GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיקי רוזנטל: נשים את זה רגע בצד, ואני שואל עכשיו מבחינתכם: האם למשל מתן תמריצים למי שיעבור הכשרה מקצועית בתחום הגז, יכול לסייע לתהליך, להיות קטליזאטור?
מיקי רוזנטל: האם הכרה בזה כמקצוע מועדף יכולה להיות קטליזאטור?
מיקי רוזנטל: האם אנחנו מבחינה זו, גם המחוקק יכול לסייע לזה שהדברים יזרמו יותר מהר?
<יאשה יורבסקי: התשובה מאד פשוטה.
<יאשה יורבסקי: יש חוק בטיחות משנת 1989.
<יאשה יורבסקי: יש שם הגדרה לגבי מה זה מתקן גז טבעי.
<יאשה יורבסקי: אני חושב שההגדרה הזאת היא מיושנת.
<יאשה יורבסקי: היא הייתה נכונה בשנת 1989, היא אינה נכונה בשנת 2014, כי כל התפיסה של גז טבעי השתנתה מאז.
<יאשה יורבסקי: יחד עם זאת, ודרך אגב יש בוועדת הכלכלה ... קטנים, אבל תיקון החוק יכול להיות שזה, אני לא חושב שרשות הגז צריכה להיות בתוך הסכם, כי יש גם ניסיון בעולם ולא צריך להמציא גלגל.
<יאשה יורבסקי: יש ניסיון בעולם ואפשר דרך ועדת המחקר של הכנסת ללמוד איך הדברים האלה מתקיימים בעולם, מי אחראי על מה ומה הגבולות.
<יאשה יורבסקי: מתקן צריכה, באף מקום בעולם זה לא תחת רשות הגז הטבעי, זה תחת מפקח עבודה ראשי, עם כל המשתמע מזה, למרות שמשרד ממשלתי קבע אחרת, אבל אפשר גם ללמוד את הנושא.
<יאשה יורבסקי: וזה בעייתי, כי זה בשבילנו תחום חדש לגמרי ועד שאני לא לומד את התחום, עד שאני לא מסדיר את התחום, אני לא כותב.
<יאשה יורבסקי: מה לעשות?
<יאשה יורבסקי: זה מה יש.
<יאשה יורבסקי: כי זה תחום חדש ובשביל מישהו אחר זה תחום ידוע, כמו הולנד, אבל בשבילנו זה תחום חדש.
<יאשה יורבסקי: זה דבר אחד.
<יאשה יורבסקי: אותו דבר גם בהובלת C.N.G.
<יאשה יורבסקי: בהובלת C.N.G יש אגף להובלת חומרים מסוכנים.
<יאשה יורבסקי: בהגדרה זה כמו כל גז טבעי, זה חומר מסוכן כמו כל חומר מסוכן אחר.
<יאשה יורבסקי: ומי שהיה צריך להתעסק בהובלה, אז יש משרד התחבורה וזה.
<יאשה יורבסקי: באותה הגדרה של מתקן גז נמצאת גם הובלה שצריכים להוציא את ההגדרה משם.
<יאשה יורבסקי: עכשיו, זה תחום שאני גם אותו צריך ללמוד מהתחלה.
<יאשה יורבסקי: אתה מבין?
<יאשה יורבסקי: יחד עם זאת, אני מסכים שלמשל במתקן הדחיסה, שזה מתקן גז, אנחנו הוסדרנו, יש לנו רגולציה, יש לנו תקינה, יש לנו נורמטיבות, כולם יודעים.
מיקי רוזנטל: כן, אבל זה נגמר.
<יאשה יורבסקי: לא, אבל זה - - -
מיקי רוזנטל: אני ציינת למשל קושי לגייס עובדים.
<יאשה יורבסקי: זה באמת עם עבודת הכנסת.
<יאשה יורבסקי: חברה, באמת זו בעיה מובנית.
<יאשה יורבסקי: אני עולה חדש, אני כולו במשרד 31 שנה, אני קצת מכיר איך עובדים בישראל.
<יאשה יורבסקי: היום זה ממש חסם שחבל על הזמן.
<יאשה יורבסקי: אנחנו לא יכולים לגייס.
מיקי רוזנטל: הקושי לגייס עובדים.
<יאשה יורבסקי: הקושי לגייס עובדים, כי אתה לא יכול להתחרות.
<יאשה יורבסקי: אז אני מבין, למשל במשרד הביטחון, יחידה 822, שם הצליחו משהו.
<יאשה יורבסקי: אנחנו כאן מסגולים.
<יאשה יורבסקי: עכשיו, זה תחום חדש שלא מוכר לנו, תחום שצריך לסדר אותו, תחום שתאמינו לי, הרווחנו - - -
מיקי רוזנטל: הבנו, יאשה.
מיקי רוזנטל: איפה התמריצים?
מיקי רוזנטל: תביאו תמריצים, מה העניין?
רן כהן: הוא דיבר על הקושי לגייס עובדים לשירות המדינה, לא למפעלים.
<יאשה יורבסקי: גם.
מיקי רוזנטל: בסדר, אבל זה גם מעקב, בין היתר.
רן כהן: גיוס עובדים לשירות המדינה לא תלוי במשרד ממשלתי אלא תלוי בנציבות שירות המדינה.
רן כהן: היום מהנדסים אין להם איזה - - -
מיקי רוזנטל: יש לו תקן.
מיקי רוזנטל: הוא לא יכול למלא אותו.
רן כהן: בואו נחזור שנייה דווקא לדיון שהתחלנו איתו בשעה 11:00.
רן כהן: אותה בעיה יש גם אצלנו.
רן כהן: אצלנו מקבלים לעבודה רק מהנדסים או מדעי הטבע, אבל בעיקר מהנדסים.
רן כהן: וגם לנו מאד מאד קשה לאייש משרות.
רן כהן: יש לנו משרות פנויות שגם אנחנו, ואתה מכיר את זה גם מהדיון הקודם שגם זה היה איזה פולו-אפ של הדיון הזה - מאותה סיבה של תנאי שכר – לא מצליחים לאייש אותן.
רן כהן: בשירות המדינה מי שקובע זו הנציבות.
רן כהן: אין שכר שמייחד מהנדסים כמו שיש למשפטנים או לכלכלנים וזה חסם רציני.
רן כהן: אז הבעיה הזאת היא לא משהו שאנחנו ספציפית יכולים לשנות.
רן כהן: אנחנו פונים בשביל עצמנו - כמו שהוא פונה בשביל המשרד שלו - לנציבות, כשמגיע מועמד מתאים, כדי לנסות בכל זאת להציע לו איזו חבילה יותר מתאימה.
רן כהן: לא הצלחנו עד עכשיו.
רן כהן: לגבי הלימודים, וקודם כל לגבי מענקים ללימודים כדי להכשיר עוד כוח אדם.
רן כהן: אגב, סליחה, במאמר מוסגר, העובדה שאנחנו לא מצליחים לגייס כוח אדם מקצועי וברמה שאנחנו רוצים אותו לשירות המדינה, היא בסוף גם פוגעת ברגולציה.
רן כהן: כי אם אין לך אנשים מתאימים שעושים את הפיקוח, אז אתה תלוי בחסדים של גופים שהאינטרס שלהם הוא לאו דווקא האינטרס הציבורי, וזאת בעיה.
רן כהן: זאת הבעיה החמורה באמת שכרגע לא רואים אותה, אבל היא תלך ותתפוס יותר מקום בהמשך.
רן כהן: לגבי הכשרת עובדים, אז כל הסטודנטים, אני לא רוצה לומר כל, אבל במכללות של משרד התמ"ת, משרד הכלכלה אחראי עליהן.
רן כהן: הסטודנטים שם מקבלים מלגות וגם משרד האנרגיה, אני יודע, פתח נדמה לי באורט סנגלובסקי תכנית להכשרת הנדסאי גז טבעי, שזה מסלול משולב עם הנדסאי מכונות.
רן כהן: השקיע שם כמה מיליונים במעבדות וגם במלגות.
רן כהן: לגבי שאר המיפויים של מי צריך מה, זאת עבודה נפרדת שכן נעשית היום דרך זרוע של מרכז השקעות אצלנו.
רן כהן: יש איזה שהוא מסמך מפורט, הם גם רוצים להתייעץ עם איזו שהיא חברה שתביא להם גם איזה שהוא מבט על מה נהוג בעולם ואיך בדיוק לעשות את כל זה.
רן כהן: אני לא יודע לתת פרטים מעבר לזה כרגע, אני רק יודע שזה על השולחן.
רן כהן: אם תשלחו מכתב עם פירוט ותבקשו הרחבה על זה, אז נעביר את זה בתוך המשרד וגם תקבלו הרחבה על זה מתוך זה.
מיקי רוזנטל: נדמה לי שזה מאד ראוי, אתה יודע.
מיקי רוזנטל: אני חושב שאנשים צעירים, לפני החדשות רואים מפעם לפעם את האסדה וכמה הגז הוא נפלא ואומרים לעצמם רגע, זאת תעשיה נהדרת במקצועות של העתיד, ויכול להיות שכדאי.
מיקי רוזנטל: אולי לנווט מהמקום הזה, להגיד תראו, אולי כדאי לממן לאנשים את כל הלימודים ובתנאי שיבואו לעבוד בשירות הציבורי לאיזו שהיא תקופה.
מיקי רוזנטל: כל מיני.
מיקי רוזנטל: יש דרכים לעשות את זה כראוי.
מיקי רוזנטל: טוב, יש למישהו עוד הערה?
מיקי רוזנטל: בבקשה, אתה מפינציה אני מבין.
<ח'אלד אבו שאהין: כן.
<ח'אלד אבו שאהין: שמי ח'אלד אבו שאהין, אני מהנדס אנרגיה בחברת פיניציה.
<יאשה יורבסקי: איזה, צפון או דרום?
<ח'אלד אבו שאהין: צפון.
<ח'אלד אבו שאהין: אז כמו ששמעתם מהחברים שלנו מסופר גז, אנחנו כבר קיבלנו גז דחוס ואני רוצה להתייחס לשני דברים.
<ח'אלד אבו שאהין: דבר ראשון לגבי קווי החלוקה.
<ח'אלד אבו שאהין: אנחנו עדיין לא קיבלנו קווי חלוקה ואנחנו צרכן מאד גדול.
<ח'אלד אבו שאהין: במימדים שדיברו עליהם – 200 מטר קוב שעה, אנחנו נצרך 4,500 - - -
מיקי רוזנטל: מתי זה אמור להגיע אליכם?
<ח'אלד אבו שאהין: אנחנו מחכים.
מיקי רוזנטל: לא, אבל יש הערכות?
מיקי רוזנטל: אתם מקבלים דיווחים?
<יאשה יורבסקי: ההערכה נכון להיום היא בסביבות אוגוסט.
מיקי רוזנטל: אוגוסט, עוד חודשיים?
<אוסנת שוחט: פחות או יותר.
<יאשה יורבסקי: שלושה חודשים.
<יאשה יורבסקי: לכל דבר יש התחלה וסוף.
מיקי רוזנטל: זה סדרי הגדול, אבל היו גם כל כך הרבה תאריכים קודמים, שאנחנו - - -
<קריאה: אל תחכה בפתח המפעל.
מיקי רוזנטל: נאמר השנה.
מיקי רוזנטל: אם זה יקרה השנה זה טוב מאד.
<ח'אלד אבו שאהין: לגבי כל נושא הכשרת כוח אדם והכשרת העובדים, כמונו, כמו כל מפעל שקיבל גז טבעי, אני חושב שבחלק הפנים מפעלי אין הכשרות.
<ח'אלד אבו שאהין: כמוני, כמו חברת חשמל אני חושב וכמו עוד כמה חברות, אין הכשרות.
<ח'אלד אבו שאהין: העובדים שואלים - אם קורית תקלה שם בתחנה שבנינו, מה אתה עושה?
<ח'אלד אבו שאהין: אני אומר להם – מפסיקים את הגז.
<ח'אלד אבו שאהין: זאת התשובה.
<ח'אלד אבו שאהין: כי אין להם הכשרות.
<ח'אלד אבו שאהין: אין לי לאן לשלוח אותם להכשרות.
<ח'אלד אבו שאהין: אז חשוב מאד שיקדמו את הקורסים האלה כמה שיותר מהר ושכבר נתחיל להכשיר את העובדים, לפני שיהיה מאוחר מדי.
מיקי רוזנטל: זה מאד משמעותי.
<אוסנת שוחט: הודענו על פתיחת שני גופים חדשים - - -
<קריאה: השאלה אם זה מספיק.
מיקי רוזנטל: לא, זה לא היה ביקורתי, זה היה עובדתי.
<אוסנת שוחט: אין בעיה.
<אוסנת שוחט: יש גופים, מוסדות ישראלים שנפתחו להכשרה של בעלי מקצוע.
<ח'אלד אבו שאהין: ויש כבר תאריכים לקורסים?
<אוסנת שוחט: יש תאריכים, כן.
<אוסנת שוחט: התחילו כבר.
מיקי רוזנטל: טוב, אז אני מציע שאתם תדברו ביניכם.
מיקי רוזנטל: הקורסים מתפרסמים באתר, אתם מפרסמים את זה ונותנים לזה ביטוי?
מיקי רוזנטל: קודם כל אני מודה לכל המשתתפים.
מיקי רוזנטל: למדנו והשכלנו מעט.
מיקי רוזנטל: הנושא הזה הוא נושא מאד מאד חשוב, שגם התשתית החוקית והתשתית של הנהלים והידע המקצועי שמצטבר, הם יהיו רשת הביטחון של העובדים, של הציבור, שחלילה לא תקרה לנו תקלה במערכות ההולכה, ההספקה וכל מה שתואר כאן.
מיקי רוזנטל: אז קודם כל אני מברך את כל מי שעושה במלאכה ואני מקווה שבשנה הבאה, כשנתכנס פה, אז נגיד – בנושא הגז לא היה צריך לדון, הכל בסדר והתעשיינים יגידו שיש להם גז והנהלים ברורים ובמכון התקנים, והכל בסדר, ולמפעל פיניציה יהיה גז מחובר לצנרת כמובן, שלא דרך משאיות גז דחוס.
מיקי רוזנטל: אני יודע שזה לא יהיה כך.
מיקי רוזנטל: כמו תמיד.
מיקי רוזנטל: אני כן מעריך ומוקיר את העובדה שזה באמת תחום חדש ובתנועה אנחנו מתמודדים איתו.
מיקי רוזנטל: זה לא עניין פשוט וזה לא עניין פעוט.
מיקי רוזנטל: אני חושב שבצד הרווחים העצומים שיש למשק הישראלי ולכלכלה הישראלית ולתושבי ישראל מהגז – צריך כמובן לדאוג שחלילה לא תהיינה תקלות.
מיקי רוזנטל: הוועדה הזאת תמשיך לדאוג גם לתקנות הכלליות, גם להגנה על העובדים וגם על כלל ציבור האזרחים של מדינת ישראל.
מיקי רוזנטל: אני מודה לכולכם ומברך אתכם בהצלחה גדולה.
חיים כץ: יום ד' בשבוע, כ"ה בתמוז, 23 ביולי 2014.
חיים כץ: אני רוצה לשאול למה אנחנו נוסעים עוד בזלדות במקום בנמר.
חיים כץ: ולמה אנחנו לא נותנים לאנשים שלנו את השירות הכי טוב שאפשר ולמה אנחנו לא יודעים לקנות מכשירים רפואיים בכמות שאנחנו צריכים.
חיים כץ: ולמה אנחנו צריכים להיות מדינה מפגרת, מדינה שמפותחת טכנולוגית ויודעת לתת מענה בכיפת ברזל, שאם זה היה תלוי יותר מדי אוצר, אז לא היה.
חיים כץ: ואנחנו מסתכלים על כסף.
חיים כץ: ולמה אנחנו לא מאפשרים לכל בית חולים, בתקופה שלנו, לרכוש את המכשירים שהוא צריך על מנת להעלות לנו את תוחלת החיים ולשפר לנו את איכות החיים.
חיים כץ: זה השאלה שאני לא מבין למה הפריפריה צריכה להיות מקופחת.
חיים כץ: לפני שרת הבריאות היה סגן שר הבריאות, שבזמנו העלינו את מספר ה-MRI מ-8 ל-20 וכמה, והשמיים לא נפלו.
חיים כץ: לא נפלו בכלל.
חיים כץ: ולכל הפריפריה ולכולם היו מכשירי MRI ולא צריך להקרין את האנשים מהבוקר עד הערב.
חיים כץ: והתזמורת הפסיקה לנגן ויש בתי חולים שיש להם כסף והם מבקשים מכשירים ולא מאשרים להם.
חיים כץ: תיכנסו בזלדה.
חיים כץ: תיכנסו בזלדה הלא ממוגנת ואל תשימו מעיל רוח ונהרוג את האנשים, אבל חסכנו כמה גרושים.
חיים כץ: אנחנו מספיק עשירים בשביל לתת לאזרחים שלנו רפואה הוגנת וטיפול הוגן ואין סיבה בעולם שנשלח אנשים לעשות בדיקות בבתי חולים רחוקים, שהם ייסעו 3 ו-4 ו-5 שעות כיוון.
חיים כץ: אז תגיד לי שהארץ קצרה והם לא נוסעים 5 שעות, אבל מה לעשות שיש ימים שאני נוסע משוהם לירושלים שעה וחצי - 40 ומשהו קילומטר, למרות שהארץ קצרה.
חיים כץ: ואני הייתי מצפה שאתה אולי תייתר את הדיון ותגיד – אנחנו במשרד הבריאות נצא יחד עם הוועדה למלחמה במשרד האוצר, לאשר בדיקות כלכליות ולאשר בדיקות רפואיות ולא להוריד אותן במסווה כלכלי ולתת לכל אזרחי ישראל את ההגנה הרפואית שהם צריכים.
חיים כץ: זה מה שאני מצפה.
חיים כץ: יעקב מרגי, רצית להגיד משהו?
יעקב מרגי: אני אמנם טיפלתי מול המנכ"ל הקודם בפניית ציבור שקיבלתי, אמנם ממכון פרטי-עסקי ל-CT רגיל, לא PET CT, ואז נחשפתי לסוגיה, למדיניות של המשרד.
יעקב מרגי: חשבתי שרק גורבצ'וב פתח את השערים במוסקבה.
יעקב מרגי: יש אצלנו עדיין כמה שערים שממאנים להיפתח.
יעקב מרגי: עכשיו בואו נדבר, אנחנו לפעמים - - -
חיים כץ: או, רבנו.
חיים כץ: אחרי שאנחנו מברכים אותך ומזכירים את העשייה הברוכה שלך, אז אתה מגיע.
חיים כץ: שלא יגידו שבחו של האדם בפניו.
יעקב ליצמן: שלא הייתי אז - - -
יעקב מרגי: הוא שואל אם הוא יכול לקבל את זה בכתב.
שולי מועלם-רפאלי: אין צורך, היושב ראש ביקש מהמנכ"ל ליתר את הדיון, אז אנחנו מתכוונים להתלהב מזה.
יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד כמה מילים.
יעקב מרגי: אנחנו לפעמים מדקדקים באחד ומזלזלים במה שנקרא הלכות שבת.
יעקב מרגי: אני אתן דוגמא לגבי CT רגיל, ואני בכוונה נוגע שם.
יעקב מרגי: חשבתי, אמרתי לו מה, נראה לך שיש בעיה?
יעקב מרגי: אז רוני אמר לי - לא יכול להיות, תשלח לי פנייה.
יעקב מרגי: שלחתי פנייה, וואלה אותה תשובה.
יעקב מרגי: התכנסה ועדה ומציגים לי ממשרד הבריאות את הפרישה של מכשיר ה-C.T בארץ, ורואים שיש עיוותים, אבל בין השורות נאמר – אין עניין לעודד.
יעקב מרגי: יש אנשים שקמים בבוקר, כנראה מכורים לבדיקות C.T, או פוחדים שילכו סתם לבדיקות.
יעקב מרגי: או שהרופאים שלנו מגלומנים כאלה, שולחים אותנו סתם לבדיקות C.T.
יעקב מרגי: זה עולה הרבה כסף ומשרד הבריאות יושב על השיבר ברגולציה שלא צריכה להיות.
יעקב מרגי: אם אתה שואל אותי בדיקת C.T למי זה ניתן?
חיים כץ: לאלה שהולכים למכון כושר.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להגיד לך איזה כושר.
יעקב מרגי: עכשיו, למי זה ניתן?
יעקב מרגי: קראתי את הכתבה אתמול ונשאל שם מישהו – אם היו אומרים לתושב צפון תל אביב – בשביל בדיקת C.T תיסע ל - - -
חיים כץ: לנסוע לבילינסון.
יעקב מרגי: או לסורקה.
חיים כץ: לא, לבילינסון.
יעקב מרגי: אני אומר לך, 50% הוא היה עובר הרהורים לרדת מהארץ.
יעקב מרגי: אני לא מבין למה אין בכל בית חולים, בכל מרכז רפואי - - -
חיים כץ: לא לקחתי אותך ברצינות.
יעקב מרגי: אני אומר לך, אני לא מבין למה אין בכל מרכז רפואי מכשיר PET CT.
יעקב מרגי: מה, אנחנו מדינת עולם שלישי?
יעקב מרגי: תודה רבה, ענית לי.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להיצמד, ברשותך וברשות המנכ"ל, לשאלה של מרכז ופריפריה עוד פעם.
שולי מועלם-רפאלי: אין לנו בכלל פריבילגיה להתחיל לדבר על מציאות של עוד משהו ששוב איננו בפריפריה.
שולי מועלם-רפאלי: שוב איננו בפריפריה.
שולי מועלם-רפאלי: עכשיו, כמו שנאמר פה כבר, אם אתה אומר למישהו מרמת הגולן שהוא צריך לנסוע לרמב"ם, אז בסדר, אז הוא יודע לנסוע ואפילו מחזירים לו איזה שהוא תשלום על המונית.
שולי מועלם-רפאלי: הכל הכל נכון.
שולי מועלם-רפאלי: השאלה מה אנחנו רוצים.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו רוצים אנשים שנזקקים ל-PET CT ואתה טוב ממני יודע שהם לא האנשים שהולכים למכוני כושר.
שולי מועלם-רפאלי: אם הם הולכים ל-PET CT הם זקוקים לתמיכה הרבה יותר רחבה.
שולי מועלם-רפאלי: והדבר הזה, אני נדהמתי בעיקר מהתשובה שמופיעה פה בכתבה, אדוני.
שולי מועלם-רפאלי: כתוב פה ככה: בהגדרת החוק נכון למועד זה, לא הורחבה מסגרת החוק המאפשרת תוספת מכשירים.
שולי מועלם-רפאלי: אז אם כך אדוני המנכ"ל, אולי נייתר את הדיון הזה בזה שתחזיר את הגלגל אלינו, ותגיד לנו אז תחוקקו את החוק.
שולי מועלם-רפאלי: אבל זו חכמה קטנה, כי זו חכמה קטנה.
שולי מועלם-רפאלי: כי בסוף - - -
חיים כץ: את יודעת למה זה חכמה קטנה?
שולי מועלם-רפאלי: כי בסוף זה משרד הבריאות צריך ומשרד האוצר - - -
חיים כץ: לא, כי אם בסוף אנחנו נניח הצעת חוק הם יבואו לוועדת שרים - - -
חיים כץ: הם יפילו את החוק.
חיים כץ: וזה לא יהיה.
שולי מועלם-רפאלי: והם יגידו שזה מקצועי וזה בסדר, זה באמת מקצועי.
שולי מועלם-רפאלי: חלוקת PET CT היא לא לדיון של מחוקקים שאינם אנשי מקצוע, אבל כל אנשי המקצוע תומכים בעניין שאסור לנו ליצור שוב עוד נדבך בהפרדה הקיימת, הקשה, שמביאה להפרדה, להבדל בתוחלת החיים, להבדל במערכת הבריאות בין המרכז לפריפריה.
שולי מועלם-רפאלי: בואו נבדוק איך אנחנו מתקדמים עם הדבר הזה.
שולי מועלם-רפאלי: השאיפה שלנו צריכה להיות שבשלושת בתי החולים שבצפון יהיה PET CT.
שולי מועלם-רפאלי: שאדם מנהרייה לא יצטרך לנסוע לזיו ושאדם מעמק יזרעאל לא יצטרך לנסוע לזיו, אבל ברור שעלינו להתחיל מנקודה מסוימת, ואם הוחלט שבית חולים זיו עונה על הקריטריון הזה, ואני לא נכנסת לאיזה בית חולים עונה לקריטריון הזה.
שולי מועלם-רפאלי: אתה רוצה בנהרייה?
שולי מועלם-רפאלי: תתכבד ותשים בנהרייה.
שולי מועלם-רפאלי: לך יש את שיקולי המקצוע שלך כמנכ"ל, שרואה את הראייה המרחבית.
שולי מועלם-רפאלי: אבל תושבי הצפון משלמים שוב ושוב מחיר, שהוא לא מוסרי ואסור לנו לעמוד מאחוריו.
רינה פרנקל: אני כנציגת פריפריה ותושבת הגליל המערבי בנהרייה, רואה באמת צורך לכל מיני מכשירים שלהם זקוקים אנשים בפריפריה.
רינה פרנקל: ואני בזמנו הייתי זקוקה לשירותים האלה עבור טיפול בבעלי זיכרונו לברכה ויודעת עד כמה קשה לנסוע כל פעם עם בן אדם חולה, שבקושי יכול לעלות בכלל לרכב, מנהרייה עד לחיפה.
רינה פרנקל: ובכלל, אני חושבת ששולי צודקת, ששלושת בתי החולים שנפרשים על שטח מאד גדול - - -
חיים כץ: כל בית חולים בארץ שמשיג תרומות ורוצה לקנות – שיתנו לו לקנות, מה הסיפור בכלל?
רינה פרנקל: אז בוודאי.
באסל גטאס: אתה יודע, יש גם CT פרטי.
באסל גטאס: חברות מוכנות להביא - - -
חיים כץ: כל בית חולים שיתנו לו לקנות.
רינה פרנקל: בית החולים נהרייה משרת - - -
שולי מועלם-רפאלי: לא, לא, למה פרטי?
שולי מועלם-רפאלי: מה קרה, עוד פעם פרטי?
שולי מועלם-רפאלי: מה קרה לרפואה הציבורית?
חיים כץ: ביקשת לפני רגע לדבר, מה אמרתי לך?
רינה פרנקל: בית החולים נהרייה משרת 600,000 תושבים.
רינה פרנקל: 600,000 תושבים של הגליל.
רינה פרנקל: כמובן גם בית החולים זיו בצפת משרת אנשים שבסביבה.
רינה פרנקל: בית החולים עפולה – יש שם את הסביבה של עמק יזרעאל.
רינה פרנקל: אז אני חושבת שבאמת, לפחות שלושת בתי החולים שנמצאים בפריפריה הצפונית, צריכים לקבל את המכשיר הזה, וזה הכרח.
רינה פרנקל: הם פשוט צריכים אותו וצריכים אותו דחוף.
חיים כץ: אני לא מבין למה מכשיר שעולה 2 מיליון דולר לא יהיה בכל בית חולים במדינת ישראל, בכל בית חולים.
חיים כץ: למה צריך להסביר שיש פה 100,000 תושבים, אם הפזורה של בתי החולים היא כזאת שהיא מכסה את מדינת ישראל, פחות או יותר.
<ארנון אפק: חבר הכנסת כץ, כשאתה תגיד לי, אני אענה לכולם.
חיים כץ: רבנו.
יעקב ליצמן: אני רוצה להזכיר לך - - -
חיים כץ: זה מה שאמרנו בהתחלה, ה-MRI.
יעקב ליצמן: אני רוצה להגיע למשהו יותר עמוק.
יעקב ליצמן: בפרוטוקול של הוועדה ברשותך לפני שנתיים-שלוש שנים, התחלנו בתהליך לגבי ה-MRI.
יעקב ליצמן: אישרתי אז לכל בית חולים MRI בתקופתך, הוועדה הייתה צריכה לאשר.
יעקב ליצמן: התרגזתי על משרד האוצר שהכריחו אותנו אז בזמנו שזה פר תושבים שבוטל מזמן, זה כבר לא רלבנטי היום על MRI.
יעקב ליצמן: ואז באותו דבר אישרתי לכל בית חולים, כולל כסף של משרד הבריאות, נדמה לי 3 מיליון שקלים, אם אני לא טועה, שהעברנו לכל בית חולים – מי שרוצה לרכוש MRI, תקצבנו גם כסף וזה אושר אצלי כאן ואתה סייעת לי עם זה, והעברת לי את זה פעמיים אפילו – פעם אחת כאן, פעם אחת בתל אביב, והיו כמה ישיבות על זה.
יעקב ליצמן: עכשיו, הדבר האבסורד ביותר שהגיע הזמן לבטל את זה, שהתחלתי להגיד קודם - פר נפש.
יעקב ליצמן: זה לא צריך להיות מצלמה של פר נפש.
יעקב ליצמן: זה צריך להיות התחרות של בית חולים, שלא משנה אם ממשלתי או לא ממשלתי.
יעקב ליצמן: אני נגד מה שאתה אמרת, המכונים, אגב.
חיים כץ: לא חשוב, זו דעתך וזו דעתו, מותר לו.
חיים כץ: עוד מעט הוא ידבר, אל תענה לו, אחר כך תקבל את תורך לענות.
באסל גטאס: אני אסביר.
יעקב ליצמן: אני בעד חוק בתי חולים, נצרת, אני אישרתי לגבי נצרת צנתורים ועד שהגעתי אני לא יודע מה היה אפילו.
יעקב ליצמן: עשיתי את התהליך הזה.
יעקב ליצמן: צריך לבטל את עניין פר נפש, זה א', צריך לבטל את זה.
יעקב ליצמן: ב', אני רוצה להגיד, אני לא בדקתי את עניין פר נפש ולא בדקתי את הנתונים כאן.
יעקב ליצמן: אני יכול להגיד לך ממקור ראשון, שמשרד הבריאות לא יודע את הנתונים.
יעקב ליצמן: למה הוא לא יודע?
יעקב ליצמן: כי ב-MRI כתוב שיש לנו רק 9, ל-OECD דיווחנו.
יעקב ליצמן: ואני יודע שיש בכל המקרים שכתוב שיש פה 2, יש פה 5.
יעקב ליצמן: אני יודע את זה לבד, ובבתי חולים שהיה כתוב 0, כתוב חצי MRI, אחרי שהתחלתי עם כל זה.
יעקב ליצמן: אני אומר זה לא נכון כל הדברים האלה.
יעקב ליצמן: אני לבד פניתי לבתי חולים שאני אלשין עליהם, כי הם קנו בלי רשות.
יעקב ליצמן: היה צריך רשות בזמנו, אמרתי אני אכשיר, אבל לא צריך להראות בארגונים, ל-OECD, לא צריך להראות שאנחנו סתם בטלנים.
יעקב ליצמן: יש לנו פי שניים מאשר רשום אצלם ואנחנו למטה.
יעקב ליצמן: לכן מה שאני אומר זה שני דברים - - -
<קריאה: משהו בלי אישור משרד הבריאות.
יעקב ליצמן: או, זה.
יעקב ליצמן: תן לי עמלה, אני אדריך אותך.
יעקב ליצמן: לכן מה שאני אומר זה דבר אחד, אלף אני אומר בהזדמנות הזאת שמשרד הבריאות יעביר עדכון.
יעקב ליצמן: אני לא הצלחתי, אולי היום ישיגו יותר, ויגידו להעביר עדכון מכל בית חולים – כמה יש לו באמת MRI, כמה יש לו באמת PET CT.
יעקב ליצמן: ב', אני בעד לפתוח PET CT לכולם.
יעקב ליצמן: אני חושב שהגיע הזמן - - -
חיים כץ: אז אתה מסכים איתי.
יעקב ליצמן: מסכים עם כולם, אבל אני אומר שצריך לבטל את נושא הפר נפש.
יעקב מרגי: תראה, זה לא עבד בתל אביב, למה שיעבוד פה?
באסל גטאס: אני מעדיף להשאיר את רוב מה שאני רוצה להגיד אחרי שאני אשמע אותם, באמת כי - - -
חיים כץ: אבל אחרי זה תהיה מליאה.
חיים כץ: הוא ידבר אחרון.
באסל גטאס: אני רוצה לשמוע את הדעה של משרד הבריאות לעניין הפרישה ופר נפש.
באסל גטאס: אני יודע דבר אחד, שלפני שנכנס לתפקידו המנכ"ל החדש, היה לי קטע עם משרד הבריאות לגבי PET CT לבית חולים מסוים, ואמרו אנחנו משנים תקנות, צריך תקנות.
באסל גטאס: למה צריך תקנות?
באסל גטאס: אלה דברים שצריך תקנות.
באסל גטאס: הכינו את התקנות בחבילה, הגישו למשרד האוצר.
באסל גטאס: אני אומר לך, שמונה חודשים.
באסל גטאס: בסוף גברת יעל גרמן בעצמה הלכה וישבה עם יאיר לפיד בעצמו בשביל לפתור ולא הצליחה.
באסל גטאס: בסוף הפרידו - - -
חיים כץ: אתה מספר לנו סיפורי אלף לילה ולילה.
חיים כץ: על ה-CT יש ...
חיים כץ: על ה-MRI ...
חיים כץ: בוועדה שלוש שנים ודנו מי יישב במכרז.
חיים כץ: נכנסתי פנימה לחברי הוועדה, אמרתי להם תשמעו, אל תתערבו במכרז.
חיים כץ: אם לא נתערב נעשה סדק בקיר, יהיה לכולם.
חיים כץ: יצאנו החוצה, הצבענו ונהיה לכולם.
חיים כץ: שלוש שנים התווכחו פה אם זה יהיה לבית חולים זה או בית חולים זה, כשכל מנהלי בתי החולים פה עשו.
חיים כץ: וואלה, הכנסתי אותם פנימה, אמרתי להם תגידו לי, אתם בסדר?
חיים כץ: בואו נעשה סדק בקיר.
באסל גטאס: אמרו לי שהבעיה תתחיל כשזה יגיע אליך.
חיים כץ: אצלי לא תהיה בעיה דקה.
באסל גטאס: אני יודע שזו לא תהיה בעיה בוועדת הרווחה.
חיים כץ: דקה.
באסל גטאס: אבל אני רצתי אישית אחרי הבחורים של האוצר, הסמנכ"ל, לא יודע, סגן החשב, ובסוף המשרד החליט להפריד בין התקנות של ה-PET CT ולא יודע תקנות של מה.
יעקב ליצמן: הבעיה שלך היא שלא הלכת - - -
חיים כץ: רבנו, רבנו.
חיים כץ: זה לא שכונה.
חיים כץ: פה זה לא ועדת כספים, תהיה רגוע.
באסל גטאס: אני רוצה לשאול את המנכ"ל באמת, למה לא עושים את זה באופן קל, קצר, לעניין, כפי שאמר יושב הראש – מי שיש לו כסף, אם הוא יכול לסדר ולקנות.
באסל גטאס: אני לא בעד הפרטה של שירותים, אבל היום מכוני הרנטגן מוכנים ללכת ולשים PET CT בכל מקום ש - - -
יעקב ליצמן: שכחתי משהו.
יעקב ליצמן: כן, בגיל שלי זה קורה.
יעקב ליצמן: דיברתי כאן לגבי המאיץ קווי והמאיץ הטכנולוגי ואני מזכיר לך, כי יש אנשים ששוכחים.
חיים כץ: בגיל שלי שוכחים את זה.
יעקב ליצמן: כשאישרנו את זה בוועדה כאן, אמרתי שאני מאשר לצפת והקצבתי להם 10 מיליון שקלים בזמנו ששמרתי איזו תקופה, בתנאי שהם יביאו עוד אישור שצריך.
יעקב ליצמן: לצערי זה לא נהיה, אבל אני הקצבתי לזה עוד שנתיים, שנתיים וחצי שלוש שנים.
חיים כץ: אחרי ששמענו את חברי הכנסת והם כולם ידענים, אני רואה אותם בפרשנות בטלוויזיה על המלחמה, כל אחד נעשה פרשן מדיני.
חיים כץ: כל אחד לוגיסטי, אני משתגע.
באסל גטאס: אותי לא ראית.
יעקב מרגי: גם אותי לא ראית.
חיים כץ: וואלה, פעם אחת לא קראו לי, אמרתי תעזבו אותי.
באסל גטאס: אלה אף אחד לא התראיין על המלחמה.
חיים כץ: טוב, אז עכשיו התראיינו על המכשירים הרפואיים ואמרנו בכלליות שאנחנו חושבים שצריך להיות בכל בית חולים, ואתם יודעים בדיוק למה צריך להיות בכל בית חולים.
חיים כץ: מי מכם רוצה להביע את דעתו?
חיים כץ: בבקשה, לפרוטוקול שם ותפקיד.
<אוסקר אמבון: ד"ר אוסקר אמבון, מנהל בית החולים זיו.
<אוסקר אמבון: אני קודם כל מברך על הדרישה באמת לנסות לסגור את הפערים בין הפריפריה למרכז.
<אוסקר אמבון: אני רוצה גם להרחיב את התמונה, כי אחד הצעדים לסגירת הפערים, מעבר לפתיחה של מכון ההקרנות, בזכותו של מי שהיה סגן שר השר, של חבר הכנסת ליצמן - - -
חיים כץ: אני ראיתי אבל שאחרים לקחו על זה קרדיט.
יעקב ליצמן: זה רק בטלוויזיה.
חיים כץ: ראיתי אחרים שלקחו על זה קרדיט.
<אוסקר אמבון: אני רוצה להזכיר, ממשלת ישראל החליטה להקים פקולטה לרפואה בצפת ואומנם היא קמה ומאוקטובר היא פועלת ועכשיו היא מלמדת עד 600 סטודנטים.
יעקב ליצמן: אבל ...
חיים כץ: אתה מפריע בכוונה.
חיים כץ: התרגלת שם.
חיים כץ: אני לא אתן לך ללכת לשם יותר.
חיים כץ: אני משחרר אותך קצת ואתה חוזר ומתפרע.
חיים כץ: כי ככה אתה בא רגוע, אתה הולך לשם, חוזר, אתה אומר אני מעביר את השכונה לפה.
חיים כץ: שם זה השכונה.
יעקב ליצמן: לא לקחתי את הכדורים היום.
חיים כץ: תני לו כדורים אדומים.
<אוסקר אמבון: ועדה בין משרדית שהייתה אמורה ללוות את הקמת הפקולטה פנתה למשרד הבריאות בשאלה בעצם איך משדרגים את בתי החולים המסונפים, והייתה החלטה להקים פקולטה ולשדרג את בתי החולים.
<אוסקר אמבון: ישבו חברים נכבדים ממשרד הבריאות ואני הנציג של בתי החולים, והומלץ לחלק את השירותים הרפואיים בין בתי החולים, כנראה לא בכל בית חולים צריך להיות הכל ואז הוקמה למשל בנהרייה מחלקה נוירו כירורגית כתוצאה מאותה המלצה וכיוון שהאונקולוגיה בצפת היא מוקד מצוינות, הוחלט מעבר למכון ההקרנות, גם PET CT.
<אוסקר אמבון: אני רוצה להזכיר שבחלק החוקי בפקודות בריאות העם, כתוב שתינתן לבית חולים שיש שם מחלקה אונקולוגית כולל הקרנות, ולכן זה מה שמופיע שם.
<אוסקר אמבון: אני רוצה להגיד כמישהו שבאמת מתקשה בהשגת כספים, עלה בידי וגם השגתי תרומה שמכסה את כל עלות המכשיר.
<אוסקר אמבון: הלכתי לבקש אישור ממשרד הבריאות, בהתאם לאותה המלצה ואז נתקלתי בקיר אטום ובתירוצים מפה ועד הודעה חדשה, אני לא מצליח להבין אותם.
<אוסקר אמבון: למה אני לא מצליח להבין?
חיים כץ: לא, לא, תסביר את התירוצים ותביא דוגמאות.
<אוסקר אמבון: הדוגמאות הן – לא מתאים לנו, אנחנו - - -
חיים כץ: למה לא מתאים לנו?
<אוסקר אמבון: אני לא יודע, צריך ... לא מתאים לנו.
<אוסקר אמבון: אנחנו כבר חילקנו את כל המכשירים, כבר חילקנו.
חיים כץ: אנחנו לא רוצים את המכשירים שחילקתם, אנחנו רוצים חדשים, נכון?
חיים כץ: אתה קונה חדש?
<אוסקר אמבון: התירוץ האחרון זה איזו שהיא עתירה לבג"ץ שהוגשה בפברואר, עתירה שלא נדונה.
חיים כץ: הוגש על ידי מי?
<אוסקר אמבון: הוגש על ידי איזה אדם פרטי, אדם פרטי שמפעיל - - -
חיים כץ: מה הוא רוצה?
<אוסקר אמבון: זה לא היה פשוט לברר לגבי העתירה, אני אומר לך שעשיתי עבודת בילוש.
<אוסקר אמבון: זה אדם שמחזיק איזו מרפאה פרטית שהוא רוצה אישור למכשיר והוא קיבל תשובה שלילית ממשרד הבריאות, אז הוא עתר לבג"ץ.
<אוסקר אמבון: זה המצב כרגע.
<אוסקר אמבון: עכשיו, אני אגיד לך מה מקומם בנושא הזה.
<אוסקר אמבון: דובר על פקודת בריאות העם, ואני יודע לשחק על פי החוקים, ושם כתוב – שיעור על פי מספר אוכלוסין, שהיה מיליון, עד שבאופן תמוה בינואר 2013, בוועדה הזו, צומצם השיעור הזה כדי להכניס בפנים בתי חולים שאין להם מכשיר הקרנות, ולכן היום בטבלה שלפניכם והדפסתי, אתם רואים שבמקום מכשיר אחד בירושלים יש שניים, במרכז ובתל אביב יש מכשיר אחד יותר מדי, על פי אוכלוסין.
יעקב ליצמן: איפה יש יותר מדי?
חיים כץ: בבני ברק.
רינה פרנקל: במרכז.
<אוסקר אמבון: תראה, אתה צריך לבחור למי יש יותר מדי.
<אוסקר אמבון: העובדה היא היום שאתה משיג תור לביצוע PET CT יומיים במרכז, באיכילוב, בבילינסון – תוך יומיים.
יעקב ליצמן: איכילוב לא מופיע כאן.
<אוסקר אמבון: בוודאי.
חיים כץ: יש, יש.
<אוסקר אמבון: יש בילינסון, תל השומר, אסותא, אסף הרופא ובילינסון.
<אוסקר אמבון: מחוז הצפון – 1,350,000 תושבים – אין.
<אוסקר אמבון: אנשים היום מה עושים?