GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ישראל אבן זהב: זאת המידה הסטנדרטית.
<קריאה: זה אחיד.
<שמואל חיימוביץ': זה חלק מתקן.
אילן גילאון: איך זה נראה?
<שמואל חיימוביץ': מלבן ברוחב 80 ועומק של 120.
אילן גילאון: כל כיסא יכול להיכנס לתוכו?
<שמואל חיימוביץ': לא הכול.
אילן גילאון: כיסא ממונע יכול להיכנס?
<שמואל חיימוביץ': תלוי איזה ממונע.
אילן גילאון: אני מדבר על כיסא ממונע גדול כמו שיש לסימה.
<ישראל אבן זהב: נכנס.
<קריאה: יש רק תוצרת אחת של ברית המועצות לשעבר.
אילן גילאון: זה ברכבת של הטופולב.
אילן גילאון: לא כאן.
<אייל לב ארי: שלטים בקרון המתייחסים לשם התחנה הקרובה והתחנה הבאה יהיו כמפורט בפרט 1 בתוספת השמינית 1.
<אייל לב ארי: שם תחנת העצירה הקרובה יוצג בקצב מובן בתוך הקרון מיד לאחר עזיבת התחנה הקודמת וזמן סביר לפני עצירת הקרון בתחנה הבאה וככל הניתן באותו זמן של הכריזה הקולית.
<אייל לב ארי: אם כך, צריך לעשות גם כאן התאמה לעניין הקילומטר.
<קריאה: כאן זה חזותי.
<קריאה: זה רץ כל הזמן.
<קריאה: זה לא מפריע לציבור.
<אייל לב ארי: לחצן לקריאת חירום יצוין בסימלול המציין שזהו לחצן לקריאת חירום לפי הוראות חלק 4 לת"י, וימוקם במקום נגיש לאנשים הנעים בכיסא גלגלים, בגובה שבין 85 ל-120 סנטימטרים מרצפת הקרון, ויהיה מסומן בניגוד חזותי לסביבתו.
<שמואל חיימוביץ': יש כאן בעיה.
<שמואל חיימוביץ': לפי מה שכתוב כאן צריך להיות כתוב שהלחצן הוא לפי התקן.
<שמואל חיימוביץ': שיהיה ממש כתוב כך.
<קריאה: יצוין בסימלול.
<קריאה: הסמל יצוין.
<קריאה: לזאת הכוונה, אם אני מבין אותה.
<אייל לב ארי: סימלול.
<שמואל חיימוביץ': סימלול, נקודה.
<אייל לב ארי: זה יהיה כך: לחצן לקריאת חירום יצוין בסימלול המציין שזהו לחצן לקריאת חירום.
<אייל לב ארי: סימון הלחצן יהיה לפי הוראות התקן.
<אייל לב ארי: וימוקם במקום נגיש לאנשים הנעים בכיסא גלגלים, בגובה שבין 85 ל-120 סנטימטרים מרצפת הקרון, ויהיה מסומן בניגוד חזותי לסביבתו.
<אייל לב ארי: לא יודבקו מדבקות על חלונות הקרון באופן שיסתירו את הנראה מחוץ לקרון לאדם העומד או היושב בתוך הקרון.
<אייל לב ארי: לא יותקנו מסגרות לרוחב החלון באופן שיסתירו את הנראה מחוץ לקרון לאדם היושב בקרון.
<אייל לב ארי: הגענו לתקנה 26ג.
<ערן טמיר: אפשר לחזור להערה הקודמת של ראובן שאמרנו שנחזור אליה.
אילן גילאון: ראובן.
<אייל לב ארי: לסעיף 26ב(2).
<ראובן ברון: כתוב שם שהקולות מכיוון הדלתות יושמעו על פי התקן.
<ראובן ברון: רציתי לומר שהתקן לא דן בזה, לצערי, ולכן צריכים כאן להגדיר כפי שהיה בישיבה לפני שנה-שנתיים שעם פתיחת הדלתות לקליטת קהל יושמע קול למשך חצי דקה מכיוון הדלתות.
<קריאה: אתה מדבר על כריזה חיצונית או פנימית?
<קריאה: בתוך הקרון או החוצה?
<ראובן ברון: החוצה.
<קריאה: כלפי התחנה?
<ראובן ברון: מכיוון הדלת.
<ראובן ברון: זאת אותה צפצפה שמשמיעה את הקולות כדי שייזהרו מהדלת לפני שהיא נפתחת ונסגרת
<ראובן ברון: זה מה שאתם אמרתם.
אילן גילאון: מה מקובל היום?
אילן גילאון: חצי דקה זה בטוח הרבה זמן וזה בכלל לא הגיוני.
אילן גילאון: מה עכשיו מקובל?
<קריאה: אולי שלוש שניות.
אילן גילאון: שמודיע למי שמחוץ לקרון?
<שמואל חיימוביץ': כאילו בפנים.
אילן גילאון: אבל לא על זה הוא מדבר.
אילן גילאון: הוא רוצה בחוץ.
אילן גילאון: אם בחוץ, מה קורה אם אלה כמה קרונות ביחד?
אילן גילאון: כל אחד צריך להודיע?
<ראובן ברון: המטרה של הצפצוף הזה היא להודיע לאנשים שלא רואים כדי להתכוונן אל הדלת.
אילן גילאון: אני מבין, אבל מה קורה כאשר יש הצלבה בין שניים שמגיעים ועוצרים בתחנה?
אילן גילאון: כל אחד צריך להודיע את ההודעה שלו?
<ראובן ברון: זאת לא הודעה.
<ראובן ברון: זה צפצוף.
אילן גילאון: צפצוף בלבד.
<ראובן ברון: האיש מתכוונן אל הצפצוף הקרוב ביותר אליו.
אילן גילאון: אי אפשר חצי דקה.
אילן גילאון: זה המון זמן.
<שמואל חיימוביץ': יש סימן מאתר שאמור לאפשר לאנשים עם מוגבלות עירייה ועיוורים למצוא את הגישה לדלת.
<שמואל חיימוביץ': אם יש את זה, אפשר מראש להיערך ולעמוד בקרבת הסימן הזה.
<שמואל חיימוביץ': זה דבר אחד.
<שמואל חיימוביץ': דבר שני, יש מקום לכתוב כאן משהו שאומר שעל הרציף תסומן נקודת העצירה של קדמת הרכבת ותהיה חובה לעצור שם ולא במקום אחר.
<אבי רמות: אי אפשר.
<אבי רמות: הרכבת עוצרת תמיד באותו מקום.
<אבי רמות: על מה אתה מדבר?
<שמואל חיימוביץ': שזה יהיה כתוב.
<ישראל אבן זהב: אם היא עוצרת, אז מה הבעיה?
<ראובן ברון: אם אני לא טועה, הסימן המאתר נמצא ליד הדלת הקדמית.
<אלכס קרוסקין: על כל הדלתות שיש אליהן גישה.
<שמואל חיימוביץ': אנחנו מדברים מול מה שיש בתקנות.
אילן גילאון: איך זה עכשיו?
אילן גילאון: זה מעין דינג-דונג?
<אלכס קרוסקין: ברגע שהדלת נפתחת, זה לא דינג אלא זה רחש והוא גם צליל לא מאוד חזק כי זה לא נועד להפריע לאנשים.
<אלכס קרוסקין: זה צליל שהוא מסמן שהדלת נפתחת, הוא אורך כשלוש שניות והוא בפנים.
<אלכס קרוסקין: הוא לא מושמע בחוץ.
<אלכס קרוסקין: זה להזהיר את האנשים ליד הדלת שהדלת נפתחת.
<אלכס קרוסקין: אני מבין שאתם רוצים משהו שיכוון אנשים עם מוגבלויות ושהם יבינו שהדלת נפתחת.
<אלכס קרוסקין: זה לא זה ואני גם לא מכיר מערכת כזאת.
אילן גילאון: המערך עליו שמוליק דיברת.
<שמואל חיימוביץ': אבל יש לי בעיה כי כתוב כאן
<שמואל חיימוביץ': שזה היה רק במידה ולא יהיה סימון נוגד על הדלתות.
<שמואל חיימוביץ': לא בכל מקרה יהיה סימון.
<שמואל חיימוביץ': אגב, לא בטוח שחייב להיות בכל דלת.
<שמואל חיימוביץ': אם אתה מראש מכוון לדלת דרכה תיכנס, אז מה הבעיה?
אילן גילאון: כרגע מבחינת צלילים, מבחינה פונטית, אין שום דבר בחוץ.
אילן גילאון: אין כלום.
<ראובן ברון: אותו צפצוף רגיל.
אילן גילאון: אתה רוצה גם צפצוף ואתה אומר גם כמה זמן הוא יהיה.
<הרצל רבינאין: לא בחנו את זה ולכן אנחנו לא יודעים מה המשמעות של זה, לא תקציבית ולא טכנית, אם זה אפשרי בכלל ומה צריך לעשות.
<הרצל רבינאין: לא בחנו את זה.
<הרצל רבינאין: עכשיו צריך לחזור ולבחון את הנושא הזה ולהחזיר לוועדה.
אילן גילאון: מה שהוא אומר, אין לזה משמעות תקציבית אבל יש לזה משמעות.
אילן גילאון: כאשר אנחנו מנגישים, אנחנו מנגישים לאנשים עם מוגבלות וגם לאלה שאין להם מוגבלות.
אילן גילאון: תמיד תזכרו את זה.
<ערן טמיר: מה שראובן אומר, במיוחד לאור מה שסיטיפס אומרים שהם לא מכירים מערכת כזאת, הוא אומר שאנחנו צריכים לבחון אם יש מערכת כזאת בעולם כדי לראות מה המצב.
אילן גילאון: אם יש, אני לא בטוח שהיא נועדה לרכבות.
אילן גילאון: בא אדם עיוור, הוא יודע איפה זה נמצא וזה מאתר לו.
<שמואל חיימוביץ': הניסוח כרגע הוא מצוין כי אם הם לא יאתרו דבר כזה בעולם או לא יוכלו להפעיל את המערכת שלהם, יהיה סימן מאתר.
<שמואל חיימוביץ': כך כתוב עכשיו.
<ערן טמיר: אבל אין חובה לסימן מאתר.
<שמואל חיימוביץ': אם הם לא מוצאים פתרון – יש.
<שמואל חיימוביץ': כתוב "או".
<ערן טמיר: "או" זה אומר או.
<ערן טמיר: זאת אופציה.
אילן גילאון: סימן מאתר לא נותן לו תשובה.
<ערן טמיר: למה?
<ערן טמיר: סימן מאתר מכוון אותו.
<שמואל חיימוביץ': מה שכתוב כאן זה או שיהיה לזה צליל שונה בפתיחה וסגירת הדלת, או יהיה סימן מאתר.
<שמואל חיימוביץ': זה מה שכתוב.
<ערן טמיר: כתוב: דלת הקרון תאובחן מן הרגע שניגוד חזותי לפי חלק 6.
<שמואל חיימוביץ': חזותי, זה משהו אחר.
<ערן טמיר: אז כתוב: ואות שמע.
אילן גילאון: הצליל הוא שונה בפתיחת וסגירת הדלת?
<אלכס קרוסקין: כן.
<שמואל חיימוביץ': הסימן המאתר צריך להיות.
<ראובן ברון: בכל אופן, ניגוד חזותי הוא לא חלופה לצלילים האלה.
אילן גילאון: כן, אבל זה מצב לא אפשרי מהבחינה הזאת.
אילן גילאון: תרשום או סימן מאתר.
<שמואל חיימוביץ': החלופה היא לצליל.
<ערן טמיר: בלי קשר לניגוד החזותי.
<ערן טמיר: יש כאן קצת בלבול בניסוח.
<ערן טמיר: הניגוד החזותי הוא עניין אחר ואז או שיהיה צליל כמו הוא רוצה או סימן מאתר.
<ראובן ברון: עוד הערה קטנה.
<ראובן ברון: דובר כאן על הסימן המאתר.
<ראובן ברון: למעשה כאשר נגיע בהמשך ל-26ג, יש שם תיאור של הסימן המאתר.
<ראובן ברון: לכן או כאן יזכירו את 26ג או לעשות סדר בין שניהם.
אילן גילאון: הוא מדבר עכשיו על 26ג וכאשר נגיע לסעיף, נתייחס.
אילן גילאון: אני מאמין לו שזה מה שכתוב בסעיף 26ג.
אילן גילאון: ממשכים.
<אייל לב ארי: 26ג.
<אייל לב ארי: תחנת רכבת מקומית הדרך מן המדרכה הסמוכה לתחנת רכבת מקומית עד לרציף וממנו אל הכניסה לרכבת המקומית, תהיה דרך נגישה לפי ת"י 1918 חלק 2.
<אייל לב ארי: על תחנת רכבת מקומית שעל פניה קרקע יחולו הוראות התוספת החמישית לפי העניין, ועל תחנת רכבת מקומית תת קרקעית יחולו הוראות התוספת התשיעית, למעט פרט 9 בה, ככל שהוראות כאמור אינן סותרות פרק זה ואת הוראות חלק ח1 בתוספת השנייה לתקנות התכנון והבנייה.
<אייל לב ארי: נשאר לנו עניין עמדות בידוק ועניין מרכזי של רכבת קלה.
<הרצל רבינאין: לגבי עמדות בידוק, אם אני זוכר נכון, אלה עמדות בידוק ביטחוני.
<הרצל רבינאין: אנחנו ביקשנו שנעלה את זה לדיון בוועדה כדי שנציגי סיטיפס יתייחסו.
<אלכס קרוסקין: מבחינתנו אין בידוק ביטחוני.
<אלכס קרוסקין: אצלנו התחנות פתוחות.
<אלכס קרוסקין: אין בידוק ואין גידור והתחנות פתוחות לחלוטין.
<שמואל חיימוביץ': מה זה בידוק?
<שמואל חיימוביץ': אלה שמסתובבים?
<אלכס קרוסקין: גם כאלה וגם שערים.
<שמואל חיימוביץ': השערים הם לא בידוק.
<שמואל חיימוביץ': מדברים על משהו עתידי בתחנת רכבת.
<שמואל חיימוביץ': לדעתי זאת לא עמדת בידוק.
<שמואל חיימוביץ': אין עמדות בידוק היום.
<ערן טמיר: עמדת בידוק ביטחונית, שבודקים אותך.
<שמואל חיימוביץ': צריך להיות איזה וילון, איזו סגירה.
<ערן טמיר: יש הוראות לכך בתקנות נגישות השירות.
<אייל לב ארי: במתקן מרכזי יש להניח שתהיה עמדת בידוק.
<אייל לב ארי: אם למשל יהיה מתקן מרכזי או תת קרקעי, אז אני מניח שכן תהיה עמדת בידוק.
<הרצל רבינאין: מתקן מרכזי זאת תחנה מרכזית.
<הרצל רבינאין: היא מונגשת לפי התקנות.
<הרצל רבינאין: לרכבת מקומית אין מתקן מרכזי.
<שמואל חיימוביץ': תחנות מתחת לאדמה.
<אלכס קרוסקין: זה לא מתקן מרכזי.
<אלכס קרוסקין: זה מתקן.
<שמואל חיימוביץ': עם כל הכבוד, אלה שני מפלסים.
<אלכס קרוסקין: יש שם קו אחד שעובר.
<אלכס קרוסקין: איך אתה קורא לו מרכזי?
אילן גילאון: סליחה, על מה הדיון?
<אלכס קרוסקין: על הבידוק הביטחוני.
<אייל לב ארי: השאלה מה החלטת הוועדה ביחס לעמדות בידוק ככל שקיימות.
<שמואל חיימוביץ': אם יש עמדת בידוק בכניסה לסינמה או במקום אחר.
<קריאה: נאמץ את תקנות הנגישות.
אילן גילאון: נאמץ את תקנות הנגישות לעניין של הבידוק.
<אייל לב ארי: ברציף של תחנה יותקן סימן מאתר כמשמעו בתקנות התכנון ולפי ת"י 1918 חלק 6, לדלתות הנגישות ובניצב למסלול ההליכה עד קרבת דלתות הקרון.
<אייל לב ארי: מוסיפים כאן תקנה חדשה שתהיה ספציפית לגבי הרכבת המקומית.
<אייל לב ארי: 26ד.
<אייל לב ארי: השלמת הוראות טכניות על ידי המנהל בהיעדר הוראות טכניות מתאימות לביצוע התאמת נגישות שהחובה לבצעה נקבעה בתקנות אלה, רשאי המנהל כהגדרתו בפקודת מסילות הדרכים, בהיוועצות עם הנציב, לתת הוראות טכניות לביצועה, לשם הבטחת נגישות לאנשים עם מוגבלות.
<אייל לב ארי: הוראות טכניות של המנהל כאמור, יפורסמו במדור מיוחד למטרה זו באתר האינטרנט של משרד התחבורה ויימצאו במשרד התחבורה לעיון הציבור בעת שהם פתוחים לציבור.
<אייל לב ארי: תחילתן של ההוראות תהיה 120 ימים מיום פרסומן והמנהל יפרסם את תחולתן לפי שיקול דעתו.
<אלכס קרוסקין: אפשר להוסיף?
<אלכס קרוסקין: כמו שאמרנו, המערכת שלנו היא מאוד נגישה, הכי נגישה שאפשר, אבל בכל זאת בין השורות יש אילו אי התאמות מאוד קלות.
<אלכס קרוסקין: להרחיב טיפה את הסמכות של המנהל גם להחליט על אי התאמות.
<אלכס קרוסקין: אם תעיינו למשל בלחצן, שזה שמונה מילימטרים, מה קורה אם אנחנו אומרים שישה מילימטרים?
<אלכס קרוסקין: מחליפים את כל הלחצנים?
<אלכס קרוסקין: מחליפים את כל הדלתות?
<אלכס קרוסקין: אנחנו מבקשים כאן שתהיה גם למנהל סמכות להחליט על אי התאמות לגבי מערכת קיימת.
<אלכס קרוסקין: לגבי אי התאמות, היישום שלהן ולוח הזמנים.
אילן גילאון: במקרה הזה עליו אתה מדבר, אתה מכוסה לגמרי.
אילן גילאון: התקנות לא מחייבות.
<הרצל רבינאין: כאן כתוב בהיעדר הוראות טכניות מתאימות.
<אייל לב ארי: אם אין הוראות בתקנות או אין הוראות תקן ונדרשת בעצם השלמה עד שיהיו הוראות כאלה, מוסמך המנהל, בהתייעצות עם הנציב, להשלים את החסר.
<אייל לב ארי: הוא לא יכול מכוח ההוראות האלה לשנות הוראות שנקבעו בתקנות.
<אלכס קרוסקין: אני לא מבקש שישנה אבל שתהיה לו סמכות למשל להרחיב.
<שמואל חיימוביץ': כמו שעשינו בתקנות מקום קיים הבחנה שאם משהו קיים, יש דרישה קצת פחות מהרגיל.
<אייל לב ארי: אם כך, אנחנו צריכים ליצור טווחים.
<שמואל חיימוביץ': כן, אבל רק לגבי הקיים.
אילן גילאון: מה שכבר קיים.
<אלכס קרוסקין: אנחנו מבקשים שאת המנגנון הזה ניישם רק במערכת קיימת.
<שמואל חיימוביץ': אז צריך לכתוב את זה בתקנה ולא באמצעות המנהל.
<שמואל חיימוביץ': יהיו הוראות מסוימות לכך.
אילן גילאון: אני חושב שאפשר לכסות את זה.
אילן גילאון: הדוגמה שלי מצוינת.
אילן גילאון: יש לו בליטה של שישה מילימטרים ואנחנו דורשים שמונה מילימטרים.
אילן גילאון: הוא עשה את הדברים לפני שהחוק חל עליו.
<אייל לב ארי: זה אולי יכול להיכנס לסטייה או משהו כזה.
<שמואל חיימוביץ': אני בעד שתהיה אפשרות לטווח מסוים אבל קשה לי להגדיר אותו.
אילן גילאון: תגדיר באחוזים.
<שמואל חיימוביץ': על שמונה מילימטרים, זה טווח של 25 אחוזים.
<שמואל חיימוביץ': אם ייקחו את זה לסף כניסה לקרון, אני לא מסכים ל-25 אחוזים.
אילן גילאון: אנחנו עוסקים במקום שהוא בדרגה אחת הוא הבדל בין עבדות לחירות.
אילן גילאון: אמרת מבנה קיים וזיכרוני לא עוזר לי כרגע.
<שמואל חיימוביץ': במבנה קיים קבענו את הפרמטרים.
<שמואל חיימוביץ': ממש הגדרנו דברים מסוימים.
<שמואל חיימוביץ': למשל בשירותים לנכים היה פעם 140 על 170 ואמרנו שאם אתה מוצא בשטח שזה 136 על 166, תסמן וי ותלך הלאה אבל קבענו את הפרמטרים.
אילן גילאון: עכשיו אתה רוצה לקבוע כאן פרמטרים לכל דבר?
<שמואל חיימוביץ': תיאורטית, כן.
<שמואל חיימוביץ': הם צריכים להגיד איפה הם צריכים את זה ואז נשקול את זה ונכתוב את זה בתקנה.
<שמואל חיימוביץ': כתוב כאן חמש.
<שמואל חיימוביץ': אם היית אומר לי שאולי כתוב שש, הייתי ממליץ שיהיה כתוב חמש ונגמור עניין.
<אלכס קרוסקין: אבל אני לא יודע.
<אלכס קרוסקין: יכול להיות שאצלי בפועל זה ארבע וחצי.
<שמואל חיימוביץ': אני לא מדבר באוויר.
<שמואל חיימוביץ': תן לי דוגמאות, תן לי מקרים ואז אני אוכל להתייחס לזה.
אילן גילאון: אתם רוצים לבדוק?
אילן גילאון: אתם תהיו אלה שתקבעו את המצב.
<אלכס קרוסקין: את הסטנדרט.
אילן גילאון: את הסטנדרט.
אילן גילאון: לנו אין שום עניין לעשות כאן דברים בלתי הגיוניים ומיותרים.
<אלכס קרוסקין: איך אתה מציע את המכניזם?
אילן גילאון: שאתה תבדוק מה קורה.
<ערן טמיר: על התקנות האלה עובדים כבר הרבה מאוד זמן.
<ערן טמיר: חלק גדול מהעיכוב נבע כי משרד התחבורה, בצדק, רצה לעבוד מול החברות כדי לראות שלא מטילים עליהן משהו בעייתי.
אילן גילאון: שמוליק, חמש, זה יספיק לך?
<שמואל חיימוביץ': על מה?
אילן גילאון: על מה שהוא דיבר.
<שמואל חיימוביץ': אין בעיה.
<ערן טמיר: ממילא נותנים להם כך או אחרת תקופת היערכות.
<ערן טמיר: אם באמת יש איזה פספוס של משהו, ראשית, אפשר לבוא לתקן, ושנית, אפשר לחשוב על מנגנון של פטור, שזה מה שהוא מבקש.
<אלכס קרוסקין: אני לא מבקש פטור.
<אלכס קרוסקין: אני מבקש מנגנון.
<ערן טמיר: הקלה.
<ערן טמיר: לכן ישבנו, כדי שיראו שזה עומד מול הדרישות שלהם.
<ערן טמיר: או שיגידו קונקרטית מה לא עומד, או שמה נעשה, נתחיל כאשר יש תקופת היערכות.
אילן גילאון: הוא מעלה כאן שאלה עקרונית.
אילן גילאון: הבעיה שהוא מעלה כאן היא בעיה עקרונית.
אילן גילאון: כמו שקבענו בנושאים אחרים, מה קורה אם מישהו כבר ביצע ולא ביצע במדויק?
אילן גילאון: מה קורה אם הרמפה היא לא בדיוק לפי מה שאנחנו קבענו?
<ערן טמיר: אדוני היושב ראש, זה לא דומה כי כאשר אתה עושה תקנות של בניין קיים, אתה לא בדקת קודם את כל הבניינים הקיימים במדינת ישראל והתאמת אותם אחד לאחד.
<ערן טמיר: כאן יש לך זכיינים ספציפיים שמשרד התחבורה ישב אתם.
אילן גילאון: היה לי סיטיפס בכל מקום?
<ערן טמיר: הם ישבו אתם על הדברים האלה.
<ערן טמיר: ישבו אתם סעיף-סעיף.
<ערן טמיר: משרד האוצר אמר שישבו אתם על סעיף-סעיף.
<ערן טמיר: עכשיו הוא לא אומר שאני עכשיו יודע א', ב', ג', ד', הם לא בסדר, לא עומדים ועכשיו תשנו ותעשו טווחים אחרים אלא הוא אומר משהו עקרוני וכללי.
<ערן טמיר: אז עקרוני וכללי, קודם כל נגמור את התקנות, נעביר אותן, יש תקופת היערכות, יהיו דברים נוראיים – נשנה אבל למה עכשיו לעכב את התקנות בגלל זה?
<אלכס קרוסקין: אני לא מבקש לעכב.
אילן גילאון: צריך שיהיה מכניזם.
<ערן טמיר: מבחינה משפטית, זה מכניזם של פטור.
אילן גילאון: זה במפר, מה שאני אומר.
אילן גילאון: הוא צריך את זה.
<שמואל חיימוביץ': למה הוא צריך את זה?
<שמואל חיימוביץ': הוא לא בטוח שהוא צריך את זה.
אילן גילאון: הוא לא בטוח.
<אלכס קרוסקין: אני ראיתי למשל את הדרישות כאן לגבי הכפתור לפתיחת הדלת רק אתמול ואנחנו לא מבינים.
<שמואל חיימוביץ': איך זה יכול להיות?
<ערן טמיר: זה לא חדש.
<ערן טמיר: זה היה כל הזמן.
<ערן טמיר: כבר שנים.
<אלכס קרוסקין: לא.
<אלכס קרוסקין: הכפתור עם השמונה מילימטר?
<ערן טמיר: ודאי לא אתמול.
<אלכס קרוסקין: אלינו הוא הגיע אתמול.
<ערן טמיר: כבר לפחות חודשים, אם לא יותר.
<אלכס קרוסקין: יכול להיות אבל אלינו הוא הגיע אתמול.
<אלכס קרוסקין: להגיד לך אם אנחנו עומדים בשמונה מילימטרים או בשישה, אני כרגע לא יודע.
<ערן טמיר: אתם רוצים לתתת אפשרות שהנציב יחליט?
אילן גילאון: אני רוצה עכשיו לקבוע את המספר המינימלי.
<ערן טמיר: הוא לא מדבר ספציפית על הכפתור.
<ערן טמיר: אם הוא היה מדבר ספציפית על הכפתור, בסדר.
<ערן טמיר: אתה מדבר ספציפית רק על הכפתור?
<ערן טמיר: הוא רוצה משהו כללי.
אילן גילאון: אני לא מבין משהו אחד.
אילן גילאון: כאשר הדיון הזה התקיים וכאשר התקנות האלה נקבעו, אתם לא ישבתם בשיחה משותפת כדי להבין מה אפשר, מה יש ומה לא?
<ערן טמיר: הייתה יותר משיחה משותפת.
<אלכס קרוסקין: על רוב הדברים כן, אבל יש כאן דברים חדשים שלא ישבנו עליהם.
אילן גילאון: אם יהיו דברים חדשים, נעשה תיקוני חקיקה.
אילן גילאון: במבחן הסבירות לא נראה לי שיהיו דברים חדשים, אבל נראה.
<ערן טמיר: אנחנו מוכנים לגבי הכפתור, לכתוב שש במקום שמונה.
אילן גילאון: צריכה להיות פרשנות הגיונית.
אילן גילאון: לא יכולה להיות פרשנות בלתי הגיונית.
<ערן טמיר: אדוני היושב ראש, אם במקום שמונה נכתוב שש, זה מה שיפתור את הבעיה, זה בסדר.
<ערן טמיר: הוא מדבר על משהו עקרוני יותר.
אילן גילאון: הם רוצים להיות סופר זהירים.
<שי אייזנברג: אנחנו מבקשים שיהיה מנגנון.
<שי אייזנברג: נניח שיש אי אילו פערים קטנים.
<שי אייזנברג: אנחנו לא מבקשים פטור.
<שי אייזנברג: אנחנו מבקשים את המנגנון שהמנהל, לפי פקודת מסילות הברזל בהיוועצות עם הנציב, כמו שכתוב באותה תקנה, יחליט לגבי הפער הזה מה אנחנו עושים, מתי אנחנו עושים, מה לוח הזמנים.
<ערן טמיר: משפטית זה לא אפשרי.
<ערן טמיר: אין מכוח החוק את האפשרות הזאת.
<ערן טמיר: מה שכתוב כאן זה פירוט של מה שכתוב בחוק.
<ערן טמיר: אין הסמכה.
<ערן טמיר: מה שאתה מבקש, זה בעצם מסלול חריגים למה שקבוע בתקנות אבל משפטית זה בלתי אפשרי.
<אייל לב ארי: אם אתה יכול להחריג את כל המערכת, בוודאי שאתה גם יכול להחריג - - -
<ערן טמיר: אני לא מחריג.
<אייל לב ארי: במצב של לקונה.
<ערן טמיר: ההוראות מפרטות איך עושים את זה.
<אייל לב ארי: במצב של חוסר שנוצר בעצם פער בין הדרישה לבין היישום הטכני.
אילן גילאון: אתה לא בטוח שזאת סיטואציה שקיימת במציאות.
<שי אייזנברג: אנחנו יודעים על דבר אחד.
<אלכס קרוסקין: אני כבר יודע שהיא קיימת.
אילן גילאון: כי ישבתם.
<אלכס קרוסקין: ציינו קודם פער אחד שאנחנו יודעים עליו.
אילן גילאון: אתה מדבר על הכפתור?
<אלכס קרוסקין: לא, לא על הכפתור.
<אלכס קרוסקין: מדברים על הכריזה החוצה, נושא עליו דיברנו קודם.
אילן גילאון: את זה פתרנו.
<קריאה: לא פתרנו.
אילן גילאון: פתרנו.
<ישראל אבן זהב: הכריזה החוצה צריכה להיות בכל מקרה כי זה צריך להישמע בחוץ כאשר הדלת נפתחת.
<ישראל אבן זהב: הרמקול צריך להיות שם בכל מקרה.
אילן גילאון: בכל מקרה, בעניין הכפתור כי זה בא כדוגמה, מה המינימום שהוא צריך?
<שמואל חיימוביץ': שהם יגידו מה הם רוצים במקום מה שכתוב.
אילן גילאון: שיהיה כתוב בסעיף כי כנראה שיש בעיה.
אילן גילאון: תכתוב שישה מילימטר.
<אייל לב ארי: לחצן הפעלה 0.6 סנטימטרים.
אילן גילאון: 0.6 סנטימטר.
<שמואל חיימוביץ': שישה מילימטרים.
<שמואל חיימוביץ': 0.6 סנטימטר.
<אייל לב ארי: על איזה תקנה אתה מדבר?
<הרצל רבינאין: תקנה 26ב.
<אייל לב ארי: בעמוד 2 למטה, לחצן ההפעלה?
<הרצל רבינאין: לחצן ההפעלה לפתיחת דלת הקרון תסומן בניגוד חזותי.
<הרצל רבינאין: גובה התבליט לא יפחת מ-0.6 במקום 0.8.
<אייל לב ארי: 0.6 סנטימטר?
אילן גילאון: סיטיפס, יש לכם הישג בלתי רגיל, השגתם שני מילימטרים.
אילן גילאון: זה יכול להיות קריטי.
<אייל לב ארי: 0.6 סנטימטר.
<אלכס קרוסקין: בסעיף הזה כתבתם גם, לגבי הסיפא של הסעיף, ככל שבתחנה עובר יותר מקו אחד, יצוין יעד הרכבת באופן קולי וחזותי בעת עצירת הרכבת.
<אלכס קרוסקין: כאן מדובר על הקרון.
<אלכס קרוסקין: כלומר, לגבינו זה לא רלוונטי כי אנחנו קו אחד אבל כדי שלא תגבילו את הקווים האחרים, כדאי לתת כאן אופציה לעשות את זה לא רק בקרון אלא אפשר לעשות את זה בתחנה.
<אלכס קרוסקין: בדיוק אותה פעילות, אבל שזה יבוא מהתחנה.
<אלכס קרוסקין: אלה מערכות יותר פשוטות.
<אלכס קרוסקין: כלומר, כרגע זה לא רלוונטי ולא משנה מה ייכתב כאן, אבל בעוד שלוש-ארבע שנים יהיה עוד קו ואפשר להתקין מערכת בתחנה שתעשה בדיוק אותו הדבר.
<אלכס קרוסקין: צריכה להיות גמישות.
<אבי רמות: תרשו לי להוסיף עוד משפט אחד מבחינת הטכנולוגיות שקיימות היום.
<אבי רמות: יותר ויותר מקובל שהתחנה היא התחנה ומזהה את הרכבת.
<אבי רמות: אני חושב שלא צריך להיות הבדל.
אילן גילאון: או כך או כך.
אילן גילאון: הם אוספים את כל האפשרויות.
<אייל לב ארי: תיקון התוספת השנייה בתוספת השנייה לתקנות העיקריות – בכותרת המשנה, במקום "ו-21(1) ו-(7), יבוא "21(1) ו-7) ו-26ב(18)".
<אייל לב ארי: ברישא לפני פרט 1, אחרי "בקרונות רכבת" יבוא "רכבת ובקרונות רכבת מקומית".
<אייל לב ארי: בפרט 3, במקום "או קרון רכבת" יבוא "קרון רכבת או קרון רכבת מקומית".
<אייל לב ארי: בפרט 4 - ברישה, במקום "שילוט נוסף באוטובוס" יבוא "שילוט נוסף באוטובוס וברכבת מקומית".
<אייל לב ארי: בפרט 5, בפרט משנה ב, במקום "20 ס"מ" יבוא "15 ס"מ".
<אבי רמות: מה זה?
<אייל לב ארי: אלה תיקונים שלכם.
<אבי רמות: אתה מדבר על המדבקות הצהובות?
<אייל לב ארי: שילוט.
<אייל לב ארי: שילוט בסככות.
<אבי רמות: אני מבקש להוריד לגמרי מדבקות צהובות מרכבת קלה.
<אבי רמות: אמרתי את זה שלוש פעמים וארבע פעמים בדיונים פנימיים.
<אבי רמות: אמרתם כן, אבל זה נשאר.
<אבי רמות: אני מבקש להוריד לחלוטין את השילוט הצהוב מרכבת קלה.
<אבי רמות: זה לא רלוונטי.
<אבי רמות: יש שילוט דיגיטלי נגיש, יש את כל הנגישות שבעולם ולא צריך לשים את השלטים הצהובים האלה.
<שמואל חיימוביץ': ראובן, מה אתה אומר?
אילן גילאון: אני אומר שזה מזכיר אסוציאציות לא טובות.
<ראובן ברון: יש קו אחד ובאמת לא צריך.
<אבי רמות: גם אם יהיו עוד קווים, לא צריך.
<ראובן ברון: בכל מקרה, להפנות לתקן ולא למה שכתוב כאן כי זה כבר ישן.
<אבי רמות: אם אנחנו מורידים את זה, אין מה להפנות לתקן.
<שמואל חיימוביץ': איפה אתה מביא מידע לידיעת הנוסעים?
<קריאה: יש לך את הדיגיטלי.
אילן גילאון: אבי, אתה לא מדבר על הסככה, נכון?
<אבי רמות: על סככה.
<שמואל חיימוביץ': איזה סעיף כאן בתקנות מתייחס לנגישות שילוט בתחנה דיגיטלית?
<אבי רמות: אין.
אילן גילאון: אתם רוצים להוריד את זה לגמרי?
<שמואל חיימוביץ': אם אתה רוצה להוריד את הצהוב, תשים משהו אחר.
<אבי רמות: בבקשה.
<אבי רמות: יהיה שילוט אלקטרוני נגיש.
<אבי רמות: מה הסיפור?
<שמואל חיימוביץ': לפי מה?
<שמואל חיימוביץ': לפי חלק 4?
אילן גילאון: אבי, שאלת תם.
אילן גילאון: מה הבעיה בצהוב הזה, חוץ מזה שזה בית"ר ירושלים?
אילן גילאון: מה הבעיה עם זה?
<אבי רמות: אלה תחנות מאוד אלגנטיות, אלה סככות באמת יפות ואין צורך.
<אבי רמות: זה מיותר.
<אבי רמות: זה באמת מיותר.
<אבי רמות: תאמין לי שזאת סככה כל כך נגישה.
אילן גילאון: אצלי נגישות היא לפני אסתטיקה.
<שמואל חיימוביץ': יש הסכמה שזה יהיה דיגיטלי לפי התקן.
<אבי רמות: לפי התקן דיגיטלי.
אילן גילאון: אני לא יודע מה זה, אבל בסדר.
<אבי רמות: בשבוע הבא אנחנו במכון התקנים כדי לבדוק שזה יהיה בסדר.
<שמואל חיימוביץ': בסדר.
<שמואל חיימוביץ': לפי התקן.
<אייל לב ארי: מה אתם מציעים?
<ערן טמיר: אני מציע כן להשאיר את זה והאלטרנטיבה היא שיהיה שילוט דיגיטלי.
<אבי רמות: אני מתנגד.
<ערן טמיר: תוריד את זה ותחייב את כולם שיהיה דיגיטלי לפי התקן.
<אבי רמות: לא את כולם.
<ערן טמיר: בתחנות.
<אבי רמות: דיברתי על תחנות הרכבת הקלה.
אילן גילאון: תרשום על פי התקן.
<אייל לב ארי: אני לא הבנתי מה הנוסח שאתם מבקשים.
אילן גילאון: השלטים הצהובים ירדו.
<ערן טמיר: מה שאבי אומר, ויש הסכמה, זה שבמקום מה שכתוב כאן על העשרים סנטימטרים וכולי, לגבי פרט 5 בתוספת השנייה, שילוט התחנה, בתחנה של רכבת קלה יהיה שילוט דיגיטלי.
<אבי רמות: לא.
<אבי רמות: אני רוצה שילוט לפי התקן.
<קריאה: נשאיר את הצהוב ואם בעתיד נחשוב שצריך לשנות את זה, נשנה.
<קריאה: נשאיר את הצהוב.
<אבי רמות: אתה לא צריך.
<אבי רמות: תפנה לתקן ובתקן יש את הכול.
<קריאה: חברים, החלטה שלי, אני מעדיף שיהיה הצהוב.
<אייל לב ארי: פסקה (5) נשארת או יורדת?
<אייל לב ארי: במקום 20 יהיה 15, נשאר?
<ישראל אבן זהב: בסוף הסעיף אתה כותב שהכתב יהיה בניגוד וכולי.
<ערן טמיר: זה ירד.
<שמואל חיימוביץ': אתה הולך להקריא את הסעיף.
<שמואל חיימוביץ': עוד לא קראת אותו.
אילן גילאון: הוא קרא.
אילן גילאון: בחלק התחתון של המדבקה.
<אייל לב ארי: במקום 20 סנטימטרים יבוא 15 סנטימטרים.
<אייל לב ארי: יש הערה למטה המדברת על כך שבכנסת ה-18 קיבלה הוועדה החלטה לגבי נושא מיקום השילוט, לגבי הגובה והמיקום.
<שמואל חיימוביץ': וזה לא נמצא כאן.
<אייל לב ארי: זה לא נמצא.
<אייל לב ארי: עכשיו הוועדה תחליט האם היא מקבלת את התיקון שהוצע מחדש על ידי משרד התחבורה או הוא רוצה להיצמד להחלטה הקודמת שלה בכנסת הקודמת.
<שמואל חיימוביץ': הוא לא הציע מיקום אלא רק שינה את הגודל.
אילן גילאון: גם הגובה.
אילן גילאון: אני לא יודע מה הדרמה.
אילן גילאון: ראובן, מה אתה אומר?
<ראובן ברון: אני הצעתי קודם למחוק כאן את כל הדברים האלה ולכתוב שהשילוט בתחנה יהיה כמתואר בחלק 4 לתקן כי שם כתובות מידות עוד יותר טובות מאשר כאן, עליהן תעברו ב-23 לחודש.
<הרצל רבינאין: אנחנו עדיין במדבקות הצהובות?
<ראובן ברון: מופיע שם המדבקות הצהובות, קטנות יותר, פשוטות יותר.
אילן גילאון: וזולות יותר.
<ראובן ברון: זה זול יותר, בלי יעד נסיעה.
<ראובן ברון: מה שרציתם.
<ראובן ברון: יש שם חלופה להשמעה קולית של המספר.
<שמואל חיימוביץ': אז תוכלו לעשות את הפיילוט כמו שצריך.
<הרצל רבינאין: מעלים הערות שיכולנו לדון בהן לפני שנה.
<הרצל רבינאין: עכשיו רוצים שנגיד אם זה בסדר לפי התקן או לא.
אילן גילאון: לפי התקן, זה תמיד בסדר.
<שמואל חיימוביץ': אתם ביקשתם לעשות פיילוט.
<שמואל חיימוביץ': אנחנו אמרנו לכם שאפשר לעשות פיילוט בתנאי.
<שמואל חיימוביץ': כאן זה כתוב כי ברגע שאתה משנה כאן, זה יחול גם על האוטובוסים.
<שמואל חיימוביץ': אתה אומר שבסוף השנה כבר יהיה בסדר והתקנות יהיו בסדר.
<שמואל חיימוביץ': זאת ההזדמנות שלך, תקן אתה.
<שמואל חיימוביץ': זה לטובתכם ואנחנו מוותרים לכם.
אילן גילאון: אני לא מבין מה יכולה להיות הבעיה למשרד התחבורה עם התקן הישראלי.
<שמואל חיימוביץ': זאת הזדמנות להעביר את זה.
אילן גילאון: ישראל היא מדינה ויש לה תקנים שאנשים מנסים לחבר אותם ולפעמים גם משרדים.
אילן גילאון: מה יכול להיות רע?
אילן גילאון: אין לי מושג מה כתוב בפנים.
<הרצל רבינאין: ראובן יכול היה להעיר את ההערה הזאת גם לפני שנה.
<ראובן ברון: אלה תיקונים שעשיתי לפני שנה, אבל בינתיים הקטנו עוד יותר והורדנו את היעד.
<ראובן ברון: באמת הלכנו לכל מה שאתם רוצים, לכל מה שאבי רצה, ועשינו טסט שיצא בסדר.
<הרצל רבינאין: בוא נעשה משהו אחר.
<הרצל רבינאין: בוא ניתן סמכות לשר התחבורה.
<הרצל רבינאין: אתה מדבר על הרביזיה של התקן, נכון?