GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רינה פרנקל: זה שאנשים יכולים להשתמש באמת בביטוחים פרטיים, את זה אף אחד לא ביטל.
רינה פרנקל: שנית, כל מה שקשור בשב"ן וכניסת תרופות לשב"ן, אני חושבת שבסל התרופות שיהיה נגיש לציבור הרחב צריכים להיות תרופות מצילות חיים.
יעקב ליצמן: ששר האוצר ייתן עוד מיליארד שקל.
רינה פרנקל: אחרת אנחנו צריכים לאשר את השב"ן באופן מלא וזה כנראה לא יהיה.
יעקב מרגי: בבקשה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס שהיא גם אחת מהמציעים ומגישות את הבקשה לדיון מהיר.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב ראש אני מבקשת לומר כמה דברים שהם בעצם הבסיס של כל הדיון הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שומעים אמירות שאי אפשר שלא להזדהות איתן, למשל כמו שאמרה חברת הכנסת רינה פרנקל, אנחנו רוצים שיהיה במערכת הציבורית את הכיסוי המלא, את הכיסוי האופטימאלי.
אורלי לוי אבקסיס: אבל כשזה לא קיים מה אנחנו אומרים?
אורלי לוי אבקסיס: 'בוא נעשה את כולם שווים, בואו נוריד לכולם את הרמה' וכך הם יהיו באותו גובה.
אורלי לוי אבקסיס: זה אסור.
אורלי לוי אבקסיס: הרי על מה אנחנו מדברים, 80% במדינת ישראל מחזיקים בשב"ן.
אורלי לוי אבקסיס: נותרו 20% שלהם יש את הקושי הכלכלי האמיתי ואולי לחלקם זה משהו אידיאולוגי, אותם נוציא החוצה מתוך המשוואה שהם ישברו את הראש שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: אבל יש כאלה שדווקא המחסום הכלכלי הוא זה שמונע מהם את השירותים הללו, שיהיה מצב שהוא אובייקטיבי מציאותי.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר המערכת הציבורית לא מצליחה לספק את המינימום הדרוש, לפחות בכל מה שקשור לתרופות הללו ולא מביאה חלופה אחרת, מה אנחנו אומרים?
אורלי לוי אבקסיס: 'בשם השוויון כולם יסבלו'.
אורלי לוי אבקסיס: זה משהו שהדעת לא נותנת לקבל.
אורלי לוי אבקסיס: איפה שאפשר להרחיב סל אני בעד, אני בפנים.
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע שאני כל הזמן זועקת.
אורלי לוי אבקסיס: ישנן אפשרויות אחרות שצריכות להיות על הפרק.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים לזהות אוכלוסיות מצוקה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים לזהות בשירותי הרווחה מי הם אותם אנשים שנחשבים מבחינת הרווחה כמי שידם אינה משגת את התרופות הללו או את האופציה של השב"ן.
אורלי לוי אבקסיס: המדינה יכולה לעשות דבר מאוד פשוט והוא לזהות ביחד עם משרד הרווחה מיהן אותן אוכלוסיות חלשות ולסבסד את השב"ן לאותן אוכלוסיות.
אורלי לוי אבקסיס: זכו ה- 80% שקיבלו את השב"ן והשאר שהם מטעמי רווחה ולא מטעמי אידיאולוגיה לא יכולים לרכוש את השב"ן, כאן המדינה צריכה להיכנס לנעלים שלהם ולסבסד את זה.
אורלי לוי אבקסיס: זה יעלה הרבה יותר זול מאשר לממן את התרופות הללו בסל הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: יש אופציות אחרות וצריך לחשוב מחוץ לקופסה.
אורלי לוי אבקסיס: לי יש את התחושה שמשרד הבריאות עושה פה מעשה, אני משתדלת לומר - - -
יעקב מרגי: אני אומר את זה במקומך.
יעקב מרגי: בהרבה דיונים יסכימו איתי חברי הכנסת שהם חשים, אנחנו לא מתלהמים ולא מהפרנואידים, התחושה כאן, או שמופעלים לחצים על משרד הבריאות או שפועלים בניגוד עניינים.
יעקב מרגי: יש כאן תחושה שיש מישהו שרוצה את צוואר הבקבוק הזה.
יעקב מרגי: זה כנראה עושה טוב לכמה אנשים, כנראה זה עושה טוב לבכירים במערכת הבריאות.
יעקב מרגי: אני לא מטיל - - -
אורלי לוי אבקסיס: הבכירים במערכת הבריאות ישבו בוועדת גרמן.
יעקב מרגי: כשאני אומר 'בכירים', אולי לא בחרתי את ההגדרה נכון, כשאמרתי 'בכירים במערכת הבריאות' אלו הם בתי החולים, הקליניקות הפרטיות להם טוב המצב הזה.
יעקב מרגי: צוואר הבקבוק הזה כנראה עושה טוב לקבוצת לחץ.
יעקב מרגי: לצערי הרב אנחנו מכירים, המערכת הציבורית סובלת בהרבה תחומים מקבוצות הלחץ האלה.
יעקב מרגי: אני חושב שחסכתי לך את הביקורת, הייתי עדין.
אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת יעקב מרגי, אתה יודע שיש הצעת חוק מוכנה שגם אתה חתום עליה כיוזם.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת להעביר את זה גם כאן לשאר החברים, היא בדיוק מה שהצעתי.
אורלי לוי אבקסיס: מאחר ואנחנו יודעים לזהות את אוכלוסיית המצוקה שאינה יכולה להרשות עצמה לרכוש את השב"נים, אז המדינה תכנס ותסבסד להם אותם.
אורלי לוי אבקסיס: בכך חסכנו בוועדת סל התרופות ושתהייה אפשרות להכניס לשם תרופות אחרות.
אורלי לוי אבקסיס: ברגע שנתיר את עניין תרופות מצילות חיים בתוך השב"נים חסכנו גם למערכת הציבורית, גם חסכנו לאותם מסכנים.
אורלי לוי אבקסיס: ניקח בחשבון, רוב חולי הסרטן שעליהם מדובר, אחד מכל שלושה, כנראה באיזה שלב בחייו, לא עלינו, יאלץ להצטרך לשירותים הללו.
אורלי לוי אבקסיס: איפה מערכת הבריאות לוקחת כאן אחריות?
אורלי לוי אבקסיס: איפה היא נכנסת לתמונה?
אורלי לוי אבקסיס: איפה היא באה למקסם את היכולת שלה לרפא או לתת מזור לאותם אנשים סובלים?
אורלי לוי אבקסיס: פה היא חוטאת לתפקידה בניגוד לכל המלצות המומחים בתחום.
אורלי לוי אבקסיס: כאן אני מעבירה את הצעת החוק למי שעדיין לא חתם, היא תוגש היום.
יעקב מרגי: מרגע זה אני אבקש ששאר הדוברים יצטמצמו בדבריהם כדי שלא אאלץ להפסיק אותם.
יעקב מרגי: הצטרפו אלינו חברת הכנסת עדי קול וחברת הכנסת מיכל בירן.
יעקב מרגי: אתה נהנה שמצטרפים הרבה חברי כנסת לדיון, אבל כנראה זה גוזל את זמן הדיון ולכן נאזן בין הצרכים.
יעקב מרגי: לפני שאני אתן את רשות הדיבור למנכ"ל ולנציגי קופות החולים, אני אתן למבקשי רשות הדיבור.
יעקב מרגי: בבקשה נציגה נוספת של קבוצת גמאני.
יעקב מרגי: שוב, לא לחזור על דברים שנאמרו על ידי הנציגה הקודמת שלכם.
יעקב מרגי: בבקשה, אם תוכלו להאיר דווקא על נקודה כמו תרופה שאינה בקבוצות מחקר.
יעקב מרגי: בבקשה תציגו את המצוקה.
<יובל מלמד ברמן: אני מייצג כאן את אשתי, דפנה.
<יובל מלמד ברמן: היא חולה בסרטן שחלות מזה שנה וכמה חודשים.
<יובל מלמד ברמן: אנחנו עברנו שנה נוראית של כמה טיפולים כימותרפיים שונים, אחד אחרי השני שנכשלו.
<יובל מלמד ברמן: יש התפשטות של גרורות בכל הגוף, בכבד, בעמוד שדרה, חסימת מעיים.
<יובל מלמד ברמן: אני לא אכנס לפרטים.
<יובל מלמד ברמן: הנקודה הסופית היא שאחרי הרבה מאוד מאבקים שעשינו, דפנה עשתה בדיקות גנטיות והתוצאה הייתה שיש תרופה אחת שעשויה להציל את חייה.
<יובל מלמד ברמן: תרופה מצילת חיים על פי כל הגדרה, אבל היא מותנית לסרטן כליות וסרטן שד.
<יובל מלמד ברמן: המשמעות היא הוצאה של 20 אלף שקל בחודש, סכום שאין לנו בשום צורה.
<יובל מלמד ברמן: חובות, כנראה שנצטרך להיכנס אליהם כדי שנוכל להציל את החיים שלה.
<יובל מלמד ברמן: היא הייתה אמורה להיות פה כדי לומר את הדברים בעצמה, המצב לא אפשר - - -
יעקב מרגי: אמרת אותם בצורה ברורה, מה גם שאנחנו מכירים את העוולה של ההתוויה מדיונים אחרים.
יעקב מרגי: הרי מי הגיע להכרעה שהתרופה הזאת תציל את חייה?
יעקב מרגי: - זה לא סנדלר.
יעקב מרגי: זה על פי מחקרים, רופאים.
יעקב מרגי: אני מתפלא בקטע הזה וזו עוד נקודה שהמנכ"ל יצטרך להתייחס אליה.
יעקב מרגי: יש מסורות עתיקות יומין כמו הצלצול שמגיע לכאן ולא רוצים לשנות אותו, אותו אפשר לסבול הוא למרות שהוא צורם לאוזן.
יעקב מרגי: בנושא בריאות הציבור אנחנו תקועים עם מסורת של התוויות והתוויות.
יעקב מרגי: אנחנו שומעים את זה, כמעט בכל דיון זה חוזר על עצמו.
יעקב מרגי: תודה רבה, אני חושב שהצגת את זה בצורה ברורה.
יעקב מרגי: בבקשה חבר הכנסת לשעבר יושב ראש הסתדרות הגמלאים גדעון בן ישראל.
יעקב מרגי: בבקשה בקצרה.
<גדעון בן ישראל: אני רוצה לומר בקצרה שרוב הדברים שנאמרו מאפשרים לי לקצר.
<גדעון בן ישראל: הציבור שלי, כרבע ממנו הוא מתחת לקו העוני ושני שליש הם בעשירונים האחרונים.
<גדעון בן ישראל: ברור שהם לא יכולים להרשות לעצמם שום תרופות מצילות חיים כמו למשל חלק מהתרופות שמדובר עליהן.
<גדעון בן ישראל: לכן אני רוצה לומר שההסתדרות הגמלאים תומכת בחוק שמוצע על ידי חברי הכנסת.
<גדעון בן ישראל: אני חושב שזה חוק צודק, אני חושב שזה חוק שראוי שיתקבל.
<גדעון בן ישראל: אני מקווה שמה שלא יהיה שימצא פתרון לבעיית הזקנים שאין להם שום אמצעים להציל חיים במצב הזה.
<גדעון בן ישראל: קיצרתי?
יעקב מרגי: קיצרת והבעת את זה בצורה הכי ברורה.
יעקב מרגי: בבקשה נציגי קופות החולים.
<פרץ גוזה: תודה.
<פרץ גוזה: אני מנהל הביטוחים של ה"כללית".
<פרץ גוזה: אני מבקש לומר שלוש נקודות.
<פרץ גוזה: אחת, בפברואר 2007 כשנכנסו תרופות מצילות חיים, אז בתקופה של עשרה חודשים עד דצמבר, אנחנו נתנו למאות בודדות של חולים תרופות מצילות חיים, מחציתם עד היום חיים.
<פרץ גוזה: אם לא היינו נותנים, יש להניח שהסטטיסטיקה הייתה שונה.
<פרץ גוזה: התרופה נכנסה, אני אומר לכולם, זה בפחות מ-3 שקלים לחודש.
<פרץ גוזה: 2012, "הכללית" ושאר הקופות הכניסו לשב"נים את כל התרופות שאינן בסל, לא מצילות חיים כי למצילות חיים, כי מי ששומע את השם אומר לא, לא, לא אל תכנס', זה מציל חיים, אבל צא בחוץ.
יעקב מרגי: תרופות לאיכות חיים, איתן אין לך בעיה.
<פרץ גוזה: אין לנו בעיה.
<פרץ גוזה: אני מדבר על תרופות שלא בסל הבריאות.
<פרץ גוזה: הציבור כאן יודע למה אני מתכוון.
<פרץ גוזה: אני מתכוון ללוסנטיס, נגד עיוורון, 2,000 איש קיבלו בשנה האחרונה ואם לא היה להם שב"ן הם לא היו מקבלים.
<פרץ גוזה: פרדקסה לפרפור פרוזדורים, זאת אומרת שבשנת-2012 כבר הכנסנו.
<פרץ גוזה: השב"ן שלי הוציא 70 מיליון שקל בשנה לאלפי חולים, במדויק ל-16 אלף חולים, הם קיבלו תרופות שאינן בסל הבריאות, כמובן שהן רשומות או בדרך להירשם.
<פרץ גוזה: זה בפנים, אבל כשמישהו אומר 'בוא נכניס משהו בעלות של פחית', תשמעו, 'עלות של פחית וניתן 80% מהשב"ן תרופות מצילות חיים'.
<פרץ גוזה: דעתי, מדוע לא.
יעקב מרגי: ואתה מדגיש שזה בעלות של פחית.
<פרץ גוזה: פחית.
<פרץ גוזה: באחריות, בעלות של פחית - - -
אורלי לוי אבקסיס: ויש משפחות שקורסות, כמו ששמענו כאן הרגע, וזה רק בגלל שהאישה חולה ולא יכולה לממן 20 אלף שקל בחודש.
<פרץ גוזה: לכן אנחנו תומכים.
<פרץ גוזה: אנחנו לא הסכמנו כשזה יצא בדצמבר 2007.
יעקב מרגי: בבקשה קופת חולים מאוחדת.
<עוזי סמני: תודה.
<עוזי סמני: אני דוקטור סמני מקופת חולים מאוחדת, אני מנהל השב"ן.
<עוזי סמני: אני חושב שכל הכנסה של תרופה לשב"ן או לשירות בתוך השב"ן מקבעת אותה בתוך השב"ן ואז יש פחות לחץ ופחות יכולת להעביר אותה לסל, במיוחד את הדברים שקרובים לרפואה ולדברים הבסיסיים כמו תרופות מצילות חיים.
<עוזי סמני: אנחנו גם צריכים לזכור שכל הכנסה של תרופה לשב"ן זה בעצם אומר 'אנחנו נוציא עוד יותר כסף מהציבור'.
<עוזי סמני: הציבור ישלם או לא משלם גם אם זו עלות של 5 שקלים או - - -
יעקב מרגי: אתה יודע יש עלות ציבור.
יעקב מרגי: , תתפלא לשמוע, אני יודע שאתם יודעים את זה, אני אומר את זה לפרוטוקול, הציבור מוכן לשלם קצת יותר למס בריאות כדי לקבל את הכול, את הכול.
יעקב מרגי: ההבחנה הזאת בתרופות היא הבחנה אכזרית.
<עוזי סמני: חבר הכנסת יעקב מרגי, אני מסכים איתך ובדיוק במשפט שלך אמרת, תוסיף את הכמה שקלים האלה למס הבריאות ואז לא נצטרך למצוא פתרונות לכאלה שלא יכולים לקנות - - -
יעקב מרגי: אבל אנחנו לא עושים את זה.
יעקב מרגי: אתה יודע למה אנחנו לא עושים את זה?
יעקב מרגי: הזכירו חברי הכנסת שולי מועלם או חבר הכנסת ליצמן, לפעמים אנחנו מגישים הצעות כאלה גרנדיוזיות והמדינה לוקחת רק חלק מהן, את החלק הנוח.
יעקב מרגי: זה אולי הנאיביות שלנו כמחוקקים.
יעקב מרגי: אנחנו מוכנים להוסיף, השאלה היא המדינה, האוצר, מערכת הבריאות, אני אומר שמשרד הבריאות יודע להשיג את זה.
יעקב מרגי: הוא ידע להביא למצב שמערכת הבריאות תוקצב על פי צרכיה.
<עוזי סמני: אפרופו כשהכניסו את התרופות האלה בסוף 2007 לשב"ן והן היו שם דקה וחצי, זה גרם לאוצר לתקצב את מערכת הבריאות בקרוב ל-1.2 מיליארד שקל בשלוש שנים.
<עוזי סמני: מי שזוכר, כאן מפניות הציבור, כמה פניות היו של אנשים שלא קיבלו תרופות לעומת מה שקורה בשנים האחרונות.
<עוזי סמני: אין ספק שהמהלך שזה לא נכנס לשב"ן ותוקצב מהשב"ן זה עשה טוב לכלל הציבור.
שולי מועלם-רפאלי: אבל על זה אין לאף אחד כאן ויכוח.
שולי מועלם-רפאלי: הרי כולם - - - <קריאה:> על סמך מה אתה מדבר?
שולי מועלם-רפאלי: אצלך זה נכנס לקופה?
שולי מועלם-רפאלי: זה לטמון את הראש בחול, להגיד משרד האוצר - - -
יעקב מרגי: מהרגע אף אחד לא מתפרץ.
יעקב מרגי: חברי הכנסת יכולים להתפרץ, אין הרבה פריווילגיות שנשארו לחברי הכנסת.
יעקב מרגי: חברת הכנסת מיכל בירן בבקשה לאחר מכן נעבור לקופה נוספת.
מיכל בירן: אני חייבת להגיד, דעתי כאן מורכבת ואני נוטה להסכים עם דבי חיו ולהתנגד לתיקון.
מיכל בירן: מצד אחד הלב נקרע ואני ממש מבינה את היוזמה הזאת.
מיכל בירן: מצד שני, מה שאת מציעה כאן ממש מזכיר לי את האובמה-קר שאני לא סובלת אותו.
מיכל בירן: אני חושבת שמנגנון של צדק לעומת צדקה תמיד בסוף ישחק.
אורלי לוי אבקסיס: אז בואי נבטל את כל הקצבאות של המוסד לביטוח לאומי.
יעקב מרגי: אורלי, ניתן למיכל בירן לסיים.
אורלי לוי אבקסיס: נכון אתה צודק, אז בואו נבטל את כל קצבאות המוסד לביטוח לאומי.
מיכל בירן: אני חושבת שהבסיס של מערכת הבריאות שלנו הוא אוניברסאלי, הוא טוב.
מיכל בירן: אני חושבת שצריך להפעיל את הלחץ ותרופה מצילת חיים צריכה להיות בסל הבריאות ולא בשב"ן.
רינה פרנקל: זה מה שאמרתי מההתחלה.
יעקב מרגי: אני אפעיל את הפטיש.
מיכל בירן: בסוף אני חושבת שהדבר הכי משמעותי איך שמערכת נראית זה המבנה שלה.
מיכל בירן: את כל הדברים, את כל התיקונים ואת כל הטלאים שעושים, יש חברת כנסת נחמדה שקוראים לה אורלי לוי אבקסיס שעושה את זה עכשיו, יבוא מישהו אחר וישחק – הדברים האלה לא נשארים.
מיכל בירן: מה שנשאר זה מבנה של מערכת שפועל היטב על - - -
אורלי לוי אבקסיס: את מאמינה שהם יתקנו את זה?
מיכל בירן: אני מאמינה ועל זה אנחנו צריכים להתארגן.
יעקב מרגי: אחרון הדוברים לפני המנכ"ל.
יעקב מרגי: בבקשה נציגת מכבי שירותי בריאות.
<חניאלה וילנר: אני מנהלת את השב"ן של "מכבי".
<חניאלה וילנר: ל"מכבי" הייתה הזכות להכניס תרופות מצילות חיים באפריל 2007 ולתת לאנשים תרופות 4 שנים.
<חניאלה וילנר: מאז 2,500 איש קיבלו תרופות.
<חניאלה וילנר: בואו נקרא לילד בשמו, מה זה נקרא 'מצילות חיים'?
<חניאלה וילנר: אלו תרופות אנטי סרטניות.
<חניאלה וילנר: אם תשאלו רופאים, דוקטור סמני, נדמה שאנטיביוטיקה היא מצילת חיים.
<חניאלה וילנר: הגדרה של 'מצילות חיים' יש בה משהו מאוד פופוליסטי.
<חניאלה וילנר: באו ואיימו על אנשים בדבר שהכי מפחיד אותם ושגורם להם לחרדות ולאחר מכן להוצאות שהם לא יכולים לעמוד בהן.
<חניאלה וילנר: אנחנו נותנים תרופות להפטיטיס C בהוצאה של מיליון שקל לשנה, זה בסדר, זה עובר אצל כולם, אין שום בעיה, שם לא פועל האי שוויון, זה ממש מתאים שזה בשב"ן.
<חניאלה וילנר: אבל תרופה מצילת חיים או מאריכת חיים שהיא אנטי סרטנית ניתנת ל-30% מהאוכלוסייה שהם בעלי הביטוחים הפרטיים, זה קרוב ל- 3 מיליון אנשים – זה לא מפריע לאף אחד.
<חניאלה וילנר: מפריע שזה יהיה בשב"ן ל- 80% מהאנשים ב-5 שקלים לחודש וללא השתתפות עצמית של שקל בתרופה, כי כך הפעלנו את זה.
<חניאלה וילנר: באמת, אין לי שום הסבר להבין למה זה לא קורה.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב ראש, הערה אחרונה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר משהו על ההתנהלות של משרד האוצר, בביטוחים פרטיים שלא קשורים לקופות מותר להכניס את זה ואז אי השוויון הוא הרבה יותר גדול.
אורלי לוי אבקסיס: כי אם אני אלך ל"מגדל" ואעשה ביטוח חיים או אם אני אלך לחברה אחרת ואעשה ביטוח חיים שם אני אוכל לקבל ושם זה יעלה לי מאות שקלים.
יעקב מרגי: את זה אמרנו בתחילת הדברים.
יעקב מרגי: זו רפואה לעשירים.
יחיאל חיליק בר: חברתי מיכל בירן, בגלל שאני מאוד מעריך את הפעילות שלך, אחת, בנושא המבנה.
יחיאל חיליק בר: אסור לחכות שהמבנה ישתפר כי הנושא כאן דחוף.
יחיאל חיליק בר: את יודעת מה, אני מסכים איתך שלא לעשות צדקה בהרבה מאוד דברים, אם יש מקרה שבו לא איכפת לי שתהייה צדקה לאזרחים, זה בנושא הזה.
יעקב מרגי: מאחר והתברר שיש כאן איזו הפלייה במושג המושאל לגבי תרופות אנטי סרטניות, אני באמת חושב שדיון כזה לא יכול להתקיים מבלי שהאגודה למלחמה בסרטן תדבר עוד לפני המנכ"ל.
יעקב מרגי: גם לך יש דקה למרות גודל המשימה.
<עדנה פלג-אובלסקי: תודה רבה לרשות הדיבור.
<עדנה פלג-אובלסקי: אני תומכת במה שנאמר כאן.
<עדנה פלג-אובלסקי: אנחנו נתקלים יום-יום בעשרות משפחות שהן לא מהפריפריה ולא שכבות חלשות, גם מתל אביב, גם משפחות בינוניות לא יכולות לעמוד בנטל של 30 אלף שקל לחודש עבור תרופה מצילת חיים.
<עדנה פלג-אובלסקי: התרופות האלה מצילות חיים ואנשים צריכים לבחור בין חיים לא נעים לבין גזר דין לבין זה שהם מוותרים על התרופה כי הם לא יכולים לעמוד בזה.
<עדנה פלג-אובלסקי: צריך לעדכן את התרופות אחת לשנה כמו שצריך, לפחות ב- 2% לעדכן את סל הבריאות או להכניס אותן בחזרה לשב"ן.
יעקב מרגי: כעת כשמעבירים את רשות הדיבור למנכ"ל, אנחנו מצומצמים בזמן, אני ארצה מאוד להתמקד ולהתייחס לסוגיה שצפה פה.
יעקב מרגי: 80% מהאוכלוסייה מחזיקה בשב"ן.
יעקב מרגי: 20% הנותרים הם אלה שנצטרך למצוא להם פתרון.
יעקב מרגי: אם כבר ל- 80% יש, שלא יסיטו את המאבק של הדיון בנושא רפואה שוויונית, חיזוק הרפואה הציבורית על כתפיים של אותן תרופות.
יעקב מרגי: מה גם ששמענו מהקופות כמה מהי העלות.
יעקב מרגי: אנחנו גם במסורת רבת שנים, זה מאבק של עשרות של שנים - - -
אורלי לוי אבקסיס: אולי מישהו דואג לחברות הביטוח הפרטיות על חשבון של ה- 80% מחזיקי השב"נים.
אורלי לוי אבקסיס: זו שאלה שאנחנו צריכים לשאול את חברי הכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: מעניין שהם לא הגיעו.
יעקב מרגי: אם הייתי יודע שמשרד הבריאות, המחוקק והממשלה היו מונעים את הביטוחים הפרטיים אני הייתי מוכן להאמין למאבק ולצדקנות הזו ולכל המאבק לחיזוק ולרפואה שוויונית.
יעקב מרגי: כלומר, אם המדינה הייתה באותה נשימה אוסרת על חברות הביטוח.
יעקב מרגי: הממשלה היא הרגולטור של חברות הביטוח לספק ביטוחים לאותן תרופות.
<ארנון אפק: תראו, אני לפעמים מרגיש, אחרי ששמעתי את הדברים שעלו בדיון ואת חברי הכנסת שלרבים מהם אני מסכים, שכאילו אנחנו חיים בשתי פלנטות.
<ארנון אפק: אני ישבתי כאן בדיונים גם כמנכ"ל ובטח כראש מינהל ורפואה, שמעתי משהו שאני מזדהה איתו בכל ליבי – חיזוק הרפואה הציבורית – זה היה וועדת גרמן.
<ארנון אפק: גם דעתה של השרה וגם שלי, חבר הכנסת חיליק בר הייתה לחזק את הרפואה הציבורית.
<ארנון אפק: הנה אנחנו נמצאים בדיון שאומר 'בואו נחזק את הרפואה הפרטית'.
<ארנון אפק: זה לא - - - <קריאה:> לא.
<ארנון אפק: אני ישבתי והקשבתי.
<ארנון אפק: רבותיי המכובדים, אני הקשבתי ותנו לי בבקשה לומר את דבריי.
<ארנון אפק: הקשבתי לאנשים.
יעקב מרגי: סליחה אדוני המנכ"ל, תרשה לי כיושב ראש הוועדה לעשות סדר.
יעקב מרגי: א', אתה יושב משמאלי.
יעקב מרגי: המרחק לא כל כך רחוק, לא צריך להתלהם ואל תיקח את זה ברמה אישית, נראה כאילו אתה לוקח את כל האוויר מהריאות שלך.
יעקב מרגי: אתה לא יכול לזרוק כאן משהו שהוא תלוש מהמציאות שלא יגרור תגובה מצד חברי הכנסת.
יעקב מרגי: כשאתה אומרים לי שבעלות של פחות ממחיר פחית, אתה יודע מי מחזק את הרפואה הפרטית?
יעקב מרגי: זה שמאפשר ביטוחים פרטיים.
<ארנון אפק: תרשו לי לסיים את דבריי.
<ארנון אפק: אני אנסה להיות גם קצר.
<ארנון אפק: יש לי המון כבוד ואני חושב שאנחנו מאוחדים יחד למטרה.
<ארנון אפק: המטרה היא 'חיזוק הרפואה הציבורית'.
<ארנון אפק: זה בדיוק מה שאמרתי.
<ארנון אפק: כשישבתי כאן גם כמנכ"ל שמעתי על חיזוק הרפואה הציבורית.
<ארנון אפק: מה שאנחנו שומעים כאן זה חיזוק הרפואה הפרטית.
<ארנון אפק: מדוע?
<ארנון אפק: תנו להסביר מדוע.
<ארנון אפק: נאמר כאן שיש דברים שמחזקים ומורידים מעלינו את הלחץ, זה השב"נים.
<ארנון אפק: השב"נים לאורך השנים יצרו את הדרך הקלה והפשוטה לפגוע ברפואה הציבורית.
<ארנון אפק: כשיש לך תורים, לא נורא, ל-80% יש שב"ן אז שילכו ויעשו את הניתוח במערכת הפרטית והרפואה הציבורית הולכת ושוקעת.
<ארנון אפק: <קריאה:> בגלל זה?
יעקב מרגי: שאלה, אתה באמת מאמין שאילו אנחנו המחוקקים היינו מתנדבים ומבטלים את השב"ן, זה היה מזיז לכם משהו בסעיפי התקצוב?
יעקב מרגי: זה היה מקצר את התורים שאנחנו כבר לא יודעים למדוד אותם?
יעקב מרגי: זה היה מאפשר דברים שאנחנו לא - - -
יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, אני לא מבין, אם עמדת משרד הבריאות היא בעד ביטוח פרטי.
יעקב ליצמן: אני מכיר את מה שהם אומרים.
יעקב ליצמן: ראינו שיש להכליל ולכלול בתכניות השב"ן את רוב הדרישות.
יעקב ליצמן: אם משרד הבריאות חושב אדוני כבוד המנכ"ל - - -
יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני מבקש שמרגע זה לאפשר לכבוד המנכ"ל לסיים את דבריו.
יעקב מרגי: אדוני, זו גזרה שהציבור לא יכול לעמוד בה.
<ארנון אפק: תאמינו לי, יש לי מה לומר.
<ארנון אפק: תרשו לי שלוש דקות ואני מבטיח להגיד לכם.
<ארנון אפק: אם אנחנו באים לכיוון חיזוק הרפואה הציבורית, אם זו המטרה המשותפת לכולנו, היא משותפת לוועדת גרמן, אסור לנו לתת את הכלים לחיזוק המערכת הפרטית.
<ארנון אפק: ברגע שאנחנו ניתן לדבר כל כך מרכזי ללכת לשב"ן זה יוריד את הלחץ על הסל ונקבל פחות תקציב.
<ארנון אפק: <קריאה:> זה בדיוק הפוך.
<ארנון אפק: רגע.
<ארנון אפק: אתם לא מאפשרים לי לדבר.
יעקב מרגי: כרגע אף אחד לא מגיב, את כל ההערות נכניס לדברי הסיכום.
<ארנון אפק: השוויוניות תפגע.
<ארנון אפק: נכון שיש דעות שונות במשרד.
<ארנון אפק: אני מעודד את הדיבורים, אבל בסופו של דבר אחרי הדיון יש את עמדת המשרד.
<ארנון אפק: זוהי עמדת המשרד.
<ארנון אפק: אני מכבד את מי שכתב את המסמך ועדיין עמדתנו כמשרד היא עמדה שונה.
<ארנון אפק: ועדת גרמן טיפלה - - -
יעקב ליצמן: אדוני המנכ"ל, גם לנו מותר לחלוק - - -
<ארנון אפק: זה בסדר.
<ארנון אפק: אני שמח על כך.
<ארנון אפק: ועדת גרמן הוסיפה לעדכון האוטומטי של הסל דמוגרפיה מעבר ליוקר הבריאות.
<ארנון אפק: נשאר מקדם שהוא הסל הטכנולוגי.
<ארנון אפק: כאן המלצנו לפחות 0.8% ורצינו והאוצר לא הסכים.
<ארנון אפק: אז עכשיו יש שתי דרכים להתמודד עם זה.
<ארנון אפק: האחת, הדרך הקלה והיא להכניס את זה לשב"נים, להגביר את אי השוויוניות ולהוריד את הלחץ מהסל.
<ארנון אפק: רבותיי למה הוא תמים, לא שמענו כולנו כשהתנגדנו לכך שמהשב"ן הזה ניתן לאנשים לעשות את הניתוחים, נוריד את הלחץ ונוריד את התורים.
<ארנון אפק: אמרנו שזה לא נכון, לא ראוי.
<ארנון אפק: אנחנו רוצים לחזק את הרפואה הציבורית – זו מטרת ועדת גרמן.
אורלי לוי אבקסיס: זה אי שוויון יותר קיצוני.
<ארנון אפק: חברת הכנסת היקרה והמאוד מכובדת עלי, אם אנחנו לוקחים 5 מיליון שקלים לחודש ושמים את זה לכל האוכלוסייה אנחנו מדברים על פחות מ-500 מיליון, במקום לבוא ולהגיד משרד הבריאות תכניסו את זה לשב"נים, תעלו את אי השוויוניות, באו כולנו נתאחד בהנחיה אחת, בתגובה אחת שאומרת בוא האוצר תוסיף לנו את הסכום הזה לסל - - -
יעקב מרגי: כשכולם מדברים ביחד אף אחד לא שומע אתכם, בטח לא הפרוטוקול.
יחיאל חיליק בר: התשובה שלי, בואו נבקש מהאוצר ליצור עולם ורוד מלא פרפרים ופרחים, זה לא יקרה כי אין כסף.
יחיאל חיליק בר: אז השאלה, אם אין כסף לדבר הזה מה עושים - - -
יעקב מרגי: רבותיי, אנחנו מעבר לזמן.
יחיאל חיליק בר: האם לזה מסכים המשרד?
יחיאל חיליק בר: בהנחה שהוא לא יוכל לקבל את כך הכסף.
יחיאל חיליק בר: השאלה אם הוא יקבל את אותו חצי מיליארד שקל.
יחיאל חיליק בר: זאת השאלה.
אורלי לוי אבקסיס: הטענה של האוצר לגבי השוויון צריכה להיות להפסיק באופן אוטומטי את כל השב"נים כי השב"ן בעצם קיומו הוא אי שוויון.
אורלי לוי אבקסיס: אם הטענה הזאת נכונה לגבי תרופות של חולי סרטן היא צריכה להיות טענה נכונה גם לגבי עדכונים לילדים פסיכו-דידקטיים, עדכונים של הפר-רפואי ואת זה אתם לא עושים.
אורלי לוי אבקסיס: אתם עושים את זה נקודתית.
יעקב מרגי: זמננו תם.
יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת.
יעקב מרגי: זמננו תם ואני מבקש להקריא את הודעת הסיכום.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד הבריאות לחזור ולאפשר לקופות החולים להכניס לביטוחי השב"ן את תרופות מצילות חיים ובזה לאמץ את העמדה המקצועית של בכירי משרד הבריאות במסמך שהוגש לשרה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למצוא את הדרך לתקצב ולממן את ביטוחי השב"ן לאותם 20% ממבוטחי הקופות הנותרים, לאנשים שידם לא משגת לרכוש ביטוחים אלה, אם מדברים על שוויוניות וחיזוק המערכת.
יעקב מרגי: הוועדה מפנה את תשומת הלב, השארת תרופות מצילות חיים מחוץ לשב"ן בעצם מחייבת את המבוטחים לרכוש ביטוחים פרטיים יקרים יותר.
יעקב מרגי: בזה מגדילה את אי השוויון – על זה לא שמענו התייחסות בדיון הזה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד הבריאות ולמשרד האוצר, כשתוגש הצעת החוק לבחון אותה בכובד ראש ולתמוך בהצעת החוק הקובעת תוספת קבועה של 2% בשנה לסל הבריאות.
שולי מועלם-רפאלי: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
שולי מועלם-רפאלי: היום שלישי, י"ז בתמוז תשע"ד, 15 ליולי 2014.
שולי מועלם-רפאלי: י"ז בתמוז, אחד מהצומות שמציין את תחילת המצור על ירושלים.
שולי מועלם-רפאלי: בסיומם של שלושת השבועות הקרובים נגיע ל- 9 באב, שאז חרבו שני בתי המקדש.
שולי מועלם-רפאלי: יש לנו הרבה מה ללמוד, גם מהצורך למנוע שנאת חינם ולדבר בעיקר על אהבת חינם וגם על המקום המרכזי של ירושלים בהיסטוריה של עם ישראל ושל מדינת ישראל, שאליה חזרנו.
שולי מועלם-רפאלי: סליחה על המשפט האישי שיהיה פה.
שולי מועלם-רפאלי: אני מרגישה צורך להתנצל שאני בכל זאת שותה למרות הצום, בגלל תרופות שאני מקבלת, כל אחד והצרכים שלו באמירה.
שולי מועלם-רפאלי: התכנסנו היום לישיבה שהיא אחרי הרבה שנות עבודה וניסיון להציף לתודעה את הנושא של התמודדות או הורדת תחלואה ונכות משבץ מוחי.
שולי מועלם-רפאלי: את ההצעה לדיון המהיר הציע חבר הכנסת אילן גילאון ולפני שאני אתן את רשות הדיבור לחברי, שיציג את הנושא ונפתח קצת את הדיון, אני מקדמת בברכה את מנכ"ל משרד הבריאות, פרופ' ארנון אפק, שמעצם הנוכחות שלו אנחנו מבינים את החשיבות שהמשרד רואה בנושא הזה ובעזרת השם להתקדמות העבודה.
שולי מועלם-רפאלי: מבחינתי, הדיון הזה הוא חלק ממשהו גדול יותר, משיח על שיקום שהתחלנו אותו לפני מספר חודשים ביחד עם פרופ' אפק עוד בתפקידו הקודם.
שולי מועלם-רפאלי: התחלנו משיח על שיקום בדרום.
שולי מועלם-רפאלי: הנושא הזה הוא נכון לכל הארץ וכמובן גם לתושבי הדרום.
שולי מועלם-רפאלי: לשמחתי, אני חייבת להגיד שבחודשים שחלפו מאז, הנושא של שיקום בכלל שעלה גם בשיח הציבורי וגם בשיח הבין משרדי ובתוך משרד הבריאות בהובלת משרד הבריאות, מקבל זריקות מרץ רבות, גם בכנסת, גם במשרד הבריאות כמובן, גם במשרד האוצר וגם מאנשי משרד ראש הממשלה.
שולי מועלם-רפאלי: אז נכון שאנחנו נוגעים פה בנושא שהוא, אנחנו מנסים להאיר זרקור על נושא יותר ספציפי, אבל עדיין אני רואה בו חלק משיח על שיקום, על הורדת תחלואה, על קידום של בריאות הציבור ובעיקר על קידום של מערכת הבריאות הציבורית.
שולי מועלם-רפאלי: בבקשה, חבר הכנסת אילן גילאון.
אילן גילאון: תודה רבה גברתי, אני אהיה באמת מאוד קצר.
אילן גילאון: קודם כל, אני מאחל לך בריאות טובה.
אילן גילאון: בטח שאת רשאית לא לצום.
אילן גילאון: אני מסכים, אפילו מנכ"ל משרד הבריאות מסכים.
אילן גילאון: ונכון אמרת, גברתי, שזה חלק מתוך דיון הרבה יותר רחב, גם לגבי שיקום וגם לגבי סדר עדיפויות.
אילן גילאון: אני ביקשתי את הדיון הזה, משום שב- 2013, אוקטובר 2013, פניתי למשרד הבריאות כדי להבין מדוע המלצות של ועדה שהתקיימה ארבע שנים לפני כן, שהמליצה להקים יחידות ייעודיות לטיפול בשבץ מוחי, לא מומשה, ההמלצה הזאת, עד אז.
אילן גילאון: קיבלתי מכתב בזמנו מהמנכ"ל הקודם שהדבר הזה הוא בטיפול.
אילן גילאון: זה שוב תופעה של חוסר הלימה בין הבעיה לבין הטיפול בה.
אילן גילאון: מדינת ישראל, לפי מה שאנחנו מוצאים, היא 15, מתוך המקורות של המידע שלנו, כ- 15,000 אנשים לוקים במצב מוחי בשנה.
אילן גילאון: מ- 2011 ועד היום, באמת היתה התפתחות בנושא של יחידות ייעודיות בבתי החולים, זה עלה פי כמה וכמה לעומת שלוש יחידות שהיו ב- 2011, היום כבר יש נדמה לי מעל 17, תקנו אותי אם אני לא מדייק.
אילן גילאון: יותר מאשר, אבל בכל אופן, כדי לעשות סיפור ארוך קצר, בסך-הכל מטופלים ביחידות הללו 7.8% מן הלוקים, מן החולים.
אילן גילאון: בעולם, שבץ מוחי נחשב למקור התמותה מספר ארבע.
אילן גילאון: במדינת ישראל הוא נחשב למספר שלוש ובוודאי מקום מספר אחת לגרימת נכות.
אילן גילאון: לכן ביקשתי את הדיון, כמובן אני מקווה שבעקבות הדיון וגם נשמע את המנכ"ל החדש של משרד הבריאות, יוסקו מסקנות ויפעלו, מה שנקרא.
אילן גילאון: אנחנו קוראים לפעולה הזאת "Put the money where your mouth is".
אילן גילאון: כלומר, תשלמו וצריכים פשוט לקיים את זה.
אילן גילאון: ולכן אני לא אאריך יותר בדיבור, כי אני רואה שיש פה הרבה מומחים וגם הזמן שלנו דוחק וקצר והפסקת האש צריכה להיכנס לתוקף.
שולי מועלם-רפאלי: מה שאותי הדהים בנתונים שאני קיבלתי, זה זה שרבים מהלוקים בשבץ מוחי, הם אנשים צעירים.