GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: הבעיה ברורה אבל אנחנו הרי הסכמנו על זה לא רק בתחום הבריאות אלא בכל התחומים.
<שמואל חיימוביץ': אנחנו מחמירים בבריאות.
אילן גילאון: יהודה אמר שהוא בודק את זה.
<אבי תורג'מן: גם כך אנחנו משפצים כל הזמן.
<אבי תורג'מן: אורך החיים של מקום קיים הוא די קצר.
<אבי תורג'מן: ברגע שמשפצים, אנחנו בכל מקרה עושים הכול לפי התקנות החדשות.
<אייל לב ארי: על אף האמור בפסקה (ג), בבניין שניתן בו שירות בריאות בבית חולים קיים, ומתקינים בו בית שימוש נגיש לאחר יום התחילה, יהיה בבניין לאחר התקנה כאמור, בית שימוש נגיש אחד לפחות מטיפוס 2 לפי ת"י 1918 חלק 3.1 סעיף 2.11.4 שישמש את שני המינים.
<אייל לב ארי: לא ניתן היה להתקין בית שימוש נגיש מטיפוס 2 עקב פטור שהוצא לפי תקנה ____, יותקן בבניין בית שימוש נגיש מטיפוס 1 לפי ת"י 1918 חלק 3.1 סעיף 2.11.4.
<אייל לב ארי: בית שימוש נגיש שתקנה זו דנה בו, לא יימנה עם בתי השימוש הנגישים שמשרתים את יחידות האשפוז.
<אייל לב ארי: משתנות במדור שירותים שבו נמצאות משתנות, יתקיימו במשתנה אחת לפחות דרישות ת"י 1918 חלק 3.1 סעיף 2.11.8 וכל המשתנות יובחנו בניגוד חזותי לסביבתן.
<קריאה: אין בכלל משתנות.
אילן גילאון: לא משנה.
<אייל לב ארי: עמדות הלבשה נגישה בחדר טיפולים ובדיקה נגיש שנדרשת בו פשיטת בגדים לצורך הטיפול, תהיה עמדת הלבשה נגישה בצמוד אליו או בתוכו.
<אייל לב ארי: הייתה העמדה בצמוד לחדר האמור, יהיה המעבר מעמדת ההלבשה לחדר בפרטיות.
<ישראל אבן זהב: כולל מתלים, קולבים וכל מה שיש שם שיהיה נגיש.
אילן גילאון: זה לא עברית פשיטת בגדים.
אילן גילאון: מצד אחד כותבים לי מזוזות ומצד שני לא יודעים עברית?
<אייל לב ארי: עמדת הלבשה שהייתה קיימת ערב יום התחילה, תימצא בחלל שניתן להשיג בו פרטיות באמצעות מחיצות קשיחות או וילון, ותכלול ספסל יציב שפניו בגובה 45 עד 50 סנטימטרים מפני הרצפה.
<אייל לב ארי: לצד האורך של הספסל מצוי שטח פנוי לפי ת"י 1918 חלק 1 סעיף 2.7.4.
<אייל לב ארי: לפחות על אחד הקירות שלצדי הספסל, ימצא מאחז יד קבוע לפי ת"h 1918 חלק 3.2 סעיף 2.1.3(ה).
<אייל לב ארי: לעניין זה, "ספסל" – ספסל לפי הוראות ת"י 1918 חלק 3.2 סעיף 2.1.2 הדן בחלל הכללי של המלתחה או מיטה.
<שמואל חיימוביץ': אני מציע כאן תיקון קטן שישפר את העניין.
<שמואל חיימוביץ': אפשר שעמדת הלבשה שהייתה קיימת ערב יום התחילה וכולי.
<שמואל חיימוביץ': לא לחייב.
<אייל לב ארי: אם נדרשת התקנת עמדת הלבשה נגישה, תותקן לפי הוראות ת"י 1918 חלק 3.2 סעיף 2.1 הדן במלתחות נגישות.
<אייל לב ארי: מקלחות בחלק בניין שבו מקלחות לשימוש הציבור תימצא מקלחת נגישה אחת לפחות.
<שמואל חיימוביץ': מה הכוונה כאן לציבור?
<שמואל חיימוביץ': מי הוא הציבור?
<שמואל חיימוביץ': המאושפזים?
<אורלי בוני: כמו בבריכות טיפוליות ודברים כאלה.
<אורלי בוני: לא קשור ליחידות אשפוז.
<אייל לב ארי: המקלחת תימצא בתא משולב עם בית שימוש ומלתחה נגישים, או כחלל עצמאי.
<אייל לב ארי: במקלחת שקיימת ערב יום התחילה ושאמורה להיות נגישה יתקיימו הוראות תקנות בניין קיים, הטבלה שבסעיף 2 בתוספת הראשונה, טור ג' שלצד פרט משנה (24).
<אייל לב ארי: תאורה בתיאור בבניינים בבית חולים קיים שניתן בהם שירות בריאות, יתקיימו הוראות תקנות בניין קיים, הטבלה שבסעיף 2 בתוספת הראשונה, טור ג' שלצד פרט משנה (15).
<אייל לב ארי: חדר אשפוז מיוחד במחלקה שמצויים בה חדרי אשפוז יהיו גם חדרי אשפוז מיוחדים המותאמים לאנשים עם מוגבלות בשיעור של 10 אחוזים לפחות מסך כל חדרי האשפוז במחלקה ולא פחות מאחד.
<ישראל אבן זהב: עשרה אחוזים מוגבלות של האנשים או עשרה אחוזים מהחדרים?
<אורלי בוני: מהחדרים.
<אייל לב ארי: ביחידת אשפוז מיוחדת קיימת, יתקיימו הוראות תקנות בניין קיים, הטבלה שבסעיף 2 בתוספת הראשונה, טור ג' שלצד פרט משנה (3), פסקאות (ב)(3) עד (12), ובמקום "130 סנטימטרים" בפסקה (6) יבוא "150 סנטימטרים".
<אייל לב ארי: במקלחת שבחדר אשפוז מיוחד אפשר שבמקום כיסא מקובע מתקפל יהיה אמצעי ישיבה יציב אחר שיורה בית החולים.
<אייל לב ארי: על אף האמור ב-(ב) - במקרה שהמקלחת ובית השימוש שמשרתים את חדר האשפוז צמודים אליו אך הכניסה אליהם נפרדת מהכניסה לחדר האשפוז, המעבר מחדר האשפוז למקלחת ולשירותים יהיה בפרטיות.
<אייל לב ארי: במחלקה בה בתי השימוש או המקלחות אינן חלק מחדרי האשפוז ואינם צמודים אליהם, אפשר שיימצא תא משולב שמשרת את יחידת האשפוז, ובו בית שימוש נגיש, מלתחה נגישה ומקלחת נגישה.
<אייל לב ארי: בית שימוש ומקלחת שמשרתים חדר אשפוז שאינו מיוחד בבית שימוש שמשרת חדר אשפוז שאינו חדר אשפוז מיוחד, ימצא מאחז יד קבוע בצורת L מצדה האחד של האסלה, שיתקיימו בו הוראות אלה: הוראות סעיף 2.11.6.3 בת"י 1918 חלק 3.1.
<אייל לב ארי: פניו העליונים יהיו בגובה 18 סנטימטרים עד 24 סנטימטרים מפני מושב האסלה.
<אייל לב ארי: מקום המפגש בין המוט האנכי לאופקי יימצא במרחק 20-25 סנטימטרים מעבר לקצה הקדמי של מושב האסלה.
<אבי תורג'מן: למה זה צריך להיות כאן?
<יהודה מירון: זה סעיף שעוסק בקיים.
<יהודה מירון: אין לנו בתקנים התעסקות בנושא הספציפי הזה שאתה בא ומוסיף.
<אבי תורג'מן: אבל עכשיו אתה מכליל ולכל חדרי האשפוז אני חייב לעשות מאחז יד.
<אבי תורג'מן: למה?
<אבי תורג'מן: אנחנו עושים הנחיות תכנון לבתי חולים?
<אבי תורג'מן: אלה הנחיות לנגישות.
<אבי תורג'מן: אם יש חדר נגיש, זה הכול.
אילן גילאון: אין שאלות ואין תשובות.
אילן גילאון: אבי, אתה לוקח על עצמך לקחת מה שהוא אומר לך, תבדוק ותן לי תשובה אחר כך.
אילן גילאון: אני מסיים את הישיבה.
<קריאה: אין התייחסות למיטות רחצה.
אילן גילאון: גם זה לתשומת לבכם.
אילן גילאון: מיטות רחצה ולשאלה למה אתה צריך את זה בכל המקומות.
<אייל לב ארי: במקלחת שמשרתת חדר אשפוז שאינו חדר אשפוז מיוחד, יימצא מאחז יד אנכי ומאחז יד אופקי, קבועים, היוצרים יחדיו צורה של L, שתסייע לאדם עם מוגבלות המתקלח במקלחת.
<אייל לב ארי: אורכם של מאחזי היד שישים עד שמונים סנטימטרים וקוטרם 30-40 מילימטרים.
<אייל לב ארי: גובה קצהו של מאחז היד האנכי יהיה שבעים עד שמונים סנטימטרים מעל הרצפה וגובה מאחז היד האופקי בגובה שבין שבעים לשמונים סנטימטרים מהרצפה.
<אייל לב ארי: אמצעי הפעלה באמצעי הפעלה לשימוש הציבור יתקיימו הוראות תקנות הנגישות לבניין קיים, הטבלה בפרט 2 בתוספת הראשונה, פרט משנה (27).
<אייל לב ארי: תחנות תחבורה ציבורית בתחנות תחבורה ציבורית בתחום בית חולים, לרבות בשירות הסעות פנימי בבית חולים, יתקיימו הוראות תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (הסדרת נגישות לשירותי תחבורה ציבורית), התשס"ג-2003.
אילן גילאון: נשאר לכם לבדוק את נושא המיטות ומה שדיברנו קודם.
אילן גילאון: אני מאוד מאוד מודה לכם.
<שמואל חיימוביץ': אני רוצה לשאול את המשפטנים שאלה.
אילן גילאון: יש לך עשרים שניות, שאלה ותשובה.
<שמואל חיימוביץ': כתוב כאן יותקנו הוראות תקנות שוויון לאנשים עם מוגבלות להסדרת שירותים לתחבורה ציבורית.
<שמואל חיימוביץ': האם הכוונה היא גם ההוראה שאומרת שזה חל רק על אוטובוסים בקווים עירוניים?
<שמואל חיימוביץ': רק על מפרט.
מיקי רוזנטל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת העבודה, הרווחה והבריאות.
מיקי רוזנטל: הסוגיה הפעם על הפרק: גורלם של עובדי הדרג המקצועי של תכנית קרב.
מיקי רוזנטל: אין חולק על כך שתכנית קרב היא אחת ההצלחות הגדולות ביותר בטיפול בפערים בחינוך בחברה הישראלית וצמצום הפערים האלה בעזרת שיעורי ההעשרה.
מיקי רוזנטל: ההיגיון שעומד מאחוריהם, הנפש והנשמה שאומרת 'אף תלמיד לא יישאר מאחור' ואנחנו נעשה מאמץ גדול באמצעות שיעורי ההעשרה שנוגעים לכלל התחומים של החינוך, לאו דווקא החינוך הפורמאלי, כדי להיאבק באמת בפערים הנוראים שיש בחברה הישראלית.
מיקי רוזנטל: הדבר הזה נבחן גם ברמה האקדמית וגם בכל תחום ברמת השטח.
מיקי רוזנטל: כולנו מוקירים, מכירים בחשיבות תכנית קרב.
מיקי רוזנטל: מה שקרה, מיד גם נשמע את הפרטים, התכנית מצוינת, מי שיצר אותה הם העובדים, הדרג המקצועי, יש חשש שעכשיו הם יישארו מאחור או בכלל בחוץ.
מיקי רוזנטל: לפיכך התכנסה הוועדה הזאת לדון בגורלם של עובדי הדרג המקצועי.
מיקי רוזנטל: אבקש תחילה מאורי להציג בקצרה את הבעייתיות, מה קרה, תסביר.
מיקי רוזנטל: לאחר מכן ניתן לחברי הכנסת להגיב על הדברים.
<אורי ליברטי: אני רכז יישובי בתכנית קרב, אני אומר כמה מילים על עצמי וגם כמה מילים על מה שאני עושה בתכנית.
<אורי ליברטי: אני תושב ירוחם, תשע שנים בתכנית קרב, משמש כרכז ישובי בתכנית – זה אומר שאני אחראי על כמה גזרות לתכלול פעולות "קרב" באותן גזרות.
<אורי ליברטי: אני עובד באופקים, באר שבע, במועצה אזורית בני שמעון.
<אורי ליברטי: שם למעשה אנחנו מפעילים את כלל הפעולה.
<אורי ליברטי: אם תהייה אפשרות, תוך כדי הדברים שלי נציג איזה סרטון שהכנו וגם מצגת שמשקפת על קצת הפעילות, עבור למי שלא מכיר את התכנית, מה בעצם אנחנו עושים, איך נראה היום-יום שלנו אנשי "קרב".
<אורי ליברטי: חשוב מאוד לומר על הסף, אולי נוכל לראות את זה בחומרים הויזואליים, התכנית זוכה להערכה מאוד גדולה, כולל גם בדוחות הערכה אקדמית וגם של אנשי שטח שמאוד אוהבים את הפעולה שלנו.
<אורי ליברטי: יש לנו כאן גם אנשי רשויות שהתגייסו לבוא לספר על מה שאנחנו עושים.
<אורי ליברטי: החשש הגדול, שלמעשה המפעל הזה הולך לרדת לטמיון מכיוון שאנחנו עובדי הדרג המקצועי בתכנית קרב עלולים למצוא את עצמנו ב-1 בספטמבר מחוץ למעגל.
<אורי ליברטי: מאחר שאנחנו מאמינים ויודעים, וגם מעידים עלינו, שתכנית קרב היא 'אנשי קרב' ומה שעושה את התכנית אלו האנשים.
<אורי ליברטי: ברגע, שמכל סיבה שהיא, האנשים יוצאו מחוץ לתכנית התכנית כבר לא תהייה מה שהיא הייתה.
<אורי ליברטי: אנחנו עובדי הדרג המקצועי בתכנית קרב - - -
שלי יחימוביץ': כמה זמן אתה עובד בתכנית?
<אורי ליברטי: תשע שנים.
<אורי ליברטי: יש כאן רבים מחבריי שעובדים גם 20 שנה.
<אורי ליברטי: אנחנו משמשים בתפקידים השונים בתכנית.
<אורי ליברטי: בעצם אנחנו נושאים את רוח התכנית ומיישמים אותה בשטח - - -
מיקי רוזנטל: אורי ידידי, אם אפשר להציע לך עצה.
מיקי רוזנטל: הרי אתה מדבר על התכנית הזאת בקלילות רבה, אל תיצמד לתוכן, דבר מהלב.
מיקי רוזנטל: לי זה נראה חשוב שבעתיים.
מיקי רוזנטל: אני רואה שהמחשב מטריד אותך ומפריע לך לדבר באופן שוטף, עזוב.
<אורי ליברטי: אני אומר לך שני דברים, למעשה יש כאן שני צירים והם צירים שמתלכדים.
<אורי ליברטי: יש את ציר האנשים ואת ציר התכנית.
<אורי ליברטי: מבחינתו הם בעצם ציר אחד.
<אורי ליברטי: הכותרת של הדיון הזה - - - <קריאה:> שכחת את ציר התלמידים.
<אורי ליברטי: ברור.
<אורי ליברטי: כשאני אומר ציר התכנית אני בעצם גם מדבר על מאות אלפי הילדים שנהנים מהתכנית, על עשרות רשויות, על מאות בתי ספר.
<אורי ליברטי: הם אלה שבעצם נהנים מהתכנית הזאת כבר עשרים שנה ומקבלים את אותה נשמה יתרה של העשרה הבלתי פורמאלית.
<אורי ליברטי: מה שמשתנה כעת בסיפור הזה, או מה שעלול להשתנות בסיפור הזה, זה ציר האנשים שבעצם הוא המשפיע על הכול.
<אורי ליברטי: אנחנו, לאורך 20 שנה למעשה היינו עובדים קבועים.
<אורי ליברטי: בפועל היינו זרוע ביצועית של משרד החינוך.
<אורי ליברטי: היה מכרז אדמיני
<אורי ליברטי: סטרטיבי כל כמה שנים לזכיין שיבצע את הפעולות הטכניות שקשורות בעבודה של "קרב".
<אורי ליברטי: אנחנו היינו בעצם אלה שנתנו הוראות לזכיין ואנחנו היינו קובעים.
<אורי ליברטי: בכל פעם שהתחלף זכיין 150 איש ואישה הועברו לזכיין החדש.
<אורי ליברטי: מבחינתנו לא הייתה שום משמעות להחלפת זכיינים.
<אורי ליברטי: רצף הזכויות שלנו נשמר, תנאי ההעסקה שלנו נשמרו.
<אורי ליברטי: למעשה היינו, גם אם משפטית לא, בפועל היינו עובדים קבועים לכל דבר ועניין וגם לא הייתה לנו שום זיקה לזכיין.
<אורי ליברטי: פעם הייתה זו חברת מרמנת, פעם חברת טלדור – אותנו זה ממש לא עניין ולא היווה שום חשיבות עבורנו.
<אורי ליברטי: אנחנו היינו עובדי תכנית קרב ושליחי משרד החינוך וקרן קרב בשטח.
<אורי ליברטי: עכשיו יצא מכרז חדש שלמעשה הופך את היוצרות.
<אורי ליברטי: המכרז הזה, בניגוד למכרזים הקודמים שהיו רק מכרזים אדמיניסטרטיביים, הסתבר ולנו הסתבר מאוחר מדי, המכרז הזה הוא גם מכרז ניהולי.
<אורי ליברטי: זאת אומרת, שבעצם הזכיין הם גם זה שלראשונה בהיסטוריה של תכנית קרב תהייה לו הזכות והחובה להחליט עם מי הוא ממשיך ועם מי הוא לא ממשיך.
<אורי ליברטי: כלומר, אנחנו נתונים לחלוטין לשרירות ליבו של הזכיין.
<אורי ליברטי: בהחלט יתכנו תסריטים שהזכיין יחליט שלא בא לו להעסיק אותנו, אולי הוא לא רוצה, או שיש לו אנשים שלו או כל דבר אחר.
שלי יחימוביץ': או שאתם עולים לו יותר מדי כסף ושיש לכם קצת זכויות.
<אורי ליברטי: מדובר בכ-150 עובדים שהם הדרג המקצועי של התכנית.
מיקי רוזנטל: אבל בשטח יש אלפי עובדים, איך זה יכול להיות.
<אורי ליברטי: בשטח יש כ-4,000 מדריכים.
<אורי ליברטי: הסיפור של העסקת המדריכים היא סוגיה בפני עצמה.
<אורי ליברטי: אנחנו לא נדרש אליה עכשיו, אני אגיד לכם למה ולא בגלל שזה לא חשוב, זה מאוד חשוב.
<אורי ליברטי: יש והיו ניסיונות מתמידים לשפר ולטפל בעניין.
<אורי ליברטי: אבל, משהו הולך להשתנות במכרז הזה, זה לא גורלם של ה-4,000 אלא גורלם של ה-150.
<אורי ליברטי: בעצם עלול להיות כאן מצב, יש תסריט מאוד סביר שהולכת להיות כאן קטיעה של המוח ושל רוח התכנית.
שמעון אוחיון: אני מציע שגם בקטע הזה תעשה את ההבחנה.
שמעון אוחיון: ההכשרה המקצועית שלכם, אתם אותו הסגל, ה-150, מאוד חשוב שחברי הוועדה ידעו מהי ההכשרה המקצועית לעומת האלפים האחרים שמועסקים כמדריכים.
שמעון אוחיון: חשובה לנו ההבחנה והיא תרומה למעמדכם.
שמעון אוחיון: שנית, האם היה מקרה שאחד מהסגל שלכם פוטר והגיש תביעה דרך בית דין לענייני עבודה?
שמעון אוחיון: אני יוצא מתוך הנחה שאם אחד מכם היה ניגש הוא היה זוכה במשפט.
שמעון אוחיון: בבקשה תנסה להתייחס.
<אורי ליברטי: הדרג מקצועי של עובדים הוא גוף מגוון.
<אורי ליברטי: יש לנו רכזי ישובים, יש לנו אנשי פדגוגיה, אנשים שפיתחו וייצרו תכניות ומפעילים אותן בשטח, יש לנו אנשי תקציבים, אנשי משרדים, אנשי הערכה והדרכה.
<אורי ליברטי: ההכשרה המקצועית של רובנו והרקע המקצועי מגוון.
<אורי ליברטי: אם אנחנו מדברים על רכזים ואנשי תכניות, רובם כבר עשו תפקידי ניהול חינוכיים, חלקם היו מנהלי בתי ספר, חלקם היו מנהלי מחלקות חינוך וכן הלאה.
<אורי ליברטי: אנשי התכניות התכנים באו מהתחום המקצועי שלהם וגם שם הם ביצעו בהצלחה תפקידים קודמים של תיאטרון, מוסיקה וכן הלאה.
<אורי ליברטי: בעצם כולנו אנשים שיש להם מטען מקצועי ארוך שנים.
שמעון אוחיון: מותר לציין, בעלי השכלה פורמאלית.
שמעון אוחיון: חשוב לי שתדגישו את זה, זה רלוונטי לגבי מעמדכם.
שמעון אוחיון: ההשכלה הפורמאלית וההכשרה המקצועית הנלוות.
שמעון אוחיון: למשל, לכמה מתוככם להם יש תעודת הוראה, לכמה יש תעודות - - -
תמר זנדברג: אחרי תשע שנים שהם מועסקים באופן מסוים, מה פתאום עכשיו חשוב אילו תעודות יש להם.
תמר זנדברג: תשע שנים מועסקים - - -
מיקי רוזנטל: תמר, במקרה הזה אני חושב שזה מאוד רלוונטי.
תמר זנדברג: פתאום אנחנו מתחילים להצטדק מהי ההכשרה המקצועית.
תמר זנדברג: מה, תשע שנים הם לא שאלו מהי ההכשרה?
תמר זנדברג: אני באותו צד.
שמעון אוחיון: הציבור לא יודע, למען הציבור, למען מעמדם.
שמעון אוחיון: אם השר פירון אומר 'אני בשביל תכנית קרב מספיק לי סטודנט'.
שמעון אוחיון: לכן אני מבקש לחדד ולהגיד כי כרגע עומדת בפניי צרה אחת גדולה והיא מעמדם של אותם 150 שאני רוצה לדאוג להם ולפתור את הבעיה.
שמעון אוחיון: את זה אני רוצה ולכן הם באו לדיון היום.
<אורלי חצור: אני עובדת בתכנית קרב 17 שנה, ההכשרה המקצועית שלי איננה קשורה, אין לי תעודת הוראה מכיוון שתחום ההעשרה, למיטב ידיעתי, הוא תחום גם מבחינה תיאורטית ואקדמית פתוח.
<אורלי חצור: יש לי תואר ראשון, יש לי תואר שני בהצטיינות יתרה והתחלתי את תהליך הדוקטורט שלי.
<אורלי חצור: אני נחשבת למומחית בפדגוגיה של חינוך בלתי פורמאלי על סמך תכנית קרב, מרוב האנשים שאני עובדת איתם.
<אורלי חצור: אני יכולה לבוא ולהגיד שחלק ממה שקרה במכרז הנוכחי, זה ששונו תנאי הסף ככה שסדרה שלמה של תנאים, אפרופו מה שתמר אמרה, הושטו.
<אורלי חצור: למשל נמנע מחלקנו בכלל לגשת ולהתקדם בארגון שאנחנו שותפים לו 17 שנה.
<אורלי חצור: אני מבקשת להציג את דרורית ומיכל שהן שתיים מראשי התחומים שלנו, נשים שפיתחו תכניות בית ושזכויות היוצרים שלהן שייכות למשרד החינוך.
<דרורית אליאש: אני ראש תחום מוסיקה ב"קרב".
<דרורית אליאש: לפני 20 שנה התחלתי את עבודת ב"קרב".
<דרורית אליאש: אני בוגרת אקדמיה למוסיקה, גבעת רם.
<דרורית אליאש: תואר ראשון בקומפוזיציה, חינוך פורמאלי.
<דרורית אליאש: עכשיו אני משלימה תואר שני תעודת אומן בקומפוזיציה וגם חינוך מוסיקאלי.
<דרורית אליאש: למעשה מזה 20 שנה אני מובילה תכניות בפריפריה, מרמת הגולן ועד אילת בכל המגזרים.
<דרורית אליאש: תכניות שמביאות לילדים מוסיקה ברמה אומנותית, האזנה למוסיקה אמנותית, נגינה, אנסמבלים, כיתות קאמרי, תזמורות.
<דרורית אליאש: אני יכולה לספר ששר החינוך שהגיע לפני כחודש לרמת הגולן זכה לראות תזמורת שלנו, תזמורת רנסנס שקמה בקצרין שנולדה מתוך העבודה שלנו בבתי הספר.
<דרורית אליאש: אנחנו מפתחים תכניות ברמה פדגוגית ומקצועית, אנחנו גם הקמנו בתי מדרש למורים למוסיקה.
<דרורית אליאש: אנחנו עובדים מאוד קרוב למשרד החינוך, ולפיקוח אגב, אנחנו גם מקום שעושה סטאז' למורי מוסיקה, מאפשר חממה לגדילה וצמיחה של אנשי מקצוע.
<דרורית אליאש: ב-31 באוגוסט כנראה נאלץ להודיע ל-400 המדריכים שלנו, שכבר הולכים איתנו שנים, שאנחנו כנראה לא - - -
יעקב מרגי: על מה מבוסס החשש שלכם?
יעקב מרגי: תצביעי על הנקודה.
<דרורית אליאש: אני אצביע.
<דרורית אליאש: אם אתה קורא את המכרז - - -
יעקב מרגי: זה 20 שנה מחוץ למשרד החינוך, עכשיו - - -
<דרורית אליאש: המכרז לא מספר על קיומנו כאנשי מקצוע, אנחנו לא מוזכרים שם כאנשי מקצוע.
<דרורית אליאש: הפרופיל של אנשי המקצוע ב"קרב" לא מונח ולא כתוב שם, גם לא התפקידים שלנו.
<דרורית אליאש: למשל, התפקיד שלי ראש תחום מוסיקה אינו מופיע כלל.
<דרורית אליאש: אני קוראת את הדבר הזה ואני בעצם לא קיימת שם.
<דרורית אליאש: זה בעצם מספר לי שאין שום וודאות שב-1 בספטמבר אני אמשיך לנהל ולהוביל את העשייה המוסיקלית.
<דרורית אליאש: זה מאוד פשוט.
מיקי רוזנטל: נעשה פה פינג-פונג דובר וחבר כנסת.
מיקי רוזנטל: כמו שחבר הכנסת אילן גילאון אומר, "פעם בנאדם פעם חבר כנסת".
מיקי רוזנטל: אנחנו נמשיך לשמוע אתכם ובהמשך נצפה בסרט.
מיקי רוזנטל: לחברי הכנסת שהגיעו לכאן בוודאי יש מה להגיד.
מיקי רוזנטל: בבקשה חברת הכנסת שלי יחימוביץ.
שלי יחימוביץ': קודם כול אני כן אגיד מילה על "קרב" באופן כללי.
שלי יחימוביץ': הדיון עכשיו הוא עליכם, על ה-150 הספציפיים האלה.
שלי יחימוביץ': בצדק זה דיון מיוחד, אבל אי אפשר שלא לומר מילה על ה-4,000 מורי קרן קרב.
שלי יחימוביץ': אני לא רוצה לקורא להם מדריכים, הם מורים לכל דבר, אלו אנשים שעוסקים בחינוך.
שלי יחימוביץ': לפעמים הם הקצה היותר מורכב והיותר מאתגר שלנו.
שלי יחימוביץ': כעת אנחנו נמצאים בנקודה שבה המכרז אצל אותו זכיין לא מתחדש ו-4,000 מורים מוצאים את עצמם מפוטרים מבלי ידיעה בכלל מה יהיה גורלם, האם הם יועסקו, איפה הם יועסקו.
שלי יחימוביץ': אנחנו בעצם מדברים על 4,000 מורים שעיסוקים חינוך ושהיחס אליהם ומצבם הוא בדיוק כמו מצבה של חבילת נייר טואלט שעומדת למכרז לנייר טואלט או מכרז לריהוט או מכרז אביזרים אחרים שמשמשים למערכת החינוך.
שלי יחימוביץ': אלא ששם יש בני אדם, הם מורים והם מועברים מידי כמה שנים במכרז.
שלי יחימוביץ': הם לא עובדים של משרד החינוך והם לא עובדים של הרשויות המקומיות.
שלי יחימוביץ': אני יודעת שלכם זה מובן מאליו, אבל הציבור עוד לא מבין את זה, עוד לא מבין את המשמעות של העסקת מורים כעובדי קבלן לכל דבר, על כל רמיסת הזכויות הכרוכה בכך, על העדר הביטחון התעסוקתי, על מסירה הזאת מזכיין לזכיין, על העדר אופק.
שלי יחימוביץ': הדבר החמור ביותר, 4,000 מורי קרן קרב הם לא לבד.
שלי יחימוביץ': אפשר לצרף אליהם חבורות שלמות של מורים.
שלי יחימוביץ': את "הילה", "יובל חינוך", את כל המורים שמעוסקים על ידי עמותות הורים בבתי הספר המוכרים שאינם רשמיים ועוד כהנה וכהנה וכהנה.
שלי יחימוביץ': מאחר ואין הערכות כי משרד החינוך בכלל מכיר בקיומם של המורים אלא רק מכיר בהם כחלק ממכרז.
שלי יחימוביץ': לא נותר לנו אלא לשער את מספר המורים שמועסקים כך.
שלי יחימוביץ': על פי כל ההערכות הם כבר נעים סביב ה-20 אלף מורים וזה עולה בקצב מכפיר.
שלי יחימוביץ': למה הדיון הזה הוא חשוב במיוחד?
שלי יחימוביץ': – כ הקרן הזאת, יש בה תבונה ארגונית מצטברת, ניסיון וידע פדגוגי ובכל זאת, אפילו במעבר מזכיין לזכיין החוט הזה נשמר.
שלי יחימוביץ': שלא יובן מדבריי שהמורים הם לא חלק מהחוט הזה.
שלי יחימוביץ': אבל אתם שמיצגים כאן את ה-150 בעצם אתם הם הליבה של המערכת, הרכזים הפדגוגיים, רכזי היושב, אתם הליבה החינוכית והארגונית.
שלי יחימוביץ': אתם מחזיקים בידע הארגוני.
שלי יחימוביץ': אני לא בטוחה שהזכיין החדש, יכול להיות שהוא זכה במכרז כי הוא הגיש הצעה נמוכה יותר, אני בכלל לא בטוחה שיהיה לו משתלם להעסיק אתכם.
שלי יחימוביץ': יש לכם ותק, אמרתם 9 שנים, 10, 19, 20 – אתם משכילים, אתם אנשי מקצוע, אתם עולים המון כסף.
שלי יחימוביץ': יכול להיות שאתם עולים אפילו סכומים אסטרונומיים כמו 8,000 שקל בחודש.
שלי יחימוביץ': יכול להיות שאתם מגיעים לסכום השמן והמנופח הזה.
שלי יחימוביץ': אם מישהו לא מבין אותי כי זה גם רשום בפרוטוקול, זה נאמר במרכאות ובלשון סגי נהור.
שלי יחימוביץ': יכול להיות שיהיה משתלם לו לקחת במקומכם סטודנטים בשכר של 30 שקל לשעה.
שלי יחימוביץ': יש וודאות גדולה מאוד שזה יקרה כי ברגע שהשיקול הוא כספי, אז אין יותר שיקולים פדגוגים.
שלי יחימוביץ': לכן אדוני יושב ראש הישיבה הזאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אני מציעה שאנחנו ניקח, באמת לא להזניח ולא להפקיר את ה-4,000 המורים האחרים, אבל אני חושבת שאתם עכשיו מטבע עובר לסוחר ואתם לא קיימים בכלל.
<אורלי חצור: לא קיימים.
<אורלי חצור: יש למכתב שאומר שאנחנו עובדי קבלן.
<אורלי חצור: ייקחו אותם במידה ונמצא מתאימים ואולי כמו - - - <קריאה:> ימיינו אותם מחדש.
שלי יחימוביץ': לכן המאבק על השארה שלכם כקבוצה בתוך המכרז כבסיס וכהכרח בתוך המכרז, אני שוחרת את טובתכם כמובן, את התנאים שלכם, השוויון שלכם והזכויות שלכם, אבל זו הטובה הבסיסית של התלמידים ושל מערכת החינוך.
מיקי רוזנטל: תודה רבה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.
מיקי רוזנטל: בכנסת לא נהוג למחות כפיים למרות שהדברים מדויקים ואני עומד מאחוריהם.
מיקי רוזנטל: יש לנו חיבה גדולה לעניין שלכם, אבל עדיין אנחנו בכנסת ואנחנו נעשה את הדיון כמו שמקובל בכנסת.
מיקי רוזנטל: שי חג'ג', ראש המועצה האזורית מרחבים, בבקשה.
<שי חג'ג': שלום לכולם.
<שי חג'ג': אני ראש המועצה האזורית מרחבים, מה שנקרא פריפריה.
<שי חג'ג': אני לא אכביר במילים לגבי מה המשמעות של קרן קרב כי דיברו על זה רבות.
<שי חג'ג': אני מדגיש את זה כי באמת אין טעם לחזור על כה שנאמר כאן.
<שי חג'ג': מה שקרן קרב עושה אצלנו זה פשוט נשמה יתרה בכל מה שקורה בבתי הספר שלנו.
<שי חג'ג': ההתייחסות שמתייחסים לאנשים האלה כאילו הם עובדי קבלן, זה פשוט מכפיר.
<שי חג'ג': אנחנו נמצאים כאן בסוף שנת לימודים, אוטוטו מכינים את שנת הלימודים הבאה, עדיין אנחנו לא יודעים מה הולך להיות עם הסיפור הזה.
<שי חג'ג': אני כראש רשות צריך להכין את שנת הלימודים הבאה ואנחנו לא יודעים מה קורה.
<שי חג'ג': תבינו, אותם ה-150 איש האלה כולל היושב לשמאלי שהיה רכז הראשון של קרן קרב אצלי במועצה לפני 23 שנים, היום הוא מנכ"ל הקרן.
<שי חג'ג': מי שבונה את התכניות האלה הם לא אותן חברות שבאות ומתחלפות חדשות לבקרים, אלו אותם אנשים שיושבים פה, הם אלה שבנו את זה לאורך שנים.
<שי חג'ג': לא יכולים להביא מחר סטודנט ולהגיד לו 'תהייה רכז קרן קרב במועצה'.
<שי חג'ג': זה לא יקרה, זה לא יכול לקרות.
<שי חג'ג': אתם צריכים להבין את זה.
<שי חג'ג': האנשים האלה הם אנשי מקצוע שלמדו את זה עם השנים.
<שי חג'ג': לפי דעתי השאלה המרכזית שצריכה להישאל בוועדה הזאת, לשאול את שר החינוך מדוע במכרז הזה, הסעיף של העברת הצוות המקצועי, עמוד השדרה של הקרן, של התכנית הזאת, למה במכרז הספציפי הזה הוא לא הכניס את זה.
<שי חג'ג': זה משהו שאינו מתקבל על הדעת.
<שי חג'ג': אני לא רואה את עצמי קולט עכשיו עובדים חדשים לקרן קרב, כאלה סטודנטים שסיימו עכשיו או שהם תוך כדי תהליך כשיש כאן אנשים שמכירים כל תלמיד ותלמיד.
<שי חג'ג': הייתי מזמין אתכם למסיבות סוף השנה אצלנו בבתי הספר, הייתם רואים מה תכנית קרב עושה בבתי הספר שלנו.
<שי חג'ג': לכן אני באמת קורה מכאן לוועדה שתצא באיזו אמירה למשרד החינוך, 'חבר'ה לא קרה כלום, תחזרו אחורה, קחו את ה-150 העובדים האלה', כמובן גם את ה-4,000 מורים.
<שי חג'ג': אני לא מזלזל בהם, אבל לפחות שעמוד השדרה של התכנית יישאר, שנדע שלפחות עם האנשים האלה אנחנו ממשיכים הלאה.
<שי חג'ג': תודה.
מיקי רוזנטל: אני אנצל את זכותי.
מיקי רוזנטל: שאלת מה קרה, אני אגיד לך מה קרה.
מיקי רוזנטל: מדינת ישראל וממשלת ישראל פתחה במלחמה נגד העובדים במדינת ישראל – זה מה שקרה.
מיקי רוזנטל: על אחת כמה וכמה על עבודה מאורגנת, אבל בכלל נגד כלל העובדים.
מיקי רוזנטל: אני מאוד מוטרד מהמגמה הזאת.
מיקי רוזנטל: הוועדה הזאת מאוד מוטרדת מהמגמה הזאת.
מיקי רוזנטל: פעם היו פותחים באיזה משא ומתן עם העובדים לפני שמפטרים אותם, ועכשיו מפטרים את כלל העובדים בכול ארגון שהמדינה רוצה לעשות בו שינוי.
מיקי רוזנטל: זה ניכר ברשות השידור, זה ממשיך דרך קרן קרב ואם חלילה זה יצליח, זה מה שיקרה בכול ארגון או גוף שהממשלה מבקשת לעשות בו מכרז או שינוי.
מיקי רוזנטל: קודם כול כל העובדים הביתה, אחר כך נראה מה יהיה, אולי מכרז, אולי, בלה בלה וכדומה וכדומה.
מיקי רוזנטל: המגמה הזאת הרסנית ומסוכנת.
מיקי רוזנטל: בכל פעם שזה קורה לארגון מסוים או לגוף מסוים אז אנשים מבינים כמה המצב הזה חמור – אנחנו כמובן לא ניתן למצב הזה לקרות.
<שי חג'ג': צריך להבין שאותו רכז של תכנית קרב, הוא לא רק רכז תכנית קרב, הוא או היא יושבים אצלנו בוועדת ההיגוי, הם חלק מהצוות החינוכי של בית הספר שלנו.
<שי חג'ג': ממש עמוד שדרה אצלנו.
<שי חג'ג': זה לא שאפשר להביא מישהו אחר מחר בבוקר רק בגלל תעריף כזה או אחר ומכניסים אותו לתכנית.
<שי חג'ג': זה לא יכול לקרות.
מיקי רוזנטל: חברת הכנסת תמר זנדברג בבקשה.
תמר זנדברג: קודם כל אני רוצה להצטרף לדברים שלך ולדברים של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.
תמר זנדברג: באמת המצב נראה שהוא ברור לכולם.
תמר זנדברג: אני אבקש לחדד משהו בדברים ולומר שהמצב שאנחנו רואים כאן, במיוחד של ה-150 אנשי הדרג המקצועי, כאן טמון העוול בהעסקה קבלנית.
תמר זנדברג: למה, ולמה המצב קצת שונה מה-4,000?
תמר זנדברג: ה-4,000 זה ישרבלוף, מתחלף זכיין וראינו את זה כאן במזנון הכנסת.
תמר זנדברג: היו כאן עובדים שעבדו 13 שנה ובכל פעם שהתחלף זכיין אותם עובדים נשכרו.
תמר זנדברג: כי, כשעובדים על שכר המינימום וכשלוקחים מורים שמוגדרים כמדריכים ומשתכרים כמדריכים, אז יש את רוב הסיכויים, אז יש בעיות, אין תנאים סוציאליים, אין ותק ואין רצף ואפשר לפטר, והביטחון התעסוקתי ויש המון המון בעיות עם העסקה קבלנית, אבל בסך הכול יש סבירות שנוכל לשמור על איזו מעטפת של הישרבלוף ולהמשיך עם העובדים האלה.
תמר זנדברג: אבל אתם העובדים המקצועיים, אותם ה-150 עובדים, כמו שציינת ראש המועצה, יושבים בוועדות ההיגוי ומלווים במשך הרבה שנים.
תמר זנדברג: פתאום אנחנו מתחילים לשאול, רק לדייק את הדין ודברים הקודם, אני מבינה כמובן שכולכם משכילים והתארים גבוהים והמטרה היא להפגין שאתם עובדים מקצועיים שלא צריכים להיות מפוטרים.
תמר זנדברג: אבל הסיבה שעכשיו אחרי 9 ו-10, 19 ו-20 שנות העסקה, פתאום אנחנו מתחילים לשאול, מה ההכשרה, ומה מסתתר מאחורי זה, האם יש הצדקה או אין הצדקה לעלות השכר, לעבודה המקצועית של אותו עובד.
תמר זנדברג: זה בדיוק מראה מה הרעה החולה בשיטה הזאת ולמה ברגע אחד פתאום אותם עובדים יכולים למצוא את עצמם, אולי כן אם מישהו יכיר, ויותר סביר שלא כמו שאמרת כי זה לא מופיע בתנאי המכרז החדש.
תמר זנדברג: מי יודע מה יקרה לתכניות החינוכיות, מי יודע יקרה לתלמידים, מי יהיה עם ההמשכיות, לתכניות המוסיקה ולתחומים השונים - - - <קריאה:> ולידע הנצבר.
תמר זנדברג: כן בדיוק, לידע הנצבר ולידע הארגוני וכדומה.
תמר זנדברג: לכן חשוב מאוד שנקיים את הדיון על התכנית הזאת.
תמר זנדברג: זה גם איזו קריאת כיוון למה שקורה הרבה פעמים.
תמר זנדברג: במיוחד כמו שאמרה חברת הכנסת שלי יחימוביץ, עובדי הוראה, הדרכה, העבודה מקצועית שהולכת ונעשית וזולגת אל העבודה הקבלנית.
תמר זנדברג: זה בליבה של החינוך ושל ההוראה, השכלה וכדומה.