GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שולי מועלם-רפאלי: הרי זה הדבר הבסיסי בחיים של כל בן אדם מבוגר, שיש לו סיבה לקום בבוקר, לנהל את המשפחה שלו ממקום של מעמד אישי של מי שיש לו עיסוק משמעותי בחיים שלו.
שולי מועלם-רפאלי: אז מה אתם עושים?
שולי מועלם-רפאלי: אתם אומרים בעצם יש לנו פה שירות תעסוקה, שלדעת כולי עלמא – כנראה גם לדעת העובדים – הרי הם בעצמם אומרים: יש מקום לשפר אותו.
שולי מועלם-רפאלי: אבל לא.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו רוצים לשפר אותו במקומות אחרים.
שולי מועלם-רפאלי: לא קיבלנו הסבר למה במקומות האחרים.
שולי מועלם-רפאלי: למה מישהו, שלא גדל בשירות התעסוקה, יידע לענות יותר טוב.
שולי מועלם-רפאלי: אתה רוצה לפתוח מוקד טלפוני, שייתן מענה רק מנהלי?
שולי מועלם-רפאלי: שב עם מי שצריך, הרי אתה מכיר, ראשי המחוזות שלך מכירים, הוועד מכיר – עובדים שהם בהחלט במקום שזהו, שיכול להיות שהמקום הזה של קשר אנושי עם אנשים שבאים לקבל תעסוקה – הוא כבר לא במקום מבחינתם.
שולי מועלם-רפאלי: כמי שהייתה אחות הרבה שנים, עברתי את זה בתור אחות אחראית, שיש אחיות שכבר לא יכולות לקבל ילדים בבוקר.
שולי מועלם-רפאלי: הן עוברות לעבוד ערב, הן עוברות לעבוד לילה.
שולי מועלם-רפאלי: יש לנו בתוך המערכת פתרונות.
שולי מועלם-רפאלי: אז מה אתם באים ואומרים?
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נביא פתרונות מבחוץ.
שולי מועלם-רפאלי: אבל על הפתרונות האלה הנביא בוכה.
שולי מועלם-רפאלי: מיקור חוץ נכשל בכל מקום שבו הוא נכנס.
שולי מועלם-רפאלי: הוא נכשל בשירות שלו, הוא נכשל ביחסים של העובדים, הוא נכשל במקום שהוא נותן לאנשים האלה.
שולי מועלם-רפאלי: בסוף מדובר גם על עובדים.
שולי מועלם-רפאלי: עובדי שירות התעסוקה הם גם עובדים.
שולי מועלם-רפאלי: אז איך שירות התעסוקה בעצם יורה לעצמו ברגל בדבר הזה?
שולי מועלם-רפאלי: ודבר אחרון שאני רוצה להגיד, אני לא הייתי פה במעגלים הקודמים, במעגלי זה ומעגלי זה ואורות זה, וניאו, אני חושבת איך שהוא, שבדיבור בין בני אדם מצליחים להגיע ליותר.
שולי מועלם-רפאלי: עכשיו, פה רוב מי שיושב סביב השולחן הזה הוא מאד מתקדם בטכנולוגיה.
שולי מועלם-רפאלי: הוא לא מאותגר טכנולוגי.
שולי מועלם-רפאלי: כולנו כבר בזה, אבל כשאני מקבלת מכתב, שכשאני שמה עליו סימן שאלה – איך יכול להיות, שארגון מסוים שולח לי 17.5 שנה אחרי שהבעל שלי נהרג, שהם גילו עכשיו שהבעל שלי נהרג והתשובה היא – זה מה שפלט לנו המחשב – זה מה שאתה רוצה שיהיה?
שולי מועלם-רפאלי: זה מה שפלט לנו המחשב?
שולי מועלם-רפאלי: אז מרחב מכוון ומרחב מחשבי ומרחב מתקדם לסוגיו השונים הוא נפלא, כשעומדים מאחוריו בני אדם.
שולי מועלם-רפאלי: ואם אתה תשים בשירות התעסוקה יותר אנרגיות במרחב המכוון – אני לא בטוחה שזה יביא להשמה יותר טובה, שלדעת כולי עלמא - ואתה מוביל את זה בראש - כמו שאמר יושב הראש בהגינות רבה – המטרה של שירות התעסוקה היא השמה טובה יותר לכל העובדים.
שולי מועלם-רפאלי: לכמה שיותר.
שולי מועלם-רפאלי: ודבר אחרון אחרון.
שולי מועלם-רפאלי: בניגוד לחברי מיקי רוזנטל, שעשה הנחה ברשימה, אני ברשותך אגיד שכל רשימת הסניפים שהועלתה פה היא פריפרית.
שולי מועלם-רפאלי: אין פה משהו אחר.
שולי מועלם-רפאלי: לוד, חברים, שהיא במרכז הארץ, היא פריפריה חברתית מן המעלה הראשונה.
שולי מועלם-רפאלי: אז אפשר להגיד שלוד היא במרכז הארץ, אבל כבר מקובל על כל מי שיושב סביב השולחן הזה, שאנחנו מדברים על פריפריה גיאוגרפית ופריפריה חברתית וכל הרשימה הזאת היא פריפריאלית.
שולי מועלם-רפאלי: אז סימן שאלה גדול על מה אנחנו, איזה עוד מקום, איזה עוד מכות ניתן לפריפריה ונחשוב שזה יביא את הגאולה לעם ישראל.
<משה חזות: ובציבור החלש ביותר.
חיים כץ: אדוני, אני לא חושב שקיבלת רשות דיבור.
חיים כץ: זה לידך, גיא, ביקש לדבר.
חיים כץ: בבקשה, לפרוטוקול תגיד מי אתה.
<גיא יפרח: שמי גיא יפרח.
<גיא יפרח: אני סגן ממלא מקום ראש עיריית מעלה אדומים.
<גיא יפרח: אני מודה מאד ליושב הראש ולוועדה שמאפשרת לנו להשמיע פה את הדברים.
<גיא יפרח: ראשית, אני מתחבר לגמרי, יש לנו גם עובדים בשירות התעסוקה במעלה אדומים ואני מתחבר לגמרי עם הרצון כאן שמדובר לא להפריט את השירות ולהשאיר אותו אצל העובדים ולא להעביר אותו למיקור חוץ, אבל לרגע אני רוצה לומר משהו בהקשר של מעלה אדומים והטיפול בתושבי מעלה אדומים.
<גיא יפרח: העיר מעלה אדומים מהווה עיר מחוז לתושבי העיר מעלה אדומים, כמובן יישובי גוש אדומים: קידר, כפר אדומים, נופי פרת, יישובי בנימין מזרח, מגילות, בקעת הירדן; ויש איזו שהיא תפיסה של הממשלה במשך שנים, שבה העיר הזו מהווה עיר מחוז.
<גיא יפרח: גם משרד הפנים נמצא במעלה אדומים, גם הביטוח הלאומי, גם האגודה לתרבות הדיור וגם כמובן שירות התעסוקה.
<גיא יפרח: ואנחנו היינו פשוט בהלם, אדוני יושב הראש, מהעובדה שגילינו שמתכוונים גם להפריט את השירות הזה וגם להוציא אותו מהעיר מעלה אדומים.
<גיא יפרח: אני אומר לכם, אני רוצה גם להגיד משפט על נושא המרחב המכוון.
<גיא יפרח: אני בעצמי משתמש הרבה במרחב מכוון.
<גיא יפרח: חוץ מלהטיס חללית דרך המחשב, אני עושה הכל דרך המחשב, אבל יחד עם זאת - - -
<דורון קרני: גם היום להטיס זה מסוכן, זה יכול להתפוצץ.
<גיא יפרח: כן.
<גיא יפרח: אני היום נמצא במשרד, ולמשרד שלי מגיעים כל יום תושבים מחוסרי עבודה, שמבקשים שאני אסייע להם איך שהוא בנושא הזה.
<גיא יפרח: ואנשים מחוסרי עבודה, וזה חוצה גילאים – צעירים ומבוגרים – רוצים את המגע האנושי.
<גיא יפרח: יש את All Jobs ויש אלף ואחת דרכים היום למצוא עבודה דרך האינטרנט, אבל המגע האנושי הזה, שאתה בא למישהו שאתה מרגיש שדואג לך, שמטפל בך, שמחפש לך מקום השמה שמתאים לך, זה דבר קריטי ואני ממש מבקש מהמשרד הרלבנטי לשקול מחדש ושהוועדה תסייע בנושא הזה – האם להוציא ממעלה אדומים, שהיא עיר פריפריה חברתית - - -
חיים כץ: אף אחד עוד לא מוציא כלום, תירגע.
חיים כץ: אתה בן 18, אתה.
חיים כץ: עשו הגרלה, לוטו, טוטו, נראה כבר איך זה ייגמר.
חיים כץ: רן, בבקשה.
<רן מלמד: אני אגיד קודם כל משפט אחד כמובן על נושא המוקד הטלפוני שכולם מדברים עליו.
<רן מלמד: אני לא יודע אם אנשי שירות התעסוקה דיברו עם אנשי הביטוח הלאומי לאחרונה על המוקד שהביטוח הלאומי מפעיל במיקור חוץ.
<רן מלמד: הם בוכים על כל רגע שהם מפעילים אותו ואני חושב שאם רוצים להקים מוקד - גם אם הוא טכני – זה צריך להיות על ידי אנשים שיודעים מה הם מדברים, ולכן חשוב להשאיר אותו בתוך המערכת.
<רן מלמד: אבל אני רוצה לדבר על משהו אחר, כי המנכ"ל דיבר פה על כך שהם עשו עבודת מטה והם דיברו עם מנהלי המחוזות ועם מנהלי הסניפים.
<רן מלמד: ממה שאני בדקתי – לא הייתה עבודה של שאלות של הקליינטים.
<רן מלמד: אף אחד לא דיבר עם דורשי העבודה – מה המשמעות לגביהם.
<רן מלמד: אני לא יודע אם נעשתה עבודה כלכלית שאומרת מה המשמעות הכלכלית של דורש עבודה, שהוא צריך לנסוע ללשכת התעסוקה שנמצאת רחוק מהעיר שלו.
<רן מלמד: אם נעשתה עבודה כזאת – אני חושב שברוח השקיפות שכולנו מדברים עליה היום – צריכים לבוא בשירות התעסוקה ולהציג את עבודת המטה הזאת.
<רן מלמד: אם נעשה דו"ח, ויש לי הרגשה שהיו יועצים כאלה ואחרים שקיבלו כסף על ייעוץ, על סיוע בייעוץ ארגוני וכדומה.
<רן מלמד: אני חושב שצריך להציג את הדברים האלה ולהציג אותם בצורה שקופה כדי שהציבור יוכל להגיב עליהם, בדיוק כמו שהוא מגיב על תזכירי חוק ועל דברים אחרים.
<רן מלמד: אני חושב שבהקשר הזה צריך להסתכל גם על דורשי העבודה ולא רק פנימה.
חיים כץ: אריאל יעקובי.
חיים כץ: חוזרים להסתדרות.
<אריאל יעקובי: חברי, אדוני יושב הראש, אני לא יודע אם אני צריך להפנות לפרוטוקולים הישנים של הוועדה הזאת, אבל הדברים שמנכ"ל שירות התעסוקה התחיל בהם הזכירו לי בדיחה רעה בארצות הברית.
<אריאל יעקובי: הוא אמר – העובדים הם הנכס היקר ביותר שיש לנו – בואו נמכור אותם.
<אריאל יעקובי: וזה כואב.
<אריאל יעקובי: וזה כואב כי במידה מסוימת זאת שותפות שלנו עם המדינה להחזיק את שירות התעסוקה ולצערי שירות התעסוקה מתנהל היום כאחרון המעסיקים הרעים ואני רוצה רגע להסביר.
<אריאל יעקובי: בשנת 2005 יקירת אגף התקציבים, הגברת אסתי דומיניסיני, באה להסתדרות עובדי המדינה, שכנעה אותי לחתום על המבנה הארגוני האולטימטיבי של שירות התעסוקה, וחתמנו.
<אריאל יעקובי: כולל איפה יהיו לשכות וכל אלה, איפה יהיו המחוזות, וצמצמנו כוח אדם באופן משמעותי.
<אריאל יעקובי: והיא אמרה, והיא באה גם לפה, דרך אגב, והיא אמרה – עם זה אני נותנת את השירות הכי טוב לכמות דורשי העבודה שיש בפנינו.
<אריאל יעקובי: חלפו מספר שנים, בשנת 2008, אם אתם זוכרים בוועדה הזאת, ניסו לאנוס את העובדים להסכים לתכנית רעה מאד, שקראו לה ויסקונסין, והעובדים לא רצו לשתף עם זה פעולה.
<אריאל יעקובי: זה כל חטאם.
<אריאל יעקובי: זה כל עונשנו מאז.
<אריאל יעקובי: יש ניסיון להכתיב לנו כל הזמן תהליכים שבהם יישאר מטה מצומצם של שירות התעסוקה וכל היתר יהיה בקניית שירותים אצל אנשים שייקחו את הכסף.
<אריאל יעקובי: עכשיו בינתיים, משנת 2005, מספר דורשי העבודה גדל.
<אריאל יעקובי: כמות הפקידים שעובדים בהשמת עובדים קטנה ואנחנו היום נותנים פקיד מול אלף דורשי עבודה.
<אריאל יעקובי: ובועז, בצדק, מתגאה באיכות של העובדים האלה, כי אנחנו עושים יותר השמה.
<אריאל יעקובי: בשירות התעסוקה עשיתי תקדימים שבאו אלי אנשים ואמרו – איך העזת לעשות את זה.
<אריאל יעקובי: שכר העידוד בשירות התעסוקה לא מושפע מתשומות בלבד, רק מתפוקות.
<אריאל יעקובי: זאת אומרת שאם פקיד שירות התעסוקה לא מצליח להוכיח שהוא מצא מקום עבודה לדורש העבודה – הוא לא מקבל על זה שכר עידוד.
<אריאל יעקובי: עכשיו באים, לאחרונה, אומרים לי תשמע, אנחנו לא הצלחנו להעביר בוועדת העבודה והרווחה את תכנית ויסקונסין - - -
חיים כץ: זה כמו לעורכי דין – נותן תשלום רק על הצלחות.
חיים כץ: אתה גוזר קופונים על הצלחות.
חיים כץ: לא כל עורכי הדין מסכימים לעבוד ככה.
<אריאל יעקובי: אתה רואה, יש עובדי מדינה טובים שרואים - - -
חיים כץ: כי הם צריכים להתפרנס.
<אריאל יעקובי: אנחנו רואים בעבודה שלנו שליחות.
<אריאל יעקובי: אדוני יושב הראש, באו אלינו, אמרו לנו – לא הצלחנו להעביר את ויסקונסין בוועדה אצל חיים כץ, בגלל הרכב הוועדה – אז בואו תאפשרו לנו לעשות - - -
חיים כץ: בגלל ההרכב?
<אריאל יעקובי: ככה, ככה, ממש ככה.
חיים כץ: זה הכל בגללי.
<אריאל יעקובי: הרבה בגללך, אצל חיים כץ הם אומרים ובגלל ההרכב.
שלי יחימוביץ': אתה בראש ההרכב.
<אריאל יעקובי: הם אומרים בואו תעזרו לנו, נעשה - - -
חיים כץ: תבדקי מי היה אז בראש המומלצים של תכנית ויסקונסין.
חיים כץ: מי מהאוצר.
שלי יחימוביץ': ואיפה הם היום.
מיקי רוזנטל: יוגב היה, אני זוכר.
חיים כץ: אתה מבין עכשיו?
<אריאל יעקובי: הם אומרים לנו – בואו נעשה את זה בתוך השירות.
<אריאל יעקובי: הסתכלנו - - -
מיקי רוזנטל: אני הבנתי את זה גם לפני הדיון, אבל זה התחדד לי.
<אריאל יעקובי: אני יכול להמשיך, אדוני?
<אריאל יעקובי: אני חשבתי שבאה גאולה לציון.
<אריאל יעקובי: הגיע שרגא בראש, אדם רציני, אומר אני אעשה את זה עם עובדי מדינה.
<אריאל יעקובי: אמרנו לו – אנחנו מוכנים ללכת אתכם כל מהלך דרמטי, טכנולוגי, שירות מכוון, על ידי מכוון, בצורה כזאת ובלבד שזה יהיה שירות טוב.
<אריאל יעקובי: הלך למשרד האוצר, חזר, הוא אמר ככה: לא נותנים לי אנשים, לא נותנים לי תקנים, לא מאפשרים לי לעשות, עכשיו אני אעשה את זה באופן חד צדדי.
<אריאל יעקובי: אז אמרתי אם חד צדדי לא תעשה.
<אריאל יעקובי: ולא שאלתם את בועז למה הגיע הדיון על השירות המכוון לבית משפט.
<אריאל יעקובי: בדרך כלל אני לא אוהב ללכת למישהו אחר שיפתור לי את הבעיות.
<אריאל יעקובי: במקרה הזה אנחנו הלכנו לבית המשפט וקיבלנו צו מניעה כנגד התהליך הזה, כי יש הבדל בין שירות שאתה נותן לדורש עבודה לבין מענה טלפוני בפלאפון, עם כל הכבוד וההערכה.
<אריאל יעקובי: והשופטת אמרה לבועז הירש ולאנשים שלו – את זה לא תעשה.
<אריאל יעקובי: עוד לא גמרנו לנוח מהסיפור הזה, שלח לי רשימה של 18 לשכות לסגור.
<אריאל יעקובי: שאלתי את שרגא בראש למה?
חיים כץ: לא 18 אמרו, 12.
<אריאל יעקובי: לא, הוא אומר לי תבחר.
<אריאל יעקובי: אתה יודע למה אני צריך לבחור?
שלי יחימוביץ': וואו, איזה לארג'ים.
<אריאל יעקובי: לא, שלי, אם אני אבחר – הוא יגיד שלב אחרי זה – זה לא אני, זה אפילו לא שר הכלכלה, שאני לא יודע למה הוא מתעלם, זה ההסתדרות הסכימה.
חיים כץ: היא בחרה.
<אריאל יעקובי: היא בחרה.
חיים כץ: היא סימנה.
<אריאל יעקובי: ויש את השעיר לעזאזל.
חיים כץ: אנחנו הצלנו את השישה, אם לא היו פה 18.
חיים כץ: אז הם הצילו 6 ואתה שמת 12.
<אריאל יעקובי: נכון.
חיים כץ: וואלה, אתה תותח.
<אריאל יעקובי: אז אמרתי להם, תראו, אני מבקש להיכנס למשא ומתן מסודר על הסיפור הזה, כי רק עכשיו סיימתי את הדואר.
<אריאל יעקובי: עם הדואר אנחנו שבתנו בכל המשק.
<אריאל יעקובי: אגב, אתם המלצתם לנו ואנחנו עכשיו צריכים להתחיל עוד סיבוב על כל המשק, בגלל שירות התעסוקה.
<אריאל יעקובי: למה?
<אריאל יעקובי: כי אחרי שכבר הסכמנו ובא מישהו מחוץ לארץ בשביל לאפשר לנו את הישיבה, מצלצל אלי אפי מלכין, הרפרנט של בועז הירש, שבגללו, בגללו בועז הירש טוען שהוא לא יכול להבין עובדים.
<אריאל יעקובי: הוא אומר לי אריאל, הם לא רוצים שאנחנו נבוא לישיבות.
<אריאל יעקובי: הם לא רוצים שאנחנו נבוא לישיבות.
<אריאל יעקובי: הנציג של אג"ת והנציג של הממונה על השכר – לא הוזמנו.
<אריאל יעקובי: נכנס שרגא ברוש ואומר – אנחנו לא מדברים אתכם.
<אריאל יעקובי: אז מה אתם רוצים לעשות?
<אריאל יעקובי: באנו לעשות לכם שימוע איזה לשכות לסגור.
<אריאל יעקובי: עכשיו תשמעו - - -
חיים כץ: טוב, הוא פרש מאז.
<אריאל יעקובי: אולי בגלל זה.
<אריאל יעקובי: אני מאד נעלבתי - - -
חיים כץ: שרגא ברוש פרש.
מיקי רוזנטל: כן, יש לו ביזנס עכשיו, מצוין.
<אריאל יעקובי: אני מאד נעלבתי בשם העובדים, כי יש גבול, יש גבול איך שר כלכלה, שאמון על העניין הזה, מנכ"ל משרדו, הגברת מיכל צוק, כולם למדו באגף תקציבים איך לפעול, נותנים לדורשי העבודה לסבול.
<אריאל יעקובי: והמשפט, ובזה אני אסיים - - -
חיים כץ: מה עם הכסף למבוטלים שלא מקבלים?
<אריאל יעקובי: אז זה בדיוק מה שרציתי להגיד להם.
<אריאל יעקובי: המשפט הכי מהותי היה כשאמרנו להם חברה, אנחנו נותנים שירות.
<אריאל יעקובי: אומר לנו בועז, אתם לא מדברים איתנו על איך לנהל.
<אריאל יעקובי: מי שמנהל זה אנחנו, אתם תדברו על ההשלכות - איזה השלכות יש אם אני סוגר או לא סוגר לשכות?
<אריאל יעקובי: ואז אמרתי להם, וחברה, תאמינו לי – זאת האמת לאמיתה: כשמגיע איש - - -
שולי מועלם-רפאלי: מה תעשו עם התושבים של קריית ארבע, אני שואלת את עצמי.
שולי מועלם-רפאלי: לא, אני עסוקה בשאלה מה קרוב לקריית ארבע.
<אריאל יעקובי: ובשביל שולי אני אומר, מקריית ארבע והוא משלם על האוטובוס לנסוע - - -
חיים כץ: חברון.
חיים כץ: חברון קרוב לקריית ארבע?
שולי מועלם-רפאלי: מרחק הליכה.
חיים כץ: שילכו לחברון.
שולי מועלם-רפאלי: לא, נו, זה לא מצחיק אותי.
מיקי רוזנטל: שום דבר פה לא מצחיק.
<אריאל יעקובי: זה עצוב, חברים.
<אריאל יעקובי: הוא מגיע או לבאר שבע או לירושלים.
<אריאל יעקובי: הוא משלם 100 שקלים בשביל לנסוע ולהגיע לשם, הוא מגיע עצבני והוא מגיע צועק וכועס בצדק, על הפקיד המסכן שצריך לקבל באותו יום 1,000 דורשי עבודה.
<אריאל יעקובי: זה לא אנושי.
<אריאל יעקובי: זה לא הגיוני.
<אריאל יעקובי: זה לא נסבל.
חיים כץ: אריאל, תמשיך.
<אריאל יעקובי: אדוני יושב הראש, מה שמציעה הנהלת שירות התעסוקה זה לא אנושי, זה לא נכון, ואני מאד מודה ליושב ראש הוועדה שהזכיר למדינה שנחתם הסכם קיבוצי כללי במשק להעסיק הרבה עובדים מוגבלים.
<אריאל יעקובי: המדינה עוד לא חתמה על ההתחייבות הזאת ואנחנו מאד נשמח לקבל עובדי מדינה בכל הצורות, בכל הגוונים.
<אריאל יעקובי: אנחנו מאמינים שאנחנו יכולים להיות גם קואוצ'רים, גם פסיכולוגים, גם עובדים סוציאליים.
<אריאל יעקובי: פעם היו כאלה בשירות המדינה.
חיים כץ: מה אתה מבקש מהמנכ"ל?
חיים כץ: אתה כיושב ראש הסתדרות עובדי המדינה – מה אתה מבקש?
חיים כץ: מה הציפייה שלך?
<אריאל יעקובי: אני רוצה ממנו רק דבר אחד.
חיים כץ: לשבת לדבר?
<אריאל יעקובי: כל מה שאנחנו צריכים זה לדבר וכל מה שהוא רוצה לעשות אנחנו מסכימים ובלבד שזה יהיה על ידי עובדי שירות התעסוקה.
<אריאל יעקובי: זה הכל.
חיים כץ: ולכן.
חיים כץ: את בכל זאת רוצה להגיד?
חיים כץ: כולם אמרו את מה שאמרו.
אורלי לוי אבקסיס: את תהיה בטוח.
חיים כץ: תדברי, אבל אם אמרו אני עוצר אותך.
אורלי לוי אבקסיס: אני קודם כל רוצה לומר שאנחנו היום עושים גם את יום המזון הבינלאומי ואנחנו דנים בקושי האמיתי - - -
חיים כץ: לא אמרו את זה.
אורלי לוי אבקסיס: של מאות אלפי משפחות, שבחלקן גם עובדות, דרך אגב וחיות מתחת לקו העוני.
אורלי לוי אבקסיס: כמעט 900,000 ילדים מתחת לקו העוני.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אני רוצה להגיד לכם כמה דברים שאותי מזעזעים.
אורלי לוי אבקסיס: מתוך הרשימה של ה-12 רובם בפריפריה - - -
חיים כץ: אמרו, אמרו.
חיים כץ: כולם בפריפריה.
אורלי לוי אבקסיס: שנייה, חיים, רגע, זה פתיחה למשפט הבא, תן לי צ'אנס.
אורלי לוי אבקסיס: תאמין לי, יכול להיות שאני אעניין.
אורלי לוי אבקסיס: וכשאני שומעת את האבסורד הזה, את חוסר הרגישות הזה, ובימים שבהם בערד רבים על איך להציל או אם להציל את מפעל המגבות ולמנוע פיטורי מאות עובדים – אנחנו שומעים היום שמשרד הכלכלה נתן את ידו להעביר 50 מיליון שקלים מהקרן לעידוד תעסוקה לאן?
אורלי לוי אבקסיס: לבעיית הפליטים.
אורלי לוי אבקסיס: כמו קופה קטנה, כמו שקרה עם הדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: 2.7 מיליארד נלקחו מהדיור הציבורי למטרות אחרות.
אורלי לוי אבקסיס: גם פה, במקום לעודד תעסוקה, אנחנו מדברים על 50 מיליון שקלים.
אורלי לוי אבקסיס: כמה עובדים יכולנו להעסיק?
אורלי לוי אבקסיס: כמה איגודי תעסוקה?
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, במקום לסגור את שירות התעסוקה הייתי מציעה לסגור את משרד הכלכלה, כי אולי הוא שכח את תפקידו.
אורלי לוי אבקסיס: משרד הכלכלה או בשמו הקודם: משרד התמ"ת – התעסוקה, המסחר והתעשייה, איפה התעשייה?
אורלי לוי אבקסיס: איפה תעסוקה?
אורלי לוי אבקסיס: מה הבשורות?
אורלי לוי אבקסיס: איך המשרד מתמודד?
אורלי לוי אבקסיס: איך הוא מתמודד בזה שהוא יסגור את הלשכות בפריפריה ויתחיל להסיע את המובטלים מהפריפריה לאן?
אורלי לוי אבקסיס: מישהו יצטרך לשלם להם גם הסעות או אולי תממנו כלי רכב?
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, כל דבר כזה יש לו משמעות עמוקה והלשכות ארוכות טווח.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כוועדה פה צריכים לרדת לעומק הדברים, לא לתת לדברים האלה לקרות ואם אפשר – לראות איך אנחנו מצילים את ה-50 מיליון.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת איך אתם, החברים במשרד הכלכלה, במשרד התעסוקה, תסלחו לי, עוברים לסדר היום.
אורלי לוי אבקסיס: לא אומרים כלום כשלוקחים לכם 50 מיליון שקלים מתוך המשרד שלכם ומעבירים אותם לבעיית הפליטים.
אורלי לוי אבקסיס: נכון, צריך לטפל בבעיית הפליטים, תמצאו לזה תקציב נפרד.
אורלי לוי אבקסיס: יש לנו עכשיו עודף בעבודות ואין דורשים וזה הזוי.
חיים כץ: אוקיי, אורלי.
אורלי לוי אבקסיס: נו, חידשתי משהו?
חיים כץ: בסדר, תודה.
שלי יחימוביץ': חיים, אני לא שמעתי עדיין תשובה לשאלה איזה שירות יודעים לתת במיקור חוץ, שעובדי שירות התעסוקה לא יודעים?
חיים כץ: לא חשוב, שלי, לא חשוב, באמת שלא חשוב.
שלי יחימוביץ': אבל זו גולת הכותרת של הדברים.
חיים כץ: אדוני המנכ"ל, שמעת פה את רוח הדברים של כולנו.
חיים כץ: אנחנו לא מדברים על אחיות מהשירות לתלמיד, שעשו את זה כמו ששמים לך עכשיו לעשות.
חיים כץ: זה נגמר האחיות בשירות לתלמיד וכולם מצטערים.
שולי מועלם-רפאלי: היום כבר התקיים דיון על להחזיר אותו בחזרה.
חיים כץ: וכולם מצטערים ואנחנו פה אחראים שזה לא ייעשה.
חיים כץ: אתה השומר.
חיים כץ: אנחנו קוראים לך.
חיים כץ: קודם כל אנחנו קוראים לוועד להמשיך את העיצומים.
חיים כץ: אני אומר לך: קוראים לוועד להמשיך את העיצומים, והם נלחמים על הזכות של שירות התעסוקה לשרוד במדינת ישראל, בניגוד לדעתם של כל מיני פקידים שסיימנו אולי בהצטיינות את לימודיהם, אבל הם לא מסוגלים לנהל קיוסק.
חיים כץ: קיוסק הם לא מסוגלים לנהל.
חיים כץ: הם לא יודעים לממש את הלימודים שלהם.
חיים כץ: יש הבדל בין לימודים בתיאוריה ובחיים המעשיים.
חיים כץ: אני מכבד את ארגון העובדים ואת יו"ר ההסתדרות, שנלחמים על הזכות של אזרחי ישראל לקבל שירות והשמה טובים משירות התעסוקה, שכמו שאתה אמרת, אני מסכים איתך, עובדיו מעולים.
חיים כץ: אני לא מסכים שצריך לא למלא את המקומות של אלה שפורשים.
חיים כץ: צריך את הכסף שאתה מקבל להשקיע בעובדים, להגדיל תקנים, לתת הכשרות, להתאים את האנשים.
אורלי לוי אבקסיס: אם היו נותנים לו את ה-50 מיליון שקלים, תאמין לי, ההכשרות היו - - -
חיים כץ: ואנחנו קוראים לך אדוני המנכ"ל, לי נראה אישית שאיכפת לך, שאתה רוצה, שיכול מאד להיות שאתה הבן אדם הנכון במקום הנכון.
חיים כץ: אתמול היה כדורגל.
חיים כץ: ראית שופט לא חושב?
חיים כץ: מרביצים לשחקן, הוא לא עוצר את המשחק.
חיים כץ: אם היו מרביצים לשופט הוא היה עוצר את המשחק?
חיים כץ: עוצר.
חיים כץ: לא היה מחדש.
חיים כץ: אם היו נוגעים באצבע בכוון?
חיים כץ: אבל אפשר להתפרץ ולתת לשחקן.
חיים כץ: אז בוא, אל תגיד אמרו לי.
חיים כץ: קח סמכויות.
חיים כץ: מנהיג, מנהל לוקח סמכויות.
חיים כץ: תיכנס למשא ומתן, לשיחה.
חיים כץ: הם לא רוצים תוספות שכר.
חיים כץ: הם לא רוצים תוספת כסף.
חיים כץ: הם לא רוצים למכור את המקומות עבורם.
חיים כץ: שם איתם, תראה איך אתה משביח את שירות התעסוקה.
חיים כץ: לא יקרה כלום אם שניים-שלושה פקידים יכעסו.
חיים כץ: יעבור להם.
חיים כץ: תאמין לי יעבור להם.
<אריאל יעקובי: או שהם יעברו.
חיים כץ: כועסים היום, מחר הם הולכים, הם באים רק למילואים.
חיים כץ: 8 שנים, 10 שנים, כמה שהם יותר רעים, שומעים עליהם יותר, אחר כך הם נקלטים ביתר קלות.
חיים כץ: שמעת, אנחנו קוראים לארגון לא להפסיק את העיצומים.
חיים כץ: להמשיך את העיצומים, למה הם נלחמים על שירות התעסוקה במדינת ישראל, על שירות לעובד, ולך אנחנו קוראים – בכביש תהיה חכם.
חיים כץ: תיכנס למשא ומתן.
חיים כץ: תיכנס להידברות.
חיים כץ: לא מבקשים ממך כסף.
חיים כץ: לא מבקשים כלום.
חיים כץ: רוצים לעזור לך לצאת מנכ"ל שעשה את עבודתו נאמנה וגרם שיהיה שירות תעסוקה יותר טוב במדינת ישראל.
חיים כץ: אני מקווה שבשבוע הבא מיקי רוזנטל, שהוא בוועדת תת משנה, שאני לא הייתי צריך לעשות את זה היום, משום מה מישהו אמר לו שאני ביקשתי, הוא יעשה את דיון המעקב, איתך הסליחה.
חיים כץ: לא, חלילה.
שלי יחימוביץ': הוא פרגן לך את זה.
חיים כץ: תשמעי, הוא ראוי, הוא עושה עבודה.
חיים כץ: הוא ראוי.
חיים כץ: הוא עושה את העבודה שלו בצורה הכי טובה שאפשר לעשות ואני מכבד את זה, ואני מקווה שמיקי יזמן אתכם ותתנו לו צעדים של התקדמות, ואם נראה שיש התקדמות אז אולי גם נקרא לארגון העובדים או נפנה להסתדרות שיפסיקו את העיצומים.
חיים כץ: תעשו הכל כדי שהמובטלים יקבלו דמי אבטלה.
חיים כץ: אתם, ההנהלה, לא העובדים.
חיים כץ: הכל אצלכם.
חיים כץ: תנו למובטלים את האפשרות לקבל דמי אבטלה.
חיים כץ: זה אתם, לא העובדים.
חיים כץ: העובדים עושים את המלחמה שאני בטוח שאם אתה היית יושב ראש ארגון העובדים ולא המנכ"ל – היית מתנהג בדיוק, למה אתה נשמע בחור נבון, בחור רציני וגם אתה מבין שהדרך הזאת תסגור את שירות התעסוקה במדינת ישראל.
חיים כץ: תחשוב לך בתת מודע על מרכזי מידע, תעשה את זה אנשים - - -
שלי יחימוביץ': חיים, מתי יחודש המשא ומתן עם העובדים?
חיים כץ: אני מאמין ש - - -
שלי יחימוביץ': מתי יש לכם פגישה עם העובדים להמשך המשא ומתן?
חיים כץ: הם ידברו איתו, עזבי, יש פה הסתדרות.
חיים כץ: הוא ילך, יחשוב, ידבר עם הממונים שלו ויסביר להם את רוח הדברים.
חיים כץ: אם תגיעו לבית המשפט תגיד אפילו שוועדת העבודה והרווחה, ואני מאמין שזה פה אחד, נכון?
חיים כץ: על כל חבריה פה - - -
שלי יחימוביץ': כל מה שתגיד פה אחד.
חיים כץ: כל חבריה פה תומכת בקריאה לארגון העובדים להמשיך ולשמור על שירות התעסוקה וקוראת לך לעזור לארגון העובדים לשמור על שירות התעסוקה ולעשות כמיטב יכולתך לשלם מיידית את התשלומים לדמי אבטלה, ובשבוע הבא בלי נדר אתם תעדכנו.
מיקי רוזנטל: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הדיון.
מיקי רוזנטל: על סדר היום - התמשכות העיצומים בשירות התעסוקה.
מיקי רוזנטל: אנחנו התכנסנו כאן כדי לשמוע ולהבין מה מצב סכסוך העבודה בשירות התעסוקה.
מיקי רוזנטל: אנחנו כבר יודעים שיש השלכות חמורות של הסכסוך, ותעדכנו אותי – האם זה נכון שרוב או חלק ניכר מדורשי העבודה החדשים מחודש אוקטובר לא יקבלו תשלום מהמדינה בגלל סכסוך העבודה הזה?
מיקי רוזנטל: אם כן – בכמה אנשים מדובר, והיכן עומד המשא ומתן, האם אנחנו רואים אור בקצה המנהרה?
מיקי רוזנטל: אנחנו לא יכולים לאפשר שהמצב יימשך לנצח.
<בועז הירש: מה שאמר חבר הכנסת רוזנטל נכון לגבי דורשי עבודה חדשים שלא הספיקו להתייצב בלשכות במהלך חודש אוקטובר.
<בועז הירש: הם יקבלו את דמי האבטלה באופן רטרואקטיבי.
מיקי רוזנטל: בכמה אנשים מדובר, בהערכה, כמובן?
מיקי רוזנטל: סדרי גודל?
<בועז הירש: הערכה גסה – בין 10,000 ל – 12,000, וזו הערכה כי הם עדיין לא נרשמו.
<חגי לוין: שני חידודים – מדובר על כ 16,000 איש שמגיעים לתבוע אבטלה בשירות התעסוקה אבל צריך ל זכור שתהליך מול ביטוח לאומי לוקח יותר מחודש, בכל מקרה, גם בהתנהלות הרגילה, ומתוכם – לא כולם זכאים.
<חגי לוין: לכן אנחנו מעריכים שהמספר בפועל של אנשים שהיו מקבלים ועכשיו לא יקבלו הוא נמוך הרבה יותר.
<חגי לוין: כמה בדיוק?
<חגי לוין: אנחנו צריכים לבדוק מול הביטוח הלאומי כי אנחנו לא יודעים עד הסוף את נתוני הזכאות הרגילים.
מיכל בירן: אפילו אם תגיד שזה חצי, רק 8,000 איש תקועים עכשיו בלי הכסף.
מיקי רוזנטל: זאת אומרת, בכל מקרה מדובר באלפי אנשים שלא יקבלו את זה.
מיקי רוזנטל: זה בעייתי מאד, זה חמור, גם אני מניח שבעיניי ההנהלה, הרי אין כאן חילוקי דעות לגבי הפגיעה החמורה באלפי אנשים.
רינה פרנקל: שביתה עוד לא הוסיפה שום דבר לאף ארגון.
מיכל בירן: באמת?
מיכל בירן: בגדול, כל הזכויות ש- - -
רינה פרנקל: כמובן שזה נזק למשק.
אילן גילאון: כזה לא שמעתי הרבה זמן, אני מודה.
רינה פרנקל: למשק, כמובן.
מיכל בירן: בלי אנשים ששבתו לא היה לך בחיים עדכון זכויות, שום פנסיה, שום זכויות סוציאליות.
מיכל בירן: מזל שרוב האנשים בהיסטוריה לא יסכימו אתך.
אילן גילאון: יש גבול גם לקפיטליזם, הלו.
מיקי רוזנטל: חבר הכנסת גילאון, אתה לא רוצה שאני אוציא אותך, הראשון שאוציא בימי חלדי בכנסת, נכון?
מיקי רוזנטל: מר הירש, האם תוכל לעדכן אותנו היכן עומד המשא ומתן?
מיקי רוזנטל: מה קורה בכלל?
<בועז הירש: אתמול נפגשנו עם יו"ר הוועד, עופר לוי, ויו"ר הסתדרות עובדי המדינה, מר אריאל יעקבי, יחד עם נציגי האוצר - - -
מיכל בירן: בפעם הראשונה?
<בועז הירש: בהרכב הזה – כן.
<בועז הירש: ישבנו כשעתיים.
<בועז הירש: - - ישיבה בעקבות הפגישה, גם, שהיתה כאן, של הוועדה.
<בועז הירש: זה הזמן שלקח לתאם.
<בועז הירש: ישבנו אתמול כשעתיים ולא התקדמנו.
מיקי רוזנטל: בשום סעיף?
<בועז הירש: אני לא יכול להגיד לך - - לא, לא נרשמה התקדמות במובן של להתקדם לקראת פתרון.
<בועז הירש: אני חושב שחלק מהחששות יותר מובנים של כל אחד מהצדדים, ואני מקווה שזה יהיה הבסיס להמשך הפגישות.
מיקי רוזנטל: נקבעו פגישות נוספות?
<בועז הירש: עדיין לא.
<בועז הירש: אמרנו אתמול שכל אחד חוזר, מעכל את מה שהיה אתמול, ומשם נקבע את ההמשך.
רינה פרנקל: על מה בכלל הסכסוך, ומה הסעיפים שעליהם דנים, ועל מה לא הגעתם להסכמה?
<עופר לוי: תראו, צריך להבין את שורש המאבק הזה.
<עופר לוי: הלא, ממה הכל התחיל?
<עופר לוי: כאשר המדינה לא תקצבה את שירות התעסוקה ולא נתנה כסף על מנת לשכור חברות חיצוניות, באו והמציאו שיטה: בואו נסגור סניפים, נסגור סניפים, נמכור חלקים מהבית, ובכסף הזה נקנה שירותים של חברות חיצוניות.
<עופר לוי: אומר לכם יותר מזה: בכסף שבו שוכרים את החברות האלה, הכסף ייגמר בעוד 5-4 חודשים.
אילן גילאון: הדיון הזה לא התקיים כבר פעם?
אילן גילאון: שבכסף שצריך להעסיק את האנשים שוכרים - - -
<עופר לוי: אז מה שקורה שוב, אני אחזור ואומר: שבכסף הזה, שמתפנה, בקצב שבו שוכרים חברות, הכסף ייגמר בעוד 5-4 חודשים, ואז עוד 5-4 חודשים יבואו ויגידו: הכסף נגמר, מה מוכרים עכשיו?
<עופר לוי: בואו נמכור עוד 12-10 לשכות, בואו נסגור אותם, ניקח את הכסף ונשכור עוד חברות.
רינה פרנקל: לאיזה צורך נדרשים השירותים האלה, החיצוניים?
רינה פרנקל: איזה שירות בדיוק הם אמורים לתת?
באסל גטאס: כמו חברות השמה.
מיקי רוזנטל: בדיון הקודם עלה פה הנושא של מענה קולי - -, זה עלה פה, פשוט, בדיון הקודם, חלק מהתשובות ניתנו.
מיקי רוזנטל: אבל תן אותם עוד פעם, בקצרה, לטובת אלה שלא היו.