GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מירי כהן: אגב, לבסיס שהיה ניתן תקציב למשרד הבריאות שהוא בבסיס, ואת זה הזכיר מנכ"ל מד"א.
<מירי כהן: אנחנו נותנים דרך אגב 7 מיליון, לא כפי שהוא אמר - - -
חיים כץ: התבלבלת?
<אלי בין: לא התבלבלתי.
<מירי כהן: לא, לא, לא.
<מירי כהן: אני אסביר.
<אלי בין: תאמין לי, דייקתי.
<מירי כהן: סליחה, תן לי להסביר בבקשה.
<מירי כהן: תן לי להסביר.
<מירי כהן: אם יהיו שאלות, אחר כך אני אפרט.
<מירי כהן: הוא סופר את הכסף שמגיע למד"א, אבל מלבד הכסף של התחנות שמד"א מפעיל יש תקציב נוסף שהיישובים עצמם מקבלים עבור הפעלת נקודות הזנקה של היישובים עצמם, והם נמצאים פה ומכירים את הסוגיה היטב.
<מירי כהן: לכן הוא רואה את הכסף שמגיע למד"א, אבל אנחנו - - -
חיים כץ: כמה מגיע אליו?
<אלי בין: 5.5 מיליון שקלים.
<מירי כהן: מתוך ה-12.5 מיליון כל הנושא, כולל הכסף שחסר, אבל שניתן בכל שנה, לפחות במהלך עשר השנים האחרונות, זה בין 12 ל-12.5 מיליון.
<מירי כהן: מנכ"ל מד"א סופר את הכסף שהגיע למד"א.
<מירי כהן: אני סופרת ואני רואה את התמונה כולה, גם ליישובים עצמם, הכסף שהם מקבלים.
<מירי כהן: אומנם זה החלק היותר קטן, הוא לא התייחס אליו כי זה לא עובר דרכו.
<מירי כהן: אנחנו מעבירים ישירות ליישובים.
<מירי כהן: אני אומרת שוב, אנחנו נותנים את זה מסיבות ביטחוניות.
חיים כץ: אתם מעבירים למד"א, מד"א מקבל ממך חצי - - -
<מירי כהן: הרוב.
חיים כץ: לא הרוב, 5.5 מיליון מ-10.5 מיליון זה 52% ו-45% הוא מקבל מהיישובים.
חיים כץ: מד"א.
חיים כץ: אל תסבירי שנייה.
<אלי בין: מד"א לא מקבל מהיישובים כסף.
<אלי בין: משרד הבריאות מעביר ישירות ליישובים את שאר הכסף.
<אלי בין: הוא מתקצב אותם בפעילות של החזקת האמבולנסים - - -
חיים כץ: לך זה עולה 10.5 מיליון?
<אלי בין: לא, זה עולה לי הרבה יותר.
<אלי בין: זה עולה לי כמעט 13 מיליון.
חיים כץ: 10.5 מיליון עולה לך?
<מירי כהן: הוא קיבל.
חיים כץ: האם קיבלת 10.5 מיליון?
חיים כץ: כמה ממשרד הבריאות?
<אלי בין: 5.5 מיליון.
חיים כץ: מאיפה עוד 5 מיליון?
<אלי בין: מאנשי יש"ע, מאמנה.
חיים כץ: מה אתה אומר לי?
<אלי בין: הם לא יודעים את זה.
<אלי בין: הם נותנים את זה אולי בסוף השנה.
<אלי בין: אולי.
<אלי בין: בשנה שחלפה, אדוני היושב-ראש, הם נתנו לי את זה יומיים לפני - - -
חיים כץ: אני מכיר אותך יותר מרבע שעה, אם לא היית מקבל את הכסף, היית אומר: אני מקבל 5.5 מיליון ועוד 5 מיליון אולי.
<אלי בין: זה מה שקורה בפועל.
חיים כץ: זה לא מה שאמרת.
<אלי בין: זה בדיוק מה שאני אומר, ובכל שנה זה אותו דבר.
חיים כץ: בסוף השנה, אחרי מאמצים, אתה מקבל את ה-5 מיליון הנוספים?
<אלי בין: השנה זה כמעט נפל.
<אלי בין: השנה כמעט ולא קיבלנו.
חיים כץ: אבל קיבלת.
חיים כץ: אז ממי אתה מקבל?
<אלי בין: עוד פעם, יש תקציב דרך ועדת הכספים - - -
חיים כץ: יכול להיות שהיא מעבירה להם והם מעבירים לך?
<אלי בין: זה לא עובר דרך משרד הבריאות.
<אלי בין: שאר התקציב בא מתקציבי יש"ע, שהם מקבלים הקצבה של כ-100 מיליון.
<אלי בין: הם לוקחים חלק מה-100 מיליון ואומרים: זה ה-5 מיליון עבור פעילות מגן דוד אדום ביש"ע.
<גרשון מסיקה: חיים, אפשר להסביר?
<מירי כהן: אני יכולה להמשיך?
<מירי כהן: כפי שנאמר, יש שני חלקים לתקציב הקיים.
<מירי כהן: אני עדיין לא מדברת על העדכון.
<מירי כהן: האחד שנמצא בבסיס תקציב משרד הבריאות, שהוא 7 מיליון, וניתן במהלך השנה למגן דוד אדום וליישובים, אבל כפי שנאמר זה חלק מהסכום, ויש סכום נוסף שהממשלה – הממשלה, אני אומרת – משלימה.
<מירי כהן: כל שנה דרך אגב היא השלימה את זה.
<מירי כהן: כפי שאמר מנכ"ל מד"א, בשנה שעברה זה הגיע כמעט בסוף דצמבר, כי כמעט כבר לא יכולנו להעביר את הכסף לא למד"א ולא ליישובים.
<מירי כהן: אחרי מאבקים שנמשכים כמעט כל השנה, בסופו של דבר במאמצים משותפים – לכן הוא אמר שזה בא דרך היישובים – של היישובים עצמם, של ההתיישבות עצמה, שהם עצמם הולכים וגם מבקשים את הכסף.
<מירי כהן: כולנו פונים.
<מירי כהן: אנחנו פנינו לאוצר, למשרד ראש הממשלה, להסדיר את זה, שלא נצטרך לעשות את המסע הזה כל שנה, שנצטרך לבקש את הכסף שאנחנו יודעים שהוא בתוכנית העבודה.
<מירי כהן: זה לא הגיוני שאנחנו אומרים ליישובים קחו שירותים בהיקף כזה, אומרים למד"א, ואנחנו לא יודעים להגיד להם כמה כסף הם יקבלו.
<מירי כהן: אני לא מאמינה דרך אגב בציניות, אני מאמינה שבסופו של דבר, בסוף השנה הכסף יגיע, אבל הוא מגיע כשאנחנו לא יודעים מה ההיקף שלו, אנחנו לא יודעים לומר להם כמה הם יקבלו, אנחנו לא יכולים להעביר להם את הכסף במהלך השנה כמו שצריך ולא יכולים לעשות תוכנית עבודה מסודרת.
חיים כץ: האם יש פה נציג של משרד האוצר?
<מירי כהן: סליחה, העברתי לוועדה מכתבים שבהם פנינו גם לראש הממשלה, גם למשרד האוצר, בשנה שעברה גם פנינו למנכ"ל ראש הממשלה.
<מירי כהן: נבקש להסדיר את זה בבסיס - - -
<מירי כהן: וזה בלי העדכון.
חיים כץ: תסביר לי פעם אחת למה אתם לא שמים בבסיס התקציב פעולות מגן דוד אדום ביו"ש ובגולן – תסביר לי – או שלא צריך אותם?
<מורי אמיתי: לא, לא.
<מורי אמיתי: חס וחלילה.
חיים כץ: אתם הילדים מהאוצר, אתם לא צריכים מד"א.
חיים כץ: בשביל מה צריך מד"א?
חיים כץ: בואו נסגור את מד"א.
חיים כץ: כמה נחסוך אם נסגור את מד"א?
<מורי אמיתי: נסגור את מד"א?
<מורי אמיתי: אנחנו לא מציעים את זה.
<מורי אמיתי: אני ממשרד האוצר, אגף התקציבים.
<מורי אמיתי: אני לא יכול להגיד מה קרה בעבר.
<מורי אמיתי: אני לא יודע למה זה - - -
חיים כץ: כמה זמן אתה בעבודה שלך?
<מורי אמיתי: חצי שנה.
<מורי אמיתי: אני לא יודע מה היה בעבר, למה הם לא קיבלו את זה.
<מורי אמיתי: הנושא של הקידום - - -
<וילמה מאור: הזמנו את סגן הממונה על התקציבים, והוא אצל גרמן עכשיו.
<מורי אמיתי: הוא ביקש ממני עכשיו להתנצל שהוא לא יכול להגיע, הסגן יאיר פינס.
חיים כץ: אנחנו מקבלים את התנצלותו.
חיים כץ: בדרך כלל הם משתדלים לא לבוא לוועדה הזאת והם שולחים את הלוחמים.
חיים כץ: אתה עכשיו לוחם אמיתי.
חיים כץ: אתה לא יודע לתת לנו תשובה, אבל יאללה, סע.
<מורי אמיתי: כמיטב יכולתי.
חיים כץ: היא מוגבלת בשלב זה, רק חצי שנה.
<מורי אמיתי: הנושא הזה עלה לפני כמה שבועות כשראינו שזה עולה לכנסת.
<מורי אמיתי: אז התחלנו דיונים, בעיקר מול משרד הבריאות, להבין את המנגנון, את העלויות שהם צריכים.
<מורי אמיתי: אנחנו עדיין לא מכירים לעומק - - -
חיים כץ: כמה זמן אתם צריכים עוד ללמוד את העניין?
<מורי אמיתי: עכשיו בדיוק אנחנו מגיעים לתקופת תקציב - - -
חיים כץ: כמה זמן בערך אתם צריכים ללמוד את העניין?
<מורי אמיתי: לא הרבה.
חיים כץ: מה זה "לא הרבה"?
חיים כץ: שלושה-ארבעה חודשים?
<מורי אמיתי: עכשיו אנחנו בדיוני תקציב מול משרד הבריאות.
<מורי אמיתי: אם הטענה שהתקציב עד עכשיו קודם בחסר והמבנה של התקנה לא מתאים לצורה הנכונה – תקנת קניות שלפי החלטת ממשלה לא מקודמת – ומבנה ההוצאות שונה, נשב מול משרד הבריאות ונבין את מבנה התקציב ומבנה ההוצאות.
חיים כץ: אלי, שמעת מה הוא אמר?
חיים כץ: אתה מבין מה הוועדה הולכת לבקש ממך?
חיים כץ: הוועדה הולכת לבקש ממך לדחות את כל הפעילות שלך, להשאיר אותה כמו שהיא רבעון אחד, כשאנחנו נראה מה האוצר נותן ומה משרד הבריאות.
חיים כץ: המטרה שלנו שאתה, במסגרת עובדתך במד"א, תהיה עסוק פחות באיסוף תרומות ושתקבל את מה שמגיע לך, כי אתה נותן שירותים שאנחנו צריכים, שירותים חיוניים, ואתה עושה עבודתך נאמנה.
חיים כץ: מפה, מהוועדה, אנחנו צריכים לעשות הכול שתקבל תגמול נאות, כדי שמד"א תוכל לחיות.
חיים כץ: אנחנו נבקש ממך – ואיך שאני מכיר אותך, אתה גם תאשר – להזיז הכול ברבעון אחד.
חיים כץ: אנחנו נשמע גם את האנשים, כי הם באו לפה, אבל איך שאני רואה את הדברים – אתה רואה, יש בחורים צעירים עם רצון טוב במשרד האוצר, שמעתי גם את משרד הבריאות, גם הם בהבנה ברורה שמד"א נחוץ, והיישובים באיו"ש ובגולן צריכים לקבל את השירות שמד"א נותן.
חיים כץ: אין ברירה.
חיים כץ: בשורה התחתונה, אנחנו נבקש ממך לא לעשות שום שינוי במערך מד"א באיו"ש ובגולן עד לרבעון הבא, עד שנחזור באמצע אוקטובר.
חיים כץ: באמצע אוקטובר נדאג לתקציב, להזיז הכול בשיפטינג של ארבעה, ארבעה וחצי חודשים.
חיים כץ: קח את זה לתשומת לבך, כי הכנסת סגורה.
חיים כץ: נכון שאנחנו יכולים לבוא לדיונים בפגרה.
חיים כץ: אם נראה שזה מתקדם, נבוא בספטמבר, אם לא, נבוא באמצע אוקטובר ונראה כמה כסף אתה מקבל.
חיים כץ: נעשה הכול שתקבל מה שמגיע לך.
חיים כץ: אנחנו רוצים שני דברים: האחד, שאיו"ש יקבלו את הטיפול של מד"א, שהוא טיפול שצריך לצערי.
חיים כץ: הלוואי ולא היינו צריכים להשתמש בשירותי מגן דוד אדום וכן הלאה וכן הלאה ובגולן - - -
<גרשון מסיקה: למה?
<גרשון מסיקה: לידות.
חיים כץ: לידות זה בסדר.
חיים כץ: בלידות ניקח אותן עם המכוניות שלנו לבית חולים.
חיים כץ: אני רואה שהגיע ראש מועצת שומרון.
<גרשון מסיקה: אני ראש המועצה האזורית שומרון.
<גרשון מסיקה: קודם כול, אני מברך את היושב-ראש על הדיון הזה ואני חושב שהגיע הזמן לעשות סדר.
<גרשון מסיקה: מה שקורה שמהאינתיפאדה התחיל ההסדר הזה, משרד הבריאות מעביר בחסר ואנשי ההתיישבות הולכים, מככתים את הרגלים ותמיד צריכים להתרפס בפני שר האוצר, להביא את היתרה, ובכל שנה מתי שהיא מגיעה, היא מגיעה.
<גרשון מסיקה: אני חושב שזה צריך להיות בבסיס התקציב וזה לא יכול להיות כמו בתל-אביב שזה מכסה את עצמו.
<גרשון מסיקה: אני מאמין שגם בחבל אילות ובכל הפריפריה מד"א לא יכולה לכסות את עצמה, כי זו טבעה של פריפריה.
חיים כץ: בחבל אילות נתנו להם מחירים שהם מתחננים להוביל אנשים.
חיים כץ: הוא מקבל 7,480 שקל להסיע בן-אדם מאילות לאילת.
<גרשון מסיקה: תעביר לנו.
<גרשון מסיקה: תאמין לי, אני אממן את מד"א.
<אלי בין: זה עולה בדיוק 500 שקל, אבל, אדוני היושב-ראש, אני לא מתווכח אתך.
חיים כץ: אז איפה זה 7,000?
<אלי בין: משרד הבריאות מממן את זה.
<אלי בין: יש קרן מיוחדת שמשרד הבריאות מממנת ואין כבר גבייה כזאת.
<אלי בין: זה עבר מהעולם.
חיים כץ: אמרתי לך 7,486.
חיים כץ: אנחנו יודעים את המספרים, הם נקבעו פה.
<גרשון מסיקה: אני חושב שזה צריך להיות בבסיס התקציב, כמה שזה עולה למד"א, שיקבל, ולא צריך לכתת את הרגלים.
חיים כץ: אתה אוהב את הבקשה שלנו ממד"א להזיז את זה עד שנשמע את התקציב ועד אז המצב יישאר כמות שהוא?
<גרשון מסיקה: כן, שיהיה פתרון קבוע לשנים הבאות.
חיים כץ: בדרך לפתרון הקבוע אנחנו צריכים זמן.
<גרשון מסיקה: אני מברך על כך.
חיים כץ: אנחנו באים ומבקשים זמן ממד"א, מד"א עוד לא נעתר לנו, אבל על פניו נראה לי שהוא ייעתר לנו.
<גרשון מסיקה: לחץ פיזי בלתי מתון.
<גרשון מסיקה: ..
חיים כץ: לא, הכול בחיוך ובעדנה.
חיים כץ: אדוני רוצה להגיד משהו?
מרדכי יוגב: אני מודה ליושב-ראש שחיבר את הדברים כי זה אותו דיון, ולהטריח את האנשים פעמיים, חשבנו שלא נכון.
מרדכי יוגב: מדובר באמת באוכלוסיית הפריפריה.
מרדכי יוגב: כמו שהראיתי לך פה, היושב-ראש, שלושה מקומות בקצה, והם באמת בקצוות, גם ביהודה ושומרון.
מרדכי יוגב: יודע מד"א כמה זמן לוקח להגיע אל הנקודות הללו, ויש פה עניין של הצלת חיים.
מרדכי יוגב: אני רוצה לומר עוד דבר, אדוני היושב-ראש, וגם אזמין אותך לסיור נוסף – אתה בטח מכיר היטב – האוכלוסייה מאז שדנו בה - - -
חיים כץ: כשאתה אומר "סיור נוסף", אתה כבר יודע שעשיתי סיור אחד לפחות.
מרדכי יוגב: עשית הרבה, אני יודע.
מרדכי יוגב: כמות האוכלוסייה היהודית גדלה מאז שדנו בה ב-150,000, היום היא כ-395,000, כ-400,000, והאמבולנסים של מד"א, ויעידו פה מנכ"ל מד"א ואנשיו, מטפלים גם באוכלוסייה פלסטינית כאשר יש החלטה, מפנים אותה לבתי חולים בישראל, ואם לא, משחלפים לסער האדום.
מרדכי יוגב: עובדים במשותף, כך שמדובר בכל האוכלוסייה הפלסטינית.
מרדכי יוגב: כמה יש שם במדויק?
מרדכי יוגב: עוד נדון בחוץ וביטחון.
מרדכי יוגב: נגיד כ-2 מיליון.
מרדכי יוגב: יש תאונות דרכים, פיגועים ומעשים שבכל יום ובצירים יותר ארוכים, יותר קשים.
מרדכי יוגב: זה כמו פריפריה, אבל בתוספת הלחץ הביטחוני, וזמני ההגעה הם בפירוש עניין של הצלת חיים.
מרדכי יוגב: גם אם אתה מעודד את הובלת היולדת ברכב של בעלה, היא נתקעת במחסום ויולדת במחסום.
מרדכי יוגב: גם דברים כאלה יש, בעיקר בצירים של כביש 60 והיציאות שלו לירושלים.
מרדכי יוגב: יש בעניין הזה בהחלט הצלת חיים.
מרדכי יוגב: אני מאוד מקבל את מה שאתה אומר – אני אומר גם לאיש האוצר – בסוף זה כסף מדינה, זה שמביאים אותו מאגף כזה או אחר, משאריות כאלה ואחרות, ובכל שנה נלחמים עליו בקצה והמערכת כולה נאלצת לעשות "עמודו" וכו', בסוף זה כסף שמגיע, שיהיה בשורה תקציבית להצלת החיים ויובן מה דרוש שם בשורה התקציבית.
מרדכי יוגב: אני רק מציע דבר אחד, ברשותך היושב-ראש, מכיוון שהשורות התקציביות נכתבות עכשיו במשרדים, אזי אם ניתן נעשה נקודת ביקורת כזאת ואחרת יותר מוקדם, לפני תום המושב, כדי להבין שהאוצר אכן מתכוון לזה, ולא כאשר הכול סגור, ויהיה לנו יותר קשה.
חיים כץ: אני לא מבין מה זה "הכול סגור", ואני לא מבין מה זה "קשה".
יעקב מרגי: האוצר מתכוון, הוא אמר לך במילים אחרות שהוא יסביר למשרד הבריאות מאיפה לקחת את הכסף הזה.
חיים כץ: יש מחויבות של יאיר לפיד אלינו לכמה מיליון, שהוא חתם בשביל שנחייך לגרמן.
מרדכי יוגב: אנחנו יודעים מצוין שיש זמנים ויש זמנים.
מרדכי יוגב: זה נכון שלעתים נה"ז – נקודת הזנקה – בגבול הצפון או בנקודה ביו"ש מופעלת בזמן מסוים אולי פחות, אבל בזמן אחר, אם היא לא היתה שם, זמני ההגעה היו מביאים לכך שחיים ייקטלו.
מרדכי יוגב: אם אפשר את נקודת הביקורת, שתקבל תשובות, אז היא חשובה.
חיים כץ: תודה, אדוני.
<יוסי דגן: אני סגן ראש המועצה האזורית שומרון.
<יוסי דגן: אני חושב שהדבר שהכי נכון שייאמר, מעבר לכל הדברים, שהתושבים שלנו לא יכולים להיות בני ערובה של ויכוח כספי, באמת, עם כל הכבוד לכולם.
<יוסי דגן: אנחנו מאוד מכבדים את מד"א, מכבדים גם את משרד הבריאות, את האוצר, אבל לא יכול להיות שהתושבים שלנו יהיו בני ערובה, בוודאי זה רלוונטי לכל הרשויות.
<יוסי דגן: אני יכול לדבר בשמי, המועצה האזורית שומרון, יש לנו שני יישובים, שבי שומרון ושקד, יישובי קצה, שקד מאז הגירוש ועקירת ארבעת היישובים אצלנו: חומש סנור, גנים וכדים.
<יוסי דגן: שבי שומרון מצד אחד, שקד מצד שני.
<יוסי דגן: אלה יישובים שלא קרובים למרכז, אין שם המענה הנדרש, אין שם בתי חולים קרובים, אין שם כמעט רופאים.
<יוסי דגן: למשל בשקד, ביום שישי האחרון היתה החייאה.
<יוסי דגן: תחנת מד"א במקום עשתה החייאה לבן-אדם והצילה אותו.
<יוסי דגן: אם לא היתה תחנת מד"א - - -
<אסנת כתריאל: היא לא הצליחה להציל אותו.
<אסנת כתריאל: הוא נפטר בסוף השבוע הזה.
<אסנת כתריאל: אחרי כמה שעות הוא נפטר, אבל עשו את כל המאמצים.
<יוסי דגן: ביום שישי, כמו שתוקנתי, לצערי נודע לי עכשיו שלא הצליחו.
חיים כץ: למרות שמד"א עשתה החייאה והגיעה בזמן.
<יוסי דגן: מד"א עושה עבודה טובה, הם עושים עבודה מצוינת.
<יוסי דגן: יש מקרים רבים מאוד ביישובים האלה של טיפול, חלילה שלא לדבר על מצבי חירום של פיגועים.
<יוסי דגן: בשבי שומרון נרצחו בשנים האחרונות שני אנשים, גם באזור של צפון השומרון יש אירועי טרור: יש אבנים, יש בקת"בים, והתחנות של מד"א הן צורך קיומי-ביטחוני, ודווקא במקומות האלה שהם יישובי קצה אסור שייפגעו.
<יוסי דגן: אני חושב שאף אחד לא יכול להיפגע – אפשר לדבר על רשויות אחרות – בוודאי אצלנו, שני המקומות האלה, אנחנו מבקשים שיצאו מחוץ למשחק הזה.
מרדכי יוגב: שלמה ועקנין יודע לתכלל את כל יהודה ושומרון.
<שלמה ועקנין: אני קצין ביטחון של מועצת יש"ע.
<שלמה ועקנין: קודם כול, מעצם העובדה שלא דנים לא בחיוניות ולא בדחיפות ולא בייחודיות של השירותים שנדרשים ביהודה ושומרון, אני כבר רגוע בנקודה הזאת, שעל זה יש כבר הבנה משותפת.
<שלמה ועקנין: בכל מה שנוגע לבקשה, שהתקציבים יוסדרו עם שורה בתקציב.
<שלמה ועקנין: אני חושב שזו בקשה משותפת גם שלנו.
<שלמה ועקנין: המצחיק פה שהתקציב בסופו של דבר מובא באיזה שלב.
<שלמה ועקנין: אני לא איש התקציבים של יש"ע, אבל בסופו של דבר התקציב הזה מגיע כחלק מחבילה שלמה עד סוף השנה, ובסוף השנה מביאים אותו.
<שלמה ועקנין: מתי זה סוף השנה?
<שלמה ועקנין: לנו אין התנגדות שזה ירד מראש.
חיים כץ: לכם אין התנגדות בתור מה?
חיים כץ: אני רוצה להסביר לך.
חיים כץ: מה התפקיד שלך?
<שלמה ועקנין: קצין ביטחון של מועצת יש"ע.
חיים כץ: זה מה שאתה צריך לעשות.
חיים כץ: אנחנו פה בכנסת ישראל צריכים לתת שירותי מד"א ליש"ע, וזה לא עניינך, לא תקציב, לא כסף וכלום.
חיים כץ: עוד פעם, מה התפקיד שלך?
<שלמה ועקנין: אדוני היושב-ראש קיבלתי.
<שלמה ועקנין: אני אגיד לך יותר מזה - - -
חיים כץ: תעשה מה שאתה צריך לעשות.
חיים כץ: אנחנו צריכים לדאוג שתושבי יו"ש, הגולן וכל ארץ-ישראל יקבלו את השירותים.
חיים כץ: זה התפקיד שלנו בכנסת.
חיים כץ: אתה לא צריך להתעסק, לא בתקציב, לא בסוף השנה ולא באמצע השנה, זה לא צריך להיות מעניינך.
<שלמה ועקנין: אם כך, שחררת אותי גם מהנקודה השנייה.
<שלמה ועקנין: הכול ברור ונהיר.
<שלמה ועקנין: מבחינת ההיבט המרכזי שאנחנו צריכים להביא בחשבון פה, שאנחנו נדרשים לפתרונות מיידיים שמד"א יודע לתת, אבל הוא צריך לתת אותם מעבר למפתחות המקובלים במקומות רגועים יותר, שקטים יותר, שלווים יותר.
חיים כץ: עוד פעם אליך.
חיים כץ: אלי, תקשיב.
חיים כץ: עשינו מספר לא מועט של ישיבות בנושא מד"א ובכל פעם באת אלינו בצרכים אמיתיים אחרים.
חיים כץ: פעם זה מחיר מנות הדם, פעם זה ההיסעים, פעם זה האגרות, פעם זה הכביסה של הבגדים.
חיים כץ: כל פעם משהו אחר.
חיים כץ: אני חושב שאתה צריך לבוא – ועשינו כבר את הסדק בקיר וגמרנו את החלק הארי של העניין – ולשים את כל הבעיות של מד"א בפני הוועדה בצורה מסודרת.
חיים כץ: ואחת ולתמיד, כמו שהכנסנו תקציב לבסיס התקציב לבנק מח עצם ולבנק דם טבורי, צריך להכניס לבסיס התקציב – יש לנו עכשיו ילד חדש מהאוצר, חצי שנה, הוא ילמד, בסדר – X אחוזים מהפעילות של מד"א.
חיים כץ: ואם יש X אחוזים, צריך להגדיל ולא להשתמש בכל מיני אזורים בארץ-ישראל כשוט.
חיים כץ: המגמה שלנו היא לעזור לך כמו שעשינו בעבר, ואני מקווה שלא נצטרך לעשות בעתיד, שנפתור את הבעיות, וזה גם טוב לך, כי אני לא יודע מי יהיה בוועדה בפעם הבאה, ואז תצטרך לחזור אחורה.
חיים כץ: צריך להכניס לבסיס התקציב סכום מוגדר שהוא די קרוב לפעילות שלך, לצרכים של מד"א, ואחר-כך את היתרה, כדרכך בקודש לך תעסוק בתרומות, קצת מתל-אביב, קצת מרמת גן.
חיים כץ: הפנייה שלנו אליך: אנחנו נפעל מול הגורמים השלטוניים, זה המשרדים.
חיים כץ: הפנייה שלנו אליך, כמו שאמרתי, שעד אמצע אוקטובר אתה לא עושה שום שינוי, אתה לא נוגע בשום יישוב, לא יישוב קצה, לא יישוב אחר, אנחנו נבקש ממשרד הבריאות נתונים על התקציבים, כשרואים מה הצרכים.
חיים כץ: יעבירו לנו לוועדה נתונים על התקציב, כמה צריך באמת, איך מגדילים, איך משפרים את יכולת הפעילות של מד"א והפסקת הצורך בגיוס תרומות.
חיים כץ: די, בואו לא נהיה מדינת שנור.
חיים כץ: אנחנו מדינה מספיק עשירה כדי לתפעל את המערכות שלנו ואנחנו יכולים למצוא לזה כסף.
חיים כץ: אנחנו עוברים אליך, אנחנו מחכים לתשובה שלך.
<אלי בין: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שלי קשה מאוד, אתה יודע מה תזרים המזומנים, ואתה מכיר את התקציב של מגן דוד אדום, מכיוון שקיימת פה מספיק דיונים.
<אלי בין: זה כמעט בלתי אפשרי מבחינתנו, אבל אני מכבד אותך.
<אלי בין: אני מכבד את הוועדה.
<אלי בין: יש לי ביטחון מלא שתעקבו אחרי העניין הזה.
<אלי בין: אני מכיר את האישיות שלך ואני יודע שזה יטופל.
<אלי בין: <
חיים כץ: באמצע אוקטובר נעשה דיון נוסף בעניין, ועד אז לא יהיו שינויים בהפעלת מערכת מד"א ביישובים בארץ-ישראל.
חיים כץ: יום רביעי בשבוע, י"ג בסיוון, ה-11 ביוני 2014 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון מס' 8), התשע"ב-2012, הצעת חוק ממשלתית.
חיים כץ: ההצעה השנייה של חבר הכנסת דוד צור, איציק שמולי, עמרם מצנע, פואד בן-אליעזר, משה מזרחי, איתן כבל, דב ליפמן היא הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון – העמדה לדין של נאשם לאחר סיום תקופת האשפוז, התשע"ג-2013.
חיים כץ: ההצעה השלישית היא הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון – חידוש הליכים), התשע"ד-2013 של חברי הכנסת דוד אזולאי, אברהם מיכאלי, יעקב מרגי, יצחק וקנין.
חיים כץ: אף פעם לא ידעתי איך כל כך הרבה חברי כנסת יושבים יחד ומגבשים הצעת חוק.
חיים כץ: פתאום לכולם נופל הרעיון וכולם באים, נרשמים והופכים למחוקקים גדולים.
חיים כץ: פגש אותי בדרך דוד אזולאי ואמר לי שהוא מבקש ממני למזג את הצעות החוק וכנראה גם אתה מבקש למזג את ההצעות.
דוד צור: אין לי התנגדות.
דוד צור: יש לי מה לומר לגבי ההצעה הממשלתית לעומת ההצעה שלי.
חיים כץ: זה כאשר נדון בהצעות.
חיים כץ: השאלה היא אם אתה מוכן למזג את ההצעות.
חיים כץ: אתה עומד בראש הקבוצה, אתה כתוב ראשון וגם דוד אזולאי כתוב ראשון.
עדי קול: גם ליפמן יודע על ההצעה הזאת.
<ענת מימון: לפי סעיף 84(ד).
<ענת מימון: יש לנו שתי הצעות שעברו קריאה טרומית ויש הצעה ממשלתית שעברה בקריאה ראשונה ואנחנו עושים מיזוג כאשר זה יהיה על בסיס הנוסח שאושר בקריאה הראשונה, כלומר על בסיס נוסח ההצעה הממשלתית.
<ענת מימון: לאחר ההצבעה זה עובר לוועדת הכנסת.
חיים כץ: בזה שאנחנו ממזגים, אנחנו לא יכולים לדון בזה?
<ענת מימון: אנחנו יכולים לדון בהנחה שהמיזוג יאושר.
חיים כץ: יש לנו כאן רוב של שניים.
חיים כץ: לך אין זכות הצבעה בוועדה.
חיים כץ: כמעט הבאתם נשיא אבל לא הצלחתם להביא לכאן נציג.
חיים כץ: מי בעד מיזוג שלושת הצעות החוק כפי שהציעו והסכימו המציעים?
חיים כץ: שני חברי כנסת שיש להם זכות הצבעה – ונוכחים כאן ארבעה חברי כנסת – הצביעו בעד אישור המיזוג.
חיים כץ: שתי הצעות החוק ימוזגו להצעת החוק הממשלתית ואנחנו נתחיל את הדיון בהצעת החוק הממשלתית.
דוד צור: ברשותך, אני חייב ללכת ולפני כן אני מבקש לומר משהו.
חיים כץ: עדי, תנהלי את הדיון.
דוד צור: הסכמה עקרונית שהייתה לי לעניין המיזוג, ואכן סיכמנו את העניין, אבל יש שתי סוגיות.
חיים כץ: כאשר נגיע אליהן, נדון בהן.
חיים כץ: (היו"ר עדי קול)
דוד צור: אני רוצה לתת את ההסתייגויות שלי ואני חייב ללכת.
דוד צור: הרציונל של החוק הוא שאנשים שאז לא היו בריאים בנפשם להבין את ההליכים ולהיות בפוקוס עת ההליכים מתנהלים, דקה אחרי שהוכרז שהם כן כשירים להבין את מה שקורה, מחלת הנפש שלהם התפוגגה, ואני לא אומר את זה בציניות כי חלקם אולי באמת היו אבל חלקם כנראה התחזו.
דוד צור: לכן הרציונל של החוק הוא שהם יועמדו לדין.
דוד צור: לעניין ה-רשאי או לעניין יועמדו לדין כפי שהנוסח שלי מדבר עליו, הייתי רוצה שהדיפולט יהיה בגלל העומסים שיש ליועץ המשפטי לממשלה, שאני מניח שהוא לא בוחן כל מקרה כזה לפרטיו.
דוד צור: לכן הרציונל של החוק שלי אומר שקודם כל הוא יועמד לדין.
דוד צור: בהנחה שתוגש בקשה לעיכוב הליכים או נימוקים אחרים, אז היועץ המשפטי ממילא נתונה לו הסמכות תמיד לבצע עיכוב הליכים.
<ענת מימון: בעניין הזה יש כלל מאוד עקרוני בסיסי במדיניות התביעה בהעמדה לדין והוא שבאמת יש שיקול דעת וכל מקרה נבחן לגופו על נסיבותיו ועל האינטרס הציבורי בהעמדה לדין.
<ענת מימון: מראש לקבוע שהיועץ המשפטי לממשלה חייב להעמיד לדין בכל מקרה בעצם תוך כדי שלילת שיקול הדעת שלו, זה משהו שהוא לא מקובל גם בהקשרים אחרים ובטח בהקשר שלנו.
דוד צור: אני מקבל את הערת הביניים של יושבת הראש שבעצם רצתה לומר לי שלא ניכנס לדברים האלה.
עדי קול: בוא לא ניכנס.
דוד צור: הטיעון השני הוא לעניין ההתיישנות.
דוד צור: כאן אני חושב שבאמת הממשלה חייבת להסכים עם העניין הזה.
דוד צור: כלומר, לתקופת ההתיישנות, בסופו של דבר אדם הלך לאלטרנטיבה טיפולית.
עדי קול: עברת לסעיף אחר?
דוד צור: אני לא נכנס לדיון אלא אני מציג את הנושא.
דוד צור: אחרי כן, עת יתקיים הדיון, אני גם אגיע אליו.
דוד צור: אני חייב לא לפספס את החוק השני שלי.
דוד צור: לעניין ההתיישנות, זה לא קיים בהצעה הממשלתית וזאת למעשה הצעת החוק הפרטית שלי.
דוד צור: אני מתנצל מראש.
דוד צור: שווה לשמוע את נפגעי העבירה כדי להבין על מה אנחנו מדברים ולראות שאלה מקרים קשים וכואבים ולא איזה אות תיאורטית.
עדי קול: אני רוצה לפתוח את הדיון.
<אילנה חג'ג': אני חברת ועד בארגון משפחות נרצחים ונרצחות.
<אילנה חג'ג': בני נרצח ב-29 לאוקטובר 2007 כשהוא רק בן 16 וחצי.
<אילנה חג'ג': הרוצח של בני כמובן יצא לא שפוי אבל בזמן המעשה הוא כן היה אחראי למעשיו, לפחות על פי בדיקה של הפסיכיאטר המחוזי.
<אילנה חג'ג': כמובן שהוא נשלח לאשפוז וכעבור שלוש וחצי שנים הוא התחיל להבין עסקת טיעון.
<אילנה חג'ג': כאשר התחילו לדבר אתו על עסקת טיעון, הוא כבר התחיל להבין מה זה הליך פלילי.
<אילנה חג'ג': הרוצח של בני היה מאושפז.
<אילנה חג'ג': הוא הואשם בהריגה.
<אילנה חג'ג': אני אמנם אומרת שזה רצח כי זה רצח אבל הוא הואשם בהריגה.
<אילנה חג'ג': לאחר מכן כאשר הוא הרגיש יותר טוב, הוא היה אמור לחזור לבית המשפט אבל מכיוון שהיועץ המשפטי לממשלה עיכב את ההליכים, התיק היה צריך לחזור ליועץ המשפטי לממשלה ושם התיק שלי נפל.
<אילנה חג'ג': התיק שלי הגיע ליועץ המשפטי לממשלה שהוא לא מכיר את התיק עד הסוף והוא לא ראה אותו.
<אילנה חג'ג': השופט שלח את הנאשם לבית החולים והשופט צריך לקבל אותו בחזרה.
<אילנה חג'ג': התיק לא אמור להגיע ליועץ המשפטי לממשלה.
<אילנה חג'ג': זה הליך מיותר ומלחיץ עבורנו כי אין מספיק זמן וצריך מהר מהר כדי שהוא לא ילך הביתה ואז אני אצטרך לעצור אותו.
<אילנה חג'ג': לכן אני חושבת שהדבר הזה להגיע ליועץ המשפטי לממשלה מיותר לחלוטין וכנראה גם היה חוסך ממני עוגמת נפש.
עדי קול: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס לפני ההקראה?
<ענת מימון: אנחנו מתחילים בנוסח של ההצעה הממשלתית ונעבור סעיף-סעיף ונדון בו.
<ענת מימון: הסעיף הראשון מבקש לתקן את סעיף 15 לחוק טיפול בחולי נפש.
<ענת מימון: סעיף 15 לחוק טיפול בחולי נפש הוא הסעיף שמאפשר לבית המשפט להוציא צו לפי סעיפים קטנים (א) ו-(ב) כאשר סעיף קטן (א) מדבר על הוצאת צו במקרה שבן אדם אינו כשיר בעת העמדה לדין לעמוד לדין וסעיף קן (ב) מדבר על מצב בו בן אדם לא מועמד לדין בגלל שהוא לא בר עונשין ובגלל שבעת ביצוע העבירה הוא לא היה כשיר ולכן אי אפשר להעמיד אותו לדין.
<עינת גדעוני: אולי לפני שניכנס לסעיפים עצמם, אפשר לומר כמה מלים כלליות.
עדי קול: שאלתי קודם אם עוד מישהו רוצה להתייחס לפני ההקראה.
<עינת גדעוני: אני אשמח לומר כמה מלים.
<עינת גדעוני: אני ממשרד המשפטים.
<עינת גדעוני: אנחנו מאוד שמחים שאנחנו בישיבת הפתיחה.
<עינת גדעוני: זאת הצעת חוק מאוד חשובה ואנחנו באמת ממתינים לה זמן רב.
<עינת גדעוני: אנחנו שמחים על כך שאנחנו בדיון הראשון.
<עינת גדעוני: אולי מבט כללי על הצעת החוק.
<עינת גדעוני: המטרה של החוק, הרקע לחוק והתכלית העיקרית שנועדה לקדם זה חיזוק ההגנה על הציבור מפני חולי נפש שביצעו עבירות ובפרט עבירות חמורות.
<עינת גדעוני: הצעת החוק נולדה כתוצאה ממחאה ציבורית עקב כך שחולי נפש שאושפזו בגין מעשים חמורים ביותר, בעיקר בעבירת רצח, שוחררו מאשפוז אחרי זמן קצר יחסית וחזרו לחברה ללא כל מגבלות או פיקוח וזה על פי המצב החוקי שנוהג כיום.
<עינת גדעוני: בעקבות כך הוקם צוות בין-משרדי בו ישבו בין היתר נציגים של הפרקליטות, של הסנגוריה, ייעוץ וחקיקה, משרד הבריאות, פסיכיאטרים והם יחד גיבשו את הצעת החוק.
<עינת גדעוני: לאחר מכן גם הוכנסו עוד הצעות ועוד תיקונים.
<עינת גדעוני: לפני שאני אומר מה הם עיקרי הצעת החוק, חשוב מאוד להדגיש שאין כאן ניסיון לשנות את כללי היסוד, את הנחות הבסיס ואת המסגרת המשפטית שחלים בנושא המורכב הזה של חוק טיפול בחולי נפש.
<עינת גדעוני: עדיין מי שאינו כשיר לעמוד לדין או שלא היה שפוי בשעת ביצוע המעשה, אי אפשר להעניש אותו ואי אפשר לייחס לו אשמה מוסרית.
<עינת גדעוני: לכן באמת לא ראוי, לא נכון וגם לא מטילים עליו עונש.
<עינת גדעוני: ניתן לטפל בו, צריך לטפל בו ובמהלך הדרך צריך לקחת בחשבון את האינטרס של ההגנה על הציבור, אם אלה החלטות לגבי הוצאה לחופשות או לשחרור.
<עינת גדעוני: המטרה של הצעת החוק כאמור היא לחזק את ההגנה על הציבור במסגרת המשפטית הקיימת ותוך המשך עם הנחות היסוד האמורות האלה.
<עינת גדעוני: ההצעה המרכזית של הצוות הבין-משרדי היא הקמת הוועדה המיוחדת, ועדה פסיכיאטרית מיוחדת שהיא תהיה מוסמכת לדון בנאשמים ברצח ובניסיון לרצח.
<עינת גדעוני: הוועדה תהיה בכירה, החברים בה יהיו בכירים יותר מחברי הוועדה הפסיכיאטרית הרגילה שקיימת כיום ומוצע להעניק לה סמכויות של פיקוח ובקרה אחרי נאשמים ברצח ובניסיון לרצח לאחר השחרור.