GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמואל חיימוביץ': אם עומדים להכריע שמרחיבים מעבר לשלושים-שלושים, אני מציע שיהיה כתוב שאם מודיעים בזמן, זה יהיה שלושים-שלושים, אבל אם לא בזמן, אז 30-45.
<קריאה: זה לא קשור להודעה.
<ערן טמיר: אני חושב שמוסכם שאדם שאחראי לקביעת ההתאמות, אם הוא לא מבין בתחום שהוא מקבל את ההחלטה, הוא צריך לבסס אותה על דעה של מישהו.
<ערן טמיר: קודם כל, צריך להגיד את זה בפרוטוקול.
<ערן טמיר: רשאי, משפטית לפעמים זה גם חייב, אם שיקול הדעת שלו לא מספיק.
יעקב מרגי: כן, אבל הוא צריך ללכת לרחוב צלאח א דין או לבית המשפט העליון ואנחנו לא רוצים להגיע לשם.
<ערן טמיר: אני אומר הפוך.
<ערן טמיר: ההצעה של שמואל נשמעת לי סבירה.
<ערן טמיר: אם הוא מקבל את הבקשה, ניחא, אבל אם הוא לא מקבל את הבקשה והוא לא מספיק מבין בזה, יפנה לגורמים המתאימים.
<קריאה: לפעמים הוא חושב שהוא מבין בזה.
יעקב מרגי: למה את חושבת שקיבלת רשות דיבור?
<ערן טמיר: זה דומה קצת למנגנון שהתקבל כאן לגבי הכשרות מקצועיות.
<ערן טמיר: שם אם רוצים לדחות, זה חייב להיות יחד עם העמדה של איש המקצוע בתוך הוועדה.
<ערן טמיר: כאן אין ועדה.
יעקב מרגי: זה נאמר לפרוטוקול ואני חושב שזה מתבקש.
יעקב מרגי: השאלה אם זה מחייב תיקון נוסח.
<הדס אגמון: יכול להיות שכן.
<הדס אגמון: אני יכולה להציע נוסח: "סבר האחראי שיש לדחות את הבקשה, יקיים התייעצות עם התלמיד ועם מומחה מטעמו".
<הדס אגמון: אם הוא עומד לדחות, זה יחסוך לכם את הצורך בוועדת ערר.
<הדס אגמון: ייפגש פנים אל פנים עם התלמיד וישמע אותו.
<סלי בסון: זה לא יחסוך.
יעקב מרגי: יכול לחסוך לך בחלק מהמקרים.
<הדס אגמון: אם הוא לא השתכנע, הוא לא ישתכנע אחרי שהוא שמע.
<סלי בסון: מה עם המועדים?
יעקב מרגי: המועדים נשארים.
<סלי בסון: אם אני צריכה להזמין את התלמיד ואני צריכה להתייעץ המומחה, המומחה לא עומד דום כי אני קוראת לו.
יעקב מרגי: השארנו לך את ה-75 ימים.
<סלי בסון: תוך שלושים ימים אני צריכה לתת תשובה.
יעקב מרגי: הדינמיקה יותר מהירה.
יעקב מרגי: בואו לא נגזים.
יעקב מרגי: אתם רוצים להפוך את המשוואה?
<מירב גת: אני יועצת של משרד הרווחה.
<מירב גת: למה ההחלטה ליידע בכתב?
<מירב גת: לפי תקנות נגישות השירות, הרי אנחנו נותנים לפי מה שאדם צריך.
<מירב גת: למה זה בכתב?
<מירב גת: "החלטת האחראי לקביעת התאמות תהיה מנומקת ובכתב ותינתן תוך איקס ימים.
<מירב גת: המוסד יידע את המבקש בכתב".
<מירב גת: לא כל אחד יכול לקבל את המסמך הזה בכתב.
יעקב מרגי: תגידו, אתם לטובת ציבור הסטודנטים?
יעקב מרגי: לפעמים יש לי תחושה שכאן הארגונים נגד הסטודנטים עם המוגבלות.
<קריאה: זה מידע כמו כל מידע אחר.
יעקב מרגי: זה חייב להיות בכתב.
<מירב גת: אבל צריך להיות כתוב שצריך להנגיש את המידע.
<מירב גת: זאת אומרת, זה לא רק בכתב.
<מירב גת: זה מה שאני מנסה להגיד.
<קריאה: אני רוצה להתייחס לסעיף 16(א) ולומר שלא ברור את מי בדיוק צריך ליידע במוסד.
<קריאה: כתוב שהוא צריך ליידע את המוסד ולדעתי צריך לכתוב בפירוש את מי במוסד כי אחרת זה יהיה פתח להרבה מאוד אי הבנות.
<קריאה: את מי שהמוסד ממנה.
<קריאה: אבל הוא לא יודע.
יעקב מרגי: תגידי לי, אני פוטר את הוועדה ואת עצמי מלענות לך.
יעקב מרגי: סליחה, תעשו שיעורי בית.
יעקב מרגי: אנחנו כאן כמעט בסוף הדרך ואתם מחזירים אותנו אחורנית.
<קריאה: כי זה לא ברור.
יעקב מרגי: לא ברור לך?
יעקב מרגי: תכיני שיעורי בית במיוחד כשאת באה לוועדת כנסת.
יעקב מרגי: רבותיי, אני קורא את סעיף 16 מותאם, מונגש, עם כל ההגדרות שאתם רוצים ואני מביא אותו להצבעה.
<אייל לב ארי: יש לנו עוד עניין אחד שצריך גם לקרוא אותו, פסקה (ד): התאמה לפי תקנה זו תינתן כך שלא תפגע מהות השירות.
<אייל לב ארי: בדיון אתמול התעוררה השאלה מהי מהות השירות.
<אייל לב ארי: הוספנו לדיון, מעל תקנת משנה (ד), תוספת מוצעת.
<אייל לב ארי: היא התווספה אחרי הפגישה ולכן היא לדיון האומרת שאם נדחתה בקשה להתאמות נגישות בנימוק של פגיעה במהות השירות, יפרט האחראי מהי מהות השירות שנפגעת וכיצד היא נפגעת מההתאמה המבוקשת.
<אייל לב ארי: זאת בנוסף לחובה הקיימת עליו בכל מקרה שההחלטה שלא תהיה מנומקת ובכתב.
יעקב מרגי: בדיון המקדים בפעם הקודמת העלינו את החשש הזה של פגיעה במהות השירות.
<קריאה: מקבלים את התיקון.
יעקב מרגי: יש התייחסות לתוספת?
<סלי בסון: מבחינת רצף, הגיוני שהיא תבוא אחרי התקנה ולא לפני התקנה אבל אני מניחה שאחר כך תעשו הגהות.
<אייל לב ארי: ברור.
<רונן גיל: כמו שעלה כאן אתמול בדיון, כל העניין הזה של פגיעה במהות השירות והדוגמאות שהובאו כאן אתמול בדיון המקדים, רק מחזקות את העובדה שהולך להיות שימוש בסעיף הזה ובנקודה הזאת כדי למנוע התאמות.
יעקב מרגי: זה נקרא ניצול לרעה.
<רונן גיל: נכון.
<רונן גיל: הדוגמאות שהובאו כאן אתמול רק מבהירות את זה.
<רונן גיל: עדיין אני לא מבין מדוע החוק עצמו לא מכסה את כל העניין של פגיעה במהות השירות ולמה צריך להכניס את זה כאן.
יעקב מרגי: אני חושב שהסברת את הדברים שלך ואפילו אני הבנתי.
יעקב מרגי: לכן מישהו צריך לתת תשובות.
<סתיו ניצר: אני חושבת שמהות השירות זה מאוד מאוד מאוד עמום ומאוד מאוד מאוד כללי.
<סתיו ניצר: קשה לי מאוד לדמיין איך יהיו התאמות שיגידו לי לא, כי איכשהו זה פוגע באוניברסיטה.
<קריאה: לא באוניברסיטה.
<סתיו ניצר: בשירות.
יעקב מרגי: במהות השירות.
יעקב מרגי: היא עקבית כי היא מלכתחילה אמרה שלא ברורה לה ההגדרה.
יעקב מרגי: היא לא משתמשת בזה.
<סתיו ניצר: אני לא משתמשת בהגדרה הזאת כי אני לא חושבת שהיא נכונה.
יעקב מרגי: העלית את החשש שלך.
יעקב מרגי: טמיר, משרד המשפטים, יש לכם משהו לחדד?
יעקב מרגי: הייתם בדיון אתמול?
<ערן טמיר: קיבלתי דיווח.
<שמואל חיימוביץ': אני הייתי.
<שמואל חיימוביץ': יש לי בעיה עם המושג הזה מהות השירות, למה הכוונה בדיוק.
<שמואל חיימוביץ': למשל, אם מישהו לומד לתואר מסוים ובסוף האם הוא יכול לעשות שימוש בתואר הזה או לא?
<שמואל חיימוביץ': האם הוא יכול ללמוד את המקצוע על פי הכיוון הזה.
<שמואל חיימוביץ': למשל, אם זה חשבונאות, צריך לדעת חשבון או לא צריך לדעת חשבון?
<שמואל חיימוביץ': מצד שני, יכול להיות מה שנתתי אתמול כדוגמה.
<ערן טמיר: הנושא של מהות השירות הוא נושא שרץ לאורך כל תקנות הנגישות וחקיקת השוויון באופן עקרוני.
<ערן טמיר: במובן הזה רונן די צודק שזה גם קיים גם במקומות אחרים בחוק.
<ערן טמיר: לכן לדעתנו זה היה די מיותר, אבל היות והמוסדות מתעקשים על זה וגם מל"ג מתעקשת וגם יש בזה הגיון שכאשר אנחנו מדברים על ההתאמות הפרטניות, להתייחס לזה באופן ספציפי - - -
יעקב מרגי: למרות הקרבה ביניכם, המסלול צריך להיות כזה.
<קריאה: בדרך כלל אנחנו תמימי דעים.
<ערן טמיר: בהקשר של ההתאמות הפרטניות, כאשר מפעילים שיקול דעת, צריך להגיד משהו באופן מפורש, זה מה שנכנס.
<ערן טמיר: אנחנו לא יכולים, וזאת בעיה, להיכנס כאן לרזולוציות של מה זאת מהות שירות ומה זאת לא מהות השירות כי לעולם לא נצא מכאן עם תקנות.
<ערן טמיר: המעט שאני חושב שההצעה שאייל עושה, היא טובה משום שהיא דורשת מהמוסד להסביר בדיוק מה הבעיה ולהסביר מדוע ההתאמה פוגעת בזה, ואז אפשר גם לתקוף את זה.
יעקב מרגי: חובת ההוכחה היא על המוסד.
יעקב מרגי: לא עליכם.
יעקב מרגי: אם לא קיבלת, בית משפט או נציבות, ועדת ערר.
<ערן טמיר: אין פתרון אחר.
<ערן טמיר: עד עכשיו אף אחד לא הציע פתרון טוב.
יעקב מרגי: זה גם לא עלה בדיונים הקודמים.
יעקב מרגי: חידדנו נקודה ומיצינו אותה.
<ערן טמיר: אני רוצה להפיס את דעתו של רונן.
<ערן טמיר: גם אם לא נכתוב את זה, מה שאתה אומר נכון שהוא קיים גם בחוק, אז מה עשית בזה?
<ערן טמיר: עכשיו לפחות הכנסת חובה מצדם לנמק את זה ולהוכיח שבאמת יש כאן בעיה.
<רונן גיל: זאת חובה שהייתה צריכה להיכנס בחוק.
יעקב מרגי: לא ביקשנו להדליק משואה, אבל לפחות להתייחס אליה.
יעקב מרגי: אייל, תקריא את הנוסח המתוקן.
<אייל לב ארי: קביעת התאמות אישיות תלמיד המבקש לקבל התאמת נגישות לפי פרק זה (להלן – המבקש) יידע את המוסד בדבר מוגבלותו ובדבר הצורך בהתאמות אישיות וימלא בקשה לאחראי על קביעת התאמות לפי הטופס שבתוספת (להלן – הבקשה).
<אייל לב ארי: המוסד יידע את המבקש בכתב בדבר החלטת האחראי לקביעת התאמות ונימוקיה לא יאוחר מעשרה ימים מיום קבלתה.
<אייל לב ארי: סבר האחראי שיש לדחות את הבקשה, ישמע את התלמיד עם המומחה מטעמו במועד שקבע האחראי.
<קריאה: ישמע את המבקש.
<קריאה: לא התלמיד.
<אייל לב ארי: הוא ישמע התלמיד.
<אייל לב ארי: התלמיד הוא המבקש.
<רונן גיל: יש גם טעות בעברית בסעיף (א).
<רונן גיל: זה רצייך להיות רלוונטי.
<אייל לב ארי: זה לעניין תקנת משנה (ג).
<אייל לב ארי: התאמה לפי תקנה זאת תינתן כך שלא תפגע מהות השירות.
יעקב מרגי: בסעיף 16(א), רלוונטית, זה בעברית?
<אייל לב ארי: אפשר לומר הנוגעים בדבר.
<רונן גיל: רלוונטי, ולא רלוונטיים.
<רונן גיל: שורה רביעית.
<אייל לב ארי: החליט האחראי לדחות בקשה להתאמות נגישות בנימוק של פגיעה במהות השירות, יפרט האחראי מהי מהות השירות שנפגעת וכיצד היא נפגעת מההתאמה המבוקשת.
<אייל לב ארי: עד כאן תקנה 16 כפי שמוצעת.
יעקב מרגי: אנחנו מצביעים עליה.
יעקב מרגי: הסעיף אושר לשביעות רצונם של כל הנוגעים בדבר.
יעקב מרגי: מאחר וסעיף 16 הוצבע, נעזוב לרגע את הערר ונלך לתוספת לסעיף 16.
<אייל לב ארי: נעבור לתוספת (תקנה 16(א)) שהיא טופס הבקשה להתאמה אישית.
<אייל לב ארי: אל ועדת התאמות מוסד............
<אייל לב ארי: בקשה להתאמה אישית שם התלמיד ..............................
<אייל לב ארי: תאריך לידה של התלמיד................................
<אייל לב ארי: מספר תעודת זהות.
<אייל לב ארי: ..................................
<אייל לב ארי: כתובת.
<אייל לב ארי: .....................................................
<אייל לב ארי: טלפון.....................................
<אייל לב ארי: טלפון נייד...........................................
<אייל לב ארי: דואר אלקטרוני.
<אייל לב ארי: .......................................................................
<אייל לב ארי: אני מבקש התאמה אישית לשירותי השכלה גבוהה כמפורט להלן: (יש למלא השורה הרלוונטית) תנאי קבלה.
<אייל לב ארי: ...........................................
<אייל לב ארי: תכנית לימודים..............................
<אייל לב ארי: בחינה בקורס................................(יש לפרט אם הבחינה בכתב או בעל פה) אחר................................
<אייל לב ארי: מחקנו את "אני מבקש התאמת נגישות בשל מוגבלות מסוג (יש לפרט את המגבלה)".
<אייל לב ארי: כיוון שמחקנו אתמול את האמור לעיל, בסעיף 16(א), לבקשה יצרף המבקש תיעוד מעודכן לגבי מוגבלותו.
<אייל לב ארי: זאת אומרת, יכולה להיות לנו סוג מסוים של סתירה בין מה שצריך להיות בטופס לבין מה שנדרש בפועל בתקנה שכרגע דנו בה.
<אייל לב ארי: סוג ההתאמה המבוקשת (אין חובה להציע התאמות אך ניתן לצרף המלצות להתאמות שהכין מורשה לנגישות השירות) מצ"ב המסמכים הנוגעים בדבר המוגבלות ועל הצורך בהתאמות – נמחק.
<אייל לב ארי: סוג ההתאמה המבוקשת – אין חובה להציע התאמות אך ניתן לצרף המלצות להתאמות שהכין מורשה נגישות השירות.
<אייל לב ארי: צירוף מסמכים הנוגעים בדבר המוגבלות, ההתאמות המבוקשות, יכולות וחוות דעת.
<אייל לב ארי: הערות נוספות.
<אייל לב ארי: מתחת לזה: ניתן למלא את הטופס בסיוע מרכז התמיכה.
<אייל לב ארי: תאריך.
<אייל לב ארי: ...............
<אייל לב ארי: חתימת המבקש.
<אייל לב ארי: ................... זה הטופס.
יעקב מרגי: בטופס נמחק הסעיף של "אני מבקש התאמת נגישות בשל מוגבלות מסוג" ולעומת זאת בתקנה עצמה בסעיף 16(א) מופיע כי צריך למלא.
<אייל לב ארי: תיעוד מעודכן לגבי מוגבלותו.
<ערן טמיר: אני חושב שהניסוח כרגע, "מצ"ב מסמכים הנוגעים לדבר המוגבלות וההתאמות המבוקשות" נותן מענה, אבל אני אשמח לשמוע מה יש לומר בנושא.
<אייל לב ארי: זה נמחק בעקבות הערות שהיו אתמול בפגישה.
יעקב מרגי: איפה הוא יגיש את זה?
יעקב מרגי: אם התקנה מחייבת להגיש, איפה הוא יגיש?
<ערן טמיר: מצ"ב מסמכים הנוגעים בדבר המוגבלות.
<ערן טמיר: זה לא תופס?
<ניצן אלמוג: השאלה אם נתקן את סעיף 16 בהתאם.
<ערן טמיר: נתקן את סעיף 16 לפי זה.
יעקב מרגי: אני מציע להחזיר.
יעקב מרגי: אני לא מבין למה זה נמחק.
<סלי בסון: כי זה מופיע בסעיף האחרון.
<סלי בסון: מצ"ב מסמכים הנוגעים בדבר.
<סלי בסון: אז הוא מצרף את זה בלי לדבר בעצמו ובלי לכתוב לבד.
יעקב מרגי: זה עלה מהדיון אתמול.
<ערן טמיר: שזה פשוט מופיע פעמיים.
<אייל לב ארי: בגלל הפירוט.
<אייל לב ארי: נושא פירוט המוגבלות.
<סלי בסון: אפשר לדבר על ההתאמות.
<ערן טמיר: על ההתאמות.
<ערן טמיר: על הצורך בהתאמות.
<סלי בסון: לא צריך לעדכן על המוגבלות.
<ערן טמיר: זה התיקון הנכון.
<ערן טמיר: צורך בהתאמות.
<ערן טמיר: לפרט על הצורך בהתאמות.
<ערן טמיר: לא צריך להגיד מה.
<סלי בסון: אם הוא מבקש מכשיר שמיעה, מן הסתם האחראי יבין שיש לו בעיה.
<סלי בסון: אם הוא יצרף תעודת חירש, אז הוא יבין.
<סלי בסון: הוא יגיש אישור רפואי.
<ערן טמיר: מה שחשוב זה לא אישור על המוגבלות אלא צורך בהתאמות.
<מרים בר ניר: זה שמחקו את החלק העליון, זה נראה לי סביר כי חבל להוסיף ולהוסיף.
<מרים בר ניר: מספיק להגיד מה הן ההתאמות הנדרשות.
<מרים בר ניר: אבל אני מתייחסת למשפט של סוג ההתאמה המבוקשת אל חובה להציע התאמות אלא החלטה לצרף המלצות להתאמות שהכין מורשה לנגישות השירות.
<מרים בר ניר: אני רוצה להוסיף, וזה חשוב לי, הצעה אחרת שנוגעת לבקשה.
<ערן טמיר: זה נכון.
<קריאה: בעצם כל מסמך אחר.
<קריאה: מומחה אחר.
<אייל לב ארי: זה בעצם מסמך אחר.
<ערן טמיר: מרים רוצה שזה יהיה איש מקצוע.
<מרים בר ניר: אני מתייחסת למורשה נגישות השירות באמת עם כל הכבוד, אבל יש דברים מאוד קלים לזיהוי ויש דברים שהם יותר קשים לזיהוי ועל כן חשוב לי שתהיה אפשרות לכל גוף ולכל המלצה.
יעקב מרגי: אני חושב שהחברים קיבלו את זה.
<ישראל אבן זהב: רכז תחום נגישות, מטה מאבק הנכים.
<ישראל אבן זהב: לאותו סעיף.
<ישראל אבן זהב: אני מציע שיהיה כתוב שהכין מורשה לנגישות ולאו דווקא שירות ולא כל מומחה אחר.
<ישראל אבן זהב: יש שני סוגים של מורשים לנגישות.
יעקב מרגי: השירות זה מגביל.
<ישראל אבן זהב: זה מיותר.
<ערן טמיר: או כל איש מקצוע אחר.
<אבי בלאו: ארגון בקו לכבדי שמיעה.
<אבי בלאו: אותי מטרידה קצת העובדה שבסוף למשל כתוב חוות דעת וגם לפני כן הנושא של ההמלצה של מורשה לנגישות השירות.
<אבי בלאו: אלה דברים שעולים כסף.
<אבי בלאו: למעשה, אם זאת חובה, למעשה אנחנו שמים תנאי שאותו סטודנט חייב להוציא כסף.
<אבי בלאו: לדעתי כאן לא ברור מספיק ומה שכתוב כאן למטה, חוות דעת במסגרת המצב, המסמכים הנוגעים לדבר, לא כתוב שזאת אופציה.
<קריאה: אם יש לך, צרף אותם.
<אבי בלאו: לא כתוב שזאת אופציה אלא כתוב כאילו זה מנדטורי.
<אבי בלאו: גם בסעיף עצמו, בסעיף 16(א) כתוב שלבקשה יצרף המבקש תיעוד מעודכן לגבי מוגבלותו.
יעקב מרגי: השאלה מה הסעיף מחייב.
<אייל לב ארי: הסעיף מחייב שיצורף תיעוד מעודכן לגבי מוגבלותו של האדם.
<אבי בלאו: השאלה אם הצהרה של מספיקה בעניין הזה.
<אייל לב ארי: וכן מסמכים נוספים בהתאם לבקשת האחראי לקביעת התאמות, בהתאם לנהלים שיקבע.
<אבי בלאו: האם הצהרה עצמית תספיק?
יעקב מרגי: הוא מקריא לך.
יעקב מרגי: וכן מסמכים נוספים בהתאם לבקשת האחראי על קביעת התאמות בהתאם לנהלים שיקבע המוסד.
<ערן טמיר: אני חושב שחשוב להבהיר שזאת לא חובה שהוא יגיש חוות דעת עם המלצות ודברים כאלה.
<ערן טמיר: זה נכון שבסעיף האחרון זה לא ברור.
<ערן טמיר: בטופס.
יעקב מרגי: בהמשך כתוב לך לגבי הצורך בהתאמת נגישות מסוימת, המבקש רשאי לצרף המלצות על התאמות שנתן מורשה נגישות.
<קריאה: לגבי סעיף 16, היכן שהיה כתוב רשאי, אני מציעה לכתוב או כל מסמך אחר.
יעקב מרגי: איפה היית כאשר קראנו את זה?
<קריאה: קורה לפעמים שלא שמים לב.
<קריאה: במקרה הזה יהיה או ולא ו- - - זה יפתור את הבעיה.
<קריאה: בסעיף 16(א), במקום זה, לכתוב או.
יעקב מרגי: יש גם את ה-רשאי ו-או.
<רונן גיל: שתי הערות קטנות.
<רונן גיל: האחת, ממש מתחת לפרטים האישיים כתוב שיש למלא השורה הרלוונטית ובשל החשש שיכולות להיות יותר משורה אחת, הייתי ממליץ לכתוב שיש למלא את כל השורות הרלוונטיות.
יעקב מרגי: ואם הוא מילא רק שלוש מתוך הארבע?
<רונן גיל: לכן את כל השורות הרלוונטיות אבל לא רק שורה אחת רלוונטית.
<רונן גיל: יכול להיווצר מצב שיש יותר משורה אחת.
<קריאה: במקום הרלוונטי.
<ערן טמיר: יש למלא במקום הרלוונטי.
<רונן גיל: בכל מקום רלוונטי.
<ערן טמיר: בכל מקום רלוונטי.
<רונן גיל: או את כל השורות הרלוונטיות.
יעקב מרגי: חשבתי שאני יודע ללמוד תלמוד וגמרא, אבל אני רואה אחרת.
<רונן גיל: אם אפשר, הערה שנייה לגבי הסיפא של הטופס.
<רונן גיל: אני חושב שהעניין של הסיוע כאן, היות ומי שיבקש את הסיוע, סביר להניח שהוא גם צריך את זה בלשון יותר ברורה ויותר פשוטה, אני מאוד מבקש שיצוין במפורש איפה בדיוק בקמפוס הוא יכול לקבל סיוע במילוי הטופס.
<רונן גיל: לדעתי זה צריך להופיע גם בטופס עצמו.
<רונן גיל: אני אומר שזה לא מספיק ברור.
יעקב מרגי: מרכז תמיכה.
<רונן גיל: זה לא מספיק ברור.
<רונן גיל: אפשר לפחות לכתוב במקום ניתן למלא את הטופס בסיוע מרכז תמיכה - ניתן לקבל סיוע במילוי הטופס במרכז התמיכה.
<רונן גיל: לפחות קצת יותר פישוט לשוני.
יעקב מרגי: נראה לי שאתה צודק.
<ניצן אלמוג: יש כאן עניין חשוב לגבי הטופס בעניין של בחינה בקורס, יש לפרט האם הבחינה בכתב או בעל פה.
<ניצן אלמוג: אנחנו בשאיפה שסטודנטים יגישו את הבקשה הזאת כמה שיותר מוקדם כאשר הרבה פעמים עוד לא למדו שיעור אחד בקורס, לפני שהם נכנסים למערכת הלימודים.
<ניצן אלמוג: הם לא יודעים איזה בחינה תהיה בכתב ואיזו בחינה בעל פה.
<ניצן אלמוג: ההקלות בבחינה צריכות להיות כלליות לכל שנות לימודיהם.
יעקב מרגי: רק הוא יודע.
יעקב מרגי: אם הוא רוצה בחינה בעל פה?
<ערן טמיר: האמת היא שמה שהוא רוצה, מה שבדרך כלל צריך, אלה התאמות בהיבחנות.
<ערן טמיר: דרך אגב, גם התאמות בלימודים.
יעקב מרגי: אז מה הנוסח המוצע?
<ערן טמיר: במקום בחינה בקורס, התאמות להיבחנות והתאמות בלימודים.
<ערן טמיר: היבחנות או מטלות.
יעקב מרגי: אני אומר לכם שהלקח שלי הוא שנראה לי שאתמול חיפפתם בהכנות.
יעקב מרגי: אני הפקתי לקחים.
יעקב מרגי: אני אומר את זה לכל הנוגעים בדבר.
יעקב מרגי: אני הפקתי לקחים לגבי פגישות ההכנה בפעם הבאה ואני אאמץ את התכונה שסיגלת לי.
יעקב מרגי: אני אהיה יותר קשוח.
יעקב מרגי: אנחנו באיחור של רבע שעה.
<אסף מרקוביץ': אני מאסי"י.
<אסף מרקוביץ': שני דברים קטנים לגבי הטופס.
<אסף מרקוביץ': כתוב שם התלמיד ואני רוצה לוודא שהפנייה היא גם לאנשים שמועמדים לקבלה.
יעקב מרגי: בהגדרות, כן.
<אסף מרקוביץ': שרוצים להתקבל לחוג מסוים.
<אסף מרקוביץ': דבר שני, לגבי המרכז לעזרה וסיוע.
<אסף מרקוביץ': אומרים שאם צריך עזרה במילוי טופס, צריך לגשת למרכז תמיכה.
<אסף מרקוביץ': מרכז התמיכה, כפי שהבנתי, הוא גוף מאוד ולא ברור אם זה משרד עם שולחן אחד.
<אסף מרקוביץ': בקיצור, הייתי מציע שזה יהיה יותר ברור וייאמר.
יעקב מרגי: הנושא מוצה ולובן.
יעקב מרגי: תאמין לי שהקמפוס הוא דבר כזה גדול ומאיים לסטודנט חדש ובסוף הוא נכנס ומרגיש כמו בבית.
יעקב מרגי: נגמרו הרעיונות.
יעקב מרגי: אני מאשר את הטופס, את התוספת לסעיף 16, כפי שנוסח על ידי אייל, עם התיקונים שלו.
יעקב מרגי: הצבעתי על הטופס.
יעקב מרגי: אילן, אתה מצטרף להצבעה?
יעקב מרגי: הצבעתי על הטופס והוא אושר פה אחד על ידי שני חברי כנסת.
אילן גילאון: הנושא שלנו היום הוא תקנות שיווין זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירותי בריאות ולמקומות נתינתם), התשע"ג-2013 שאלה בתי חולים.
<אייל לב ארי: גם בתי חולים.
<אייל לב ארי: בעקבות חשיבה מחודשת של משרד הבריאות, הוחלט לפצל את התאמות הנגישות שייעשו, ההתאמות הפיזיות שייעשו בבתי החולים, מרפאות וקליניקות פרטיות של רופאים.
<אייל לב ארי: אנחנו עכשיו נקריא את התוספת הראשונה שדנה בהתאמות נגישות בבית חולים קיים.
<יהודה מירון: שלום.
<יהודה מירון: אני כאן מטעם משרד הבריאות.
<יהודה מירון: אני רוצה לומר רק מילת פתיחה.
<יהודה מירון: אנחנו בתכנית רוצים לדון היום בנושא של החלק המבני של בתי החולים.
<יהודה מירון: אני לא יודע כמה נספיק היום, אבל אחר כך נרצה להתקדם לנושא המרפאות והרופאים, ובהמשך, עת נגיע לסוף, להגיע לנושא השירות.
<יהודה מירון: כלומר, נסגור את זה לאט לאט ומסודר.
<יהודה מירון: עוד הערת פתיחה שמופיעה בנוסח.
<יהודה מירון: למעשה הפרק שמובא עכשיו - - -
אילן גילאון: כולם אמורים לדעת מה מופיע.
אילן גילאון: אתם ישבתם במשותף, סיכמתם ויש הסכמות בנושא.
אילן גילאון: אנחנו צריכים רק הקראות ולא צריך להסביר עוד פעם.
<אייל לב ארי: מונחים: "בית חולים" – כמשמעותו בסעיף 24 לפקודת בריאות העם, 1940.
<אייל לב ארי: "בית חולים קיים" – בית חולים שהוא בניית שההיתר לבנייתו או לשימוש בו כמקום ציבורי ניתן לפני 1 באוגוסט 2009 לרבות שטחי החוץ שלו.
<אייל לב ארי: 1 באוגוסט 2009, זה מועד התחילה של מקום ציבורי חדש.
<אייל לב ארי: בבית חולים קיים יתקיימו ההוראות המפורטות להלן.
<אייל לב ארי: חניות נגישות בחניון בבית חולים קיים שהוא גריאטרי ובבית חולים פסיכיאטרי, לרבות במקומות חניה קיימים שנמצאים כמקבץ לאורך דרך בבית חולים כאמור, יהיו מקומות חניה נגישים לפי תקנות הנגישות לבניין ציבורי קיים, הטבלה בסעיף 2 בתוספת הראשונה.
<אייל לב ארי: טור ג' שלצד פרט משנה 2.
<אייל לב ארי: בנוסף, מקומות החניה הנגישים יפוזרו כאמור בפסקה (ד) להלן.
<אייל לב ארי: בבית חולים קיים למעט בבית חולים גריאטרי ובבית חולים פסיכיאטרי, יהיו בחניון, לרבות במקומות חניה קיימים שנמצאים כמקבץ לאורך דרך בית חולים קיים, מקומות חניה נגישים כמפורט בטבלה להלן: לעניין פסקה זו, "סך כל מספר מקומות החניה הקיימים" – כל מקומות החניה הקיימים בחניון מסוים או כמקבץ לאורך דרך מסוימת, בבית חולים קיים.
אילן גילאון: ישראל, אתה רוצה להגיד משהו למהות?
<ישראל אבן זהב: בעיקרון הטבלה הזאת בסדר אבל אני חושב שליד מרכז שיקום צריך להגדיל את מספר מקומות החניה.
<ישראל אבן זהב: יש אנשים שנמצאים בשיקום שמגיעים עם רכבים ואנשים מגיעים גם לטיפול.
<ישראל אבן זהב: מתוך הניסיון שלי, לפחות בתל השומר שהוא בית חולים גדול, אף פעם אין מקום חניה.
<ישראל אבן זהב: אני חושב שכדאי לחשוב על איזושהי דרך שליד מרכזי שיקום יוגדל ריכוז חניות הנכים.
אילן גילאון: יהודה, אני רוצה להצטרף לדברים.
אילן גילאון: זה לא רק בתל השומר אלא בכל בית חולים אחר אין מקומות חניה.
אילן גילאון: בהדסה עין כרם, המצב הגרוע ביותר.
<יהודה מירון: הטבלה הזאת, מי ששם לב, למעשה היא מהווה תקדים משמעותי של הכפלת כמויות החניה לעומת כל מצב קיים אחר שאנחנו מכירים, כולל חדש.
<יהודה מירון: זה פעם אחת.
<יהודה מירון: פעם שנייה, יש כאן עוד תקדים שמחייב את בתי החולים לקדם את החניות אפילו מתוך החניה לכיוון הכניסות ולהתחיל לפזר אותן שם.
<יהודה מירון: בסעיף (ד) שישראל לא המתין ועוד לא קראנו, מדובר במפורש גם בהתייחס לשיקום בנושא הזה.
אילן גילאון: הוא לא מדבר על הכניסות.
<יהודה מירון: הוא מדבר על זה.
<אורלי בוני: זה מצוין בסעיף קטן (ד).
<ישראל אבן זהב: אם זאת תהיה הנחיה, המתכנן יכול לעשות או לא לעשות.
<ישראל אבן זהב: אני חושב שכדאי לכתוב את זה בתקנות שבמבנה מסוים להגדיל את מקומות החניה.
<ישראל אבן זהב: ראיתי שכאן הכפלתם.
אילן גילאון: איזה מבנה?
<ישראל אבן זהב: למשל מרכז שיקום.
<אורלי בוני: אבל אם אין לו מקומות חניה?
<אורלי בוני: אנחנו לא מחייבים מקום קיים להקצות שטח, מקרקעין, לחניות.
<אורלי בוני: אנחנו אומרים ככל שניתן כי יש מקומות שאין ואנחנו לא יכולים לדרוש.
<אורלי בוני: בכל זאת מדובר על מקום קיים.
<אורלי בוני: אנחנו אומרים מקום קיים ואנחנו אומרים ככל שאתם יכולים, תעשו את זה כמה שיותר קרוב לכניסות, כמה שיותר חניות ליד השיקום, אבל אנחנו לא יכולים לכפות את זה כי לא תמיד יש את המקרקעין המתאים.
<אורלי בוני: מדובר על מקום קיים.
<אורלי בוני: קחו בחשבון.
<שמואל חיימוביץ': האם ברור שזה יכול להיות על חשבון חניות עובדים למשל?
<שמואל חיימוביץ': אי אפשר לומר שאי אפשר כי המקום תפוס על ידי עובדים.
<אורלי בוני: זה כבר עניין שלנו של אכיפה.
<אורלי בוני: היום במרכז שיקום בתל השומר, סימנו את כל החניות הראשונות כחניות נכים.
<אורלי בוני: הדברים משתנים.
<אורלי בוני: צריך קצת סבלנות.
אילן גילאון: איך מה שכתוב כאן מיטיב לעומת מה שהיה בפעם הקודמת?
<יהודה מירון: יש כאן כפול חניות.
<ישראל אבן זהב: ליד המקומות האלה, אני חושב שצריך לשים יותר חניות כי יש מקומות שוויתרנו על חניות.
אילן גילאון: אני לא מבין למה הדברים האלה לא נדונו לפני כן.
<שמואל חיימוביץ': נדונו.
אילן גילאון: אני לא יכול לעמוד מול הכפלה של הדברים הקודמים ולא יודע כמה הדברים הקודמים, אבל הכפלה מרשימה אותי.
<גבריאלה עילם: לגבי סעיף 1(א).
<גבריאלה עילם: דיברתי אתמול עם יהודה אבל עשיתי עוד פעם חושבים על העניין.
<גבריאלה עילם: מדובר בחניון בבית חולים קיים שהוא גריאטרי ובית חולים פסיכיאטרי.
<גבריאלה עילם: הטבלה הזאת לא תופסת ולמעשה ארבעת החניות הראשונות לא כוללות חניית נכים.
<גבריאלה עילם: קיבלתי הסבר מיהודה לעניין, שבעצם במקרים האלה החניות לא ישמשו את חולי בית החולים אלא את האורחים שלו.
<גבריאלה עילם: אני חושבת שבדרך כלל חניות, חוץ מאשר במרפאות חוץ, לא משמשות את החולים אלא את מי שמביא אותם או מי שעוזר להם או שמגיע אתם.
<גבריאלה עילם: אני חושבת למשל לבית חולים גריאטרי, אני פחות מכירה בתי חולים פסיכיאטרים, מגיע מגיעים בן או בת הזוג ומביאים את הזוג שלהם והנוהג נכה ואני שואלת מה יקרה אז?
אילן גילאון: המוגבלות שייכת למי שצריך להחנות ולא לזה שמאושפז.
<שמואל חיימוביץ': הוא מביא אותו.
אילן גילאון: השאלה אם הוא בא לבקר אותו.
אילן גילאון: אם הוא אדם מוגבל, הוא זכאי ואם הוא לא מוגבל, הוא לא זכאי.
<גבריאלה עילם: השאלה שלי היא אחרת.
<גבריאלה עילם: יש כאן החרגה של בית חולים פסיכיאטרי וגריאטרי מהטבלה של חניות הנכים.
<אורלי בוני: אין כאן החרגה.
<אורלי בוני: זה לא שאנחנו מחריגים אותם מביצוע חניות.
<אורלי בוני: אנחנו אמרנו שבית חולים גריאטרי ופסיכיאטרי, בדרך כלל יש להם יותר מארבע מקומות.
<אורלי בוני: אין בית חולים שיש לו פחות מארבע חניות.
<אורלי בוני: אנחנו אומרים שאנחנו דורשים מהם כמו כל מקום ציבורי אחר כי רוב הזמן בתי החולים האלה, בכלל אין בהם מבקרים ואנחנו נשמח אם יבואו יותר מבקרים.
<אורלי בוני: רוב הזמן חניות הנכים שם פנויות והן לוקחות מקום של עובדים ואורחים אחרים, כי לצערנו הרב אלה אשפוזים ארוכי טווח.
<אורלי בוני: אין שם מרפאות חוץ ואף אחד לא בא לבקר אבל יהיו חניות כמו חניון רגיל.
<אורלי בוני: אנחנו לא דורשים מהם פחות מאשר דורשים מחניון רגיל.
<גבריאלה עילם: כמו בחניון רגיל, זה אומר שארבע חניות ראשונות לא כוללות.
<יהודה מירון: אין מצב כזה.
<יהודה מירון: מסבירים לכם.
<יהודה מירון: גברתי, אין מצב של חניון של ארבע חניות בבית חולים.
<אורלי בוני: לכו לשמואל הרופא ותראו שיש להם טווח ענק של חניות נכים שם.
<אורלי בוני: אף אחד לא חונה בהם כי אף אחד לא מגיע לשם לצערנו.
<גבריאלה עילם: שאפו על ההכפלה של מספר חניות הנכים.
<גבריאלה עילם: לא מדובר בבתי חולים פסיכיאטרים וגריאטריים כי שם זה כמו כל בניין ציבורי אחר, כמו בניין משרדים.
אילן גילאון: אבל היא מסבירה כאן משהו שיש בו מן ההיגיון.
<אורלי בוני: בדקנו את זה.
אילן גילאון: לגבי תדירות הביקור.
אילן גילאון: זה דבר קשור.
אילן גילאון: אנחנו עוסקים בעניינים כמותיים.
<אורלי בוני: עדיין אני רוצה לומר שיש נוהל משרד הבריאות שעדיין בכל בית חולים של משרד הבריאות, אם בא רכב נכה, חייבים להכניס אותו לתוך החניון של בית החולים.
<אורלי בוני: זאת אומרת, גם אם החניה לא מסומנת נכה, עדיין בית החולים, לפי נוהל משרד הבריאות, חייב להכניס את האדם עם רכב נכה לתוך בית החולים.
<גבריאלה עילם: מניסיוני האישי, זה פשוט עניין של הצלה, מה שאת אמרת עכשיו.
<גבריאלה עילם: מהניסיון שיש לי כבר.
אילן גילאון: הציפייה שלנו כאן היא שמשרד הבריאות הוא אניית הדגל של הנגישות וזה גם מטעמים מובנים.
<מרים בר ניר: אני רוצה להתייחס להחרגה הזאת של בתי החולים הפסיכיאטרים והגריאטריים.
<מרים בר ניר: זה מזכיר לי שגם בחוק בריאות ממלכתי הגריאטריה והפסיכיאטריה היו מחוץ.
<מרים בר ניר: אני יודעת מתוך ניסיון ומתוך הורים שבאים לבית חולים - - -
אילן גילאון: סלחי לי, זה לא תלוי מוגבלות.
אילן גילאון: זה תלוי תדירות ואת זה צריך להבין.
אילן גילאון: את אומרת את אותו עיקרון שנאמר קודם.
אילן גילאון: אני צריך באופן יחסי להתייחס - ואני מאמין שהאנשים ישבו ועשו עבודה – למה הוא הביקוש לנושא ולא לסוג המוגבלות.