GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר זנדברג: אולי פה ניקח את זה כמקרה לשים גבול.
תמר זנדברג: לעצור פה - - -
מיקי רוזנטל: לעצור.
מיקי רוזנטל: ניסינו את זה עם אחיות בתי הספר, אבל במקרה הזה יש עוד אפשרות להציל.
מיקי רוזנטל: אני לגמרי מסכים, לחלוטין.
מיקי רוזנטל: תודה רבה חברת הכנסת תמר זנדברג.
מיקי רוזנטל: בבקשה ניסים מטלון.
<ניסים מטלון: שלום, אני מנכ"ל תכנית קרב.
<ניסים מטלון: עובד בתכנית 23 שנים.
<ניסים מטלון: הייתי בעברי הרחוק מורה לספרות והיסטוריה, לאחר מכן ניהלתי את התיכון בערד במשך 13 שנה.
<ניסים מטלון: כשהתחילה תכנית קרן קרב התחלתי כרכז מרחבים בין השאר, לאחר מכן נקראתי למנכל את התכנית.
<ניסים מטלון: נמצאת כאן מנכ"לית קרן קרב, דוקטור ג'נט אביעד.
<ניסים מטלון: מהקרן קיבלתי את התפקיד הזה ומאז אני מנהל אותה.
<ניסים מטלון: יחד עם הצוות שנמצא כאן בנינו תכנית יפיפייה, אני חושב שהיא משלבת תפיסה פדגוגית עם תפיסת עולם חברתית.
<ניסים מטלון: מה שהניע אותנו זה השילוב המיוחד הזה.
<ניסים מטלון: אני באופן אישי קיבלתי כל אחד מהעובדים האלה לעבודה.
<ניסים מטלון: כל אחד מהעובדים האלה נבחר על ידי בקפידה רבה, לאורך כל השנים האלה נשאר רק מי שראוי להישאר.
<ניסים מטלון: כשאני מדבר על כל העובדים זה כולל עובדי מינהלה, לא רק עובדים פדגוגיים.
<ניסים מטלון: כל עובד מבחינתנו הוא שליח של הארגון, כל עובד נושא בתוכו את תמצית התפיסה האידיאולוגית שלנו.
<ניסים מטלון: על מה שהשר מדבר עליו היום במידה משמעותית, עם זה התחלנו לפני הרבה מאוד שנים, וזה למידה משמעותית שכוללת שילוב של תפיסה הומניסטית, יצירת תחושת ערך אצל ילד, יצירת דיאלוג משמעותי בין מבוגר לילד – אלה הן אבני המסד שלנו.
<ניסים מטלון: באמת הצלחנו ליצור שינוי כזה בפריפריה.
<ניסים מטלון: צריך להגיד כאן משהו מאוד משמעותי, יש "קרב" ב-110 רשויות מקומיות.
<ניסים מטלון: אף רשות לא עזבה את "קרב" עד היום הזה.
<ניסים מטלון: כל רשות רוצה עוד ועוד "קרב" למרות שזה עולה להן הרבה מאוד כסף.
<ניסים מטלון: בחלק מהרשויות אין השתתפות המשרד ובכול זאת הן מממנות את זה בעצמן משום שהן רואות את הערך החברתי משמעותי שיש לעניין הזה.
<ניסים מטלון: המנהלים מדווחים לנו על הצלת נשמות של ילדים, לא פחות מזה.
<ניסים מטלון: ילד שבפינת חי פתאום פתח את הפה והתחיל לדבר.
<ניסים מטלון: דברים באמת מדהימים שבאמת קשורים לתפיסת עולם כוללנית מאוד, של העשרה שלמה, פדגוגיה ממדרגה ראשונה.
<ניסים מטלון: אנחנו מאוד גאים בתכנית.
<ניסים מטלון: לשמחתי כל מי שעובד איתנו, כולל משרד החינוך, מאוד מעריך את התכנית.
<ניסים מטלון: מה השתנה פתאום?
<ניסים מטלון: הכול כל כך טוב, מעבר לבעיה שמציקה ויושבת לנו על הגב, הבעיה של המדריכים שהיא באמת מאוד קשה, התרשמתי ששר החינוך רוצה להתמודד איתה.
<ניסים מטלון: אנחנו הראשונים לנסות לפתור יחד איתו את הבעיה.
<ניסים מטלון: מה שהשתנה, זה שהתורם שלנו שמלווה אותנו בנאמנות יוצאת דופן במשך 25 שנה, הוא הקים את התכנית, צארלס ברונפמן, החליט שהוא מסיים בגלל שהקרן הוקמה ל-25 שנה, זו קרן משפחתית.
<ניסים מטלון: הקרן עשתה מאמץ למצוא תורם אלטרנטיבי שיחליף אותו וברגע האחרון היא לא הצליחה, היא ניסתה ולא הצליחה.
<ניסים מטלון: אז באו למשרד והמשרד אמר, אוקיי, למרות שהתורם יוצא, ויש את מלוא ההערכה למשרד החינוך על כך, אמרו 'אנחנו נמשיך בתכנית.
<ניסים מטלון: - - -
מיקי רוזנטל: שאלת הבהרה, מה קורה להנהלה עכשיו עם בחירת הזכיין החדש.
<ניסים מטלון: כאן אני מגיע לנקודה המשמעותית.
<ניסים מטלון: בעצם התורם העמיד לרשות משרד החינוך הנהלה שניהלה, אני עובד הקרן, שניהלה לאורך כל השנים האלה את התכנית ואת כל הדרג המקצועי, קיבלה את האנשים לעבודה, הכשירה אותם, דאגה לכל מה שקרה לאורך השנים האלה.
<ניסים מטלון: ברגע שהתורם יוצא, בשנה הבאה אנחנו בשנת חפיפה.
<ניסים מטלון: בעצם ההכרעה שהתקבלה על ידי המשרד, יש פה אנשים שאנחנו עובדים איתם מצוין, יהודית קדש אחראית על תכנית קרב, מיד נשמע אותה.
<ניסים מטלון: המשרד בעצם החליט שהניהול יהיה חלק מתפקידו של הזכיין.
<ניסים מטלון: אני רוצה להדגיש את זה כי עד היום המבנה היה כזה שיש את משרד החינוך שהוא הריבון כמובן ואחראי על הכול עם וועדת ההיגוי שהוא מנהל אותה, אבל הנהלת התכנית היא הנהלה מקצועית שאינה תלויה באינטרסים כלכליים, היא באה מטעם הקרן, ויש את הדרג המקצועי.
<ניסים מטלון: כעת הכול עובר לידיים של הזכיין כולל ההנהלה.
מיקי רוזנטל: עד עכשיו החלק האדמיניסטרטיבי היה בידי הזכיין ולא עוד?
<ניסים מטלון: נכון.
<ניסים מטלון: יותר מזה, הייתה ליהודית ולי שיחת טלפון, זה אתגר אותי מאוד ללכת לבדוק את המכרז הקודם, אני שמח שצדקתי.
<ניסים מטלון: בכל המכרזים הקודמים של משרד החינוך, נכון שהמדריכים כל שנה יוצאים לחופשה, את זה אתם יודעים.
<ניסים מטלון: הם מתקבלים מחדש לעבודה, כל מי שמתקבל.
<ניסים מטלון: הדרג המקצועי עובד 12 חודשים בשנה והוא מפוטר רק כשיש מכרז, פעם בחמש שנים.
<ניסים מטלון: אבל מה ההבדל - - -
מיקי רוזנטל: איך הסכמתם לזה?
מיקי רוזנטל: זה זכויות עובדים, הרי זה דבר בסיסי כול כך.
מיקי רוזנטל: איך הסכמתם?
<ניסים מטלון: חבר'ה רק רגע, אתם תבינו את הבעיה.
<ניסים מטלון: העובדים היום, נכון שישנה אפשרות שיבוא זכיין חדש שיקבל את העובדים מחדש - - -
שלי יחימוביץ': מה ההבדל, מה הייתה התרומה של התורם?
<ניסים מטלון: התרומה הייתה במהלך השנים בין מיליון וחצי לשני מיליון דולר בשנה.
מיקי רוזנטל: וכמה משרד החינוך?
<ניסים מטלון: סך הכול היקף התכנית היא 200 מיליון שקל מתוך זה רשויות מקומיות נותנות קרוב ל-90 מיליון - - -
מיקי רוזנטל: בגלל שהוא נתן מיליון וחצי אתם הסכמתם לדבר הזה, להעסקה השערורייתית הזאת שכל חמש שנים מפטרים אתכם.
<ניסים מטלון: זה חלק מהעניין.
<ניסים מטלון: בגלל שהדרג המקצועי היו עובדי הזכיין.
<ניסים מטלון: לא היה מישהו אחר שהעסיק אותם.
מיקי רוזנטל: הרי זה מדינת ישראל מרמה את עצמה, הרי מדינת ישראל שמה את רוב הכסף ורשויות המקומיות שמו את יתרת הכסף והתורם איזה חלק מזערי, הרי אתם בפועל עובדים של משרד החינוך.
שלי יחימוביץ': הוא שם חצי אחוז.
<ניסים מטלון: מיקי, מיקי, רק שנייה.
<ניסים מטלון: עוד משפט ואתם תבינו את הבעיה יותר.
<ניסים מטלון: לכאורה מה יום מיומיים, הכול עולם כמנהגו נוהג, אנשים מפוטרים בהנחה שיקבלו אותם מחדש לעבודה.
<ניסים מטלון: אגב, כך זה היה כל השנים.
<ניסים מטלון: כמו שאורי אמר, אותם עובדים אוטומטית התקבלו לעבודה והמשיכו, כך נוצר הרצף הרעיוני, היישומי, הידע הארגוני, הרוח.
<ניסים מטלון: בשטח אתם תשמעו את המונח 'רוח קרב'.
<ניסים מטלון: 'רוח קרב' זה מושג שקיים בכול מקום.
<ניסים מטלון: יש 'רוח קרב', זה מושג שנתפס כבר בפתח.
<ניסים מטלון: מה שהשתנה הפעם, לעומת המכרזים הקודמים.
<ניסים מטלון: מונח לפני המכרז הקודם משנת 2009, 50 מרכזים ישובים, נכון, ימומנו על ידי הקבלן באישורו של מנכ"ל התכנית.
<ניסים מטלון: כל הרכזים הבית ספריים, כל הצוות המקצועי, כולם באישורו של מנכ"ל התכנית.
<ניסים מטלון: כלומר, אני הייתי האינסטנציה שקיבלה את ההחלטה, אז העובדים היו בטוחים כי הם ידעו שאני מכיר, מוקיר אותם והרצף הניהולי שהיה של הקרן, איפשר רצף ניהולי לכל ה-150 האנשים.
<ניסים מטלון: כרגע, זה הוסר מהמכרז, כלומר במכרז החדש לי אין כל סמכות לגבי העובדים, שום סמכות.
<ניסים מטלון: ההחלטה היא בידי הזכיין בלבד.
שלי יחימוביץ': המערכת הזאת קרסה והתמוטטה למרות הנורמות שאפיינו בכל זאת במשך 25 שנה בגלל החצי תרומה של ברונפמן?
מיקי רוזנטל: 5%.
שלי יחימוביץ': זה בדולר, אוקיי.
<ניסים מטלון: היו עוד תרומות, הקרן עצמה גייסה תרומות.
<ניסים מטלון: לאחרונה היינו בהיקף תרומות כולל לפרויקטים ב-30-40 מיליון.
<ניסים מטלון: אני דיברתי רק על תרומת העוגן של ברונפמן עצמו, אבל הקרן גייסה עוד תורמים לפרויקטים לישובים מסיבות מיוחדות.
<ניסים מטלון: זה היה המינוף של כל העניין.
שלי יחימוביץ': אתה לא מצדיק את משרד החינוך בגלל שהתרומה של ברונפמן נעלמה מהמערכת?
<ניסים מטלון: אני לא מצדיק, ראשית אני כן צריך להגיד את זה, נכון שאנחנו כרגע ברגע של משבר ויש קושי גדול מאוד.
<ניסים מטלון: העובדים התארגנו לראשונה מאז ש"קרב" קיימת.
<ניסים מטלון: אנחנו לא מתואמים, העובדים עובדים כעובדים, אני מדבר כמנהל שמעריך את ההתארגנות שלהם.
<ניסים מטלון: אבל יחד עם זאת, העבודה עם משרד החינוך בשוטף, נמצאת כאן מנהלת האגף לחינוך יסודי, נמצאת כאן מיכל, אני עובד בעיקר עם יהודית, היא עושה עבודה מצוינת.
<ניסים מטלון: במקרה הזה אנחנו נמצאים במשבר מאוד קשה משום שיש פה אי ודאות.
<ניסים מטלון: האי ודאות הזאת גורמת לדבר נוסף, אי אפשר להכין שנת לימודים.
<ניסים מטלון: שי דיבר על זה, אף אחד לא יודע אם הוא עובד או לא עובד.
<ניסים מטלון: מי מכין את שנת הלימודים, מי חותם על חוזים, מי מחתים על חוזים.
<ניסים מטלון: כלומר, אנחנו נמצאים ברגע מאוד גורלי לקיומה של "קרב" כי אנשים גם מתחילים ללכת הביתה.
<ניסים מטלון: אנשים מחפשים עבודה.
<ניסים מטלון: תוהים, רגע, אני מפוטר באוגוסט ואני לא יודע אם יש לי עבודה בספטמבר.
<ניסים מטלון: אין כרגע עוגן של ביטחון לעובדים שהם יכולים לסמוך עליו ולהגיד, אוקיי, אני לא הולך לחפש עבודה, אני מוכן להמתין כי אני מעריך שיקבלו אותי מחדש לעבודה.
שלי יחימוביץ': מה אתם מצפים מאיתנו לעשות?
שלי יחימוביץ': אתם מבינים שאנחנו חברי כנסת, יש את הדרג המבצע והוא משרד החינוך.
שלי יחימוביץ': שלא תבינו, אנחנו נעשה את הכול.
שלי יחימוביץ': אני שואלת מה אתם מצפים מאיתנו.
<אורי ליברטי: אני יכול להגיד מה אנחנו מצפים ברמת התוצאה, באיזה כלים ובאילו מנופים אני לא יודע.
<אורי ליברטי: אבל מצפה ממשרד החינוך, בעצם אני הייתי הזרוע שלו ושל קרן קרב בשטח, אני 9 שנים וחברי 20 שנה.
<אורי ליברטי: אני מצפה שהוא ימשיך לקחת אחריות על ההעסקה שלי ואחריות להמשך התכנית כי ראינו ששני הדברים האלה כרוכים האחד בשני.
<אורי ליברטי: לצערי הגדול, משרד החינוך עד עכשיו סרב לעשות את זה.
<אורי ליברטי: נאמרו כל מיני מילים יפות.
<אורי ליברטי: אנחנו לא ראינו בכול הכתובים, גם במכרז עצמו וגם במכתבים שנכתבו לא היה שמץ של התחייבות להמשכיות תכנית קרב ולהמשכיות ההעסקה שלנו.
<אורי ליברטי: אני מצפה ממשרד החינוך, אולי הייתי תמים, היה לי ביטחון במשרד החינוך שיוקיר את העבודה שלי.
<אורי ליברטי: כמובן שאני מדבר בשמי ובשם חבריי, שייקח אחריות.
<אורי ליברטי: האכזבה הייתה מאוד קשה.
<אורי ליברטי: לצערי גם גילנו את הסיפור קצת מאוחר ולכן כל הסיפור בפיגור מאוד גדול, אבל עדיין חושבים שלוועדה יש השפעה ואנחנו מצפים מכם שתפעילו את כל ההשפעה שלכם על משרד החינוך.
<אורי ליברטי: נמצאים כאן נציגי משרד החינוך, אנחנו נשמח מאוד לשמוע אותם כי אני לא רואה באיזה אופן הם מוכנים להתחייב - - -
תמר זנדברג: שאלה טכנית, המעבר למכרז החדש, הבעיה היא בעיה משפטית פרוצדוראלית או חינוכית מהותית?
תמר זנדברג: כלומר, נוצרה בעיה טכנית, בגלל שקרן קרב יצאה צריך לפתוח מכרז חדש, בגלל דיני מכרזים כי אי אפשר, או שמשרד החינוך החליט להחליף את הזכיין?
<ניסים מטלון: לא.
<ניסים מטלון: הזכיין סיים תקופה.
תמר זנדברג: בסדר, אבל למה לא לוקחים את אותו זכיין.
תמר זנדברג: הרי היה זכיין כל השנים.
תמר זנדברג: אני טועה?
תמר זנדברג: <קריאה:> למה לא להחליט שההנהלה הניהולית עוברת גם לזכיין החדש.
תמר זנדברג: הרי כל השנים היה זכיין.
תמר זנדברג: נכון, אתם קרן קרב עבדתם כל השנים תחת זכיין.
<ניסים מטלון: תמיד זכיין העסיק את האנשים, אבל התורם נתן שם הגנה שההנהלה תכריע אילו אנשים יכנסו לעבודה.
תמר זנדברג: למה חל בזה שינוי?
<ניסים מטלון: אני לא יודע.
מיקי רוזנטל: יש לנו הרבה מאוד שאלות למשרד החינוך.
מיקי רוזנטל: שלום לכן נציגות משרד החינוך.
מיקי רוזנטל: אני מבקש להבין מה יום מיומו.
מיקי רוזנטל: מדוע הפעם הוחלט על שינוי המכרז ולא כוללים בו את כלל העובדים בדרג המקצועי.
מיקי רוזנטל: בעצם משנים, גם אם אין שינוי במכרז לטענתכם, למה אתם משנים בעצם את המודל שעבד מצוין לאורך שנים, על זה לדעתי אין חולק.
<יהודית קדש: אני מנהלת את האגף לחינוך יסודי.
<יהודית קדש: מזה כשנתיים אני אחראית על התכנית בתוך המשרד.
<יהודית קדש: אני רוצה להצטרף לכל הדברים שנאמרו כאן.
<יהודית קדש: באמת אין עוררין ואין ספק במה שעושים.
<יהודית קדש: אין ספק שאנחנו רואים בתכנית, תכנית העשרה, תוספתית, איכותית מאוד שיש בה רוח, שיש בה חזון, שיש בה רעיון.
<יהודית קדש: בהחלט העובדים שלהם הם חלק מאוד מאוד משמעותי באיכות שלהם.
<יהודית קדש: באמת אין שום ספק ואין שום מחלוקת.
<יהודית קדש: במשרד החינוך, במהלך כל השנים שהתכנית קיימת אנחנו עושים מאמצים גדולים לשמור על הרצף של הרעיון ושל התכנים כי בסופו של דבר התלמידים הם אלה שנהנים מתכנית העשרה איכותית שכזאת.
<יהודית קדש: למעשה בשנה האחרונה הסתיים החוזה שלנו, המכרז שלנו ויצאנו למכרז חדש.
<יהודית קדש: תוך כדי זה, כמו שנאמר כאן, גם הקרן החליטה לפרוש ולסיים למעשה את התמיכה שלה בתוך התכנית.
<יהודית קדש: לכן בעצם יצאנו למכרז שהוא במהות שלו לא שונה מהמכרזים הקודמים.
<יהודית קדש: למעשה מי שהעסיק את הדרג המקצועי ואת המדריכים תמיד היה למעשה המפעיל.
<יהודית קדש: אנחנו משתמשים בשנה הזאת כשנה שעדיין שיש בה גוף מנהל, ניסים עדיין ממשיך לעמוד כגוף מנהל והוא עדיין ממשיך להיות מנכ"ל התכנית ולצידו יש עוד אנשים משמעותיים, הם אלה למעשה שעומדים ליד משרד החינוך בניהול של התכנית.
<יהודית קדש: אנחנו גם שמרנו לעצמנו את האופציה להמשיך בדרך כזאת במידה שימצא תורם לשנים לאחר מכן.
<יהודית קדש: חשוב לנו להעביר את הידע שנצבר גם לזכיין שימשיך וינהל את התכנית ככזה שמספק שירות למשרד החינוך.
<יהודית קדש: יחד עם זאת, המשרד הוא זה שלמעשה תופס היום יותר ויותר את המקום של הגוף המנהל.
<יהודית קדש: גם במכרז הזה עדיין יש הזכות למשרד החינוך לערער על החלטה של זכיין במידה שהאנשים שהוא מעסיק אינם עומדים בסטנדרטים שהוא הגדיר.
<יהודית קדש: במכרז הוגדרו, א', הסטנדרטים והתפקידים - - -
<קריאה: ומה איתנו?
<יהודית קדש: רגע, אני המתנתי כאן בסבלנות אין קץ לכל מה שנאמר כאן.
<יהודית קדש: אנחנו גם בסך הכול באותו צד של המתרס, יש לנו אינטרס דומה.
<יהודית קדש: מה שחשוב להדגיש כאן, אנחנו כמשרד קבענו בתוך המכרז את הסטנדרטים, קבענו גם את תנאי ההעסקה והשכר.
<יהודית קדש: בעיקרון הזכיין אדיש לזה, אנחנו קבענו את טבלאות השכר, הוא למעשה לא יכול לחרוג מתוך - - - <קריאה:> של המדריכים.
<יהודית קדש: לא של הדרג המקצועי.
<יהודית קדש: את כל הדרגים.
<יהודית קדש: המכרז הזה לא השתנה מהמכרזים של השנים הקודמות בנושא הזה.
<יהודית קדש: למעשה יש לנו אינטרס מאוד מאוד גדול להשלים את התהליך המכרזי שאנחנו מצויים בו, אנחנו מקווים שזה יקרה ממש ממש בקרוב.
<יהודית קדש: אנחנו לא יכולים להכתיב על פי תקנות המכרזים לקבלן מיהם עובדיו, אבל בהחלט יש לנו את הזכות להתערב במידה וזה אינו עומד בסטנדרטים שאנחנו מתווים.
<יהודית קדש: הניסיון מלמד - - -
מיקי רוזנטל: סליחה שאני קוטע אותך גברתי, אבל אם אתם גם מכירים ומוקירים את התכנית ואת הישגיה, הרי מה זאת התכנית, אם באמת פיך ולבך שווים ושל משרד החינוך, הוא היה צריך להגיד, סליחה, יש פה שורה של עובדים כל כך מצוינת, כדי להבטיח את המשכיות התכנית, ייקח הזכיין ייקח את העובדים הקיימים במשך שנה, יבחן מי מתאים ומי לא.
מיקי רוזנטל: זה לפחות המינימום כדי לשמר את התכנית.
מיקי רוזנטל: הרי הידע נמצא אצל העובדים ולא בשום מקום אחר.
מיקי רוזנטל: איך אתם מבטיחים את האיכות, אני עדיין לא מדבר על זכויות עובדים, על רציפות, עדיין לא הגעתי לזה בכלל.
מיקי רוזנטל: בהיבט המקצועי, למה לא הבטחתם את זה כחלק מתנאי המכרז?
מיקי רוזנטל: זה לא ברור לי.
מיקי רוזנטל: <קריאה:> כי הם לא רוצים אחריות עלינו.
מיקי רוזנטל: מה גם שההנהלה ממשיכה לעבוד כדרישתכם.
מיקי רוזנטל: העובדים מצוינים לדעתכם, למה הם לא ממשיכים לעבוד לפחות כתנאי סף במכרז?
מיקי רוזנטל: וזה כדי לא לפגוע בתכנית, אני לא מדבר עדיין על זכויות של עובדים.
<אייל רק: אני מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.
<אייל רק: אני רוצה להתייחס לשאלה שלך בנוגע למכרז.
<אייל רק: למעשה הדרך להבטיח שהתכנית תמשיך היא דרך הדרישות שאנחנו מציבים במכרז.
<אייל רק: גם הדרישות העובדים בכל דרגי הניהול ומכל בעלי התפקידים.
<אייל רק: המכרז בעצם היה זהה.
<אייל רק: גם במכרזים הקודמים הדרך היחידה ל- - -
מיקי רוזנטל: זה שינוי מהותי.
<אייל רק: אני מדבר על דרישות מהעובדים.
<אייל רק: איזה עובדים אנחנו דורשים, אילו תפקידים אנחנו דורשים - - - <קריאה:> זה לא נכון.
מיקי רוזנטל: אנחנו נאפשר לו לסיים ואחר כך תגידו על מה אתם חולקים.
<אייל רק: השינוי העיקרי מהמכרזים הקודמים היה הנושא של ההנהלה המצומצמת העליונה - - -
מיקי רוזנטל: למה עשיתם את זה?
מיקי רוזנטל: כי חל שינוי בתרומה, אז יש שינוי במכרז.
תמר זנדברג: האם אפשר לעמוד למה היה השינוי הזה.
<אייל רק: מכוון שהתורם סיים את התרומה שלו.
<אייל רק: מדובר רק על מספר עובדים מצומצם.
<אייל רק: עכשיו התפקידים שלהם אומנם יצטרכו להיות על ידי הזכיין.
<אייל רק: כאן בעצם נלקחו הסמכויות בחזרה למשרד החינוך, בדיוק כמו שנאמר עכשיו.
<אייל רק: עכשיו משרד הוא זה שמחליט אם העובד - -
מיקי רוזנטל: תרשה לי לעצור אותך בנקודה זאת כי זה לב העניין.
מיקי רוזנטל: הרי התורם תרם מיליון וחצי דולר, או שיש לכם חילוקי דעות.
מיקי רוזנטל: התרומה הייתה מיליון וחצי.
מיקי רוזנטל: הרי רוב המימון בא מכם וזה אותו דבר, לא חל שום שינוי בדבר הזה.
מיקי רוזנטל: לפיכך מה קרה?
מיקי רוזנטל: חל שינוי, אבל הוא מזערי, המיליון וחצי דולר, אם נכון הסכום - - -
תמר זנדברג: מה זה חשוב, קודם היה מיליון וחצי של התורם, הכסף צריך לבוא מאיפה שהוא מקום אחר.
מיקי רוזנטל: אתם אמרתם את זה, את זה אתם חושבים.
מיקי רוזנטל: למה לא לשמר את התכנית, התכנית זה אנשים והידע שלהם.
מיקי רוזנטל: זאת אומרת, אולי אתם בתנאי המכרז אולי טעיתם.
מיקי רוזנטל: לפעמים טועים ואולי כדאי כרגע לעצור.
מיקי רוזנטל: אני יודע שאתם נמצאים בשלהי המכרז וטרם החלטה.
מיקי רוזנטל: ובכל זאת, יכול להיות שחלה כאן טעות שלא התכוונתם, לא התכוונתם לפגוע בתכנית חלילה.
מיקי רוזנטל: אני בטוח שגם אתם חושבים שהתכנית נהדרת, אמרתם את זה, ואתם רוצים להבטיח אותה.
מיקי רוזנטל: אני לא מבין איך אתם מבטיחים אותה אם אתם לא מבטיחים שהזכיין לפחות ישתמש בידע הקיים.
מיקי רוזנטל: הידע הקיים היכן הוא נמצא אם לא בידי העובדים.
מיקי רוזנטל: לכן אני לא מבין למה לא לכלול כתנאי סף, גם כשינוי עכשיו, אני יודע באיזה שלב אנחנו נמצאים, אני מודע לך, למה לא לכלול את העובדים הקיימים לפחות למבחן לשנה, לבחון את היכולות שלהם.
מיקי רוזנטל: אחר כך זו באמת פררוגטיבה של הזכיין להחליט את מי הוא רוצה להעסיק.
מיקי רוזנטל: אבל לפחות כדי לשמר את הידע.
מיקי רוזנטל: אני באמת לא מבין.
מיקי רוזנטל: להבטיח את פתיחת שנת הלימודים, את כל מה שהציג כאן ראש המועצה מרחבים – יש את העניין הזה.
מיקי רוזנטל: צריך לפתוח את שנת הלימודים.
מיקי רוזנטל: עכשיו זה יבטיח לעובדים מתלבטים כעת אם לקחת עבודה אחרת או להמשיך בדבר המופלא שכולם חושבים שהוא מופלא.
תמר זנדברג: או לחלופין, נשאלת השאלה למה המכרז החדש יצא עם התנאי שההפעלה כוללנית כולל הדרג הניהולי.
תמר זנדברג: אם יש כאן את הדרג המקצועי, אם משרד החינוך הפעיל קודם באמצעות קרן קרב, אני בטוחה, כמובן שהתרומה הקלה, אבל בגלל שחשבתם שזה האופן המקצועי הכי טוב לחינוך.
תמר זנדברג: הרי זה החינוך של הילדים שלנו.
תמר זנדברג: אף אחד כאן לא חושב שניסתם לחסוך כסף ורק בגלל שתרם איזה תורם, אז התכנית תהייה פחות טובה.
תמר זנדברג: היא הייתה תכנית מצוינת.
תמר זנדברג: אני מכירה, חברים שלי לימדו בקרן קרב, אין לי ספק שהיא מצוינת.
תמר זנדברג: למה התכנית הזאת עם ההפעלה שלה לא נקלטה במשרד החינוך, או שתמשיך את ההפעלה הזכיינית כמו שהייתה קודם שתופעל על ידי זכיין חדש?
תמר זנדברג: אבל השכבה הזאת תופעל על ידכם.
תמר זנדברג: למה השינוי בתרומה הביא שינוי מכרזי?
<אייל רק: אני רוצה להסביר, לא היה שינוי מכרזי, מדובר רק על כ-10 בעלי תפקידים בהנהלה.
<אייל רק: לא מדובר על 150, לא מדובר על העובדים שפנו לוועדה.
<אייל רק: זה לא ה-150
<ניסים מטלון: ה- 150.
<ניסים מטלון: זה לא נכון מה שאתה אומר.
<וילמה מאור: סליחה, שום דבר מכל השיחה הזאת לא נרשם לפרוטוקול, מכל השיחה הזאת שמתנהלת בו זמנית על ידי כמה.
<ניסים מטלון: כל ה-150 התקבלו לעבודה ואושרו אחד אחד על ידי, זה כתוב במכרז, לא אני המצאתי את זה.
<אייל רק: ועכשיו המשרד, במכרז יש תנאי האם הם מתאימים לדרישות - - -
מיקי רוזנטל: הם לא מתאימים לדעתכם?
מיקי רוזנטל: אלה שנמצאים עכשיו לא מתאימים?
תמר זנדברג: בגלל שברונפמן משך תרומה הם לא מתאימים?
<קריאה: יש לך כבר צוות מקצועי, יש לך מנכ"ל, למה לא תמשיך איתם?
מיקי רוזנטל: השאלה מהדהדת באוויר, כולם שואלים את אותו דבר.
מיקי רוזנטל: אני לא מבין וגם אף אחד לא מצליח להבין מה קרה מלבד העובדה שהתורם הפסיק לתרום.
מיקי רוזנטל: מאחר ורוב המימון הוא של משרד החינוך, אין חולק על כך.
מיקי רוזנטל: היה איזה מנגנון שלא הובטח חוזית, אבל התקיים בפועל בשטח.
מיקי רוזנטל: העובדים עבדו במשך שנים וזה לא עובד של שנה ולא של שנתיים, יש פה עובדים עם זכויות של הרבה מאוד שנים.
מיקי רוזנטל: בעצם הם היו עובדים בפועל של משרד החינוך דרך הקרן.
מיקי רוזנטל: אבל עזוב את זה רגע.
מיקי רוזנטל: כרגע אני מדבר איתך להבטיח את התכנית, הרי לא עשיתם את הצעד המתבקש.
מיקי רוזנטל: הידע נמצא אצל העובדים.
מיקי רוזנטל: אני לא מצליח להבין מהתשובות שלך, שהופרעו לא מעט, למה לא להבטיח את הזכויות של העובדים במכרז.
מיקי רוזנטל: בוודאי את שימוש בידע המופלא שיש בידם.
<אייל רק: אני מנסה להשלים את התשובה וגם להתייחס לדברים שנאמרו.
<אייל רק: הדרך היחידה של משרד הממשלתי להבטיח את המשך התכנית היא שהעובדים יענו לדרישות.
<אייל רק: בדרך כלל הגיון הדברים כמו שהיה במכרזים הקודמים שהעובדים המתאימים ביותר, הטובים ביותר ובעלי הניסיון גם ימשיכו אצל הזכיין הבא.
<אייל רק: זו הדרך לנסח את הדרישות במכרז.
<אייל רק: לכן נלקחו בדיוק אותן הדרישות שהיו במכרזים הקודמים, לא צמצמנו וכתבנו שעכשיו אנחנו כבר לא רוצים בעלי דרישות מסוימות - - -
מיקי רוזנטל: אבל ברור לך שמנוסח של המכרז, יכול להיות שיהיה זכיין שיאמר, אני זכיתי בתנאים של המכרז הבטחתם רק 5 איש בהנהלה ולא את הדרג המקצועי.
מיקי רוזנטל: אתה יודע מה יתקיים בפועל, כי הייתה פה קרן במשחק ועכשיו הקרן יצאה.
מיקי רוזנטל: בסופו של דבר אתם מנהלים את זה וניהלתם את זה עד היום ברוח מסוימת.
מיקי רוזנטל: תיאורטית יכול, רק תיאורטית, לבוא זכיין חדש שיגיד, סליחה, כללי המשחק הקודמים לא מקובלים עלי.
מיקי רוזנטל: אני רוצה לקחת את מי שאני רוצה ואתם לא תתערבו לי, אני זכיתי במכרז על פי הסטנדרטים שלכם, שאתם קבעתם.
מיקי רוזנטל: תראה מה אתה עושה פה?
מיקי רוזנטל: למה אתה עושה את זה, לא ברור לי למה לעשות את זה אם הדבר מוצלח, בעינכם הוא מוצלח, זה עבד עד היום, למה, מה קרה?
מיקי רוזנטל: לא ברור לי למה אתם עושים את זה.
מיקי רוזנטל: באמת לא ברור.
<אייל רק: מה שאי אפשר לעשות זה לכפות על מעסיק להעסיק עובדים ספציפיים ולהגיד לו, אתה קבל כוח אדם, אתה תעסיק אותם' – זה לא מכרז כוח אדם.
מיקי רוזנטל: זה מה שעשיתם עד היום.
<אייל רק: לא חל שום שינוי במובן הזה.
<אייל רק: באמת הדרך היחידה כדי להבטיח את הדברים, בעצם לקחת במידה את המושכות חזרה לידי הניהול של המשרד - - - <קריאה:> סליחה, אתם מפקירים אותנו לשרירות ליבו של הזכיין, זה לא שאתם לוקחים א המושכות.
<אייל רק: אין שום שינוי מהמכרזים, במובן הזה של המשרד להתערב.
תמר זנדברג: אדוני היושב ראש, האדון הוא יועץ משפטי ואנחנו כמובן מכבדים אותו.
תמר זנדברג: תפקידו לכתוב מכרזים ולהבטיח את תקינותם.
תמר זנדברג: הנושא הוא נושא חינוכי מהותי.
תמר זנדברג: אתה מסתכל עלינו, תסתכל כאן, יש לך מנכ"ל שמעסיק עובדים, הם במשך שנים מפעילים תכניות חינוכיות.
תמר זנדברג: אני לא יועצת משפטית, הוא בחר אותם, הוא הכשיר אותם, הוא אחראי על ההכשרות שלהם, 9,20 שנה לא נחזור על זה.
תמר זנדברג: בסוף זה הילדים שלנו בבתי הספר האלה.
תמר זנדברג: האנשים האלה מכשירים את המורים - - -
מיקי רוזנטל: גם אין לכם טענות כלפיהם, אתם לא אומרים שזה לא היה מספיק טוב, אנחנו רוצים משהו טוב יותר.
מיקי רוזנטל: אתם אומרים שזה היה מופלא.
מיקי רוזנטל: כאן כל העניין לא ברור.
מסעוד גנאים: אני רציתי לשמוע את משרד החינוך.
מסעוד גנאים: את הנושא אני מכיר, אני הגשתי שאילתא.
מסעוד גנאים: הייתי במרכז שורשים בצפון אצל מיכל גלילי.
מסעוד גנאים: ראיתי את התרומה של תכנית קרב ובמיוחד לישובים הערביים ולתלמידים – זו תרומה אדירה.
מסעוד גנאים: כל הצוות המקצועי עובד, בין אם אלו המדריכים, המנהלים, רכזים – כולם עושים עבודתם נאמנה.
מסעוד גנאים: איך אפשר כמשרד חינוך לקחת תכנית מוצלחת שהוכיחה ומוכיחה את עצמה וזרוק אותם, אני מדבר על כולם, על המורים, מדריכים, כולם, אבל צוות המקצועי של ה-150 שעושים את מלאכתם נאמנה, הן המרכזים והן המפתחים, איך אפשר לזרוק אותם ולתת לזכיין לעשות מה שהוא רוצה?
מסעוד גנאים: אתה יכול לפטר אותם ולהביא אנשים אחרים.
תמר זנדברג: הוא אפילו לא צריך לפטר אותם, זה היופי של עבודה קבלנית.
מסעוד גנאים: תכנית כזאת, במקום לתת להם אות הוקרה, במקום להעריך אותם, אותם זורקים לעזאזל?
מסעוד גנאים: ככה?
מסעוד גנאים: זה מעשה חינוכי?
מסעוד גנאים: זה מסר חינוכי?
מסעוד גנאים: אני חושב שהעבודה שלנו כאן
מסעוד גנאים: כחברי כנסת היא למנוע את זה, אני לא רוצה לומר בכל מחיר, בכל מה שאנחנו יכולים.
מסעוד גנאים: את אלה אי אפשר להחליף אותם.
מסעוד גנאים: אני קורא למשרד החינוך ולנציגים שלו.
מסעוד גנאים: היועץ המשפטי של המשרד אומר שאת אותו מכרז - - -
מיקי רוזנטל: זה לא מה שהוא אמר.
מסעוד גנאים: אתם מפקירים אותם ואסור להפקיר אותם.
<שלמה ישי: אני שלמה ישי, חבר הנהלה בהסתדרות המורים, 30 שנה מורה ומנהל.
<שלמה ישי: ראשית אני עוד יכול להוסיף על השבחים שנאמרו כאן על קרן קרב.
<שלמה ישי: אני הייתי במשא ומתן עם הקרן כשהיא הוקמה, כדי לשמור על התנאים של העובדים.
<שלמה ישי: לכן אני לא אכנס לעניין הזה.
<שלמה ישי: לדעתי יש כאן שתי בעיות, יש בעיה חינוכית פדגוגית ויש בעיה מקצועית.
<שלמה ישי: כאיש חינוך אני אומר לכם, חבל מפני שאין לי ספק שאיכות הקרן תיפגע, הרי בסופו של דבר הקרן קמה כדי לסתום את החלל שקרה במשך שנים, כשמשרד החינוך ביטל שעות העשרה, מוסיקה, ציור וכל המקצועות האלה.
<שלמה ישי: באה קרן קרב ונכנסה לחלל הזה ועושה עבודה נפלאה.
<שלמה ישי: אני חושש מאוד שהזכיין ידאג לכך שיבואו אנשים זולים יותר, זה כבר נאמר ואני לא ממציא את הגלגל בעניין הזה.
<שלמה ישי: כאיגוד מקצועי אני אומר, לא יעלה על הדעת שאנשים שעובדים 20 שנה יזרקו לרחובות.
<שלמה ישי: זה לא יכול להיות.
<שלמה ישי: לגבי המכרז אין לנו צל של ספק, לנו יש ניסיון עם מכרזים, אפשר כתנאי של המכרז, יש הרבה מכרזים שנעשים, שבאחד התנאים של המכרז יהיה כתוב שהזכיין ימשיך להעסיק את העובדים האלה.
<שלמה ישי: אם כולם מרוצים - - -
מיקי רוזנטל: תודה רבה לך אדוני.
<דרור אהרון: אני ראש המועצה של גן יבנה.
<דרור אהרון: הגעתי לכאן כדי להביע תמיכה מלאה בקרן קרב ולתת כמה דגשים.
<דרור אהרון: אני חושב שחברת הכנסת תמר זנדברג אמרה אותם.
<דרור אהרון: אני חושב שצריך לומר את זה בצורה מאוד ברורה.
<דרור אהרון: קרן קרב היא תכנית ערכית חינוכית מהמעלה הראשונה.
<דרור אהרון: מעבר לכך שתכנית הלימודים הראשונה אינה מאפשרת הפגה לילדים, קרן קרב נותנת להם הפגה.
<דרור אהרון: הקשר הבין אישי הן של הרכזים והן של המדריכים אל הילדים עצמם זה דבר שלא יסולא בפז.
<דרור אהרון: חלק גדול מהילדים, שאין להם פתרונות אופרטיביים בכיתה, מתבססים על קרן קרב במסגרת הפתרונות שנותנים להם הפגה כדרך ליצור תקשורת בין אישית וכדומה.
<דרור אהרון: ניתוק של קשר כזה עלול לגרום נזק בלתי הפיך.
<דרור אהרון: לדעתי כאן צריך לתת את הדעת לעניין זה.
<דרור אהרון: אני בהחלט מקבל את הדעה שנושא משפטי, נסתכל על זה משפטית.
<דרור אהרון: אני משפטן בהשכלתי, הנושא המשפטי לא לוקח בחשבון את כל ההיבטים הן הערכיים, הן החינוכיים והן המתודיקה שנעשית בכיתה.
<דרור אהרון: אני חושב שבנושא הזה צריך לעשות חשיבה מחודשת.
<דרור אהרון: לקחת ולזרוק בצורה הזאת את כל מה שהקרן עושה במהלך השנים, לזרוק את הידע הנצבר וגם את היחס האישי לילדים, זה דבר שלא יעלה על הדעת.
<דרור אהרון: לכן אני מציע שיעשו כאן חשיבה ושלא ילכו עם הראש בקיר כי בסופו של דבר מי שיינזק אלו הילדים עצמם.
<דרור אהרון: אם טובת הילדים לנגד עיניהם של מקבלי ההחלטות במשרד החינוך, אני חושב שמן הראוי שהם יעשו חשיבה מחודשת.