GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב ליצמן: תא הלחץ צריך עוד תא לחץ כי אין מספיק.
יעקב ליצמן: יש הרבה אנשים שצריכים את תא הלחץ.
יעקב ליצמן: דווקא באסף הרופא ביקרתי.
יעקב ליצמן: לכן אני אומר שאני יודע בדיוק מה זה.
יעקב ליצמן: במקרה הייתי סגן שר הבריאות כך שאני מכיר קצת את הנושאים.
<אורנה טל: תא הלחץ פועל במסגרת תרומות.
<אורנה טל: הוא עובד אצלנו שלוש משמרות.
<אורנה טל: זאת אומרת, הוא עובד כמעט 24 שעות ביממה ואנחנו מכפילים את ההיקף שלו.
<אורנה טל: בנוסף, יש לנו גם מיטות אשפוז.
<אורנה טל: יש לנו שש מיטות אשפוז במחלקה האורתופדית ושש מיטות במסגרת מחלקה פנימית.
<אורנה טל: אנחנו היינו מבקשים שהוועדה תתמוך בזה כדי שנקבל מחלקה ייעודית.
<אורנה טל: יש לנו יכולת להפעיל אותה.
<אורנה טל: הנושא הזה נמצא על השולחן של משרד הבריאות ואנחנו מחכים כל יום שיהיה לזה אישור.
יעקב ליצמן: את מדברת רק על כף רגל.
<אורנה טל: אני מדברת על החולים האלה של כף רגל.
<אורנה טל: אני מאמינה שהשירות של המניעה, הטיפול הראשוני ונאמנים, לנו יש נאמני סוכרת בכל מחלקה, גם אחות וגם רופא – רופאים רק במסגרת המחלקות הפנימיות והכירורגיות, עדיין אין לנו בילדים – ואני מאמינה שהשירות הזה ניתן ברוב בתי החולים.
<אורנה טל: יחד עם זאת, השירות לחולים הקשים ביותר, אני חושבת שאנחנו בית חולים שיוכל לקחת על עצמו.
<אורנה טל: יש מחויבות הנהלה לטפל בכל חולה שיגיע מכל הארץ וזה קורה גם היום.
יעקב ליצמן: רן מלמד, בבקשה.
<רן מלמד: סמנכ"ל עמותת ידיד.
<רן מלמד: אני כאן לא רק בשם העמותה אלא גם כחולה סוכרת.
יעקב ליצמן: אני לא רוצה לקיים הצבעה בחדר כדי שחלילה כל מי שיש לו סוכרת יצביע אבל נדמה לי שיש לנו רוב גדול.
<רן מלמד: אני רק אומר שאני כאן היום בשני כובעים, האחד כמי שעוסק בזכויות חולים, אבל השני הוא גם בתור החולה עצמו.
<רן מלמד: אני רוצה לדבר לרגע על השלב של האבחון, של העברת המידע לאנשים שמגלים שאולי יש להם סוכרת.
<רן מלמד: לי הסוכרת התגלתה במקרה.
<רן מלמד: הרגשתי איזה שהן תופעות, שלחו אותי לבדיקת דם והיה לי מספר מבהיל של 670 ומשהו.
<רן מלמד: אמרו לי דחוף ללכת לרופא.
<רן מלמד: שאלתי לאיזה רופא, איפה אפשר לראות אותו, בקופת חולים שלי, ואמרו לי שאקבע תור לעוד שבועיים.
<רן מלמד: אני רן מלמד, בן אדם חזק יחסית, יודע להסתדר עם הבירוקרטיה, שאלתי מי המומחה בארץ.
<רן מלמד: אמרו לי פרופסור איתמר רז.
<רן מלמד: הרמתי טלפון וביקשתי תור אצל פרופסור איתמר רז.
<רן מלמד: אמרו לי לבוא בעוד חודשיים.
<רן מלמד: שאלתי, ואם אני אשלם פרטי?
<רן מלמד: אנחנו נארגן לך לשבוע הבא.
<רן מלמד: אמרתי תודה רבה וסגרתי את הטלפון והתחלתי לעשות את הדברים שאני עושה.
<רן מלמד: אני חייב להגיד שמאז שלוש שנים - - -
יעקב ליצמן: צריך לציין שכאשר אתה אומר את הדברים האלה, פרופסור איתמר רז עובד הדסה ובהדסה יש שר"פ.
יעקב ליצמן: לשים דברים על דיוקם.
יעקב ליצמן: אני אפילו לא בא לשבח את פרופסור רז, שמו הולך לפניו ואני לא צריך לעשות זאת, אבל כשאמרת את הדברים האלה לגבי השר"פ, צריך לציין שהוא עושה את זה בהכשר כי הוא עובד בבית החולים הדסה ושם יש שר"פ.
<איתמר רז: מילה לגבי זה.
<איתמר רז: אני רוצה להתייחס למה שאמרת.
<רן מלמד: אם תוכל להמתין כי אולי יהיו לך התייחסויות לעוד כמה דברים שאני אומר.
<רן מלמד: מאז אני עדיין מנסה לברר מה ואיך, לא דרך אגודות ופורומים אלא בדרך ישירה מול הרופאים, מול האחיות בקופת החולים שלי, מול הגורמים שאמורים לתת לי תשובות.
<רן מלמד: אני חייב להגיד לכם שאין תשובות מסודרות ואין מעקב מסודר של אחות שמתקשרת ושואלת.
<רן מלמד: אם אני לא יוזם משהו, אני לא שומע.
<רן מלמד: אם אני לא עושה משהו, אני לא מקבל לא מעקב ולא שום דבר אחר.
<רן מלמד: אני מוכן להיות ה-גיני פיג שלכם, עם מצלמה, עם הקלטה, עם כל דבר אחר כדי לעשות את הדבר הזה.
<רן מלמד: אם כן, זאת סאגה אחת.
<רן מלמד: הסאגה השנייה מתייחסת לתהליך שהולך לקרות בקרוב בביטוח הלאומי.
<רן מלמד: אני יודע שאיתמר רז – לפחות ממכתבים שאני קיבלתי לאחרונה – מתנגד לו.
<רן מלמד: אלה השינויים בספר הליקויים לגבי אחוזי הנכות לחולי סוכרת.
<רן מלמד: אני חושב שכאן מדובר בשערורייה אמיתית, אדוני היושב ראש וחברי הכנסת.
<רן מלמד: הולכים לשנות את ספר הליקויים של הביטוח הלאומי.
<קריאה: כבר שינו.
<רן מלמד: בעצם שינו.
<נעמי מורביה: זה נכנס לתוקף בדצמבר.
<רן מלמד: בלי דיון ציבורי.
<ניסים מורביה: בלי להביא את זה לכאן.
<רן מלמד: יותר מזה, המועצה לסוכרת הגישה המלצות לוועדה שקובעת את ספר הליקויים.
יעקב ליצמן: היות שאני תומך במה שאתה אומר, אני חושב שזה מיותר להעלות את זה כרגע כי זה לא הנושא.
<רן מלמד: אני חושב שהוועדה צריכה להתערב.
יעקב ליצמן: אני לא מתכוון להיכנס לנושא הזה.
יעקב ליצמן: זה לא בסמכותי.
יעקב ליצמן: אנחנו מקיימים דיון על הסוכרת והיות שביקשתי את הדיון, אני מנהל את הישיבה.
יעקב ליצמן: בנושא הזה שאתה מעלה, בעיקרון אני תומך בך אבל זה צריך להידון אצל חיים כץ.
<רן מלמד: לגבי הנושא של המודעות.
<רן מלמד: אני מסיים ואומר שיש בעיות בקופת החולים, לפחות המאוחדת, לגבי השירות.
<איתמר רז: המצוקה שלך נשמעת ומוצדקת.
<איתמר רז: אני רוצה לומר שני דברים.
<איתמר רז: קודם כל, יושבת כאן אשתי ומצלצלים אליה.
<איתמר רז: זה נכון שכאשר רוצים לקבוע תור אלי, לפעמים צריך לחכות גם שמונה חודשים כי כך עובדות המערכות ואי אפשר להתגבר על זה.
<איתמר רז: כתוצאה מזה, אחד, הטלפון שלי נגיש לכל אחד במדינת ישראל.
<איתמר רז: אם היית מנסה, היית יכול לצלצל אלי גם באמצע הלילה.
<איתמר רז: שנית, התור שלי בשר"פ הוא ארוך יותר מהתור שלי ברפואה הציבורית.
<איתמר רז: שלוש, כשפונים אלי ואומרים שאין אפשרות לשלם, אני אומר בוא בציבורי ואל תשלם.
<איתמר רז: במקרה הדבר האחרון שאני עושה, זה לעשות שר"פ.
<איתמר רז: להתייחסותך לקופות החולים.
<איתמר רז: בקופות החולים יש שיפור דרמטי בטיפול בסוכרת שהתחיל ב-1995 והתעצם מאוד עם בנייתה של המועצה הלאומית לסוכרת.
<איתמר רז: נדיר מאוד שיגיע מטופל עם רמות סוכר 300 ולא יישלח – דרך אגב, לצערי – לחדר מיון או לטר"ם.
<איתמר רז: לרוב אין צורך בזה אבל זה מה שעושים.
<איתמר רז: זה נדיר מאוד שקורה מה שסיפרת כרגע.
<איתמר רז: בדרך כלל הטיפול בקופות החולים הוא באיכות גבוהה מאוד, הרבה יותר מאשר קיימת בהרבה מדינות בעולם.
<איתמר רז: אנחנו כמועצה הלאומית לסוכרת עושים כל מאמץ כדי לשפר אותה יותר ויותר.
<איתמר רז: דבר אחד שהעלית כאן, ואני באמת מכה על חטא, אין לנו במועצה הלאומית לסוכרת נציגים של המטופלים.
<רן מלמד: אפשר להכניס.
<איתמר רז: בסדר גמור.
<איתמר רז: אחריות שלי.
<איתמר רז: יש לנו את הנציגים של האגודה הישראלית לסוכרת, יש לנו את הנציגים של האגודה הישראלית לסוכרת נעורים אבל אין לנו מטופלים בעצמם ואנחנו נשנה את זה.
<איתמר רז: אני מבקש שתפנה אלי ואנחנו נשנה את זה ונכניס שני מטופלים כי זה מראה שיש כאן איזשהו סוג של נתק.
<איתמר רז: אני אומר לכם שאנחנו מקדישים שעות וימים ומשנים דברים ומוסיפים חוקים.
<איתמר רז: אתם מוזמנים לשבת אתנו ולעשות את זה.
<נעמי מורביה: בשמחה.
יעקב ליצמן: מטה מאבק הנכים.
יעקב ליצמן: אני מבקש לא לחזור על הדברים שאמר רן מלמד.
<נעמי מורביה: אני לא אחזור על דבריו, כבוד הרב.
<נעמי מורביה: כאשר ועדה בכנסת בצורה שיטתית - לא אתה – מתחמקת מלהתעמת עם בעיה מאוד ערכית, לא אני אכפה עליה הר כגיגית.
יעקב ליצמן: אני מכיר את חיים כץ.
יעקב ליצמן: הוא לא מפחד מאף אחד.
<נעמי מורביה: אבל יש כאן
<נעמי מורביה: נקודה שאף אחד לא מעלה עד עכשיו סביב השולחן הזה.
<נעמי מורביה: אנחנו מדברים על מניעה ועל מה שקורה לפני.
<נעמי מורביה: אני רוצה לדבר על אחרי.
<נעמי מורביה: מזכירים טכנולוגיות.
<נעמי מורביה: נכון, יש טכנולוגיות ויש תרופות חדשות שבהחלט יכולות לשפר את איכות חייו של חולה הסוכרת ויכולות לתרום לו רבות, אך קופות החולים ורופאי הסוכרת בקופות החולים מתעקשים לא לתת אותן.
<נעמי מורביה: יושב לידי חולה סוכרת שנלחם מעל לחצי שנה כדי לקבל משאבת אינסולין שזה הדבר שהוא הכי MUST וכשהמשאבה התקלקלה כעבור ארבע שנים, אמרו לו, לא, אנחנו לא נאשר לך החלפת משאבה כי המשאבה צריכה לחיות שבע שנים, אבל היא מתה.
<נעמי מורביה: היא לא התנהגה כמצופה על ידי היצרן.
<נעמי מורביה: לא, אנחנו לא נאשר.
<נעמי מורביה: אותו כנ"ל לגבי טיפול תרופתי, אותו כנ"ל לגבי הטיפולים מצד האחיות.
<נעמי מורביה: כאשר הבן אדם מגיע לבית החולים, אכן בדרך כלל הוא מאושפז במחלקה פנימית וזה כשהוא מגיע עם פצע סוכרתי והוא חשוף לכל מה שמסתובב במחלקה.
<נעמי מורביה: אנשים עם סוכרת הם אנשים שהמערכת החיסונית שלהם חלשה יותר.
<נעמי מורביה: נכון פרופסור רז?
יעקב ליצמן: אני אציע לך הצעה.
יעקב ליצמן: אם יש מישהו כאן שאת יודעת – והדיון הזה משודר – שיש לו בעיה והוא נתקל בבירוקרטיה בקופות החולים והוא לא מקבל את מה שמגיע לו – כמו המשאבה שאת חושבת שצריך לתת לו ואחרי ארבע שנים היא מתקלקלת – פנו אלי.
רינה פרנקל: גם אלי פונים לא מעט ואנחנו עוזרים לכל אחד ואחד.
<קריאה: למה היא צריכה לפנות אליך?
יעקב ליצמן: רבותיי, הבירוקרטיה במדינה חיה בכל דבר ולכן זה לא חריג.
יעקב ליצמן: אם יש לכם בעיה מסוימת, אפשר לפנות גם אלי וגם לחברת הכנסת פרנקל.
<איתמר רז: במשרד הבריאות יש נציב לתלונות הציבור.
<ניסים מורביה: אנחנו מכירים אותו.
<נעמי מורביה: עברנו אותו.
<איתמר רז: את לא נותנת לי לענות לך.
<איתמר רז: אני הקשבתי לך אבל את לא מקשיבה לי.
<ניסים מורביה: אתה נותן תשובה לא טובה.
<ניסים מורביה: תן תשובות יותר טובות.
<איתמר רז: אם אתם לא מסוגלים להקשיב, לא נקשיב לכם.
<איתמר רז: אני כיושב ראש המועצה הלאומית לסוכרת, כאשר יש פנייה על סוכרת, היא תמיד מגיעה אלי.
<איתמר רז: לפנייה הזאת מתייחסים בשיא הרצינות, אני, קופות החולים וכיוצא בזה.
<איתמר רז: מעבר לזה, תמיד יהיו בעיות.
<איתמר רז: יש דברים שאתם לא בדיוק מכירים.
<איתמר רז: המערכת לא עובדת במאה אחוזים אבל שוב אני רוצה להגיד כאן שקופות החולים בגדול, אני מבקר אותן, נותנות היום טיפול יוצא מן הכלל טוב לרוב חולי הסוכרת במדינת ישראל.
<נעמי מורביה: אני מבקשת לסיים את דבריי בחמישה משפטים ולהקריא מסמך.
<נעמי מורביה: לא את כולו אלא חמישה משפטים בדיוק.
<נעמי מורביה: אני מחזיקה בידי מכתב שאומר כלהלן: "התקנות לקביעת נכות הנקבעות לחולה סוכרת הותקנו חלקית במשך השנים.
<נעמי מורביה: המוסד לביטוח לאומי פנה למועצה הלאומית לסוכרת בבקשה להציע שינויים בתקנות שיתחייבו לאור השינויים ברפואה.
<נעמי מורביה: המועצה קיימה דיונים רבים ומעמיקים, התייעצה עם מומחים במקצועות הרלוונטיים והגישה למוסד לביטוח לאומי הצעה לשינוי".
<נעמי מורביה: המשפט האחרון.
יעקב ליצמן: גברתי, לא.
<נעמי מורביה: זה פוגע בחולי הסוכרת.
<נעמי מורביה: חתום על זה פרופסור רובינשטיין.
יעקב ליצמן: זה לא מעניין אותי.
יעקב ליצמן: אני חושב שאת חורגת מהנושא.
<נעמי מורביה: כי כואב לי.
יעקב ליצמן: גם לי כואב אבל אני לא מרשה זאת.
יעקב ליצמן: זה שייך לדיון שיתקיים בוועדה אצל יושב ראש הוועדה חיים כץ.
<נעמי מורביה: לא מוכנים לקיים על כך דיון.
<נעמי מורביה: פניתי לגברת וילי והיא לא מוכנה לקיים דיון על זה.
יעקב ליצמן: דברי עם יושב ראש הוועדה.
יעקב ליצמן: זה לא שייך אלי.
יעקב ליצמן: מדי יעקובזון, בבקשה.
<מדי יעקובזון: אני מנכ"לית האגודה לסוכרת נעורים בישראל.
<מדי יעקובזון: אני רוצה להצטרף לברכתו של פרופסור רז על היותך יושב ראש הישיבה.
<מדי יעקובזון: משמח אותנו שוב לפגוש אותך.
<מדי יעקובזון: יש לנו ניסיון רב במעורבות ובעניין שגילית בתחום הסוכרת.
<מדי יעקובזון: תודה רבה שלקחת על עצמך לנהל את הישיבה הזאת.
<מדי יעקובזון: אכן, דברים טובים ומתקדמים נערכים בתחום הסוכרת בישראל.
<מדי יעקובזון: לפני שבועיים נכחתי בישיבת המועצה והדיונים היו מאוד מעמיקים ומאוד רציניים.
<מדי יעקובזון: עדיין כמובן הדרך ארוכה והשטח עוד רחב מאוד.
<מדי יעקובזון: דוקטור גורדון העלה את נושא הרשם ואני מברכת גם על כך למרות שאין רישום נפרד מעל גיל 18 לסוכרתיים סוג אחד.
<מדי יעקובזון: אנחנו מייצגים אוכלוסייה שלא אנחנו וגם לא אף אחד אחר יודע להגיד כמה מונה האוכלוסייה הזאת.
<מדי יעקובזון: הערכת אצבע אומרת שלושים אלף אנשים, ארבעים אלף אנשים, חמישים אלף אנשים.
<מדי יעקובזון: אין מושג.
<מדי יעקובזון: אני לא יודעת למה אי אפשר לבצע את הרישום הזה.
יעקב ליצמן: מספר חולי סוכרת נעורים עלה במקביל לחולים מבוגרים?
יעקב ליצמן: אין הבדל?
<מדי יעקובזון: יש עלייה גם בחולי סוכרת נעורים.
<איתמר רז: יש עלייה קטנה של כשלושה אחוזים בשנה.
יעקב ליצמן: אני שואל אם העלייה היא מקבילה.
<איתמר רז: אם מדברים על עלייה של חמישה אחוזים בטייפ 2, מדברים על כשלושה אחוזים בטייפ 1.
<מדי יעקובזון: נושאים מאוד חשובים שנמצאים על סדר היום של הסוכרתיים סוג אחד מתייחס בעיקר לבוגרים הסוכרתיים כאשר בסוג אחד, תודה לאל, יש תוחלת חיים מלאה אבל הטיפול עדיין רחוק מלהיות שלם.
<מדי יעקובזון: אני שמחה שלדברים יש הד וטיפול.
<מדי יעקובזון: אני רוצה לבקש, דווקא מכיוון שכבוד הרב הוא יושב ראש הישיבה הזאת.
יעקב ליצמן: זאת תאונת עבודה.
<מדי יעקובזון: למרות שיש הפרדה שאני מכבדת אותה בין הכנסת לוועדת הסל, עדיין אנחנו דיברנו כאן על מניעה, על הצורך במניעה.
יעקב ליצמן: הערתי בתחילת הישיבה ואני אומר גם עתה.
יעקב ליצמן: אני יודע שיש היום הרבה תרופות חדשות.
יעקב ליצמן: קטונתי ואסור לי, גם כחבר כנסת ולדעתי אסור לאף אחד להתערב בוועדת הסל.
<מדי יעקובזון: בהחלט.
יעקב ליצמן: אני אומר ככלל שיש מודעות למחלות קשות.
יעקב ליצמן: אל תיכנסי לפרטים.
<מדי יעקובזון: ההשקעה היום היא גם הקלה כלכלית, שלא לדבר על איכות חיי האנשים.
<מדי יעקובזון: בשנה שעברה היה תקדים שהוא מאוד מסוכן ששום דבר לא נכלל עבור אוכלוסייה של מיליון אנשים ואני מקווה שהשנה זסה לא יקרה.
יעקב ליצמן: מוטי פרלמוטר.
<מרדכי פרלמוטר: שלום.
<מרדכי פרלמוטר: שמי מוטי פרלמוטר.
<מרדכי פרלמוטר: אני מנכ"ל האגודה הישראלית לסוכרת.
<מרדכי פרלמוטר: רשמתי לי כאן כמה הערות לדברים שנאמרו.
<מרדכי פרלמוטר: קודם כל, אני חושב שמגיע קצת כבוד לשתי האגודות בישראל, אחת בת שישים והשנייה בת 33.
<מרדכי פרלמוטר: אנחנו קיימים שישים שנים והם קיימים 33 שנים.
<מרדכי פרלמוטר: האגודות האלה בעצם היו החלוצות במדינת ישראל שטיפלו בנושא הסוכרת.
<מרדכי פרלמוטר: היום כולם מכירים את הנושא וכולם מטפלים בו.
<מרדכי פרלמוטר: אני חושב שאנחנו עדיין עושים את זה בעבודה מאוד יפה.
יעקב ליצמן: אם תעשו יום הולדת, נבוא.
<מרדכי פרלמוטר: עשינו.
יעקב ליצמן: לפני מספר ימים הופעתי במרכז פרס בנושא הסוכרת.
<מרדכי פרלמוטר: לעניין הנתונים.
<מרדכי פרלמוטר: יש כאן נייר שנתנו לנו והשורה הראשונה אומרת שיש בעולם 347 מיליון סוכרתיים.
<מרדכי פרלמוטר: אני לא יודע ממתי הנייר הזה אבל המספר הוא 387 מיליון.
<מרדכי פרלמוטר: זאת אומרת, מאז נכתב הנייר הזה, נוספו ארבעים מיליון סוכרתיים בעולם.
יעקב ליצמן: מרגע שהתחלת לדבר ועד עתה, המספר עלה.
<מרדכי פרלמוטר: שתי הערות לגבי הדברים שנאמרו כאן.
<מרדכי פרלמוטר: הועלה כאן הנושא של כף רגל והטיפול בכף רגל.
<מרדכי פרלמוטר: אחת היוזמות שאנחנו עשינו – עוד בזמן שאיתמר היה נשיא האגודה – אנחנו מקיימים השתלמות לפדיקוריסטים בבית החולים וולפסון.
<מרדכי פרלמוטר: עד היום יש לנו כבר 300 בוגרים שאנחנו מלמדים אותם בבית החולים איך לטפל ברגל סוכרתית ואנחנו חייבים להגיד שהטיפול הוא יוצא מן הכלל.
<מרדכי פרלמוטר: מה שאנחנו מלמדים אותם בעיקר זה מה לא לעשות ואיך לאבחן רגל סוכרתית.
<מרדכי פרלמוטר: הרבה אנשים אובחנו על ידי הפדיקוריסטים כסוכרתיים בגלל שהם גילו את מצב הרגל שלהם.
<מרדכי פרלמוטר: נקודה שנייה בה דובר די הרבה היא הנושא של סימון מזון.
<מרדכי פרלמוטר: איתמר, תקן אותי, מתי התחיל הסיפור הזה?
<מרדכי פרלמוטר: 15 שנים?
<איתמר רז: אני חושב שסימון המזון התחיל עת הייתי באמצע התקופה שלי כנשיא האגודה.
<איתמר רז: זאת אומרת, משהו כמו 1989 או משהו כזה.
<מרדכי פרלמוטר: בעולם יש כ-170 אגודות לסוכרת.
<מרדכי פרלמוטר: אנחנו יחידים בעולם שיש לנו את הסימול הזה.
<איתמר רז: אמרו לי אז במשרד הבריאות – למרות שבסוף תמכו מאוד – למה במדינת ישראל צריך סימון אם אין בשום מקום אחר בעולם.
<איתמר רז: אני חושב שהסימון הזה עושה הרבה מאוד.
<מרדכי פרלמוטר: לסבר את האוזן.
<מרדכי פרלמוטר: הסימול לא בודק סוכר אלא הסימול בודק שמונה מרכיבים כולל נתרן, כולל כולסטרול, כולל פחמימות מורכבות ופשוטות.
<מרדכי פרלמוטר: היום יש לנו 400 מוצרים על המדפים שנושאים את התו של האגודה.
<מרדכי פרלמוטר: הרבה אנשים שאני מכיר משתמשים בזה ואני חושב שהחוזק הגדול של התו הוא שלמעלה מתשעים אחוזים מהפניות לקבל את התו נפסלות.
<מרדכי פרלמוטר: זה מראה את הרמה של הבדיקות והעומק אליו נכנסים כדי לאשר את הדבר הזה.
<מרדכי פרלמוטר: תודה רבה.
<איתמר רז: אני חושב שהחוזק של התו הוא שכל חולה סוכרת בישראל היום יודע שכשהוא לא יודע מה לבחור, יש לו איזשהו כיוון.
<איתמר רז: פעם לא היה לו את זה.
<יהודה דורון: אני רוצה לגעת בנקודה שלא עלתה כאן.
<יהודה דורון: אני מארגון הנכים.
<יהודה דורון: אני רוצה לדבר על הנכים עצמם שלא יכולים לעשות פעילות גופנית ופעילויות נוספות כדי למנוע את הנזקים שכבר יש להם.
<יהודה דורון: כן הייתי מציע לבדוק את האפשרות לתת לאותם נכים פעילות שמתאימה להם כמו שחייה ודברים נוספים כדי להוריד את רמת הסוכר.
<יהודה דורון: צריך לחשוב על זה אצלכם, איך אתם בונים את זה כך שגם נכים יוכלו לעשות פעילות.
<יהודה דורון: ברגע שהם לא עושים פעילות, הסוכרת אצלם עולה וזה ברור שזה נובע מחוסר פעילות.
<ניסים מורביה: הוא מדבר על מעבר ל-12 הטיפולים שניתנים על ידי קופת חולים.
<אבנר עורקבי: אני חולה סוכרת.
<אבנר עורקבי: כבוד היושב ראש, אני חולה סוכרת מזה כעשר שנים.
<אבנר עורקבי: מאוזן פחות או יותר באמצעות תרופות הגעתי עד 250.
<אבנר עורקבי: אני לא יודע האם יש צורה טבעית, כלומר, מאגר טבעי, כדורים טבעיים או טיפול טבעי שיכול להוריד לנו את הסוכרת?
<אבנר עורקבי: אני לא רוצה לדבר על זה אבל קיבלתי תרופה טבעית לפני כחודש וניסיתי אותה.
<אבנר עורקבי: הייתי מאוד סקפטי לגביה, אבל ניסיתי אותה ואני יכול להגיד לך שהייתי 250 והיום אני 90.
<אבנר עורקבי: כל האנשים הנפלאים האלה, שילכו לכיוונים האלה כי הכימיה באיזשהו מקום גומרת אותנו ומורידה לנו גם את אורך החיים שלנו ואת זה אתם יודעים טוב מאוד.
<אבנר עורקבי: יש לתת את הדעת על כך שיש גם מוצרים טבעיים לגמרי שמסוגלים להוריד את אחוזי הסוכרת.
<ג'ואל אטל זינגר: אני מטעם האגודה הישראלית לאנדוקרינולוגיה.
<ג'ואל אטל זינגר: אני חושבת שאכן היו שיפורים רבים גם מבחינת המניעה שלא היו עת כולנו כאן
<ג'ואל אטל זינגר: בחדר הזה התחלנו את החיים הבוגרים שלנו במדינת ישראל.
<ג'ואל אטל זינגר: עדיין יש פער בין ההתקדמות של הרפואה, כולל תרופות ולא רק טיפולים טבעיים, והבנפיט של המטופלים.
<ג'ואל אטל זינגר: זאת אומרת, יש לנו הרבה ידע מבחינת מה לאכול, איזה פעילות לעשות, איזה תרופות לתת אבל כל מי שיש לו סוכרת לא נהנה מהדבר הזה כי לפעמים קשה להתמצא במערכת הבריאות ולבצע את הדברים האלה.
<ג'ואל אטל זינגר: אנחנו צריכים לכן לשפר את המשכיותה טיפול ולא רק את הטיפול עצמו, כולל בכף רגל סוכרתית.
<קריאה: לא רק כדורים.
<קריאה: לא רק טיפול.
<ג'ואל אטל זינגר: התחום של החינוך למחלות כרוניות או לסוכרת בא כדי ליישם את הדברים שאנחנו כבר יודעים.
<ג'ואל אטל זינגר: אנחנו בעצם יודעים הרבה דברים אבל היישום טרם מושלם ולכן אנחנו צריכים גם לשפר את הדבר הזה ולא רק למצוא דברים חדשים.
<ג'ואל אטל זינגר: דרך אגב, חולים עם סוכרת חיים יותר שנים ממה שהם היו חיים קודם.
<ג'ואל אטל זינגר: תוחלת החיים שלהם יותר ארוכה מכפי שהייתה.
יעקב ליצמן: אחד הפלאים במדינת ישראל.
יעקב ליצמן: ב-OECD אנחנו מאוד נמוכים במיטות וברופאים אבל איזה פלא, בתוחלת החיים אנחנו במקום הגבוה ביותר.
<איתמר רז: מקום שני.
יעקב ליצמן: עם כל הבעיות וכל הבלגן.
<מיקה ארליך: בן זוגי הוא חולה סוכרת.
<מיקה ארליך: אני רוצה לומר שכשהוא ניגש לקופת החולים כדי לבקש שייתנו לו סטיקים, הוא מוגבל בכמות הסטיקים שהוא יכול לקחת מכיוון שהוא עדיין לא לוקח אינסולין.
<מיקה ארליך: זאת בעיה מאוד גדולה כי תמיד כשאתה ניגש לקופת חולים כך הם אומרים.
<מיקה ארליך: כדי למנוע, צריך לתת את האפשרות שהבן אדם גם יוכל לבדוק וזאת אחת הבעיות הקשות ביותר.
יעקב ליצמן: אני מוכן לבדוק אתך את זה.
יעקב ליצמן: אם נמצא כאן נציג קופת החולים המדוברת, דברי אתו.
יעקב ליצמן: אם לא, פני בכתב לקופת החולים עם העתק אלי ואם יש בעיה, אני אעקוב אחר הנושא.
יעקב ליצמן: לדעתי זה יעזור.
יעקב ליצמן: נציגי קופות החולים.
יעקב ליצמן: קורה שלמישהו יש דלקת ריאות, הוא נכנס לרופא בקופת חולים ולא נותנים לו את האנטיביוטיקה הטובה ביותר אלא משהו אחר.
יעקב ליצמן: הוא לוקח שבועיים את המוקסיפן, ואם המחלה לא עברה, הוא לוקח שוב את אותה התרופה, ואם המחלה לא עברה, מאשפזים אותו עם דלקת ריאות.
יעקב ליצמן: אם היו נותנים לו מיד אוגמנטין – אני לא יודע כי אני לא רופא ושאף אחד שצופה בנו לא יחשוב שאני רופא כי אני לא מבין בזה – או תרופה יותר חזקה, אוטומטית היה נמנע כל הסיפור.
יעקב ליצמן: בית החולים יעלה לקופה פי עשר מאותה תרופה.
יעקב ליצמן: אם קופת החולים חכמה, היא נותנת מיד את התרופה הטובה ביותר וכך היא חוסכת כסף.
יעקב ליצמן: סיפר לי פעם הרב פירר עת דיברנו על חוות דעת שנייה של רופא.
יעקב ליצמן: הוא סיפר לי שבארצות הברית הייתה קופת חולים, אחת הגדולות, ואזרח פשוט לחם כדי לקבל חוות דעת נוספת של רופא נוסף.
יעקב ליצמן: קופת החולים לא רצתה לתת לו את מבוקשו.
יעקב ליצמן: הוא הלך לבית משפט שלום, אחר כך לבית משפט מחוזי וכולם פסקו לטובתו ואמרו שאכן הוא זכאי לקבל חוות דעת שנייה.
יעקב ליצמן: הם לא ויתרו, הם נלחמו בו והלכו לבית המשפט העליון אבל גם שם הפסידו.
יעקב ליצמן: לא הייתה להם ברירה ולכן התחילו לאפשר לכל אחד לקבל חוות דעת שנייה.
יעקב ליצמן: אחרי רבעון הם הרוויחו כסף רב כי חסכו הרבה ניתוחים כי חוות הדעת השנייה עזרה להם מאוד ולא כפי שהם חשבו.
יעקב ליצמן: לפעמים יש דברים שחושבים מי יודע מה, אבל הם לא כאלה.
יעקב ליצמן: לא רע שהרופאים בקופות החולים ייתנו את התרופות הטובות ביותר כי לדעתי בהמשך זה ימנע את כאב הראש, אבל הבירוקרטיה והוויכוחים – אני במפורש לא מדבר על קופות החולים שלכם כי אני לא יודע לאיזה קופת חולים הם מתכוונים ועד לרגע זה אני לא יודע לאיזה קופת חולים אתם משתייכים ומבחינתי אתם לא חייבים לציין את השם.
יעקב ליצמן: אני אומר שצריך לתת את התרופות הטובות ביותר כי זה יקל ויחסוך לכם כסף.
<סימה ארבלי: שלום לכם.
<סימה ארבלי: אני אחות במקצועי ואני מייצגת את קופת חולים מכבי כמרכזת תחום הסוכרת בקופה.
יעקב ליצמן: איפה את מקבלת את החולים?
<סימה ארבלי: כאחות אני מקבלת במכון סוכרת בתל אביב, יגאל אלון, מה שנקרא בניין אסותא.
<סימה ארבלי: בנוסף לתפקידי בתחום הקליני, אני גם מרכזת את הנושא בתחום הסיעוד ולא מעט נעשה בתחום במכבי ובכלל הקופות.
<סימה ארבלי: מהנושאים שעלו כאן לדיון, הן על ידי הנציגים של העמותות, ארגונים ובתי החולים, והן על ידי נציגי החולים, משתמע שהידע מבחינת השירותים שניתנים על ידי מרפאות, רופאים ואחיות – לא קיים.
<סימה ארבלי: אם מטופל היה מגיע לאחות שתדריך אותו מתי מנטרים סוכר, למה צריך לנטר סוכר, מה המשמעות של מדידות הסוכר בחולים שמטופלים בטיפול תרופתי דרך הפה ודרך האינסולין, אולי לא הייתה מגיעה השאלה הזאת לדיון כאן.
<סימה ארבלי: נראה לי שחולים לא מקבלים את ההדרכה הנכונה על ידי המטפלים שיודעים כיצד להנחות את המטופל.
<סימה ארבלי: מה המשמעות של משאבת אינסולין?
<סימה ארבלי: למי היא מיועדת?
<סימה ארבלי: האם המטופל בכלל מתאים לקבל טיפול במשאבה למרות שזה בסל וזה בחינם?
<סימה ארבלי: ברגע שהוא מגיע לאחות מומחית בתחום, מרבית הפניות נענות כאשר זה מתאים.
<סימה ארבלי: בנוסף לכך, קופות החולים כן יוזמות פניות למטופלי הסוכרת על ידי איתור, עד כדי אפילו הצקה.
<סימה ארבלי: מטופלים אומרים לנו, די, תפסיקו להתקשר אלינו לבוא לימי בריאות, לבדיקות דם, לבדיקות כף רגל, לבדיקות עיניים וכולי.
<סימה ארבלי: יש סדנאות.
<סימה ארבלי: אין סוף של סדנאות לקבוצות סוכרת בכל הרמות.
יעקב ליצמן: עוד מישהו?
<קרן הרשקופ: אני מרכזת את התכנית למיסוד והכשרה של מחנכי סוכרת בישראל.
<קרן הרשקופ: אני רוצה להביא כאן אולי בשורה טובה שתתחבר לכל מה שנאמר כאן.
<קרן הרשקופ: אני מדברת מטעם מיזם עוצמה בשיתוף עם המועצה הלאומית לסוכרת, עם האגודות והארגונים של חולי הסוכרת.
<קרן הרשקופ: החינוך הטיפולי בסוכרת הפך להיות חלק מאוד קריטי בטיפול וארגוני הבריאות בעולם מדברים על זה שצריך ללמד את החולים לנהל בעצמם את המחלה.
<קרן הרשקופ: לחינוך הטיפולי יש משמעות גדולה ביכולת של החולים ושל הצוות לטפל במחלה וכנראה שזה באמת אחד המפתחות העיקריים היום לטיפול במחלת הסוכרת.
<קרן הרשקופ: החינוך הטיפולי לסוכרת קיים היום בישראל אבל הוא קיים בצורה מאוד לא מסודרת ולא אחידה ולא ממוסדת.
<קרן הרשקופ: יש הרבה מאוד אנשי צוות עושים את זה בצורה מאוד מאוד יפה אבל אין אחידות והדבר לא מסודר.
<קרן הרשקופ: נוצרה כאן הזדמנות לקדם את הנושא הזה.
<קרן הרשקופ: אנחנו מקימים בארץ את כל הנושא של החינוך הטיפולי לסוכרת, של מחנכי הסוכרת, דבר שקיים בעולם בהרבה מאוד מדינות.
<קרן הרשקופ: אני מביאה את זה כאן כדי לקבל את ההכרה הרחבה יותר, לא רק של אנשי המקצוע.
<קרן הרשקופ: מדובר על הכשרה מסודרת לאנשי מקצוע.
<קרן הרשקופ: אנחנו שואפים לתקופת זמן במרפאות על מנת שהחולים באמת יוכלו לקבל מענה לכל הדברים שעלו כאן.
<קרן הרשקופ: תודה.
<מריאנה מזר: אני מייצגת כאן את כללית שירותי בריאות.
<מריאנה מזר: אני רוצה לומר שצר לי לשמוע את מה שעלה כאן מצד המטופלים.
<מיקה ארליך: בדיוק הקופה אליה התכוונו.
<מריאנה מזר: הדברים שאנחנו עוסקים בהם מזה קרוב לעשרים שנים, אלה שני דברים.
<מריאנה מזר: האחד, לשפר את הידע והמיומנות של הצוותים שלנו בתחום הסוכרת, והשגנו המון הישגים טובים מאוד ועורכים תכניות אין סוף לשיפור הנושא הזה.
<מריאנה מזר: הדבר השני מורכב משני דברים: האחד, להגיע לכל חולה סוכרת ואם הוא לא בא אלינו, אנחנו קוראים לו.
<מריאנה מזר: אנחנו קוראים לו וקוראים לו וקוראים לו ומבקשים ממנו לבוא.
<מריאנה מזר: אחת העבודות שאנחנו עושים עכשיו זה לשפר את המיומנות שלנו איך עוד לפנות אליו כדי לשפר את ההיצמדות לטיפול ואת ההיענות לבדיקות המעקב.
<מריאנה מזר: זה לא קל אבל זה חלק מהמקצוע שלנו.
<מריאנה מזר: הדבר השני שאנחנו חייבים לומר כאן.
<מריאנה מזר: אנחנו עוסקים בסוכרת ועכשיו המון בטרום סוכרת כי בטרום סוכרת הסיכוי שלנו להקטין את הצורך בהקמת יחידות נוספות לטיפול בכף רגל סוכרתית במצב שדורש קטיעה, הוא יקטן.
<מריאנה מזר: זאת אומרת, צריך לחשוב על הסטת כספים לכיוון הקהילה, לכיוון המניעה ויצירת אותן מרפאות בקהילה ולאו דווקא בבית החולים בתקווה שכך יהיה טוב יותר.
יעקב ליצמן: רבותיי, אני רוצה לסכם בכמה נקודות את הדיון כאן.
יעקב ליצמן: קודם כל, אני מודה לכולם על ההשתתפות בדיון.
יעקב ליצמן: זה יום הסוכרת הבינלאומי ואנחנו כחלק משתתפים ורואים בנושא הסוכרת מחלה.
יעקב ליצמן: אני לא רוצה לקרוא לזה מגפה חלילה, אבל ברור שצריך טיפול דחוף.
<קריאה: האו"מ הכריז על זה כמגפה.
יעקב ליצמן: כן, אבל אנחנו לא רואים עין בעין עם האו"מ.
יעקב ליצמן: אני לא יודע אם זאת מגפה.
<נעמי מורביה: זה בסדר.
<נעמי מורביה: הביטוח הלאומי כבר פתר את הבעיה.
<נעמי מורביה: זאת לא מגפה.
יעקב ליצמן: גברתי, לא תגררי אותי לדיון אליו אני לא רוצה להיכנס.
יעקב ליצמן: אני אומר שוב שברור שבהחלט צריך טיפול נמרץ בנושא הזה.
יעקב ליצמן: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת מחליטה.
יעקב ליצמן: אני יכול להחליט פה אחד?
יעקב ליצמן: רק אני.
יעקב ליצמן: אנחנו מבקשים ממשרד הבריאות וגם מקופות החולים בנושא של המודעות על מחלת הסוכרת שיצאו בקמפיין, במיוחד בקרב הנוער אבל גם באופן כללי.
יעקב ליצמן: צריך להביא לידיעת הציבור כדי שיבין שהוא צריך להשגיח.
יעקב ליצמן: זה תורשתי וכמה שיתפסו את המחלה מוקדם, ייטב.
יעקב ליצמן: אנחנו נעשה דבר חדש.
יעקב ליצמן: יש יום בשנה עליו מכריזים כיום הסוכרת הבינלאומי ומשרד הבריאות יצטרך לתת דוח לכנסת, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, על ההתקדמות, על מה היה, על התרופות ובכלל מה התקדם בעולם הרפואה ולעומת זאת גם מה קורה, האם המספר ירד, האם הוא עלה, ומה התחדש בדברים האלו.
יעקב ליצמן: איתמר, זה אצלך.
יעקב ליצמן: אנחנו קוראים למשרד הבריאות להמשיך את התקצוב של אורח חיים בריא כפי שהיה עד עכשיו.
יעקב ליצמן: מדובר ב-26 מיליון שקלים.