GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיקי רוזנטל: הוועדה תתכנס פה שוב בשבוע הבא.
מיקי רוזנטל: אני קורא שוב לשר האוצר ולשר הכלכלה להתייצב בפני הוועדה כדי להעניק תשובות לציבור.
מיקי רוזנטל: מעבר לכל הציבור, לפני העובדים ולפני השירות – לציבור המשתמשים, אנשים שנזקקים לשירות החשוב של שירות התעסוקה.
שולי מועלם-רפאלי: יום שלישי, י"א בחשוון, יום פטירתה של רחל אימנו, 4 בנובמבר 2014, יום שבו נרצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין.
שולי מועלם-רפאלי: אני שמחה לפתוח את הדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שהוא חלק מיום שלם שמובילים חבר הכנסת חיליק בר, חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס ואנוכי, שנוגע ביום המזון הבינלאומי.
שולי מועלם-רפאלי: לפני ימים ספורים קיבלה פ' הצעת חוק שהנחנו, שמדברת על הנתונים הקשים שעולים שוב ושוב על מספרים בלתי נתפסים בחברה הישראלית, של משפחות שחיות בחוסר ביטחון תזונתי, חלקן בחוסר ביטחון תזונתי ניכר.
שולי מועלם-רפאלי: זה המילים שמשתמש בהן הסקר של הביטוח הלאומי, שהוא על נתונים של שנת 2011, שעל בסיסו בעצם החליטה ממשלת ישראל להקים את המועצה הארצית לביטחון תזונתי, שמונתה בספטמבר 2012.
שולי מועלם-רפאלי: בדיון שלנו בוועדה, אנחנו נשמע נתונים גם מפרופסור דב צ'רניחובסקי, מורי ורבי, בנושאים של כלכלת בריאות וכלכלה בכלל.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נשמע נתונים מהעמותות, שכל המשפחות האלה, שחיות בחוסר ביטחון תזונתי ובחוסר תזונתי ניכר – בעצם נעזרות בהן חדשות לבקרים.
שולי מועלם-רפאלי: רובנו שומעים עליהן בראש השנה ובפסח.
שולי מועלם-רפאלי: יש משפחות שחיות על סמך העזרה הזאת והאפשרות לקבל מזון מהעמותות האלה בכל השנה.
שולי מועלם-רפאלי: כל שבוע, כל שבת, כל חג.
שולי מועלם-רפאלי: בעצם המטרה שלנו היום היא לדבר גם על איך המועצה הארצית לביטחון תזונתי מתקדמת, מה קורה בחברה הישראלית, לאן הולכת החברה הישראלית בשאלה הזאת של אלפי אנשים בחברה שלנו שאין להם אוכל.
שולי מועלם-רפאלי: אין להם אוכל.
שולי מועלם-רפאלי: זו המשוואה של חוסר ביטחון תזונתי.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא איזה משהו תיאורטי.
שולי מועלם-רפאלי: כשהם מדברים על מקרר ריק – אז יש משפחות כאלה.
שולי מועלם-רפאלי: ביתי הצעירה השתחררה ממש בימים אלה מלהיות מש"קית ת"ש בגדוד 51 בגולני, מקום שיש עליו, על כל מקום שאפשר להיות בו, יש חמישה מתמודדים ובמשך שנתיים היא ראתה אין סוף מקררים ריקים בבתים של ילדים שנלחמו בצוק איתן, בשביל שאנחנו נוכל לקיים פה דיונים.
שולי מועלם-רפאלי: ואני שמה פה סימן שאלה לאן אנחנו הולכים.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו – חברי הכנסת, אנחנו – ממשלת ישראל, אנחנו – החברה הישראלית, שאחת מאוישיות האתוסים שלנו זה הנושא של ערבות הדדית והמחויבות שלנו לחלש.
שולי מועלם-רפאלי: אז אני מקווה שאנחנו נשמע גם על פעילות המועצה, נשאל גם כמה שאלות לא פשוטות מה קרה מאז מינוי המועצה ועד היום, נתבסס קצת על דברי דו"ח מבקר המדינה.
שולי מועלם-רפאלי: נשמע מהעמותות ובעצם אנחנו מבקשים לצאת בקריאה שהחוק שהנחנו, שמדבר על הצלת מזון, שיש פה במדינת ישראל טונות של מזון שהולך לזבל, שנזרק לפח, כשיש אנשים שאין להם מה לאכול.
שולי מועלם-רפאלי: אז אני מבקשת בשלב הראשון מחברתי, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס לפתוח את הדיון.
אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך גברתי יושבת ראש וחברתי ליום המיוחד הזה, יום המזון הבינלאומי בכנסת, יחד כמובן עם חברנו חיליק בר.
אורלי לוי אבקסיס: לא סתם אנחנו מכמה מפלגות, שיתוף פעולה בין האופוזיציה לקואליציה, זה משהו שצריך להיות באמת לא רק חוצה מפלגות ודעות, זו החברה שלנו, זה פני החברה שלנו וזו המראה שמראה את הפרצוף האמיתי של החברה בישראל בשנת 2014.
אורלי לוי אבקסיס: כל יום אנחנו מתעוררים לסקר חדש.
אורלי לוי אבקסיס: כל יום אנחנו מתעוררים לנתונים חדשים שבאים ומנציחים את מה שאנחנו כבר יודעים.
אורלי לוי אבקסיס: לא רק שאנחנו לא מצליחים לעצור את התופעה, כדור השלג הזה ממשיך להתגלגל וממשיך לתפוח.
אורלי לוי אבקסיס: שני מיליון בני אדם במדינת ישראל חיים מתחת לקו העוני.
אורלי לוי אבקסיס: כמעט 900,000 ילדים במדינה הזו מוגדרים כילדים רעבים.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אנחנו יכולים להתמקד בנושא בגלל שהיום זה יום המזון הבינלאומי, ביחד עם לקט ישראל, שעושים עבודה מצוינת, שהם מעבירים ל-140 עמותות ברחבי הארץ, או 170 עמותות ברחבי הארץ, כ-140,000 מנות, כדי להאכיל את אותו ציבור, שדרך אגב קל מאד לומר – מי שעובד יש לו את הכרטיס ליציאה מהמקום הזה.
אורלי לוי אבקסיס: הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הנתונים של הביטוח הלאומי – בעצם באים ומחזקים – ישנן משפחות של שני הורים עובדים – שנמצאות מתחת לקו העוני.
אורלי לוי אבקסיס: מה זה אומר עלינו כחברה?
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להרחיב פה לרגע ולהסביר לכם כמה דברים.
אורלי לוי אבקסיס: ראשית, רעב בקרב ילדים הוא לא רק רעב פיזי לאוכל.
אורלי לוי אבקסיס: כמובן זה הבסיס של הבסיס.
אורלי לוי אבקסיס: יש לנו ילדים רעבים במדינת ישראל, אבל לא ימותו פה מרעב, כי יכולים לחיות גם על פרוסת לחם עם איזה שהוא ממרח או מרגרינה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל תבינו את הנזק הבריאותי של אותו ילד, שלא מקבל את אבות המזון, שלא מקבל את הסיבים התזונתיים שכל כך חשובים להתפתחות שלו.
אורלי לוי אבקסיס: ילד רעב גם לא יכול ללמוד, חברים.
אורלי לוי אבקסיס: ילד רעב יהיה גם Troublemaker בכיתה.
אורלי לוי אבקסיס: ילד רעב יראה את החברים שלו אוכלים ומה ירגיש?
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לספר לכם על משהו שהגיע אלי מאחת המורות בבתי הספר, של הבנות שלי.
אורלי לוי אבקסיס: ני רוצה לספר לכם על משהו שהגיע אלי מאחת המורות בבתי הספר, של הבנות שלי, שסיפרה לי שישנם ילדים אצלה בכיתה, שאומרים שהם לא רוצים את ההזנה כי יש השתתפות עצמית וההשתתפות העצמית היא מאות שקלים.
אורלי לוי אבקסיס: אז בהתחלה הטענה של אותם ילדים היא שלא, הם לא אוהבים את האוכל המתועש.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הלכה למעשה היא אומרת שבסוף היום היא אוספת את מה שנשאר מאותו אוכל מתועש ומעבירה אותו למשפחות האלה.
אורלי לוי אבקסיס: זה אסור לה, אבל היא עושה את זה.
אורלי לוי אבקסיס: כי היא יודעת שאם זה לא יהיה – הילד כנראה לא יאכל מנה חמה, הוא לא יאכל את מנת הבשר או את מנת העוף או מה שלא יהיה.
אורלי לוי אבקסיס: וזו המציאות.
אורלי לוי אבקסיס: אם 35% מקרב ילדי מדינת ישראל חיים בעוני, תחשבו בממוצע בכיתה.
אורלי לוי אבקסיס: תסתכלו על הכיתה של הילדים שלכם.
אורלי לוי אבקסיס: כל ילד שלישי רעב במדינת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, הרעב הזה הוא לא רק רעב לאוכל.
אורלי לוי אבקסיס: מה עם הרעב לתרבות?
אורלי לוי אבקסיס: מה הוא הרעש לספורט?
אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים שאפילו תיאטראות, אם אתה רוצה ללכת, במיוחד אם אתה חי בפריפריה, אתה צריך חתיכת סכום לשים בצד, אם זה על תחבורה, על דלק, על כניסה למקומות, גם לדאוג לארוחות.
אורלי לוי אבקסיס: זה בכלל כבר מותרות.
אורלי לוי אבקסיס: אפילו לראות גן חיות, שתבינו, ילד לא יכול לראות, כי זה דורש המון כסף.
אורלי לוי אבקסיס: זו המציאות של מדינת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: זו המציאות של ילדים במדינת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: אבל היום יש גם רעיון שאולי הוא טוב מבחינה טכנולוגית, אני לא יודעת.
אורלי לוי אבקסיס: אני שמה את זה רגע בצד – להכניס טאבלטים לבתי הספר וההשתתפות העצמית של ההורים 1,400 שקלים לטאבלט.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אתם תגידו לי – כמה ילדים מתוך ה-35%, הרעבים האלה, יוכלו לרכוש את הטאבלטים האלה?
אורלי לוי אבקסיס: כמה מהם יוכלו לשבת בכיתה כשלחברים שלהם יש את זה והניכור – למה זה גורם לכל כך הרבה קוטביות בחברה הישראלית.
אורלי לוי אבקסיס: דיור ציבורי כמעט ואין בנמצא.
אורלי לוי אבקסיס: שלא לדבר על היכולת לשכור דירה בשוק החופשי כשהסבסוד הוא אפילו לא ריאלי.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו העברנו חוק רק בקריאה טרומית, אני מקווה מאד שהוא יתגבש לכדי חוק כמה שיותר מהר, בנושא של שכר דירה ריאלי לזכאי דיור ציבורי, שיש להם תעודה ביד, אבל אין דירות, שזה אבסורד.
אורלי לוי אבקסיס: המדינה לא משקיעה מספיק במקומות האלה, איפה שהיא כן צריכה להשקיע.
אורלי לוי אבקסיס: מפעלים נסגרים בפריפריה.
אורלי לוי אבקסיס: ישנם רעיונות נורא מעניינים, יצירתיים, להעביר ממפעל אחר בפריפריה למקום אחר ואז ליצור מובטלים חדשים במקום חדש, אבל כביכול פתרנו.
אורלי לוי אבקסיס: הטלאים האלה זה משהו שמזעזע אותי.
אורלי לוי אבקסיס: והיום אנחנו שומעים שוועדת הכספים העבירה 50 מיליון שקלים מהקרן לעידוד תעסוקה לבעיית הפליטים.
אורלי לוי אבקסיס: זה נכון, זה חשוב, זה ראוי – בעיית הפליטים, אבל זה בדיוק מה שנעשה עם הכסף הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: מכרו דירות ציבוריות – 2.7 מיליארד – ולקחו אותם לכל מיני מקומות אחרים, רק לא למה שהתכוון המשורר או המחוקק, כשכתב את החוק שהכספים האלה היו אמורים להיות צבועים לדיור ציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אתם תגידו לי, אותה משפחה שצריכה לשכור דירה בשוק החופשי, המטורף, שעולה כל הזמן, וחברי חיליק בר הוא גם יושב ראש משותף בנושא של שוק שכירות הדירות במדינת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: 64% עלה שכר הדירה ב-7 שנים.
אורלי לוי אבקסיס: בתל אביב לבד זה 80 ומשהו אחוז.
אורלי לוי אבקסיס: הם צריכים את הכסף לשם, כדי שתהיה קורת גג.
אורלי לוי אבקסיס: כמה נשאר לילדים?
אורלי לוי אבקסיס: שלא לדבר על המיסים, על החשמל, על התזונה, על תשלומי בית ספר, שזה לא בדיוק חינוך חינם.
אורלי לוי אבקסיס: מה אנחנו מצהירים?
אורלי לוי אבקסיס: אז נכון, שמנו הצעת חוק מאד חשובה ביחד עם לקט ישראל, שעושים עבודה מצוינת, על הצלת מזון שנזרק לפח.
אורלי לוי אבקסיס: כואב הלב, במיוחד אם הוא מזון ראוי וצריך לבדוק שהוא יהיה מזון ראוי וצריך לבדוק שהוא יהיה בצורה איכותית ויועבר בצורה איכותית.
אורלי לוי אבקסיס: אבל בהעדר אוכל בכלל – זה פתרון אחד מיני רבים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כמדינה, ומדינה זה לא הקרקע-ארץ, מדינה זה הממשלה - מדינה זה הריבון – צריכים לחשוב מה אנחנו עושים, איך אנחנו עושים.
אורלי לוי אבקסיס: ועדות קמות, מסיקות מסקנות, מגישות המלצות ועולם כמנהגו נוהג.
אורלי לוי אבקסיס: אז הייתה ועדה, היו כותרות, מה אנחנו עושים איתן?
אורלי לוי אבקסיס: מנכ"ל הביטוח הלאומי מזהיר שבדו"ח הבא יהיו יותר ילדים רעבים, ואני שואלת – זה מתסכל להיות, כן, חברים בקואליציה, שדרך אגב קואליציה אחר קואליציה עושה את אותו דבר.
אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר מי שעומד על השאלטר זה זה שצריך להחליט איזה תקציבים ראויים ולאן.
אורלי לוי אבקסיס: וזה התפקיד שלנו חברים, כי יכול להיות שהיום אנחנו בקואליציה, מחר אנחנו יכולים להיות באופוזיציה, לא יודעים מה, אבל שיתופי הפעולה האלה חייבים להמשיך, חבר הכנסת מרגי, השר לשעבר.
יעקב מרגי: המדינה זה העם, זה אותו עם ואותה מדינה.
אורלי לוי אבקסיס: כשאני אומרת מדינה אני מתכוונת לריבון, לזה שמחליט מה חשוב יותר ומה חשוב פחות, וזו ועדה שעושה פה דברים נהדרים, נפלאים, אבל לעתים גם הוועדה קצרה ידה מלהושיע, וגם אם אנחנו מתקנים תיקונים קטנים, זה בהחלט לא ברמה שבה נדרש.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עושים היום ועדות בכל ועדות הכנסת, התחלנו בוועדת הכלכלה, המשכנו בוועדת העבודה והרווחה, לאחר מכן הוועדה לזכויות הילד, ועדת חוץ וביטחון.
אורלי לוי אבקסיס: ואני אמשיך לתת את זכות הדיבור לחברנו.
שולי מועלם-רפאלי: כן, חבר הכנסת חיליק בר.
יחיאל חיליק בר: טוב, תודה רבה אורלי.
יחיאל חיליק בר: אורלי, אין מה לעשות, הלהט שלה - - -
יעקב מרגי: לדבר אחרי אורלי זה אתגר.
יחיאל חיליק בר: בדיוק, הלהט שלה.
יחיאל חיליק בר: אני רוצה קודם כל להתנצל, אנחנו צריכים תוך רבע שעה להיות בוועדת הפנים של מירי רגב, ומי שמכיר את העניינים – לא כדאי לאחר למירי רגב.
יעקב מרגי: ועדת הפנים זה של הכנסת.
יחיאל חיליק בר: נכון, של הכנסת.
יחיאל חיליק בר: אז אני רוצה להתמקד באמת בקצרה בסיפור האמיתי שאנחנו פה מארחים היום בכנסת וזה יום המזון, הצלת מזון, וקודם כל להודות גם לגידי כרוך שהגיע לפה, מנכ"ל לקט ישראל.
שולי מועלם-רפאלי: גידי ידבר מיד אחריך.
יחיאל חיליק בר: נכון, ולסטיבן פרוביזור, לענת, אושרת, שי, פול, כל הצוות של לקט ישראל וכמובן להודות לכן, שולי ואורלי, על זה שאתן מובילות יחד ואני מוביל יחד אתכן ואתן מובילות יחד איתי את הסיפור הזה.
יחיאל חיליק בר: שבוע שעבר דו"ח העוני של קרן האו"ם אמר שהמשבר הגדול של שנת 2008 חשף שעלה שיעור הילדים בישראל שנמצא מתחת לקו העוני, ליותר משליש.
יחיאל חיליק בר: נמצא פה ראש עיריית יקנעם, שמעון אלפסי, אם לא ראש העיר הכי טוב בארץ, אז אחד הטובים בוודאי, שיודע מה זה ילדים במצוקה ויודע מה זה רווחה או אי טיפול ברווחה, ושולי ציינה בצדק שהיום ה-4 בנובמבר, אנחנו זוכרים את יצחק רבין, שחוץ מהדברים הגדולים, שהוא היה גנרל ולוחם גדול לשלום, היה איכפת לו משני נושאים שזה חינוך ורווחה ושלא יהיו ילדים רעבים.
יחיאל חיליק בר: זה היה ראש ממשלה עם חמלה.
יחיאל חיליק בר: וכשאנחנו שומעים ש-35.
יחיאל חיליק בר: 6% מהילדים בארץ רעבים במדינה הקטנה כל כך הזאת שלנו, עם הכלכלה החזקה שאנחנו מתפארים בה, זה דבר שאי אפשר לחשוב אפילו שלא להילחם בו.
יחיאל חיליק בר: ואנחנו לא רוצים לעשות תכניות גדולות מדי אלא לנסות לעשות דברים קטנים, ופה החוק שאנחנו מקדמים, חוק מודל הצלת המזון ביחד עם לקט ישראל, שאני הייתי עד למפעל הזה, שהוא לא פחות ממפעל קדוש, שלוקח טונות של מזון ומעביר אותן בעלות של שקל אחד, קודם כל לילדים רעבים אבל גם לאנשים אחרים שהם רעבים, אבל ילד רעב זה יותר מסתם אדם רעב.
יחיאל חיליק בר: כשבן אדם מקבל לצלחת שלו בסוף ארוחה בשווי של 10-12 שקלים בהשקעה של שקל אחד, דבר שהמדינה לא מספיק מבינה שהיא צריכה לעשות, ולא במקום לקט, אלא לסייע ללקט ישראל ובוודאי גם במקום לקט.
יחיאל חיליק בר: אבל כשהמדינה לפעמים לא נכנסת למקומות – נכנסים ארגונים פרטיים, ואני באמת רוצה להצדיע לארגון הזה, שעושה הרבה פרויקטים גדולים, כולל פרויקט הכריכים, שהוא פשוט מרגש, שאני ראיתי אותו ואני גדלתי גם כן בשכונה קשה ואני יודע מה זה ילדים שלא באים עם סנדביץ' עם פסטרמה או עם דברים אחרים, או עם דברים שילדים אוהבים ומסתכלים, כמו שאת אמרת, בקנאה.
יחיאל חיליק בר: ולקט ישראל לוקח את אותם סנדביצ'ים ונותן להם אותם בשקט, בסודיות, בלי שיידעו שהם נזקקים או נתרמים, וזה באמת דבר שהוא גם מחמם את הלב וגם אנחנו בכנסת מחויבים לעזור לו.
יחיאל חיליק בר: אני מקווה שביישום של החוק הזה אנחנו גם נצליח להוזיל את מחירי המזון לכלל האוכלוסייה.
יחיאל חיליק בר: גם לא לזרוק אוכל לפח, גם לעזור לאיכות הסביבה.
יחיאל חיליק בר: החוק הזה בעצם יקל על מנגנון התרומה.
יחיאל חיליק בר: היום מנגנון התרומה מסובך, בלתי אפשרי גם חוקית.
יחיאל חיליק בר: אנשים יש להם גם כל מיני פחדים, והחוק הזה יעודד ארגונים ומוסדות לתרום לפי החוק ובחסות החוק ובעידוד החוק.
יחיאל חיליק בר: החוק הזה קיים במספר מדינות בעולם, יש אפילו בארצות הברית חוק פדראלי בסיפור הזה, רק אנחנו נשרכים אחורה.
אורלי לוי אבקסיס: חוק השומרוני הטוב.
יחיאל חיליק בר: והצעת החוק הזה בעצם באה לסייע לעמותות להרחיב את היקף הצלת המזון.
שולי מועלם-רפאלי: ותדעו, אני רק אגיד מילה, שארצות הברית היא אולי המדינה שהכי הרבה תובעת את עצמה לדעת, ואיך שהוא בחוק הזה אנחנו לא מצאנו תביעות כמעט.
שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת יש דרך לעשות את זה, להצליח לעשות חוק נכון, שימנע את כל החששות שעלולים להיות נלווים מצד הארגונים שיכולים לתרום את המזון.
יחיאל חיליק בר: שולי, אני אסיים כדי לתת את ארבע הדקות ללקט ישראל, אבל מפה אנחנו עוברים לעוד ועדות.
יחיאל חיליק בר: בשעה 13:30 יהיה אירוע גדול באולם גליל, באולם שפרינצק, ואני מזמין את כולם לבוא ולהיות חלק מהאירוע הזה וכמובן נשמח לשמוע בדקות שנותרו מגידי, כמה מילים על הארגון.
שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, חיליק.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נעשה כאן ניסיון לשמוע כמה שיותר אנשים, בתוכם כמובן את חברי הכנסת הנוספים שנמצאים כאן.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נתחיל ממנכ"ל לקט ישראל, גידי כרוך, ואחר כך מי שמבקש לדבר פשוט לפנות למנהלת הוועדה.
יחיאל חיליק בר: אני רק אומר שאחרי שגידי ידבר, אנחנו - - -
שולי מועלם-רפאלי: בכלל, אני אתנצל בראש בשם חברי הכנסת.
שולי מועלם-רפאלי: בדרך כלל חברי הכנסת לא מצליחים להישאר, לצערנו, עד הסוף בדיון, כיוון שאנחנו חברים במספר ועדות שמתנהלות במקביל.
שולי מועלם-רפאלי: אז זה לא כי הנושא לא חשוב, אלא כי יש דברים חשובים נוספים, שאנחנו, כמו שאמרה חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס - - -
אורלי לוי אבקסיס: זה אותו נושא, רק מנקודות נוספות.
שולי מועלם-רפאלי: הנושא הזה הוא מה שמוביל את היום בכל ועדות הכנסת.
שולי מועלם-רפאלי: בבקשה, גידי.
<גידי כרוך: קודם כל תודה רבה לכם על ההזדמנות, תודה רבה לכם על האפשרות להציג בוועדה.
<גידי כרוך: האמת שהכנתי מצגת של בערך שעה, אבל אני אנסה לצמצם אותה לארבע דקות.
שולי מועלם-רפאלי: אתה יכול גם חמש.
<גידי כרוך: יש כמה דברים שאני רוצה לעמוד עליהם.
<גידי כרוך: קודם כל יום המזון הבינלאומי במילה, אחר כך האתגרים – למה בעצם אנחנו עושים מה שאנחנו עושים, אספר בכמה מילים על לקט ישראל ואדבר על הפתרונות.
<גידי כרוך: אז יום המזון הבינלאומי זה בעצם יום שהוא ביוזמת האו"ם – ה-FAO – ה-Food and Agriculture Organization of the UN, והמטרה שלו זה להעלות את המודעות לנושא של בעיות בכל מה שקשור לנושא של מזון בעולם.
<גידי כרוך: אנחנו מציינים אותו זו השנה השנייה.
<גידי כרוך: שנה ראשונה עשינו פעילות של קטיף בכמה מוקדים בכל הארץ, מאד מוצלח, והשנה החלטנו לעשות יום חשיפה כדי להעלות את המודעות לנושא של הצלת מזון.
<גידי כרוך: לגבי לקט ישראל, כמה מילים לגבי הפעילות שלנו, וכבר ציינו חברי הכנסת לפני ואני רק אחזק את הדברים.
<גידי כרוך: הכריכים שאנחנו מספקים לילדים – מספקים כ-8,500 כריכים כל יום בלמעלה מ-30 רשויות בכל הארץ.
<גידי כרוך: זה כריכים שמכינים בדרך כלל בבתי הספר בעצמם.
<גידי כרוך: אנחנו לא יודעים מי הילדים, זה מגיע בשקיות שקופות.
<גידי כרוך: אנחנו גם לא רוצים לדעת מי הילדים.
<גידי כרוך: לא חושפים אותם בשום צורה.
<גידי כרוך: מנסים להביא את זה כמה שיותר לרמה שהכריך נראה כאילו שהוא הגיע מהבית.
<גידי כרוך: אנחנו עובדים מול 180 עמותות בכל הארץ, מהצפון עד הדרום.
<גידי כרוך: אנחנו פתחנו גם פעילות באילת, אז באמת אנחנו נמצאים מקריית שמונה ועד אילת וזה לא מליצי, זה באמת - - -
אורלי לוי אבקסיס: נשאלת פה שאלה גם על ידי מנהלת הוועדה, אם תוכל להסביר לנו איך אתם מחלקים את זה תוך כדי שמירה על אנונימיות?
אורלי לוי אבקסיס: איך הוא ניגש ולוקח כריך.
<גידי כרוך: הפעילות שלנו היא בהחלט מול בית הספר.
<גידי כרוך: אנחנו בעצם מביאים מוצרים לבתי הספר ובבתי הספר יש התארגנות מי מכין את זה.
<גידי כרוך: זה יכול להיות מתנדבים שלנו, זה יכול להיות אב הבית, יכולה להיות מזכירה שמכינה את זה, אנחנו לא יודעים.
<גידי כרוך: ובסופו של דבר הילד יודע לאן להגיע לקחת את זה.
<גידי כרוך: אני רק אספר סיפור אישי על זה.
<גידי כרוך: לפני כמה שנים הבן שלי, לפני שהוא התגייס, עשיתי איתו סיבוב של חלוקה של כריכים.
<גידי כרוך: באותו זמן גם הכנו כריכים בעצמנו.
<גידי כרוך: זה היה בהרצלייה והבן שלי יצא עם שקית של כריכים מוכנה ופגש את השומר בשער, והאמת שקצת איחרנו, כי אני לא עושה את זה בדרך כלל, אז קצת איחרנו, הגענו ב-20 דקות לפני 10 לבית הספר והשומר לקח את השקית המלאה, החליף אותה בריקה.
<גידי כרוך: כשהוא נכנס לבית הספר אז כבר היו ילדים עם ידיים מושטות.
<גידי כרוך: ואני מדבר אתכם על ישראל שנת 2010.
<גידי כרוך: זה היה מחזה נוראי בעיני.
<גידי כרוך: פשוט נוראי.
<גידי כרוך: ילדים עם ידיים מושטות לאותו כריך, שהשומר הכניס.
<גידי כרוך: אז אנחנו לא יודעים מי הילדים.
<גידי כרוך: בית הספר פונה אלינו, יש את מנהלת הפרויקט, זרה פרוביזור, היא בודקת, היא מאתרת, היא בודקת שהכל מבחינת בית הספר בסדר, היא מדברת גם עם - - -
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת המורה מעבירה את זה בסוג של - - -
<גידי כרוך: זה אפילו לא ברמת המורה, זה ברמה השכבתית ועם המנהלת, עם היועצת, עם העובדת הסוציאלית לפעמים של הרשות, תלוי עם איזו רשות אנחנו עובדים שם.
<גידי כרוך: אנחנו מקבלים בסופו של דבר מספר, מספקים את הכמויות לפי המספר הזה ובית הספר דואג.
<גידי כרוך: הילד יודע איך לבוא ולקחת.
שולי מועלם-רפאלי: כמה בתי ספר יש לכם ברשימת המתנה לכריכים כאלה?
<גידי כרוך: קשה לי להגיד לך כמה בתי ספר.
<גידי כרוך: אני יכול להגיד לך שיש מעל 2,000.
אורלי לוי אבקסיס: יש דיון שלם אצלי בוועדה.
<גידי כרוך: מעל 2,000 כרגע.
<גידי כרוך: עוד כמה מילים לגבי הארגון: יש לנו 10 משאיות.
<גידי כרוך: בעיקרון צריך להבין שזו פעילות לוגיסטית.
<גידי כרוך: שני מרכזים לוגיסטיים – אחד בנשר ואחד שרוף ברעננה, אבל כבר בסיוע של הרבה אנשים טובים אנחנו הצלחנו להפעיל את הפעילות מיידית.
<גידי כרוך: יש לנו 90 עובדים ולמעלה מ-55,000 מתנדבים בשנה, וזה כמויות מאד גדולות.
<גידי כרוך: הצלת המזון שלנו היא 1.5 מיליון ארוחות חמות.
<גידי כרוך: באחרונה אספנו פעילות באילת, שאנחנו אוספים מרשת בתי מלון באילת, אוספים את המזון המבושל שלא הוגש, שלא יצא מהמטבח ומעבירים אותו לעמותות בדימונה ובבאר שבע.
<גידי כרוך: במהלך סוכות אפילו הצלחנו איתו עד תל אביב.
<גידי כרוך: אני רוצה להגיד שהכל נעשה בתנאי בטיחות מזון מאד מאד קפדניים.
<גידי כרוך: יש לנו חברה שמייעצת לנו בתחום הזה ואנחנו מבקרים את הפעילות הזאת כל הזמן.
<גידי כרוך: 9,500 טונות של פירות וירקות, זה בעיקר הפעילות שלנו, ועוד 800 טונות מהתעשייה; ויש לנו גם פעילות של גידול עצמי של תוצרת חקלאית.
<גידי כרוך: בעצם האתגרים שאנחנו עומדים בפניהם, ואני רוצה לגעת בשני אתגרים כרגע בלבד, אפשר לדבר על הרבה יותר, זה מה שדובר קודם.
<גידי כרוך: יש כ-1.8 מיליון אנשים שחיים מתחת לקו העוני, נמצאים באי ביטחון תזונתי בישראל, כ-900,000 ילדים.
<גידי כרוך: הבסיס של לקט ישראל זה לטפל באותם נזקקים, כאשר הביצוע שלנו הוא שונה מאשר עמותות אחרות, בעצם בתחום של הצלת מזון.
<גידי כרוך: אנחנו לא קונים מזון כארגון בכלל, אלא מספקים כבר מה שנמצא.
<גידי כרוך: האתגר השני הוא כמובן כל הנושא של השמדת ובזבוז מזון.
<גידי כרוך: אנחנו לא שונים ממדינות המערב, יש לנו 40% מהמזון שנוצר בישראל נזרק בסופו של דבר לפח.
<גידי כרוך: זה בזבוז מזעזע.
<גידי כרוך: רק תסתכלו ברמה הביתית כמה אתם זורקים, תבינו, תשוו את זה לרמה הקהילתית, אחר כך לרמה של כל המדינה הלאומית ותבינו שיש פה בזבוז מזון מזעזע במדינה, שאפשר לטפל בו.
<גידי כרוך: לקט ישראל הוא בעצם אחד הפתרונות לנושא הזה.
<גידי כרוך: אם מסתכלים עלינו מגובה של 40,000 רגל, אנחנו בעצם ארגון לוגיסטי שיודע להעביר בצורה מאד מאד יעילה ממקום אחד, ממקום של שפע, למקום של מחסור, ובזה אני באמת חייב לפרגן לכל עובדי הארגון שלנו בנושא הזה.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו שומעים מספרים.
יעקב מרגי: אנחנו לא מופתעים לצערנו הרב.
יעקב מרגי: אנחנו מעודכנים תדיר בדו"ח כזה ובדו"ח אחר.
יעקב מרגי: אלף אני רוצה להודות ליוזמה הברוכה, למובילים את היום הזה בכנסת, לחברות הכנסת שולי מועלם, אורלי לוי ולחבר הכנסת חיליק בר שיצא.
יעקב מרגי: גידי, אנחנו באנו באמת, אני משתתף בדיון הזה אלף כדי לומר לכם תודה, אבל מעבר לזה יום כזה מגביר את המודעות.
יעקב מרגי: יכול להיות שבנקודות שאני אגע בהן, חשבתם עליהן, הן נתונות לפתרון ויכול להיות שאף אתם עושים אותם.
יעקב מרגי: היה לי ביקור ואני סתם זורק את זה כרעיון בעקבות הסקירה שלך.
יעקב מרגי: חשבתי לפני כן לומר דברים אחרים.
יעקב מרגי: ביקור באיזה יישוב קהילתי מסוים, אני לא אפרט.
יעקב מרגי: זה היה בשעות הערב.
יעקב מרגי: הייתי צריך להיפגש עם מי שהזמין אותי לסיור, אז הוא אומר לי בוא, הם נמצאים בארוחת ערב.
יעקב מרגי: הלכתי, מה זה ארוחת ערב?
יעקב מרגי: ראש היישוב הקהילתי הזה מארגן כל יום חמישי בלילה ארוחת ערב לנזקקים, אבל אין מצב כזה, הוא מחייב את כל חברי הקהילה לאכול בארוחת הערב, גם אלה שאין להם ואלה שיש להם.
יעקב מרגי: אני חושב, במחשבה, היינו ילדים והיינו בבתי ספר כאלה וראינו מה זה מחסור ואנחנו יודעים מה זה מחסור, יודעים מה זה עיניים כלות של ילד.
יעקב מרגי: עדיין קשה לילד, רעב אפילו, ככל שיהיה רעב, ללכת למקום שהוא מתויג, או לקחת משהו מתויג.
יעקב מרגי: אני חושב שצריך לחשוב איך אתם עושים את זה, בבתי הספר שהכמויות שאתם כן יכולים לעמוד בהם, שבית הספר ינהיג את זה.
יעקב מרגי: לדוגמא, אם זו לא כמות גדולה, כמות שאפשר לאפשר את זה ברמה לא תחת הכותרת של ילד רעב ולא בכותרת של נזקקים בפס רחב.
יעקב מרגי: צריך לחשוב, כי אני חושב שהרבה ילדים, למרות הקושי, יהיו כאלה שייקחו וייקחו גם לאחים שלהם ויהיו כאלה שיבחרו להתייבש עד השעה שלוש בלי אוכל ולא ייקחו את זה.
יעקב מרגי: הוא לא רוצה לחץ חברתי, סטיגמה.
יעקב מרגי: ואני חושב שצריך לעשות גם את הרגולציה.
יעקב מרגי: אני חס ושלום לא מטיל דופי ולא קונספירטור.
יעקב מרגי: יהיו מוסדות, תבדקו אם אין מוסדות, בתי ספר שלוקחים איזו השתתפות כזו או אחרת, גם על הפעולות הברוכות שאתם עושים.
יעקב מרגי: בשטחים חקלאים, אני לא יודע אם החוק נותן מענה כזה, אני מודע לזה, אני בן מושב, ואני מודע לזה שלפעמים חקלאי משקיע את מיטב כספו ואת מיטב הידע שלו, ובסוף הוא בא לשוק, הוא רואה שלא כדאי לו אפילו ללכת לקטוף את הכרובית, והוא מביא איזה מחרשה וחורש את השטח על כל התוצרת.
יעקב מרגי: יכול להיות שאפילו בעידוד של גורמים כלכליים או בהסתכלות מקרו כלכלית.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם החוק נותן מענה כזה, צריך לחשוב, כי הכמויות הן גדולות ואפשר.
יעקב מרגי: ושוב, תבורכו.
יעקב מרגי: אני חושב שתחום ההתנדבות עם המדינה, כפי שאמרתי לך טרום הדיון לפרוטוקול, אני מקווה שאנחנו לא נפריע לך כמדינה, עם הרגולציה ועם המגבלות.
יעקב מרגי: ופה התפקיד שלנו, אם יש איזה מגבלות כאלה ואחרות, חוקיות - - -
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת מרגי, צריך להגיד שבדיון שניהלתי מול הייעוץ המשפטי של הכנסת, די קיבלתי דלי מים קרים על הצעת החוק הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: אמירות היו שזה צפוי וניסינו, וטוב – נאפשר לכם לקבל פ', אבל תדעו שאין סיכוי שתצליחו להעביר את זה ואני חושבת שאם נצליח לגייס חברים שלנו מכל סיעות הבית, לעשות את זה בדרך הנכונה, אז נצליח באמת להוציא לא רק אמירות משמעויות מהדיון היום, אלא גם התקדמות חוקתית.
יעקב מרגי: אין ספק שהיא תשמע והמחוקקים ואנחנו נשמע על כלכלה חופשית, היצע וביקוש, מחיר שוק, מחיר מטרה, אבל לא ראיתי את הקנאות הזו באותן אגודות ששולטות על כל התחום החקלאי, ואני לא בא לפגוע באף אחד.
יעקב מרגי: צריך באמת להיכנס באומץ לסוגיה זאת וניתן לעשות הרבה מעבר למה שמאפשרים לכם לעשות.
שולי מועלם-רפאלי: אני אבקש עכשיו מפרופסור דב צ'רניחובסקי לומר את דברו.
שולי מועלם-רפאלי: תציג את עצמך בשביל הפרוטוקול.
<דב צ'רניחובסקי: פרופסור דב צ'רניחובסקי, יושב ראש המועצה הלאומית לביטחון תזונתי.
<דב צ'רניחובסקי: אני גם אשתדל לקצר, בפרט בהעדר המצגת.
<דב צ'רניחובסקי: אז אני רוצה ביום הזה לברך ולהצטרף לברכות לארגון לקט ישראל, אני בהחלט מאלה שחושבים שהם עושים עבודת קודש.
<דב צ'רניחובסקי: לגבי המועצה, שחלק ניכר מהאנשים שלפחות אני מכיר פה כבר מכירים את עבודתה והם משתתפים בה באופן פעיל, יש כאלה שוודאי אינם מכירים אותה.
<דב צ'רניחובסקי: המועצה הוקמה מתוקף חוק מסוף שנת 2011 ולאט לאט מתחילה לקרום עור וגידים במקומותינו.
<דב צ'רניחובסקי: שנתיים שלוש זה אולי לטעמי יותר מדי זמן, אבל זה המצב.
<דב צ'רניחובסקי: אני רוצה להתייחס לכמה הערות שעלו פה, לגבי קודם כל הגדרת ביטחון תזונתי.
<דב צ'רניחובסקי: אלף חשוב לזכור שאנחנו קושרים בצדק רב ביטחון תזונתי לעוני, אבל חוסר ביטחון תזונתי הוא לא קשור רק לעוני, בפרט אם אנחנו גם מתייחסים לאיכות המזון.
<דב צ'רניחובסקי: ובהקשר הזה אני רוצה להוסיף על מה שכבר נאמר, ושזה שעניים לא רק שאין להם מה לאכול לפעמים, אלא גם כשיש להם מה לאכול – הם אוכלים רע.
<דב צ'רניחובסקי: זה אחד הדברים שעולים מהמחקר שבוצע כנראה על ידי מרכז טאוב.
<דב צ'רניחובסקי: זאת אומרת גם איכות המזון וגם הערך התזונתי שלו הוא בעייתי מאד, ובהקשר הרחב יותר, וזה מקום לדיון אחר, התזונה הלקויה הופכת להיות בעצם אפידמיה של המדינה הזאת, כמו הרבה מדינות אחרות, אבל על זה נדבר בנפרד.
<דב צ'רניחובסקי: חשוב להעיר בהקשר של הדיון היום שעניים חשופים לזה יותר, לבעיות תזונה, לא רק בגלל חוסר במזון אלא גם בגלל איכותו.
<דב צ'רניחובסקי: עכשיו לגבי היקף הבעיה.
<דב צ'רניחובסקי: נאמרו פה הרבה מספרים על היקף האנשים שמדווחים על זה שהם חסרי מזון בצורה כזו או אחרת.
<דב צ'רניחובסקי: אנחנו חילקנו דו"ח, היות והמצגת לא מתאפשרת ואתם מוזמנים לקבל אותו, מי שיבקש.