GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עמוס ברנהולץ: תציע את העיקרון, חיים.
<עמוס ברנהולץ: נועה ואסי יכולים אחר כך לנסח את זה.
<עמוס ברנהולץ: אחרי העיקרון לא צריך אף אחד.
חיים כץ: נעה, בבקשה.
<נעה בן שבת: אתמול דובר על האפשרות שאנחנו מאפשרים לבני הזוג לשעבר של גמלאים שפרשו לקבל מעמד של שאר כפוף לביצוע הפחתה.
<נעה בן שבת: זה נאמר עדיין כרעיון גולמי.
<נעה בן שבת: אני מבינה שיש לזה כל מיני צדדים שצריך לשקול ולבדוק.
חיים כץ: מה שנועה אומרת זה בעצם לתת אופציה לגרוש / גרושה לשלם את ההפחתה.
<נעה בן שבת: מהמועד שאדם יצא לגמלאות.
חיים כץ: בשביל לקנות מעמד של שאר.
<אסי מסינג: הבעיה בעניין הזה היא שהאופציה קיימת, אבל צריך לזכור שיש צד שלישי נוסף - -
חיים כץ: חתן.
<אסי מסינג: לא רק החתן.
<אסי מסינג: גם בת זוג חדשה אפשרית.
חיים כץ: כן, החתן והכלה.
<אסי מסינג: ככל שאנחנו מדברים על אדם שהוא גמלאי יותר שנים כך, כמובן, זה מעלה יותר קושי.
חיים כץ: גם כלכלי.
<אסי מסינג: - - -
חיים כץ: בסדר, אנחנו יודעים.
חיים כץ: בואו ניצור מצב בניסוחים שניתן את האופציה הזאת.
חיים כץ: אתם, עורכי הדין, יודעים לרבע את המעגל.
<עמוס ברנהולץ: אסי, ברירת המחדל תהיה הניסוח הקיים.
<אסי מסינג: אבל ההסכמה לא מספיקה.
<אסי מסינג: צריך לזכור שנניח בת הזוג רוצה לשלם את מלוא הסכום לבד.
<אסי מסינג: בעצם התשלום היא פוגעת בזכות של צד שלישי.
<אסי מסינג: לכן לעשות את זה רק על סמך רצונה שלה זה בעייתי.
חיים כץ: אבל היא יכולה לרכוש רק את הזכויות שהיו לה עד יום הגירושים.
<אסי מסינג: כן, אבל היא גורעת - -
חיים כץ: אבל היא גורעת ממישהי שלכאורה לא היה מגיע לה.
חיים כץ: מה רצית להגיד, את מה שאמרתי?
<גלי עציון: רציתי רק לחזק את מה שאתה אומר.
<אסי מסינג: צריך לזכור שהחוק הזה משנה סדרי בראשית.
<אסי מסינג: זה לא חוק כלאחר יד.
<אסי מסינג: זה שינוי דרמטי בעולם הפנסיות בישראל.
<אסי מסינג: כשמשנים כללי משחק לאחור זה עניין לא פשוט.
חיים כץ: אבל אתם עורכי דין.
מרב מיכאלי: בשביל "פשוט" לא צריך אתכם.
<אסי מסינג: הצעת החוק גם ככה לא פשוטה לפני העניין הזה.
<אסי מסינג: מנגד יש שני אינטרסים שאסור להתעלם מהם - -
חיים כץ: בזה אנחנו מסיימים את החקיקה.
<אסי מסינג: יש עוד שני עניינים נוספים שעלו אתמול שאפשר לדון בהם כרגע.
מרב מיכאלי: ניסיתי לדבר על זה אתמול במילים אחרות.
מרב מיכאלי: דיברנו על כך שפוגעים בזכויות של האישה החדשה.
מרב מיכאלי: אז יש פה פגיעה בזכויות – זה ברור.
מרב מיכאלי: הבעיה היא שהיום אנחנו מקבלות כמובן מאליו את הפגיעה בזכויות של הגרושות.
<גלי עציון: זה לא בעצם שלה.
<גלי עציון: עורכת-דין גלי עציון מנעמ"ת.
<גלי עציון: הגעתי במיוחד, והשארתי ילד פצוע.
חיים כץ: ממה פצוע?
<גלי עציון: בתאונת דרכים.
<גלי עציון: באתי היום במיוחד לדיון הזה, במיוחד לעניין הזה, ובמיוחד כדי לברך.
חיים כץ: איפה הוא נפצע?
חיים כץ: באיזה חלק של הגוף?
<גלי עציון: ביד, ברגל ובפנים.
זהבה גלאון: הוא על כיסא גלגלים.
מרב מיכאלי: היא באה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
מרב מיכאלי: זה במקום לשים פתק בכותל.
חיים כץ: למה לא היית אתמול?
זהבה גלאון: כי הבן שלה נפצע בתאונת דרכים.
<גלי עציון: אתמול הייתי אתו בבית-חולים בביקורת.
<גלי עציון: אבל זה לא העניין.
<גלי עציון: העניין הוא שבאתי במיוחד לעניין הזה, ובאתי במיוחד לברך.
<גלי עציון: כי אנחנו עובדים על החוק הזה כבר הרבה מאוד שנים - -
חיים כץ: איך נראה לך החוק?
<גלי עציון: החוק נראה לי כמו מלאכת מחשבת.
חיים כץ: ככה הוא היה כשהוא נכנס לפה?
<גלי עציון: הוא לא היה ככה כשהוא נכנס לפה.
<גלי עציון: זה ברור לכולם שצריך לבלוע את זה.
<גלי עציון: אבל אני רוצה להזכיר לכולם שהתחלנו את הדיון הזה מהעובדה שהדבר הזה שנקרא "פנסיה" שייך למי שהיה בפנסיה צבירה.
<גלי עציון: עם כל הכבוד לבת הזוג החדשה, היא הסתמכה על משהו שלא היה לה.
<גלי עציון: זה כמו שגר בדירה שהיא לא שלו, והוא התרגל לגור בה, אבל זה לא שלו.
<גלי עציון: צריך לזכור את זה.
מרב מיכאלי: גם וגם מה שאני אומרת.
מרב מיכאלי: אנחנו מקבלות כמובן מאליו את הפגיעה בזכויות של הנשים הגרושות, אבל אנחנו כאילו לא מוכנים לשמוע על פגיעה בזכויות של הנשים החדשות.
מרב מיכאלי: ברור שיש פה סוג של "משפט שלמה", אבל עדיף לחלק את הפגיעה בין שתיהן ולפחות שלכל אחת יהיה קצת בהקשר הזה.
חיים כץ: החדשה לא הייתה מתחתנת אתו אם היא הייתה יודעת שיש פגיעה.
זהבה גלאון: אני רוצה להגיד משפט לא לגופן של ההצעות שהוצעו כי חיים ממני שמבינים יותר ממני הציעו הצעות – אני באמת לא יודעת להציע הצעות כאלה.
זהבה גלאון: אני רוצה להגיד משהו יותר רחב, ואני אומרת את זה בהרבה הערכה.
זהבה גלאון: כמו שאמרה גלי, ראינו איך נכנסנו, ואנחנו ראינו איך אנחנו יוצאים.
זהבה גלאון: זאת באמת מהפכה.
זהבה גלאון: לדעתי, גם האוצר עשה כברת דרך מאוד משמעותית - -
חיים כץ: גדולה, גדולה.
זהבה גלאון: מאוד גדולה.
זהבה גלאון: ונשאר הפיין-טיונינג הזה.
זהבה גלאון: זה נכון שצריך לאזן.
זהבה גלאון: יש כאן מצב שהיינו רוצים שנצא עם כל תאוותנו בידינו, אני כבר אומרת לך.
זהבה גלאון: אני ממש מבקשת מכם שנעה ואסי יישבו מהרגע שהמתווה יסוכם.
זהבה גלאון: באמת, זה ממש ברמה של פנייה – לכו על זה.
<נעה בן שבת: יכול להיות מצב שהולכים לבית משפט שהוא יוכל לאזן - -
חיים כץ: בית משפט עושה משפט, בית משפט לא עושה צדק.
חיים כץ: ברגע שאת נותנת לו את החקיקה - -
<נעה בן שבת: הוא יכול להביא את איזוני האינטרסים.
<נעה בן שבת: הוא יכול להביא בחשבון כמה שנים בת הזוג החדשה הייתה בתמונה, וכמה שנים היא צברה את הפנסיה יחד אתו, מה הגיל שבו מדובר, האם היא גמלאית, האם היא גמלאית שיכולה להתקיים בלי זה או לא.
<נעה בן שבת: הוא יכול להביא את השיקולים האלה.
<מינה אורגד: אני מעמותת גרנית.
<מינה אורגד: אני מכירה את אותן נשים שמחכות בקוצר רוח שהחוק הזה יעבור בכנסת.
<מינה אורגד: אני רוצה בהמשך למה שאמרת על "כיפת ברזל" – ברגע שייקחו מהנשים האלה שהן בגיל 70-60 ולא נשים צעירות בנות 40-30 שיכולות להתחיל קריירה חדשה ולחסוך , את אותה הכנסה שהן מסתמכות עליה הן יגיעו בדלת האחורית למשרד האוצר, כי הן יירדו מתחת לקו העוני.
<מינה אורגד: ואז האוצר יצטרך לשלם להן בדרך אחרת.
<מינה אורגד: למה?
<מינה אורגד: למה לעשות את זה?
חיים כץ: הטיעון שלך הוא לא טיעון כי זה לא מעניין את משרד האוצר.
<מינה אורגד: זה לא מעניין את משרד האוצר, אבל זה החיים.
חיים כץ: זה בטח לא מעניין את המחלקה הזאת באוצר.
<מינה אורגד: חבל מאוד.
חיים כץ: אנחנו בכמה מדינות באוצר.
<מינה אורגד: החוק הזה, אגב, קיים בכל המדינות המערביות בעולם.
חיים כץ: אמרתי שבאוצר יש כל מיני מדינות.
חיים כץ: לכל אגף יש דגל.
חיים כץ: אם כובשים אגף אחד האגף השני לא מעניין.
חיים כץ: זה לא האגף הזה.
<נעה בן שבת: אפשר לשאול לגבי הציפייה לחוק הזה.
<נעה בן שבת: ועדת שוחט מונתה ב-2007 ונתנה דוח ב-2010; הצעת החוק הזאת היא מ-2011 – מהשנים האלה נולדה הציפייה?
<נעה בן שבת: אלה השנים הקריטיות יותר שבהן נוצרה ציפייה כזאת?
זהבה גלאון: זה עוד לפני ועדת שוחט.
<מינה אורגד: זה היה בוועדת שרים ובוועדה לקידום מעמד האישה - -
זהבה גלאון: זה שנים.
זהבה גלאון: רק ב-2008 הוחלט על ועדת שוחט.
זהבה גלאון: זה כבר 14 שנה.
<נעה בן שבת: יכול להיות שבני הזוג שלא ידעו על האופציה הזאת כאופציה שמתחילה להתגבש לא הביאו אותה בחשבון.
<נעה בן שבת: זאת אומרת הם לא הביאו את האפשרות להפוך להיות שאר, וקיבלו פיצוי אחר בהסדר חלוקת הנכסים.
<גלי עציון: - - - אני יכולה להגיד מניסיון של השטח שיש הרבה מאוד זוגות שעשו הסכמים ששני בני הזוג חשבו שזה יהיה אחרי מותו, ולפעמים אפילו השופטים לא היו ערים לכך שזה לא אפשרי, ופתאום התברר להם שהם עומדים בפני שוקת שבורה.
<גלי עציון: הייתה מישהי שבן הזוג שלה חלה בסרטן ולפני מותו הוא ניסה לסדר את זה, והקרן אמרה לו שאין שום סיכוי, זה המצב.
<גלי עציון: זה לא מאות אלפים אבל יש אנשים.
<גלי עציון: העניין הוא שזה בעיקר אנשים מבוגרים.
<גלי עציון: צריך לזכור, עם כל הכבוד לבת הזוג החדשה, שכל החוק הזה התחיל משום שפנסיה זה זכויות של מי שהיה בעת הצבירה.
<גלי עציון: זה רכוש משותף.
<גלי עציון: תחשבו על הדירה – בת הזוג החדשה נכנסה לדירה – היא לא שלה.
<גלי עציון: היא התרגלה, וזה מאוד נחמד, אבל זה לא שלה.
חיים כץ: יש לי שאלה.
חיים כץ: לצורך העניין אני לוקח את זה כאילו זה אני, אבל הכי נוח לדבר ככה.
חיים כץ: החלטתי להתגרש מאשתי, והליך הגירושים לוקח שבע שנים.
חיים כץ: בשבע שנים הזכויות שאני יוצר לא שלה?
<גלי עציון: לא שלה.
<גלי עציון: יש הגדרה של יום הקרע.
<גלי עציון: אלא אם אתה משלם לה מזונות.
חיים כץ: לא משלם לה כלום.
חיים כץ: ברחתי מהבית.
<גלי עציון: מהרגע שנהיה קרע, והם לא ביחד- -
<עמוס ברנהולץ: רותי יודעת מזה?
זהבה גלאון: לדעתי, אפילו בצחוק אל תגיד את זה לפרוטוקול.
<גלי עציון: וזה עוד בשידור.
חיים כץ: אני נותן דוגמה.
חיים כץ: אני אגיד שזה יעקב בן-פורת עשה את זה?
חיים כץ: החיים שלי מאושרים.
חיים כץ: לפרוטוקול: נשוי מאז 22 בפברואר 72', כבר 40 שנה, לאותה אישה.
חיים כץ: לא הולך להתגרש.
<גלי עציון: בעיקרון התקופה המשותפת היא התקופה שצוברים.
<גלי עציון: ברגע שזה בנפרד היא לא צוברת את הזכויות על התקופה הזאת.
חיים כץ: היא יכולה לפנות לבית המשפט ולבקש.
<גלי עציון: מה לבקש?
חיים כץ: את התקופה שהם היו בסכסוך.
<גלי עציון: בית המשפט מכריע מהו יום הקרע.
<גלי עציון: יום הקרע הוא היום הקובע - -
חיים כץ: יום הקרע זה יום החתונה.
זהבה גלאון: אם זה לא היה עצוב, זה היה מצחיק.
<נעה בן שבת: זה הנושא העיקרי על סדר היום, ואנחנו נצטרך גם את עזרתה של עורכת הדין גלי - -
זהבה גלאון: אתה חושב שצריך להגיש הסתייגויות עכשיו או לא?
<וילמה מאור: לא מצביעים
חיים כץ: על מה את רוצה להסתייג?
זהבה גלאון: אני לא מסתייגת.
זהבה גלאון: שכח מזה, תתקדם.
זהבה גלאון: לא מסתייגת.
זהבה גלאון: אסי, עמוס ונעה יושבים בפגישה, ואז תהיה עוד ישיבה?
חיים כץ: אני לא יודע אם זה יסתיים.
מרב מיכאלי: בטח יסתיים.
חיים כץ: אז גם את שני הנושאים כי יש לנו הדיון על הביטוח הלאומי.
<נעה בן שבת: בחמש הדקות הנוספות - -
חיים כץ: את מספרת לי על חמש דקות?
חיים כץ: את יכולה לסגור משהו בחמש דקות?
<נעה בן שבת: אני משתדלת כל הזמן.
זהבה גלאון: היא עורכת דין של הוועדה.
זהבה גלאון: מצוינת.
חיים כץ: לעורכי דין קשה לסיים את הנושא.
חיים כץ: אף על פי שהיא לא עצמאית, והיא מקבלת פה שכר ומשכורת ולא משנה אם היא מסיימת או לא מסיימת – נדמה להם שהלקוח בורח.
זהבה גלאון: צריך להגיד לה: את עושה עבודה יסודית, כל הכבוד.
<וילמה מאור: הוא אומר את זה.
<אסי מסינג: כדאי להתחיל משני המועדים.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על סעיף 9, אבל יש מקומות נוספים בחוק שבהם עולה הסוגיה הזאת.
<נעה בן שבת: דיברנו אתמול על מצבים שבהם שני בני הזוג באים עם שתי בקשות שונות.
<נעה בן שבת: יש בקשה למשיכת כספים לאחת הפעולות שדורשת הסכמה, ובמקביל בן הזוג לשעבר מגיש את הבקשה לרישום פסק-הדין.
<נעה בן שבת: כשיש מרוץ זמנים יכול להיווצר בלגן בנושא.
<מלכיאל רחמים: אני מאיגוד קרנות הפנסיה החדשות.
<מלכיאל רחמים: אני עובד בקבוצת הלמן-אלדובי.
<מלכיאל רחמים: אם לא הייתי חושב שיכול להיות מקרה שברור לגבר ואישה שלא מגיע להם, אבל יש להם הזדמנות לעקוץ את הצד השני ולנצל את זה ניצול רגעי זאת בעיה טכנית, זאת לא בעיה אחרת.
<נעה בן שבת: ברור.
<נעה בן שבת: השאלה אם אנחנו נותנים את המענה לבעיה הטכנית.
<נעה בן שבת: דיברנו על מודל, ויכול להיות שהוא לא מנוסח פה בצורה מתאימה – שיהיה איזשהו מועד שייחשב מועד קליטת הבקשה לעת רישום ההערה.
<נעה בן שבת: אבל פה מדובר על מועד אחר שהוא מועד קליטת הבקשה לרישום הערה כדי שהוא יהיה המועד שמקפיא את הזכויות.
<נעה בן שבת: הוא המועד שיוצר את האפשרות לבצע את הפעולות.
<נעה בן שבת: אני חושבת שלצדו צריך להסביר מהו המועד שבו תיחשב הפעולה כך שבוצעה.
<נעה בן שבת: כי יכול להיות שהגישו את הבקשה לפעולת משיכה מרגע מסוים, אבל אם עדיין אפשר לחזור ממנה זה שהתחילו את הפעולה זה לא אומר שצריך לסיים אותה.
חיים כץ: מה אומר אדוני?
<אסי מסינג: במילים אחרות יהיו, למעשה, שני מועדים: מועד אחד שבמסגרתו תהיה קליטה טכנית של הבקשה; והמועד השני יהיה המועד של הטיפול בבקשה והרישום.
<אסי מסינג: בתפר בין שני המועדים לא יהיו פעולות בלתי הפיכות, אלא יוקפאו.
חיים כץ: שלושה ימים?
<אסי מסינג: המועדים עצמם ייקבעו בתקנות.
חיים כץ: אבל אם אני מבקש למשוך את הכסף, תוך ארבעה ימי עבודה אני מושך את הכסף.
<אסי מסינג: לכן במועד הזה תהיה הקפאה לגבי החלק שלה, לא לגבי החלק שלו.
<אסי מסינג: את החלק שלו הוא יוכל למשוך – אין שאלה.
<נעה בן שבת: את חלקו.
<אסי מסינג: אני מדבר על הכספים שמיועדים לה.
חיים כץ: מאיפה הוא יודע את חלקה?
<אסי מסינג: זה כתוב בפסק-הדין.
חיים כץ: אבל יש ארבעה ימים למשוך את הכסף.
חיים כץ: איך הוא יודע את חלקה?
<אסי מסינג: - - - ואז יטפלו בזה.
<אסי מסינג: זה כבר אחריות של החברה, זה יהיה מקרה נקודתי.
חיים כץ: הכול פה נקודתי.
זהבה גלאון: איפה זה יהיה כתוב?
<אסי מסינג: לצורך העניין המועד המקסימלי שייקבע לטיפול בהערה הוא חמישה ימים; המועד המקסימלי שייקבע - -
<נעה בן שבת: זה מאוד ארוך.
<אסי מסינג: אני נותן דוגמה.
<נעה בן שבת: תוך 48 שעות צריך להתארגן.
<אסי מסינג: לא, רישום ההערה חמישה ימים וקליטת הבקשה – 48 שעות.
<אסי מסינג: בתפר של שלושת הימים - -
חיים כץ: הכסף איננו.
<מלכיאל רחמים: - - תהיה הקפאה של פעולות בלתי הפיכות.
חיים כץ: הכסף כבר איננו.
זהבה גלאון: איך תוודא שתהיה הקפאה?
חיים כץ: אין, הכסף איננו.
חיים כץ: ברגע שבעל החשבון מודיע שהוא רוצה למשוך את הכסף – ארבעה ימים, הכסף ביד.
<מלכיאל רחמים: כבודו צודק, כי לא כל עורכי הדין מבינים בעולם הגירושים, בעולם הרישומים ובעולם הזה.
חיים כץ: הם אומרים, יש לנו זמן, אבל הוא לא יודע שאחרי ארבעה ימים משכתי את הכסף.
זהבה גלאון: אז איך אתה מונע את זה?
חיים כץ: ואז אתה יכול לדבר עם חמותי.
חיים כץ: היא בגוש 15, חלקה 9, שורה 7.
<אסי מסינג: אין מה לעשות.
<אסי מסינג: תמיד יהיה פרק זמן מינימלי ביותר שבמסגרתו יש חשיפה.
<נעה בן שבת: אבל צריך לצמצם אותו, ואולי גם להגיד מתי המועד - - -
<אסי מסינג: אנחנו נצמצם בתקנות.
<אסי מסינג: אבל צריך לבדוק את העניין הטכנולוגי.
חיים כץ: עמוס, גם את זה תסכמו.
חיים כץ: אלה דברים טכניים.
<עמוס ברנהולץ: אבל זאת השאלה.
חיים כץ: הוא יודע למשוך את הכסף תוך ארבעה ימים.
זהבה גלאון: זאת הבעיה הגדולה.
<עמוס ברנהולץ: משך הזמן צריך להיות פחות מארבעה ימים.
<עמוס ברנהולץ: השאלה אם יודעים לעשות את כל המהלך הזה.
חיים כץ: אבל אני לא יודע אם עורך דין שמתעסק בגירושין יודע שיש לו בסך-הכול יומיים וחצי להגיש את זה.
<אסי מסינג: זה יהיה החוק, ועורכי הדין יצטרכו לדעת.
<אסי מסינג: מי שמטפל בתיקים האלה יצטרך לדעת מה הוא עושה.
חיים כץ: תרשמי בנעמ"ת, זה שאתם צריכים לתת דיווח לכל המתגרשים והמתגרשות, אם יש לכם קופות גמל – בום.
חיים כץ: זמן תגובה – אפס.
<נעה בן שבת: נושא נוסף היה החשבון החדש - -
<מלכיאל רחמים: להדגיש שזה ימי עסקים.
חיים כץ: מיום ראשון עד יום רביעי.
חיים כץ: מה זה ימי עסקים?
<מלכיאל רחמים: שבת.
חיים כץ: מה שבת?
חיים כץ: ראשון עד חמישי.
חיים כץ: הכסף ביד?
חיים כץ: הכסף ביד.
<אסי מסינג: את המועדים הצענו לא לקבוע בחקיקה, אלא הם יהיו בתקנות באישור ועדת העבודה והרווחה.
חיים כץ: תקנות באישור ועדת העבודה והרווחה וחיוב של סלומינסקי.
<נעה בן שבת: אולי עדיף לקבוע הוראות הממונה?
חיים כץ: די, הנה, גמרנו.
זהבה גלאון: עמוס אמר משהו.
<עמוס ברנהולץ: המועדים שקובעים צריכים להיות במקביל לחוק שקובע תוך כמה זמן קופות גמל צריכות לשלם את הכספים.
<נעה בן שבת: במקביל לאותה הוראה.
זהבה גלאון: הערה מאוד חשובה.
<נעה בן שבת: צריכה להיות הלימה בין ההוראות לגבי משיכת הכספים לבין ההוראות - -
<מלכיאל רחמים: כבודו, סליחה שאני מעיר, בסך של עד 7,000 שקלים השארתם עד 10 ימים?
חיים כץ: עד 7,000 שקלים הכסף ילך הרבה לפני הגירושים.
חיים כץ: זה לא נוגע לעניין בכלל.
חיים כץ: בכל רגע נתון אני יכול למשוך אותו תוך כדי מהלך.
חיים כץ: ואת הכסף הזה אני לא יודע למשוך, אלא אם אני אשלם מס של 35%.
חיים כץ: אם אני רוצה להוציא לה את העיניים – 35% מס, מושך את הכסף, ומוציא את העיניים.
חיים כץ: אבל ב-7,000 שקל אני מוציא אותו בלי מסים ובלי כלום, והכסף ביד.
חיים כץ: חוץ מזה גם על 7,000 שקל לא הולכים למהלך.
חיים כץ: עמוס, תחזור על הדברים שלך, בבקשה.
<עמוס ברנהולץ: הצעתי שפרק הזמן שבו יצטרכו לרשום את ההוראה יהיה יום אחד פחות מזמן התגובה שלוקח להוציא את הכסף מקופות הגמל.
<אסי מסינג: ממילא הנזקים הם לא בלתי הפיכים כי בסוף אפשר לאכוף את זה באמצעות פסק דין פשוט.
<אסי מסינג: הבעיה היא לא בגמל, אלא במכשירים אחרים.
<קריאה: בפנסיה.
<אסי מסינג: בפנסיה אין כרגע מועדים.
<אסי מסינג: ארבעה ימים הם גם רלוונטיים.
<אסי מסינג: הדבר השני הוא שתמיד יכול להגיש את הבקשה למשיכה יום לפני כן.
<אסי מסינג: אי אפשר לעשות פה הלימה.
<אסי מסינג: תמיד יהיה פער.
<אסי מסינג: אני מציע ללכת למודל שהצענו ולקבוע מועדים כאלה.
<אסי מסינג: תמיד יכול להיות פער.
חיים כץ: תגמרו את זה.
<נעה בן שבת: הנושא של החשבון החדש גם נדון בישיבה - -
חיים כץ: גם נעמ"ת לא רואה בזה עניין גדול.
חיים כץ: סיימו את זה.
חיים כץ: מה הנושא הבא?
<נעה בן שבת: יש לנו הנושא של מס הכנסה.
<נעה בן שבת: מס הכנסה הבטיח לנו ניסוחים לגבי הנושאים, ואגב כך עלו שני דברים שהיו צריכים לבוא לידי ביטוי.
<נעה בן שבת: אני מבקשת אם יוכלו להציג את זה.
חיים כץ: אבל למה עכשיו?
חיים כץ: יציגו לך, יתאמו אתך, תשבו עם עורכי הדין ותבואו על המוסכם.
חיים כץ: יום שני בשבוע, שבוע חדש.
חיים כץ: כ"ג תמוז התשע"ד, 21 ביולי 2014.
חיים כץ: אני מרגיש שזה לא עוד יום שני חדש בשבוע, שאנחנו מתחילים שבוע.
חיים כץ: היום ה-14 ללחימה.
חיים כץ: אנחנו קוברים היום לא מעט ממתינו.
חיים כץ: אנחנו צריכים להתנצל, ממש צריכים להתנצל על זה שהצלחנו לבנות לנו מערכת יירוט כיפת ברזל.
חיים כץ: אנחנו צריכים להתנצל על זה שזה לא פוגע באזרחים שלנו ואין לנו מתים.
חיים כץ: אנחנו צריכים לבקש סליחה מהעולם.
חיים כץ: היה לנו יותר נוח אם היו לנו פיגועים ופצועים והרוגים, אז היינו יכולים להופיע בפני העולם.
חיים כץ: ועדת הבריאות, אני רוצה לאחל החלמה לפצועים שלנו, גם לחיילים וגם לאזרחים, ושנשים סוף למצב הזה ושנוכל לחזור לחיות בשלום, כל אחד איש תחת גפנו ותחת תאנתו, כמו שאמר רבנו יעקב אשר, אז הנה אמרתי.
חיים כץ: טוב שנכנסת.
חיים כץ: ובכל זאת החיים שלנו צריכים להתנהל.
חיים כץ: אנחנו באים לדון היום בהצעת חוק ממשלתית, שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
חיים כץ: אנחנו מדברים על זה כבר לא מעט שנים.
<נעה בן שבת: התקנות היו צריכות להיות מאושרות כבר ב-2006.
חיים כץ: ולכולם יש זמן.
חיים כץ: נכון, בא משרד הכלכלה, אומר: תדחו לי, אני לא מצליח להשיג, אני לא מצליח ליישם.
חיים כץ: ויש לנו בעיה – כשאנחנו דוחים, הם מפסיקים לעבוד.
חיים כץ: לא ממהרים.
חיים כץ: אנחנו דוחים את זה ל-2476.
חיים כץ: 2476 זה בערך עוד 460 שנה.
חיים כץ: אנחנו במשחק, בליינד אנחנו במשחק.
חיים כץ: אז אומרים: יש לנו זמן, ולמה לעשות?
חיים כץ: אבל אני חושב שכל דבר, צריך לעשות לו סוף.
חיים כץ: כל פרויקט, צריך לקבוע תאריכים ועמידה בלוחות זמנים, ולעשות עם זה סדר.
חיים כץ: אחרת אנחנו כולנו עורכי דין.
חיים כץ: עורכי דין אף פעם לא רוצים לגמור את העבודה שלהם – שהקליינט לא ילך.
חיים כץ: הם הולכים ומושכים עוד צעד ועוד צעד, ודורשים מצוינות.
חיים כץ: ואנחנו רוצים להבין ממשרד הכלכלה, איפה הם רואים את הדברים?
חיים כץ: איך הם יכולים להתחייב לנו שהם יעמדו בתאריכים?
חיים כץ: או שהם אומרים: זה כבר לא אנחנו, יהיו בחירות, אנחנו נתקדם, אולי נהיה ראש ממשלה וזה לא בעיה שלנו ולא יישמו את זה?
חיים כץ: או אולי הם חושבים שאנשים עם מוגבלויות לא צריכים את שוויון ההזדמנויות?
חיים כץ: גם זה יכול להיות.
חיים כץ: זה עולה לנו כסף ואנחנו לא רוצים לבזבז, אז למה שאנשים יסבלו?
חיים כץ: אנחנו מסודרים.
חיים כץ: בואו נמשוך עוד שנתיים-שלוש, נלך הביתה, ונגיד: אנחנו מסודרים.
חיים כץ: אנחנו, ברוך ה', בריאים, ואנחנו לא צריכים את זה, והם - יאללה.
חיים כץ: או הפריץ ימות או הכלב ימות, אני לא יודע מה יהיה.
חיים כץ: אני רוצה לשמוע את נציגי משרד הכלכלה, שיגידו מה הם רוצים ומה הם מתכננים.
<איילת זלדין: עו"ד איילת זלדין, המשנה ליועץ המשפטית.
<איילת זלדין: ראשית אני רוצה לומר, וגם הסברתי את זה לכל מי מהארגונים שפנה אלינו בשאלה בנושא הזה, שאנחנו לגמרי מחויבים לנושא הנגישות.
<איילת זלדין: אנחנו באנו לוועדה וביקשנו את הדחייה הזאת, רק שאנחנו כבר בסיום התקנות האלה.
<איילת זלדין: לשאלתך, איך אנחנו נערכים, אנחנו מחכים לדיון נוסף בוועדת המשנה.
<איילת זלדין: נשאר לנו סעיף אחד שהתעכבנו אתו, כי התלבטנו אם להחיל את מה שכתוב בתקנות נגישות השירות, אבל החלטנו להחיל אותו במלואו, אז אני לא צופה שתהיה שום התנגדות של הארגונים.
<איילת זלדין: מבחינתנו, ברגע שהוועדה תכנס אתנו דיון – היה צריך להיות דיון והוא התבטל כי היתה בעיה בלוח הזמנים של הוועדה - ברגע שהוועדה תכנס אותנו, התקנות מבחינתנו גמורות, אז אם אתה שואל איפה משרד הכלכלה עומד – משרד הכלכלה לגמרי מחויב, ועשה עבודה מאוד יסודית בנושא התקנות האלה.
<איילת זלדין: הארגונים שפה ליוו אותנו תקופה מאוד ארוכה.
<איילת זלדין: עבדנו גם בשיתוף הנציבות ומשרד המשפטים.
<איילת זלדין: מבחינתנו, אנחנו יוצאים לדרך.
יעקב מרגי: אז למה צריכים את הערכאה?
<איילת זלדין: במסגרת התקנות האלה עמד לנו אתגר מקצועי לא פשוט – איך אנחנו מגישים הכשרה מקצועית למבוגרים.
<איילת זלדין: אצלנו זה המכללות של ההנדסאים, זה קורסים עסקיים.
<איילת זלדין: הרבה מאוד גופים פרטיים שלא מקבלים שום סיוע מהמדינה, שעושים את הקורסים של קוסמטיקה, הנהלת חשבונות 1, 2, 3.
<איילת זלדין: מופיע בעיתונים – עדיין כתוב: באישור משרד העבודה והרווחה הרבה פעמים.
<איילת זלדין: העמיד מולנו גם אתגר מקצועי, איך מנגישים את תוכניות הלימודים.
<איילת זלדין: אלה קורסים שהם מוטי עבודה, כל הנושא הזה.
<איילת זלדין: לקחו אותם מאוד ברצינות.
<איילת זלדין: יושבות פה שתי נציגות של האגף להכשרה מקצועית: שרית שטיינר ממה"ט ודפנה סילובסקי.
חיים כץ: תציגי את כל השולחן.
חיים כץ: זה לא מסיבה.
<איילת זלדין: לכן התקנות שלנו, ויודעים את זה הארגונים שליוו אותנו, מכילות את תקנות מקום קיים במלואן, את כל הדרישות של התקנות, והרבה מאוד מתקנות נגישות השירות.
<איילת זלדין: הכנסת האריכה את המועד להנגשה לפי תקנות מקום קיים ולפי תקנות נגישות השירות ל-2017 ו-2018, לפי סוגי המוסדות.
<איילת זלדין: כל מה שאנחנו מבקשים זה לתת למוסדות שלנו, שצריכים לעשות בדיוק מה שכתוב בתקנות האלה, מה שנתנו למוסדות האחרים, כי לצורך העניין צריך לקבל היתרי בנייה.
<איילת זלדין: אנשים יודעים כמה זמן לוקח לקבל היתרי בנייה במדינה הזאת כדי לעשות פיר מעלית, כדי לעשות הנגשות פיזיות.
<איילת זלדין: השירותים שדרשנו גם דורשות הרבה מאוד התארגנות מבחינת המוסדות.
<איילת זלדין: הם צריכים להקים מרכזי תמיכה, הם צריכים להתקשר עם אנשי מקצוע, להקים ועדות.
<איילת זלדין: הקמנו מנגנון מיוחד של ועדות להתאמה.
<איילת זלדין: מה שביקשנו בתיקון הזה, ואסביר אותו – אנחנו רוצים לאשר את התקנות שלנו, מבחינתנו אפילו בשבוע הבא, בשבוע שעבר.
<איילת זלדין: היה לנו מועד, והוא נדחה- לא באשמתנו.
<איילת זלדין: לתת לגופים להגיש לנו תוכניות, תוך חצי שנה, כשהם סוף-סוף יידעו מה בדיוק הם צריכים לעשות.
<איילת זלדין: הם יצטרכו לקחת מה שכתוב בתקנות, לפרוט את זה לפרוטות, לראות מול המבנים שלהם, מול השירותים שלהם, מה הם צריכים לעשות.
<איילת זלדין: אז אנחנו נעבד את כל הנתונים, נוציא תוך שנה צו, וניתן החלה הדרגתית לפי מה שנראה מהתוכניות – מי ערוך, מי לא ערוך, לפי מקצועות, לפי אזורים בארץ.
<איילת זלדין: אנחנו בעצמנו עוד לא יודעים, כי אנחנו לא יודעים מה מצב ההנגשה.
<איילת זלדין: אבל אנחנו לגמרי שם.
יעקב אשר: כל התקצוב גם, סיוע לאותם מוסדות?
<איילת זלדין: מוסדות שאנחנו מתקצבים, אנחנו רוצים לסייע להם, ומוסדות פרטיים, אנחנו שואפים למצוא איזו דרך לסייע למרכזי תמיכה, שיוכלו לתת להם חלק מהעזרים.
<איילת זלדין: לכן גם נתנו, והיו על זה הרבה מאוד דיונים בוועדה, דגש למוסדות הפרטיים וניסיון להקל עליהם.
<איילת זלדין: השאיפה שלנו היא לא שכולם ירוצו לנציבות ויבקשו פטורים בגלל נטל כבד מדי, אלא שתהיה הנגשה אמתית.
<איילת זלדין: אנחנו לא חושבים שמוסדות יוכלו להיערך, בתקווה שנאשר את התקנות בשבוע הבא, תוך חודשיים, ב-1 באוקטובר 2014.
<איילת זלדין: אפילו היו להם כל התקציב בעולם וכל היכולת, זה בלתי-אפשרי מבחינת ביצוע.
<איילת זלדין: לכן ביקשנו, פשוט המועדים נקבעו.
<איילת זלדין: לפי המועדים שנקבעו לתקנות נגישות השירות ותקנות מקום קיים, בדיוק אותו דבר, לא פחות ולא יותר, כאשר אזכיר שכשעשו את התיקון במקור להם, עשו את זה לפני שנים, אז היה יותר זמן התארגנות.
<איילת זלדין: גם לשאלה איפה היינו, אנחנו הכנו את תקנות נגישות השירות, חוק קיים, שם היתה עבודה מקצועית מאוד יסודית על כל מה שצריך למבנים וכל זה.
<איילת זלדין: אלה תקנות שלקח הרבה מאוד זמן להתקין אותן, אז לא יכולתי ב-2006 להתקין תקנות, כשאת מקום קיים סיימו בסוף 2012, את נגישת השירות בסוף 2013, כלומר היתה המון עבודה מקצועית, שאנחנו מאוד מכבדים אותה.
<איילת זלדין: לכן אימצנו אותה, והוספנו את כל העבודה המקצועית.
<איילת זלדין: באמת נעשתה פה המון עבודה מקצועית.
<איילת זלדין: לכן הזכרתי את דפנה ושרית.
<איילת זלדין: זה איפה שאנחנו עומדים.
יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, המדינה חוקקה חוק.
יעקב מרגי: די לומר את השנה שהמדינה חוקקה את החוק, ודי לומר כמה שנים לקח להביא את התקנות בכלל לוועדה, וכמי שמנהל רק ענף קטן בתוך כל הנגישות, הנושא של ההשכלה הגבוהה, אנחנו רואים את הסחבת, אץ הניסיון להתיש אותנו בדיונים על כל פיפס.
יעקב מרגי: אם אתה נותן להם היום הארכה – אני מצדיע לכנות של משרד הכלכלה.
יעקב מרגי: הם אמרו: אנחנו ערוכים, אנחנו יכולים לקדם, אבל נתתם לגופים אחרים – אין סיבה שאנחנו לא.
יעקב מרגי: אני חושב שאנחנו צריכים לתחום את זה.
יעקב מרגי: אני מבין את הרציונל ש-2014 זה לא מעשי.
יעקב מרגי: זה לא יהיה וזה גם לא תואם את מה שהוועדה מאשרת מבחינת לוחות הזמנים, אבל צריכה להיאמר פה אמירה.
יעקב מרגי: אני חושב ש-2017 זה די רחוק.
יעקב מרגי: בשבילנו זה שלוש שנים; בשביל אותם מוגבלים זה עוד יום של בושת פנים.
יעקב מרגי: זה עוד יום של קשיים, ועוד חודש ועוד שנה ועוד שנה.
יעקב מרגי: וכפי שאמרת, אני מתחבר לדברים שלך: אם אתה נותן להם היום 2017, כפי שאני מכיר, בצוק העתים, של גם המשרדים, גם המחלקות המשפטיות - הרי הכול היום זז במחלקות משפטיות.
יעקב מרגי: העומס שם יהיה רב.
יעקב מרגי: אם אתה תשב פה ואם אני אשב פה עוד שנתיים ושלוש, נשמע אותם נאומים.
יעקב מרגי: אני לא יודע איך לעשות את זה.
יעקב מרגי: יש פה יועצת משפטית.
יעקב מרגי: צריך לעשות מסלול, שזה ייעצר.
יעקב מרגי: כי יש פה תחושה, אני לא רוצה לומר את זה, אבל אותו אחד שהרג את ההורים שלו, ובא לבקש חנינה מהשופט, כי הוא יתום.
יעקב מרגי: אנחנו משכנו, משכנו, גם הוועדה, כולם יחד, כולם פה פשעו.
יעקב מרגי: משכו, משכו, ועכשיו הנה.
יעקב מרגי: יש ענפים ותחומים שאפילו לא התחילו לגעת בהם.
<נעה בן שבת: מוסדות תורניים ודתיים?
יעקב מרגי: מישהו התייחס ליכולות?
יעקב מרגי: לכן אני לא יודע איך לעשות את זה, להכניס פה אנשי מקצוע.
יעקב מרגי: גם אם נותנים ארכה היום, צריך לתחום את זה ולקצוב את זה גם מבחינת דד ליין לתקנות, שהמשרדים והגופים יבואו לוועדה בתחנות מסוימות, באבני דרך שהוועדה תקבע, להוכיח מה נעשה עד אז ולא לחכות לדקה ה-90, כי באמת אף אחד לא ירצה לתקן בסוף תקנות שהן לא מעשיות גם ב-2017.
יעקב אשר: קודם כל, באמת צריך להתקדם עם הדברים ולעשות אותם, אבל גם צריך שזה יהיה בסופו של דבר, דבר שאפשר יהיה להחיל אותו בפועל.
יעקב אשר: אתן לך דוגמה, אדוני היושב-ראש, מדבר שהוא לא בחלק של דברים כביכול בעייתיים אלא במסגרת אחרת, משרד החינוך.
יעקב אשר: יש הרי פרויקט של הנגשה.
יעקב אשר: יש גם תקציבים במשרד החינוך לעניין הזה, והם לא מספיקים, כנראה.
יעקב אשר: לאחרונה פניתי למשרד החינוך.
יעקב אשר: עדיין לא קיבלתי תשובות בעניין הזה.