את הנושא של הביטוח הלאומי.
אלעזר שטרן: מניסיון, וממפגש עם הרבה אחרים, האנשים עוד לא מכירים, לא ערים למה זה חיים באזרחות, ונופלים עליהם התשלומים.
חיים כץ: הרבה יותר חמור, אגיד לך למה.
חיים כץ: הבן שלי שירת ארבע שנים בצבא, ארבע שנים משרתים, כפי שאתה יודע, אלה שחתמו קבע, הם חתמו קבע בגלל שהם היו קצינים.
חיים כץ: קבע ראשוני היה קצין, שירת, וכמו כל הלוחמים נסע לחו"ל.
חיים כץ: שנה וחצי בחו"ל, אני מקבל הודעה שהוא הוא חייב ביטוח לאומי צמוד, ערמה, אמרתי, הילד לא בארץ, בארצות הברית.
חיים כץ: ביום שהוא השתחרר, שלושה ימים אחרי זה עלה למטוס, היה בחו"ל.
חיים כץ: כאשר קיבלתי את ההודעה, את תשלום ביטוח הלאומי הוא היה עדיין בחו"ל.
חיים כץ: אמרתי, הם התבלבלו, אז הם לא התבלבלו.
חיים כץ: הסבירו לי שמשלמים ביטוח לאומי, והוא צובר זכויות, ואם קורה לו משהו בחו"ל, מביאים אותו, ולא מביאים אותו, וכן הלאה.
חיים כץ: גם אני כאשר זה הגיע וזה נגע לי, אז כמו אותו חייל שאתה מספר לא ידעתי.
רינה פרנקל: זה היה אצל כל אחד שהיו לו חיילים בבית, וכל אחד באמת מקבל מכתבים מהביטוח הלאומי.
חיים כץ: לכמה זמן אתה רוצה לפטור אותם?
אלעזר שטרן: אני חשבתי שלושה חודשים.
חיים כץ: סליחה, שם.
אלעזר שטרן: היושב ראש, אנחנו הולכים בין הרצוי למצוי, כמובן שהסיפור - - -
חיים כץ: מה סיכמתם בוועדת שרים?
אלעזר שטרן: שלושה חודשים ביטוח לאומי פטור.
חיים כץ: בסדר, זה מה שסיכמתם.
חיים כץ: אין אוצר?
<נעה בן שבת: הוא מסר הודעה לגבי העלות.
<כרמית נאור: אדוני היושב ראש, אני הבנתי מנציג האוצר שמי שאמור להביע את עמדתם זה נציג משרד הבריאות, שהם ביקשו מנציג משרד הבריאות להביא את עמדתם.
חיים כץ: סליחה, אתה נציג משרד הבריאות?
<רני פלוטניק: כן, אני נציג משרד הבריאות.
חיים כץ: קיבלת בקשה ממשרד האוצר לייצג אותם?
<רני פלוטניק: לא ידוע לי על בקשה של האוצר.
<רני פלוטניק: אני פה בשביל לייצג את משרד הבריאות.
<רן מלמד: זה בדרך - - - כלכלית למשרדי הממשלה.
אלעזר שטרן: אדוני היושב ראש, יש לי מכתב מהאוצר אם תרצה.
חיים כץ: 5 מיליון, אז זה לא תקציבי.
חיים כץ: ברגע שזה 5 מיליון, הצעת החוק היא לא תקציבית.
חיים כץ: מעל 5.8 זה תקציבי, זה משהו דרמטי.
חיים כץ: למה זה דרמטי?
חיים כץ: מפני שלהצעת החוק התקציבית אתה צריך רוב של 50, אם הצעת החוק היא לא תקציבית אז אתה צריך רוב של אחד, זה הצעת חוק לא תקציבית.
חיים כץ: במכתב של האוצר הם מודיעים, הצעת החוק הזאת היא לא תקציבית, זאת אומרת, אתה לא גולש מעבר לשלושה חודשים.
<נועה בן שבת: מה גם שהם לא התנגדו.
חיים כץ: גם לא התנגדו לשלושה חודשים.
אלעזר שטרן: כן, הם לא התנגדו.
חיים כץ: זאת אומרת, מצב הביטוח הלאומי טוב.
חיים כץ: נציגת הביטוח הלאומי, בואי וספרי לנו.
<כרמית נאור: אדוני היושב ראש, עמדת מינהלת המוסד הייתה בוועדת השרים שזה לא צריך להינתן באמצעות פטור בביטוח הלאומי, אלא באמצעות מנגנון אחר דרך - - -
חיים כץ: העמדה שלכם לא מעניינת, מה אתם אומרים עכשיו?
חיים כץ: ועדת השרים החליטה שזה יינתן מהביטוח הלאומי.
<כרמית נאור: אני לא אמרתי שאנחנו מתנגדים.
<כרמית נאור: אני רוצה רק לתת את התמונה המלאה על מנת שתהיה בפני הוועדה הנכבדה.
<כרמית נאור: אנחנו מדברים על תשלום של 166 שקלים שמחויב בו מי שהשתחרר משרות צבאי או שרות לאומי, שהוא מורכב מ-103 שקלים ביטוח לאומי, ו-63 שקלים לדמי ביטוח בריאות.
<כרמית נאור: סליחה, הפוך, 103 בריאות, 63 ביטוח לאומי.
חיים כץ: מה זה ביטוח בריאות?
<כרמית נאור: דמי ביטוח בריאות על פי חוק ביטוח בריאות.
חיים כץ: הבן-אדם לא עובד.
<כרמית נאור: נכון, גם אדם שאינו עובד מחויב בתשלום.
חיים כץ: הוא לא רוצה לעשות ביטוח בריאות, הוא לא עושה ביטוח בריאות.
חיים כץ: למה הילד שלי שהיה בחו"ל, אמרו לו אתה משלם רק ביטוח לאומי בלי בריאות.
<דני זקן: מנהל אגף הביטוח והבריאות במוסד לביטוח לאומי.
<דני זקן: סליחה, אמרו לו שהוא ישלם רק ביטוח לאומי.
חיים כץ: זאת אומרת מה שאתה אומר לי עכשיו שאמרו לו ביטוח לאומי, זה כלל בריאות?
<דני זקן: ודאי.
<דני זקן: יש סכום מינימום שקבוע בחוק, מינימום של דמי ביטוח בריאות שזה 103 שקלים, וסכום מינימום של 63 שקלים ביטוח לאומי למי שלא עובד.
חיים כץ: אלעזר, אתה מבין מה שהיא אומרת.
חיים כץ: היא אומרת, תשמע, הצעת החוק שלך הסכמנו לה, אנחנו גם לא מתכחשים.
אלעזר שטרן: 100 שקל לחייל.
חיים כץ: כמה זה ביטוח לאומי לחודש?
<דני זקן: 63 שקלים, כלומר, אם אנחנו מדברים על החוק שיעבור במתכונת הקיימת, זה אומר שמצד אחד יהיה פטור של 63 שקלים בחודש.
חיים כץ: כפול שלוש – 190 שקלים.
<דני זקן: מצד שני, אנחנו נשלח חיובים לאותם חיילים משוחררים על 103 שקלים, אז מן הסתם לא יבינו מה רוצים מהם.
חיים כץ: אם הוא בחו"ל איך תחייב אותו על מס בריאות?
<דני זקן: ודאי, מכוח החוק.
<דני זקן: כל עוד הוא תושב ישראל, הוא חייב גם במינימום של דמי ביטוח בריאות, הוא ממשיך להיות חבר בקופת חולים.
חיים כץ: אין משרד אוצר.
חיים כץ: אני רוצה להבין פה משהו.
<נועה בן שבת: משרד אוצר אומר אנחנו - - -
חיים כץ: כאשר משרד אוצר אומר חמישה מיליון שקל, הוא מתכוון שהביטוח הלאומי כולל את מס הבריאות?
<וילמה מאור: לא, תסתכל על הפיסקה הזאת.
<וילמה מאור: "כאשר הוא כולל את הבריאות, הוא מגדיר את זה 10 מיליון".
חיים כץ: והוא אישר את זה כולל ל-10 מיליון?
<נעה בן שבת: הוא מתנגד, הוא אמר שהם מתנגדים לתוספת.
רינה פרנקל: זה לא יכול להיות 10 מיליון, כי זה 100 שקלים, וזה 60 שקלים - איך זה פי שתיים?
<כרמית נאור: הערכת עלות שלנו הייתה 15 מיליון, כאשר שליש דמי ביטוח לאומי, שני שליש דמי ביטוח בריאות, זו הערכה בלבד.
חיים כץ: אדוני המחוקק, למה התכוון המשורר בהצעת החוק שלו?
חיים כץ: מה אתה רוצה לעשות?
חיים כץ: אני פה על מנת לעזור לך.
חיים כץ: אתה יודע למה אני רוצה לעזור לך?
חיים כץ: אנחנו שכנים, טוב שכן טוב מאח רחוק.
אלעזר שטרן: אני צריך לומר פה שני דברים.
אלעזר שטרן: על פניו נראה לי שמה שגם אתה ציינת את החוויה הזאת, ששלושה חודשים אחרי שחייל משתחרר צריך לתת לו - אני שחשבתי על הביטוח הלאומי, אני מודה שלא חשבתי על ביטוח הבריאות, כפי שהיושב ראש פה לא חשב על ז.
אלעזר שטרן: שלושה חודשים תן לו להתאושש, הבן-אדם רק יצא.
חיים כץ: עם מי סיכמת את הצעת החוק הזו?
אלעזר שטרן: עם האוצר.
אלעזר שטרן: שם בסיכום לא הבנתי את הביטוח הבריאות.
חיים כץ: אני לא חושב שזה רציני לחוקק חוק על 190 שקל.
אלעזר שטרן: אגיד מה אני מציע, תגיד לי אם זה הגיוני.
אלעזר שטרן: אני חושב שהרעיון היה יותר על שלושה חודשים מאשר הכסף.
אלעזר שטרן: אני חושב שמי שנותן שלוש שנים למדינה כשהוא יוצא החוצה, תן לו טיפה, לפני שהמדינה מתנפלת עליו.
חיים כץ: תעשה חודש.
חיים כץ: זה לא רציני, אגיד לך למה זה לא רציני, מפני שהוא יקבל בכל זאת הוראת תשלום.
חיים כץ: אז לא נתת לו שלושה חודשים, נתת לו הנחה.
חיים כץ: אגיד לך למה זה לא טוב לך - גילוי נאות.
חיים כץ: בזמנו הקמתי סיעה בהסתדרות, שקראו לה סיעת "עוז", אנחנו היינו מעורים בנושא הפנסיה.
חיים כץ: הגמלאים בעבר כאשר היה תוספת יוקר, היו מקבלים הצמדה, השכר שלהם, הגמלה הייתה צמודה למדד.
חיים כץ: מתי היו מצמידים למדד?
חיים כץ: מתי שהיה משולם תשלום תוספת יוקר.
חיים כץ: אבל הייתה נוסחה איך מחשבים תוספת יוקר?
חיים כץ: זה היה מדד מינוס חצי אחוז לחודש, והיית צריך להגיע לאחוז מסוים של מדד.
חיים כץ: אז לא הגיעו למדד ולא עדכנו את הגמלאות, למרות שהיתה אינפלציה.
חיים כץ: אז באנו ואמרנו, בכל תאריך של פרסום אחת לשנה של המדד, ישולם שקל אחד תוספת יוקר.
חיים כץ: גם כאשר לא צריך לשלם תוספת יוקר, ישולם שקל אחד של תוספת יוקר, ואז הגמלאים היו מקבלים את מלוא ההצמדה למדד.
חיים כץ: השקל היה פותח את המפתח והם היו מקבלים את מה שהם רוצים.
חיים כץ: אתה יודע כמה קללות קיבלנו?
חיים כץ: הגמלאים קיבלו את הקצבה, והיו 300 אלף, היו 2 מיליון של עובדים שבאו ואמרו אתם צוחקים עלינו?
חיים כץ: אנחנו מחכים שנתיים, אתה נותן לי שקל?
חיים כץ: אז הייתי צריך ללכת ולהסביר שאני נותן לו בשביל הגמלאים.
חיים כץ: לכמה הספקתי להסביר ל-50 אלף?
חיים כץ: מיליון תשע מאות וחמישים קיללו, לא הצלחתי להסביר להם.
חיים כץ: גמלאים קיבלו וקיבלו.
חיים כץ: מה שאתה עושה פה, אין בזה כלום - למה?
חיים כץ: אתה תוריד לו את ה-63 שקלים, הוא יקבל את ה-100 שקלים.
חיים כץ: הוא יקבל את ה-100 שקלים, הוא לא ישלם את ה-100 שקלים למה הוא לא יודע.
אלעזר שטרן: דרך אגב, הוא מקבל את זה יחד?
<דני זקן: כן, תשלום אחד.
חיים כץ: הוא לא יודע, אז מה הועילו חכמים בתקנתם?
אלעזר שטרן: שתי אפשרויות.
אלעזר שטרן: מקובל עליי שיותר טוב כמה זמן הוא לא יקבל שום תלוש.
אלעזר שטרן: כאילו אתה אומר חודש זה באותה עלות תקציבית, תלך על חודש, ויש לך עלות תקציבית שנתנו, יכול להיות בהקשר הזה.
אלעזר שטרן: אפשרות אחרת, אולי האוצר יהיה מוכן ללכת ל-3 חודשים.
חיים כץ: תחזור לאוצר.
אלעזר שטרן: בכל מקרה חודש להתארגנות יכול להיות שיש, לאותו אחד, נופל ולא נופל עליו, נותנים לו להתארגן.
אלעזר שטרן: ושנית, נחזור לאוצר, נבקש - - -
חיים כץ: שמע, אני מבטיח לך פה, אתה יודע, זה נרשם בפרוטוקול.
חיים כץ: אתה חוזר לאוצר, תעשה לך מידית ישיבה, מידית, לא מושך זמן.
חיים כץ: כדי שנהיה תכליתיים, תחזור לאוצר, תחזור אליי.
חיים כץ: יום שני בשבוע, י' בחשוון, ה-3 לנובמבר 2014.
חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא הצעת חוק הפסיכולוגים (תיקון – הפרת חובת דיווח ופרסום החלטות ועדת המשמעת), של חברת הכנסת מרב מיכאלי וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – הכנה לקריאה הראשונה.
מרב מיכאלי: מדובר בתיקון שנדרש לאחר שנחשפו כמה מקרים.
מרב מיכאלי: האמת היא שצריך לתת קרדיט לצ'יקו מנשה מרשת ב' שהיה הראשון שהביא לעין הציבורית מקרה של אב שהיה בטיפול פסיכולוגי לאורך חמש שנים וסיפר למטפל שלו שהוא מתעלל בשתי בנותיו, והמטפל חשב שטובת הטיפול מחייבת לא לדווח על ההתעללות הזו בבנות.
מרב מיכאלי: אני חושבת שכנראה לכל אחד ואחת, חוץ מאשר שני הנוגעים בדבר שהיו מעורבים בסיפור הזה - ואגב, צריך להגיד, גם יו"ר אגודת הפסיכולוגים חשבה משום מה שהיה ראוי לא לדווח - שבאמת לא צריך להשאיר כנראה את העניין הזה לשיקול דעת של אף אחד ואף אחת.
מרב מיכאלי: חובת הדיווח בעיקרון קבועה בחוק באופן חד-משמעי כעבירה פלילית, ומן הראוי לוודא שבאמת חובת הדיווח מתקיימת כי מדובר בטובתם של קטינות, קטינים, חסרי, חסרות ישע.
מרב מיכאלי: אדוני, אגב, צריך להגיד שאחרי שפורסם הסיפור הזה ואני דיברתי עליו בציבור ניגשו אליי ממש מילולית ברחוב נשים מבוגרות שהיו חשופות לפגיעה מינית במהלך טיפולים ולא העלו מעולם בדעתן להתלונן משום שהיה ברור להן שהדבר לא יטופל.
מרב מיכאלי: אז אין ספק שהחובה שלנו היא להגן על מי שנמצאים במצב כל כך שברירי ונתונים באופן כל כך מוחלט לחסות של בעל מקצוע שנותנים ונותנות בו אמון.
מרב מיכאלי: אנחנו צריכות וצריכים לוודא שאם מתקיימת כזו פגיעה אז המטפל, מטפלת תדווח עליה.
מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד לפרוטוקול שלחוק היו שני חלקים: החלק הראשון – אנחנו ביקשנו לקבוע בצורה מפורשת בחוק שחובת הדיווח יש עליה לא רק סנקציה פלילית אלא גם סנקציה משמעתית.
מרב מיכאלי: זאת אומרת שאי-דיווח הוא גם עבירה משמעתית ולא רק עבירה פלילית.
מרב מיכאלי: המשרדים התנגדו משום שהם אמרו שזה מובן מאליו בחוק ואני אשמח אם הם יציינו את זה לפרוטוקול כי הסעיף הזה לא נכלל בתיקון שלפנינו.
מרב מיכאלי: אני אשמח שאתם תציינו לפרוטוקול שאכן אי-חובת דיווח היא גם עבירה משמעתית ולא רק עבירה פלילית.
מרב מיכאלי: האומנם?
חיים כץ: אחר כך בבית משפט בתשובות של זה הוא יענה.
חיים כץ: עכשיו הוא לא.
חיים כץ: אם הוא ידבר הוא יגיד: האומנם, לא אומנם – בסדר.
מרב מיכאלי: כי חשוב שייאמר לפרוטוקול בדיוק בשביל שלא יהיה הסדר שלילי – זה דבר אחד.
חיים כץ: אמרת את דברייך.
מרב מיכאלי: הדבר השני הוא מה שעומד לפנינו וזה פרסום מסקנות, בעצם החלטת ועדת המשמעת כשיש עבירה משמעתית או גם אם הוחלט אגב שאין עבירה משמעתית, בשני המקרים יש חובה לפרסם את החלטת הוועדה לפי שיקול דעתה עם שם המטפל, בלי שם המטפל.
חיים כץ: למה צריך לפרסם אם אין עבירה?
מרב מיכאלי: אני חושבת שמגיע למטפל אם היתה תלונה נגדו והוחלט שלא היתה עבירה - - -
חיים כץ: ומי יודע שהיתה תלונה נגדו?
מרב מיכאלי: זו שאלה מי היה.
חיים כץ: יום שישי אחד אני שוכב לתומי אחרי שאני מגיע מהכדורגל כשהייתי ילד צעיר ועוד שיחקתי כדורגל בימי שישי, ואני קורא בעיתון שאנחנו, חברי הכנסת שצריכים להחליט בעניין הבנקים – איך אנחנו יכולים להחליט?
חיים כץ: עיתון הארץ, צבי זרחיה ועוד עיתונאי מידיעות שהגיע לשם.
חיים כץ: שם אני קורא עליי שיש לי שבע מכוניות משועבדות ושתי דירות משועבדות.
חיים כץ: אני מצלצל לצבי זרחיה ואני אומר לו: תשמע, אין לי אף אוטו.
חיים כץ: דרך אגב, הדירות הן באזור טוב?
חיים כץ: לפחות שאני אדע.
חיים כץ: אני אומר לו: אין לי אף אוטו.
חיים כץ: יש לי אוטו של הכנסת, לאשתי יש אוטו בבעלותה.
חיים כץ: שנינו גרים לבד, הילדים פרחו מהקן.
חיים כץ: אין לנו מכוניות, מאיפה הבאת שבע מכוניות?
חיים כץ: הוא אומר לי: אני אבדוק.
חיים כץ: הוא חוזר אליי ואומר לי: יש לך.
חיים כץ: אמרתי לו: מאה אחוז, ביום ראשון אני הולך ומגיש תביעה נגדך על שקל לבית דין לתביעות קטנות שאתה לא עיתונאי טוב.
חיים כץ: במוצאי שבת צלצל אליי ואמר לי: התברר לנו שטעינו.
חיים כץ: ביום ראשון שמו תמונה עם התנצלות שלזה אין שבע מכוניות, אין לו זה, אין לו זה וזה.
חיים כץ: אלה שקראו ביום שישי ולא קראו ביום ראשון אמרו: וואלה, זה מושחת – שבע מכוניות, סוחר רכב, גם חבר כנסת, דירות, גנב.
חיים כץ: אלה שקראו ביום ראשון ולא קראו ביום שישי אמרו: וואלה, זה מאפיונר.
חיים כץ: אם היה כתוב ביום שישי וכבר מתנצלים עם תמונה – מאפיונר.
חיים כץ: זה לא מוסיף כלום.
חיים כץ: אם הוא יצא זכאי שלא יפרסמו אותו.
חיים כץ: אם הוא יצא אשם שיפרסמו אותו.
חיים כץ: אם הוא יצא זכאי, עזבי אותו, שלא ינברו לו בחיים.
חיים כץ: הוא רוצה את האנונימיות שלו, הוא רוצה לעסוק במקצוע שלו – עזבי אותו.
חיים כץ: אשם – אני איתך.
<נעה בן שבת: לפי מה שמוצע פה זה שאם נמצא שהתלונה לא מוצדקת אז הפרסום הוא בעילום שם הפסיכולוג - -
חיים כץ: אה, בעילום שם – לא מעניין.
<נעה בן שבת: --אלא אם כן הוא ביקש ששמו יצוין.
<נעה בן שבת: למשל, אם יש שמועות או רכילות שרצה.
חיים כץ: הוא לא יבקש – בסדר.
מרב מיכאלי: היה שווה לשמוע את הסיפור היפה.
חיים כץ: אבל זה סיפור מהחיים.
מרב מיכאלי: שיהיה גם בפרוטוקול של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות שאין לך אף אוטו וגם הדירות לא באזור מי יודע כמה.
חיים כץ: לא, לא היתה לי אף דירה ממושכנת.
חיים כץ: רציתי לדעת אם יש לי אז דירות ממשוכנות.
חיים כץ: לא שאין לי היום, אבל אז לא היה לי ורציתי לדעת אם הן ממושכנות, לפחות אם יש לי דירות אם הן באזור טוב.
מרב מיכאלי: בכל מקרה יש לוועדה סמכות לא לפרסם כל מיני פרטים מטעמים שיירשמו על ידה כשהיא מוצאת לנכון.
מרב מיכאלי: כמובן אנחנו מעלימים.
מרב מיכאלי: זאת אומרת, מכסים את שמו ופרטיו של המטופל או המתלונן, מתלונת.
מרב מיכאלי: אבל גם פרטים אחרים ככל שהיא מוצאת לנכון בשביל להגן היא יכולה לחסות.
חיים כץ: האם אתה רוצה להעיר משהו?
חיים כץ: אורלי אחריך.
חיים כץ: אורלי תקבל פה את רשות הדיבור.
חיים כץ: אפילו ציינתי את שמה לחוק למרות שהיא לא היתה פה.
חיים כץ: אני באופן קבוע – מי שאיננו פה בהצעת חוק שלו, לא מפרסם את שמו ואותך פרסמתי.
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה זה לבוא בגשם הזה דרך הבקעה בכבישים לא מי יודע מה?
אורלי לוי אבקסיס: אין לך מושג איזה גשם תפס אותנו בבוקר בצפון.
חיים כץ: ברכה, תענוג – וואלה שירבו הימים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: כשאתה נוהג לבד זה לא כל כך תענוג.
חיים כץ: מאחר ואני מפרגן לך ואת ראויה, וזה לפרוטוקול, אני חושב שאת חברת כנסת מעולה ואת עושה את עבודתך נאמנה בצורה מקצועית, אז בניגוד לאיך שאני מתנהג פה בוועדה, פרסמתי שאת חתומה על הצעת החוק ובטח תוכלי לדבר.
<ברוך אברהמי: שמי עו"ד ברוך אברהמי.
<ברוך אברהמי: אני היועץ המשפטי של הסתדרות הפסיכולוגים בישראל.
<ברוך אברהמי: אני רוצה להשתמש גם בהזדמנות הזו כדי להגיד שאנחנו בעד חובת הדיווח.
<ברוך אברהמי: הפסיכולוגים בעד חובת דיווח, מכבדים את חובת הדיווח, מקיימים את חובת הדיווח.
<ברוך אברהמי: אם יש מקרה מצער כזה או אחר אז הוא חריג שהוא לא מעיד על הכלל.
<ברוך אברהמי: הוא יוצא מהכלל שמצער מאוד ואומלל מאוד אם זה קורה ואסור שהדברים יקרו.
<ברוך אברהמי: במקום שיש הפרה של חובת דיווח אז זה כן עבירת משמעת – זה המצב.
<ברוך אברהמי: אני רק רוצה להגיד עוד שני דברים.