GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי אורבך: זה מונח לפתחנו לא בסוגיה שאנחנו דנים בה, אלא בהמלצות שאנחנו עומדים להגיש לממשלה בתחום התעסוקה.
אורי אורבך: אני חושב ששם זה יכול להימצא, בהתאמות הנכונות.
<רן מלמד: ההצעה בעצם מחכה לקידום.
יעקב מרגי: תודה, אני הייתי חייב את ההבהרה הזאת.
רינה פרנקל: תודה רבה לשר אורי אורבך ולמנכ"ל על היוזמה המבורכת.
רינה פרנקל: אני חושבת שזו יוזמה חשובה גם לגמלאים וגם לאזרחים במדינה שלנו.
רינה פרנקל: אנחנו יודעים עד כמה יש פוטנציאל בקרב הגמלאים וכמה הם יכולים לתרום לחברה, והדבר הזה הוא מאוד חשוב, במיוחד היום, בתקופה שבה גם למשרדי ממשלה חסרים תקנים ולא תמיד הם יכולים לקלוט ולבצע את העבודה כראוי על מנת לתת שירות טוב לאזרחים.
רינה פרנקל: וכאן האזרחים הוותיקים יכולים לתרום, לעזור, והתרומה הזאת באמת מבורכת וחשובה.
רינה פרנקל: מצב שני, אני לא ראיתי בהמלצות שום דבר לגבי הפריפריה.
רינה פרנקל: משרדי הממשלה נמצאים בעיקר באזור המרכז וירושלים, וחשוב מאוד לחזק את הפריפריה הצפונית והדרומית.
רינה פרנקל: חשוב לשים לב לדבר הזה ולשים דגש גם במערכת החינוך בפריפריה, שצריכה עזרה, וגם למערכת הבריאות – גם לאנשי מקצוע וגם, כמו שרן ציין, לאנשים בלתי מקצועיים, שיכולים לסייע למשל בבתי חולים ולהיות כוח עזר מאוד חשוב.
רינה פרנקל: בנוסף, מדובר פה על 14% התנדבות של אזרחים ותיקים.
רינה פרנקל: לדעתי זה אחוז מאוד קטן, ואפשר לחשוב על כך שהאחוז הזה יהיה קצת יותר גדול ויקלטו יותר אזרחים ותיקים לתוך המערכת.
רינה פרנקל: אם זה התנדבות זה לא יעלה, לדעתי, למדינה הרבה יותר.
רינה פרנקל: 25% למשל, יהיה הרבה יותר טוב.
רינה פרנקל: אז אני שוב מברכת, ואני חושבת שכל ההערות שהיו כאן הן הערות חשובות, וכדאי, לפני שאנחנו יוצאים לדרך, לחשוב על תוספת של הדברים האלה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת יוני שטבון, בבקשה.
יוני שטבון: תודה, אדוני היושב-ראש.
יוני שטבון: אני רוצה לברך את השר, המנכ"ל והמשרד.
יוני שטבון: כל מי שדיבר עד עכשיו הציג שינוי מגמה ושינוי תפיסה בכל מה שקשור לאזרחים ותיקים, וזה לא טריוויאלי שמשנים תפיסה בכל כך מעט זמן, בשנה וחצי.
יוני שטבון: אז באמת תודה רבה.
יוני שטבון: אני רוצה לחדד שיש קורלציה, יש קשר ישיר, בין התפיסה הכלכלית לאומית לגבי גיל הפרישה לבין איך אנחנו מתייחסים לאותו שלב מעבר של 62 והלאה.
יוני שטבון: אני חושב שאם המשרד יציג לממשלה וגם לנו, למליאה, את המודל הנכון, ועליו נלך, אז כל התשובות האחרות.
יוני שטבון: ..
יוני שטבון: כי קודם כול, היוזמה המבורכת של ההתנדבות היא מסר שהאזרח הוותיק תורם, דוחף, מזיז את המערכת החברתית.
יוני שטבון: מצד שני, ההשלמה של הדברים היא שאם לנו יהיה ברור פעם אחת ולתמיד – למרות שזה כל הזמן משתנה, כמו שהצגתם – מה האופי הנכון של גיל הפרישה, אפשר יהיה לגזור אחורה מה המשמעויות.
יוני שטבון: אז אני אשמח לשמוע מה המודל הנכון לתפיסת
יוני שטבון: כם ביחס לגיל הפרישה לגברים ונשים ומזה להבין איך נכון להתקדם קדימה.
יעקב מרגי: לפני שאני אעביר את רשות הדיבור חשוב לי להגיד שאנחנו מכירים מדינות שלא קיימו דיונים כאלה ולא חשבו ושרמות הפנסיה שם הן נמוכות.
יעקב מרגי: ושם הם נתקלים בבעיה קשה של אוכלוסייה גדולה ומבוגרת של אזרחים ותיקים שגם ההכנסה העצמית שלה נמוכה וגם יש חוסר תעסוקה.
יעקב מרגי: מדינות רבות מתמודדות עם זה אבל זה כבר מאוחר בשבילן.
יעקב מרגי: לכן דיון כזה, שצופה פני העתיד – במיוחד לאור מדיניות האוצר לגבי קרנות פנסיה חדשות, שהאיזון האקטוארי הוטל עליהן, מה שאומר שהשחיקה של קרנות הפנסיה תלך ותגדל ברבות השנים וזה יוריד את רמת ההכנסה של אותם גמלאים – הוא דיון מתבקש וחשוב.
יעקב מרגי: ולא עליך המלאכה לגמור, אדוני השר.
יעקב מרגי: גברת ברכי דליצקי, ראש תחום במשרד לאזרחים ותיקים, בבקשה.
יעקב מרגי: אגב, אורי, השארת שם מישהו?
אורי אורבך: אתה מכיר את בעל המכולת הגוסס ששואל בשאלותיו האחרונות "משה כאן?
אורי אורבך: דוד כאן?
אורי אורבך: כל הילדים כאן?
אורי אורבך: ".
אורי אורבך: בסוף, כשכולם אומרים שהם נמצאים, הוא שואל "אז מי נשאר בחנות?".
אורי אורבך: כולם כאן.
יעקב מרגי: זה מעיד על מידת הרצינות של המשרד.
יעקב מרגי: ברכי, בבקשה.
<ברכי דליצקי: תודה.
<ברכי דליצקי: אני רוצה להעמיק טיפה על התכנים של הפרויקט וגם לענות לידידי נמרוד.
<ברכי דליצקי: למעשה, המשרד התייחס בכובד ראש לעולם התנדבות המבוגרים במדינת ישראל, והעמותות, וביניהן גם העמותה של נמרוד, היו שותפות בוועדה הבין-משרדית, קולן נשמע, ואפילו רצונות של המשרד שונו בהתאמה להמלצות של העמותות האלה.
<ברכי דליצקי: אבל למשרד יש מגבלת תקציבים מסוימת, והיכולת שלנו, כמו שהציגו השר והמנכ"ל, היא לשנת התנדבות מאסיבית ומשמעותית מתוגמלת אחת.
<ברכי דליצקי: אחוז המתנדבים במדינת ישראל הוא נמוך, ואחוז המתנדבים המבוגרים נמוך אף יותר, והרצון שלנו הוא להגביר את ההתנדבות ואת המודעות להתנדבות, ושנת השירות תשמש מנוף כדי לעניין אנשים בנושא ההתנדבות.
<ברכי דליצקי: הם ייכנסו לשנה מאסיבית, ואחריה אנחנו שואפים שהם ירדו לנפח התנדבות נמוך יותר, כפי שהוא מקובל היום.
<ברכי דליצקי: היום, בכל העמותות מספר שעות ההתנדבות הוא בין שלוש לחמש שעות גג.
<ברכי דליצקי: הרצון שלנו הוא לעניין אנשים, לגרום לאנשים מבוגרים שעד היום לא חשבו על התנדבות, להיכנס לתוך עולם ההתנדבות, באמצעות שנת שירות מאסיבית, אינטנסיבית, מתוגמלת, שהמדינה עומדת מאחוריה.
<ברכי דליצקי: ולאחר מכן אותם מתנדבים ימשיכו בתהליך ההתנדבות.
<ברכי דליצקי: הם לא יפסיקו, אלא יהפכו את זה לאורח חיים.
<ברכי דליצקי: לגבי מסלולי ההתנדבות, אנחנו שותפים לוועדות.
<ברכי דליצקי: ..
<ברכי דליצקי: יושבת כאן גברת גילי דנה, שהיא שותפה שלנו לעשייה ממשרד החינוך.
<ברכי דליצקי: משרד החינוך מעוניין למקד את העשייה ולהוסיף על העשייה שנעשית על ידי ידיד לחינוך.
<ברכי דליצקי: הם מעוניינים להתמקד בנושא של מצוינות.
<ברכי דליצקי: אחד הקשיים שקיימים בתוך משרד החינוך זה איך לתת התייחסות לילדים בעלי יכולות גבוהות יותר.
<ברכי דליצקי: וכאן ייכנסו אזרחים ותיקים בעלי יכולות, למשל מנהלי בנקים, וילמדו קבוצות ילדים למצוינות.
<ברכי דליצקי: בנוסף למשרד החינוך ישנם 15 משרדים נוספים.
<ברכי דליצקי: משרד התיירות מדבר על מסלולים של נאמני תיירות במעברי הגבול.
<ברכי דליצקי: משרד הכלכלה מדבר על מסלולים של נאמנים בנושאי תעסוקה.
<ברכי דליצקי: משרד התרבות מקדם חקיקה בנושא של קולנוע, נושא הצנזורה; הוא פנה אלינו ומבקש נאמנים בנושא הקולנוע.
<ברכי דליצקי: היום בבוקר קיבלתי טלפון מגברת שעובדת אצל נשיא המדינה ואמרה לי שהיא שמעה על היוזמה והיא תשמח מאוד לקחת בה חלק: הם מדברים על קושי לגבי מכתבים שמגיעים מרחבי העולם, בשפות כאלה ואחרות, שאין להם יכולת לתרגם את זה מתוך האנשים שאצלם, והם שולחים את זה לתרגום בעלות של 250 שקל לכל מכתב שמתורגם.
<ברכי דליצקי: ולכן הם מבקשים מתנדבים בעלי ידע בשפות.
<ברכי דליצקי: משרד השיכון מדבר על נאמני דיור.
<ברכי דליצקי: ממשרד הבריאות יושבת כאן ענת, והם מדברים על נאמנים בתוך המחלקות הגריאטריות, בתוך טיפות החלב.
<ברכי דליצקי: כלומר, מתוך המשרדים השותפים עולים צרכים גם בנושאי התנדבות שלא היו מוכרים עם היום.
<ברכי דליצקי: זאת אומרת שאנחנו נפתח בפני האזרח הוותיק שלל של מסלולי התנדבות מאוד מהותיים, שיעשירו את העולם שלו, לאו דווקא בתחום העיסוק שהוא עסק בו עד היום אלא בתחומי עיסוק חדשים.
<ברכי דליצקי: והשאיפה היא שאחרי שהוא יסיים את שנת השירות הוא גם ימשיך בהתנדבות כהרגל לשאר חייו.
<גילי דנה: אני גילי דנה, מפקחת ארצית במשרד החינוך.
<גילי דנה: אני שמחה להיות פה, ואנחנו שותפים לאורך כל הדרך עם המשרד לאזרחים ותיקים ושאר המשרדים ששותפים למיזם המבורך הזה.
<גילי דנה: מבחינה חברתית-ערכית אנחנו מקווים שגיוס המתנדבים הגמלאים רק יגבר.
<גילי דנה: האדוות וההשפעות של זה על החברה הישראלית הן מבורכות, והלוואי שנזכה לראות את זה בימינו אנו.
<גילי דנה: אני קוראת לנו, המשרדים השותפים – כאשר אנחנו שותף מוביל יחד עם המשרד לאזרחים ותיקים – לפני יציאת המכרז לטייב את המנגנונים העתידים לפעול בשטח, על מנת לחסוך כספי ציבור ולייעל את כולנו לקראת הפריצה הגדולה שכולנו מייחלים לה.
<גילי דנה: השטח הוא לא וואקום, ויש כאן עשייה ענפה ומבורכת, עם מנגנונים מרמת מטה ועד רמת רשות מקומית, כולל הנציגים שדיברו לפניי.
<גילי דנה: ולכן זו המשימה שלנו עכשיו, לפני פרוץ המכרז: ללטש היטב, על מנת שהמנגנונים בשטח יטויבו ויהיו יעילים לטובת כולנו.
יעקב מרגי: עוד מישהו רוצה להתייחס, לפני שאני מסכם?
<משה אלפנדרי: אני משה, מהייעוץ המשפטי של המשטרה.
<משה אלפנדרי: אנחנו בעד העיקרון של ההתנדבות, יש לנו מתנדבים ואנחנו מעודדים התנדבות, והמתנדבים הם חלק בלתי נפרד מהמשטרה.
<משה אלפנדרי: מאוד.
<משה אלפנדרי: יש לנו רק דברים טובים להגיד עליהם.
<משה אלפנדרי: יחד עם זאת, למתווה שהוצע, במיוחד להצעת החוק שהועלתה פה, אמנם יש לה כוונות טובות, אבל יש בה בעייתיות - - -
יעקב מרגי: הצעת החוק לא על הפרק, רק המלצות ועדת ההיגוי.
יעקב מרגי: יש לך התייחסות אליהן?
<משה אלפנדרי: כרגע לא.
יעקב מרגי: אז אנחנו נסכם.
<יואב קוטלר: רגע.
<יואב קוטלר: לי קוראים יואב, ואני ראש מדור מתנדבים במשטרת ישראל.
<יואב קוטלר: המשטרה היא אחד הארגונים הגדולים בארץ, אם לא בעולם, שמעסיקה מתנדבים.
<יואב קוטלר: יש לנו בסך הכול בערך 37,000 מתנדבים, ואנחנו מאוד רוצים אותם, אנחנו מחבקים אותם, והם מהווים לנו אתגר רב.
<יואב קוטלר: אנחנו מגייסים למשטרה מתנדבים בין גיל 21 לגיל 67.
<יואב קוטלר: אנחנו מוגבלים בחוק בהפעלת המתנדבים, ואנחנו פועלים לפי תקנות המשמר האזרחי ופקודת המשטרה.
<יואב קוטלר: הייעוד העיקרי שלנו הוא הלוחמה בפח"ע ופעולות נוספות שהממשלה הגדירה לנו שעבורן אנחנו רשאים להעסיק מתנדבים.
<יואב קוטלר: אממה?
<יואב קוטלר: הפעילות שלנו היא בדרך כלל פעילות פיזית.
<יואב קוטלר: הגיל הממוצע של מתנדב במשטרת ישראל הוא בין 47 ל-50, מתוך 37,000 מתנדבים.
<יואב קוטלר: המתנדבים האלה גם עוברים הכשרה שהיא תלוית מאמץ פיזי.
<יואב קוטלר: ואכן אתה רואה שכשמתנדבים מגיעים לגיל 64, 65, 66, 67, הם עושים כל שביכולתם כדי להישאר, ואז הם צריכים אישור רופא לגבי עצימות לפעילות.
<יואב קוטלר: ופה זה איפשהו מתמוסס, כי מעל גיל 67 אנחנו קצת שונים מגיל 40 או 47 בנושא של מאמצים פיזיים.
<יואב קוטלר: עיקר ההתנדבות במשטרת ישראל היא ביחידות המדים, ואני חייב להגיד שבלי המתנדבים האלה זה לא אותה משטרה.
<יואב קוטלר: אני מדבר על משמר הגבול, על השיטור הכפרי, בדרך כלל במושבים, ואני מדבר על סיור ותנועה.
<יואב קוטלר: בלי המתנדבים מערך התנועה יהיה מאוד "פצוע".
<יואב קוטלר: לכן המגמה של המפכ"ל ושל משטרת ישראל היא להגדיל את מערך המתנדבים.
<יואב קוטלר: סתם לדוגמה, בשנת 74', בעקבות אסון מעלות, היו 110,000 מתנדבים במשטרה, ועם השנים אנחנו רואים גל שעולה ויורד, כשהיום אנחנו 37,000.
<יואב קוטלר: לכן חשוב לי להציג לפני הוועדה ולפני כבוד השר את תמונת המצב, את האתגר הרב, ואת העובדה שהגיל הוא באמת פרמטר ל...
<יואב קוטלר: אני לא רוצה להגיד איזו מילה לא מתאימה.
<יואב קוטלר: יחד עם זאת, אנחנו לא רשאים על פי החוק לתת גמול.
<יואב קוטלר: זאת אומרת, המתנדבים שבאים אלינו הם לחלוטין ללא גמול.
<יואב קוטלר: אסור לנו.
<יואב קוטלר: הם בהתנדבות מלאה, גם לפי התקנות וגם לפי הייעוץ המשפטי, שמגדיר מה זה מתנדב – "מתנדב יפעל ללא גמול...".
יעקב מרגי: לפי הדברים שנאמרו על ידיך וממה שאני מבין מהמלצות ועדת ההיגוי, זה לא חל על אוכלוסיית המתנדבים שלכם, כי המשרד לאזרחים ותיקים פועל מכוח חוק אזרחים ותיקים, ואצלך ממוצע הגיל לא מגיע ל - - -
<יואב קוטלר: אתה צודק.
יעקב מרגי: כלומר, זה לא בא להפריע לכם להמשיך לפעול.
<יואב קוטלר: נכון.
<יואב קוטלר: אבל הוזמנו הנה כדי להוות איזו פלטפורמה לתמונת מצב.
יעקב מרגי: אני חושב שזה ילך ביחד.
יעקב מרגי: ברגע שזה יצא לדרך ואז תהיה שנת שירות לחתך הגילאים הבוגרים, יתפנו מתנדבים צעירים ממקומות אחרים ואולי ימצאו את עצמם אצלכם - -
<יואב קוטלר: אין ספק, אתה אומר דברים נכונים.
יעקב מרגי: - - ובכלל, כל הענן הזה של ההתנדבות יתחיל להיות בתנועה, כך אני מקווה.
יעקב מרגי: כי לפעמים יש לך כוונות טובות ואתה יוצא לדרך ורואה - - -
<יואב קוטלר: לכן היה חשוב לי לתת לך את תמונת המצב במשטרה.
יעקב מרגי: אני מאמין שהשר וצוות משרדו יעקבו אחרי זה מקרוב, ויראו אם זה באבני הדרך ואם זה עונה לציפיות.
יעקב מרגי: ואם יצטרכו לשנות, אני מאמין שישנו.
<משה אלפנדרי: אני רוצה להסב את תשומת לבכם לכך שאמנם זו אוכלוסייה קצת שונה ממתנדבי משא"ז הרגילים שלנו, אבל הם נמצאים בשטח ותפיסת ההפעלה שלהם היא די זהה.
<משה אלפנדרי: הקריטריונים שקבועים למתנדבי משא"ז אצלנו הם ברורים – גם העניין של הגיל וגם זה שהם לא מקבלים שכר – ולכן צריך לשים לב שלא יהיה פה מצב שאנחנו נעשה הבחנה בין שווים.
<משה אלפנדרי: כי מהותית זה פחות או יותר אותה תפיסת הפעלה.
<רונאל חרמץ: שמי רונאל חרמץ, מהמשרד לביטחון פנים.
<רונאל חרמץ: בנושא של שיפור תחושת הביטחון האישי של האזרח, כמו שהעלינו בדיונים, בהחלט יהיה נכון לבחון את השילוב של המתנדבים בסיירות ההורים שמופעלות היום ברחבי הארץ.
<רונאל חרמץ: יש היום כ-200 סיירות, שמופעלות גם על ידי תכנית "עיר ללא אלימות", גם על ידי הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול וגם על ידי אגף מציל"ה.
<רונאל חרמץ: ואנחנו חושבים שזאת דרך מאוד טובה לגשר על הפער הבין-דורי בין הגיל השלישי לבין הצעירים שמשוטטים, שנמצאים בפארקים וגנים ציבוריים.
<רונאל חרמץ: זה לא דרך אכיפת החוק בהכרח, אלא דרך קיום דיאלוג בין שתי האוכלוסיות.
יעקב מרגי: המשרד היה שותף לדיונים?
יעקב מרגי: אז אני מקווה שהדברים יבואו לידי ביטוי.
יעקב מרגי: לפני זה, אתה רוצה לסכם, כבוד השר?
אורי אורבך: אני מודה לכם על ההשתתפות, ואני אוסיף שכבר היום אנחנו מפעילים מערכות התנדבות מסוימות, למשל יחידות "סגולה" בבתי חולים, שבהן יש עובדות סוציאליות בשכר ומסביבן מתנדבים, בדרך כלל מבוגרים, שעובדים במיצוי זכויות לאזרחים הוותיקים המאושפזים, כי יש כל מיני שינויים לתקופה של אחרי האשפוז, למשל שעות סיעוד וכל מיני דברים שמגיעים.
אורי אורבך: זאת אומרת, יש לנו כבר ניסיון בהפעלת מתנדבים שלנו, של המשרד, אבל אנחנו בהחלט זקוקים לעזרה ולאיתור הצרכים של המשרדים האחרים, ולא רק המשרדים אלא גם ארגוני הגמלאים וארגונים אחרים, שבאמצעותם אנחנו נגיע למתנדבים.
אורי אורבך: כלומר, משרדי הממשלה הם אלה שיגידו לנו את הצרכים וייתנו את המימון ההכרחי, אבל אנחנו גם חייבים את העזרה של ארגוני הגמלאים וארגוני המגזר השלישי, כדי שיפנו את תשומת לבם של הפעילים שלהם להיכנס לתוך המערך הזה.
אורי אורבך: וכמובן שזה לא במקום התנדבות בשום ארגון ובשום עמותה.
יעקב מרגי: כמו שעולה מהדיון, אין ספק שזו יוזמה ברוכה, וזה המקום לברך ולהודות למשרד לאזרחים ותיקים, בראשות השר אורי אורבך.
יעקב מרגי: אין ספק שצריך לתת תשומת לב שההמלצות האלה לא ייפלו בוואקום.
יעקב מרגי: יש ארגונים חשובים, יש פעילות חשובה, וזה צריך לבוא ביחד, בנוסף.
יעקב מרגי: לחזק ולא למנוע.
יעקב מרגי: אני מאמין שהעיניים הפקוחות של המשרד יעקבו אחרי התהליך, ואם יהיה מה לשנות, נשנה, ואם יש מה לברך, גם נברך.
אילן גילאון: ברוכים הבאים.
אילן גילאון: הפעם אני שמח לבשר לכם שאין מחלוקות ואנחנו פשוט עוסקים בהקראה ולכן התפקיד שלי הוא טקסי לגמרי, כמו של מלכת אנגליה ולא מעבר לזה.
אילן גילאון: גם כך אני תמיד מסתבך בתוך התוכן הזה.
אילן גילאון: התקנות הן תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירותי בריאות ולמקומות נתינתם).
אילן גילאון: מרפאות קיימות ומכונים קיימים לשירותי בריאות.
<יהודה מירון: שלום לכולם.
<יהודה מירון: שמי יהודה מירון ואני כאן מטעם משרד הבריאות.
<יהודה מירון: הנושא שנדון בו היום, מרפאות ומכונים לשירותי בריאות, זה למעשה הפרק השני מאז הקיץ אותו אנחנו מביאים לדיון כאן.
<יהודה מירון: הפרק הראשון עסק בבתי החולים, במבני בתי החולים בהיבט של הנגישות המבנית, וגם הפרק הזה עוסק בנגישות המבנית של מרפאות ומכונים.
<יהודה מירון: בפרק הבא נגיע לנושא של הקליניקות הפרטיות ובסוף נגיע לנושא השירות.
<יהודה מירון: לגבי הנושא בו אנחנו דנים היום אני רוצה לומר שהבסיס בעצם עליו הולבשו הדרישות, הן תקנות נגישות לבניינים ציבוריים קיימים שמזה זמן מאושרות וכבר התחילו לפעול לפיהן בישראל, עם מספר דגשים או דרישות יותר מחמירות בנושא המרפאות משום שמדובר בשירות רפואי שלמעשה כל אדם, אזרח ותושב, זכאי לקבל כחלק מחוק ביטוח בריאות ממלכתי.
<יהודה מירון: זאת בעצם המעטפת, אבל הבסיס הוא התקנות של המקומות הציבוריים הקיימים עם מספר דגשים שנוספו.
<יהודה מירון: אני מקווה שהצלחנו לשמוע את כל מי שרצה לטעון, לומר ולשנות.
<אייל לב ארי: התוספת השנייה מרפאות קיימות ומכונים קיימים לשירותי בריאות מונחים "חדר בדיקה וטיפול נגיש" – חדר במרפאה קיימת אוב מכון קיים לשירותי בריאות, לביצוע בדיקות או טיפולים רפואיים גם לאדם עם מוגבלות, שבוצעו בו הוראות תקנות אלה.
<אייל לב ארי: "חוק ביטוח בריאות" – חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד-1994.
<אייל לב ארי: "טבלת הבדיקה והביצוע" – התוספת הראשונה לתקנות בניין ציבורי קיים, טבלת הבדיקה והביצוע שבפרט 2.
<אייל לב ארי: "מרפאה" – כהגדרתה בסעיף 29ב(ג)(1) לחוק ביטוח בריאות ולרבות מרפאות שמפעיל משרד הבריאות שניתן בהן שירות בריאות ממלכתי.
<אייל לב ארי: "מרפאה קיימת" – מרפאה שהיא בניין לרבות שטחי החוץ, או חלק מבניין שהיתר לבנייתו או לשימוש בו כמקום ציבורי ניתן לפני יום י"א באב התשס"ט (1 באוגוסט 2009).
<אייל לב ארי: "מכון לשירותי בריאות" – מקום בו ניתן שירות בריאות ממלכתי שהוא בדיקה או טיפול באמצעות מערכת לאבחון או טיפול רפואי כגון הדמיה באמצעות רנטגן, גלי קול (כגון USׂ), CT או MRI וכיוצא באלה, או ציוד לטיפול רפואי כגון ציוד לטיפול דיאליזה, ציוד להקרנות וכיוצא באלה.
<יהודה מירון: אני כן רוצה לומר לפרוטוקול שהבהרנו וזה גם כתוב שהנושא של המכונים לא כולו נסגר בדיון היום כי יש עוד מכונים שעוד לא טיפלנו וחשבנו עליהם ביחד, גם עם הקופות וגם עם הארגונים.
<יהודה מירון: כרגע מה שנסגר כאן, זה מה שמובא לדיון היום.
אילן גילאון: איזה מכונים?
<יהודה מירון: אותם מכונים שאייל קרא, שעוסקים למשל בנושא של הדמיה, רנטגן וכולי.
<יהודה מירון: הציוד הכבד יותר, זה מה שנדון בו היום.
<יהודה מירון: בהמשך נדבר על השאר.
<שמעון פרג': לפני כמה ימים דיברתי עם יהודה על הסעיף הזה.
<שמעון פרג': יש כאן קצת אי בהירות כי אנחנו מדברים על מקום שהוא עם מערכת לאבחון או טיפול.
<שמעון פרג': ברור לכולנו שמדברים על משהו משמעותי ולא על איזשהו קלינאי תקשורת שיושב עם דף ועט מול ילד לצורך העניין.
<שמעון פרג': אנחנו ביקשנו להוסיף איזשהו ביטוי, כמו שיהודה קרא לזה משהו כבד.
<שמעון פרג': המילה כבד לא מתאימה, אבל צריך להבהיר את זה כי אחרת יהיו אי הבנות.
<יהודה מירון: אני הצעתי פרקטית שכרגע אנחנו עוד לא סוגרים את הנושא הזה.
<יהודה מירון: מתחילים בעצם צעד ראשון היום אבל הוא עוד לא סגור.
<יהודה מירון: כלומר, זאת לא המילה האחרונה שתתייחס בסוף לכלל המכונים.
אילן גילאון: לא סגור מבחינת סוגי המכונים?
<יהודה מירון: בדיוק.
<יהודה מירון: מבחינת סוגי המכונים.
<יהודה מירון: לכן תנוח דעתכם כי זה עוד לא סגור.
אילן גילאון: אתה מאפיין את זה לפי מכונים כבדים ולפי מכונים קלים.
<יהודה מירון: אני עוד לא יודע מה אני מאפיין.
<יהודה מירון: זה כרגע מה שהצענו.
<יהודה מירון: נתקדם לאט לאט.
<יהודה מירון: זה נושא לא פשוט.
<אייל לב ארי: בהתייחס לאופי הציוד שהוא יותר בכיוון – רובו, לא כולו – ויש לו מכשור רפואי מיוחד.
<אייל לב ארי: אני חושב שלזאת הייתה הכוונה.
<אייל לב ארי: מכשור רפואי מיוחד.
<אייל לב ארי: חלק מהרשימה למשל שמופיעה בתקנות בריאות העם, מכשירים רפואיים מיוחדים.
<אייל לב ארי: לזאת הכוונה.
<אייל לב ארי: לא רשימה סגורה כמובן.
<שמעון פרג': אין לנו מחלוקת.
<שמעון פרג': אנחנו רק מבקשים להבהיר.
אילן גילאון: אם אין לכם מחלוקת, אל תעלו מחלוקת.
<שמעון פרג': אנחנו רק מבקשים הבהרה כדי שמחר לא יהיו ויכוחים.
אילן גילאון: אני ציינתי בהתחלה שאני מאוד שמח שיש לי תפקיד טקסי.
אילן גילאון: קטונתי.
אילן גילאון: מכל מלמדיי השכלתי.
אילן גילאון: אם אין מחלוקת, אל תעלו אותה.
אילן גילאון: ישראל, יש מחלוקת?
<ישראל אבן זהב: אין מחלוקת.
<ישראל אבן זהב: אני רוצה שיהיה ברור לכולם שהמקום חייב להיות נגיש.
<ישראל אבן זהב: גם אם זה קלינאי תקשורת ומישהו צריך להגיע אליו, המקום חייב להיות נגיש.
אילן גילאון: טוב שאתה אומר את זה.
אילן גילאון: זה מובן מאליו אבל גם את המובן מאליו יש לומר.
<אייל לב ארי: "מכון קיים לשירותי בריאות" – מכון לשירותי בריאות שהוא בניין לרבות שטחי החוץ, או חלק מבניין שהיתר לבנייתו או לשימוש בו כמקום ציבורי ניתן לפני יום י"א באב התשס"ט (1 באוגוסט 2009).
<אייל לב ארי: "קופת חולים", "נותן שירותים" ו"שירות בריאות ממלכתי" – כהגדרתם בסעיף 19טו לחוק.
<אייל לב ארי: "תקנות הנגישות בבניין ציבורי קיים" - תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות למקום ציבורי שהוא בניין קיים), התשע"ב-2011.
<אייל לב ארי: נגישות מרפאה ומכון קיים לשירותי בריאות במרפאה קיימת ובמכון קיים לשירותי בריאות יתקיימו הוראות תקנות הנגישות לבניין ציבורי קיים למעט תקנות 3, 7, 8, 9(ב), 10(ה) ובכפוף להוראות המפורטות להלן: בכל מקום בתקנות הנגישות בבניין ציבורי קיים, יראו כאילו במקום "בניין קיים" יבוא "מרפאה קיימת" או "מכון קיים לשירותי בריאות", לפי העניין.
<אייל לב ארי: חניות נגישות, יראו מרפאה קיימת ומכון קיים לשירותי בריאות לעניין תקנה 4(א)(2) כבניין חיוני קיים.
<אייל לב ארי: יש כאן נושא שהוא כן לדיון, לקבוע סוגי מקרים בהם בחניון יוקצו חניות נגישות לשימוש הציבור לפי תקנות הנגישות לבניין ציבורי קיים.
<אייל לב ארי: הכוונה היא במקרים שהחניון נמצא במקרקעין בהם נמצא בניין שבו רק מרפאות, כולו ייעודי וכל כולו מרפאות קיימות או מכונים קיימים, אין בו פונקציות נוספות, או שהחניון נמצא בסמוך לאותו בניין, כל מקומות החניה באותו חניון משמשים רק את עובדי המרפאה או המכון ואין חניון אחר שהוא פחות ממאה מטרים מאותה מרפאה או מאותו מכון – אותו חניון במקרה כזה – או חניון באותה מרפאה או מכון – יצטרך להקצות מקומות חניה לאנשים עם מוגבלות לפי הוראות התקנות.
אילן גילאון: זה לא כתוב וזה צריך להיות כתוב.
אילן גילאון: תקרא את הניסוח.
<אייל לב ארי: החניון נמצא במקרקעין בהם נמצא בניין שבו רק מרפאות קיימות או מכונים קיימים לשירותי בריאות או בסמוך למקרקעין כאמור.
<אייל לב ארי: מקומות החניה בחניון משמשים את עובדי המרפאות או המכונים בלבד.
<אייל לב ארי: חניון אחר לשימוש הציבור נמצא במרחק העולה על מאה מטרים לפחות מהכניסה לבניין האמור.
<גבריאלה עילם: זאת אומרת, מה שכתוב אחרי לדיון, זה חלק מהסעיף.
<משה בר: בעיה שלא לוקחים אותה בחשבון.
<משה בר: אתה מגיע לבתי חולים ואין לך איך לחנות.
אילן גילאון: אתה מתכוון למרחק.
אילן גילאון: הדבר הזה קבוע בתקן.
<ישראל אבן זהב: בינתיים החניות לא מסומנות לפי התקן.
<משה בר: הן לא מסומנות.
אילן גילאון: זה נכון לגבי כל מקום.
<משה בר: כן, אבל בעיקר בבתי חולים.
<יהודה מירון: לכן אנחנו יושבים כאן, כדי להגדיר את המפרטים וכאשר זה ייכנס לתוקף, לא יהיה ויכוח.
אילן גילאון: זאת בעיה שצריך להביא אותה בחשבון בכל מקום.
<שמואל חיימוביץ': אבל זה לא קשור למעלון תחתון או עליון.
<שמואל חיימוביץ': מעלון צדי.
אילן גילאון: צדי.
<שמואל חיימוביץ': יש תקנים ועכשיו מסדירים את זה.
אילן גילאון: מה זה מעלון תחתון או עליון?
<שמואל חיימוביץ': יש מעלון שיוצא מתחת לרצפת הרכב.
<משה בר: כבוד היושב ראש, אני רוצה להגיד לך שמעלון תחתון, אפילו אם אני ליד מדרכה, אני לא יכול לפתוח אותו.
אילן גילאון: אני לא יודע אם זה שייך ספציפית לסוגיה הזאת.
<שמואל חיימוביץ': זה לא שייך.
<שמואל חיימוביץ': אל תקנה מעלון תחתון.
אילן גילאון: אני חושב שזה ראוי להתייחסות אבל לא כאן.
אילן גילאון: נתייחס לזה.
<אייל לב ארי: כבש נגיש – על אף האמור בפרטי משנה (7) ו-(11) בטבלת הבדיקה והביצוע, שיפוע כבש שהיה קיים ערב יום התחילה לא יעלה על שמונה אחוזים, ואולם ניתן שהשיפוע לא יעלה על עשרה אחוזים.
<אייל לב ארי: אנחנו מבקשים להוסיף: למרחק של חמישה מטרים לכל היותר, אם מורשה לנגישות מבנים תשתיות וסביבה אישר שמתקיימות סיבות הנדסיות, או שמתקיימת פגיעה מהותית באופיו המיוחד של הבניין לפי תקנה 10(ב) לעניין המרפאה הקיימת או המכון לשירותי בריאות הקיים, לפי העניין.
<אייל לב ארי: אישר מורשה לנגישות מבנים תשתיות וסביבה כאמור, יינקטו אמצעים למניעת החלקה בכבש שאירעו בו מקרי החלקה או שלדעת החייב בביצוע נגישות קיים חשד ממשי שבתנאים הרווחים בכבש, בעת שאנשים נוהגים לעשות בו שימוש, יחליק.
<שמואל חיימוביץ': בסעיף (3), אני חושב שצריך להבהיר מה הכוונה, למה סיבות הנדסיות.
<יהודה מירון: אנחנו נבהיר שמדובר בזה אי אפשר להקטין את השיפוע.
<יהודה מירון: זה בעצם הרעיון.
<שמואל חיימוביץ': מסיבות הנדסיות.
<ישראל אבן זהב: מסיבות אנושיות אי אפשר להעלות חמישה מטרים בשיפוע של עשרה אחוזים.
<ישראל אבן זהב: מה עושים כאן?
<ישראל אבן זהב: שיעמידו מישהו שידחוף?
<ישראל אבן זהב: אני רוצה לראות את יועץ הנגישות שיושב על כיסא גלגלים ועולה שיפוע של עשרה אחוזים לאורך חמישה מטרים.
אילן גילאון: שמוליק, תענה לו.
<יהודה מירון: אני רוצה לענות.
אילן גילאון: שמוליק חזק בשיפועים.
<ישראל אבן זהב: אני המלצתי עד שניים וחצי מטרים אבל העלו את זה כאן לחמישה מטרים.
<שמואל חיימוביץ': אני רוצה להפנות את תשומת הלב לכך שמדובר כאן על מצב שבדיעבד יש מציאות של עשרה אחוזים שיפוע.
<שמואל חיימוביץ': כשדנים במקום קיים, תמיד אנחנו צריכים לשאול את עצמנו קודם כל אם אפשר לשנות בכלל במציאות שקיימת שם ואם זה שווה את המאמץ לשנות.
<שמואל חיימוביץ': לפי מה שכתוב כאן, שווה את המאמץ לשנות.
<שמואל חיימוביץ': רק אם מסיבות הנדסיות אי אפשר, אני לא יודע מה התשובה האחרת.
<שמואל חיימוביץ': אם אי אפשר, אז אי אפשר.
<ישראל אבן זהב: אז הוא לא נגיש.
<ישראל אבן זהב: זה הכול.
<גבריאלה עילם: הבעיה הגדולה היא שיש מקומות שמוצהרים כנגישים ואתה מגיע וזה לא נגיש.
<שמואל חיימוביץ': הגדרה של נגישות היא קודם כל אמורה להיות סובייקטיבית על פי היכולת של האדם.
<שמואל חיימוביץ': אבל כאשר אנחנו עושים חקיקה, אנחנו קובעים פרמטרים, מגדירים בסופו של דבר מתי כך ומתי אחרת וכולי.
<שמואל חיימוביץ': אין ספק שבהגדרות שלנו לא הגענו לאופטימום של למשל מי שאין לו כוח בידיים יתגבר על המבחנים האלה בשיפועים גדולים וכולי.
<שמואל חיימוביץ': כאשר קבעו את התקנים בזמנו, קבעו את הסף של שמונה אחוזים, כאשר בעבר זה היה עשרה אחוזים.
<שמואל חיימוביץ': אגב, בעולם התחילו עם 12 אחוזים וירדו לעשרה אחוזים ואחר כך לשמונה אחוזים.
<ישראל אבן זהב: כי ראו שזה לא מעשו.
<שמואל חיימוביץ': עכשיו בבריאות אנחנו אומרים שימו לב, אנחנו מצפים לשישה אחוזים.
<שמואל חיימוביץ': הכול בסדר, אבל יחד עם זה, ככל שאנחנו מנמיכים את השיפוע, צריך אורך יותר גדול ולא תמיד הוא קיים.
<שמואל חיימוביץ': מה שבטוח זה שמי שיש לו יכולת בידיים, כלומר, יכולת ספורטיבית מסוימת, יוכל לעלות את השיפועים האלה, מי שייעזר בכיסא גלגלים ממונע יוכל, מי שייעזר במלווה יוכל.
אילן גילאון: לא קשור למצב הסובייקטיבי.
אילן גילאון: אתה אומר שהיו 12 אחוזים, עשרה אחוזים, שמונה אחוזים.
אילן גילאון: אני לא בונה על היכולת אלא אני בונה על זה שאין לו יכולת.
<ישראל אבן זהב: אם אני אבקש מקוודרופלג לעלות ארבעה אחוזים שיפוע, הוא לא יוכל.
<יהודה מירון: אני רוצה להרחיב מעט את היריעה.
<יהודה מירון: אנחנו יושבים כאן בשם הנגישות אבל חקיקת הבנייה בישראל התירה בעבר לעשות שיפועים גם על 12 אחוזים.
<יהודה מירון: אנחנו מכירים את זה.
<יהודה מירון: באות קופות החולים ואומרות, בצדק מבחינתן, שהן פעלו לפי הדין ובנו רמפות בשיפוע שהיה מותר אז.
<יהודה מירון: עכשיו נגיד להן להרוס?
<יהודה מירון: ניסו למצוא כאן את האיזון בצורה הבאה: בבתי החולים, סוכם כאן, שלא מקבלים שיפוע קיים מעל שמונה אחוזים.
<יהודה מירון: זה בבתי חולים ומבחינתנו זאת הרמה האולטימטיבית.
<יהודה מירון: במרפאות אנחנו קצת משחררים ואומרים שיפוע של עד עשרה אחוזים עם מרחק של חמישה.
אילן גילאון: אני חושב שאפשר להסתפק בזה.
<גבריאלה עילם: אני חושבת שזאת בדיוק הבעיה.
<גבריאלה עילם: יש קריטריונים של נגישות שנקבעים ובן אדם יכול לדעת אם הוא יכול להתמודד אתם או לא.
<גבריאלה עילם: פתאום יש מקום מסוים כמו מרפאה, שזה לא מקום שאפשר אולי לוותר עליו, ופתאום הוא יודע שהוא לא יכול להגיע אליה.