GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורית סטרוק: עכשיו, ברוך השם, היא במחלקת שיקום, יש לה עוד דרך ארוכה - -
יעקב מרגי: שכנעת אותנו שהחוק נחוץ.
אורית סטרוק: - - בתוך כלום, פחות מ-24 שעות, חוויתי את החוויה הזאת בעצמי.
אורית סטרוק: ואני לא רוצה שזה יקרה לאף אחד.
חיים כץ: האם יש פה נציגי משרד הבריאות?
חיים כץ: מה יש לכם להגיד?
<טל נשרי: אין - - -
חיים כץ: את מופתעת?
<טל נשרי: זה לא עניין של מופתעת.
חיים כץ: זה המקרה היחיד...
חיים כץ: אין דברים כאלה...
חיים כץ: אימא שלה היחידה בארץ.
שולי מועלם-רפאלי: אין לה אלא להצטער על כך, זה מה שהיא רצתה להגיד.
שולי מועלם-רפאלי: תאפשרו לה לדבר.
אורית סטרוק: אני לא נגדה חס ושלום.
<טל נשרי: אני מזדהה כמובן.
<טל נשרי: זה באמת מאוד מקומם.
<טל נשרי: שוב, אנחנו אומרים שלא מוכרות לנו תלונות, כי אם קורים דברים שלא מגיעים אלינו, אין לנו אפשרות לטפל בהם.
חיים כץ: כשמגיעים אליכם, אתם מטפלים?
<טל נשרי: אנחנו משתדלים.
חיים כץ: אני אספר לך סיפור.
חיים כץ: אם אתם מטפלים, אני אספר לך סיפור.
חיים כץ: אבא שלי נפל בבית הכנסת.
חיים כץ: הוא תחזק בית כנסת, מימן אותו, רצה להחליף מנורה, נפל.
חיים כץ: הוא נפל בבית הכנסת, הביאו אותו לבית החולים.
חיים כץ: עד אז הוא חי לבד, הוא גר לבד.
חיים כץ: אימא שלי נפטרה תשע שנים לפניו, הוא ניהל את הבית.
חיים כץ: הוא היה בבית החולים, למחרת באתי לבית החולים, אמר לי הרופא: אין לו אנרגיות, קח אותו לבית רבקה.
חיים כץ: אתה צריך להבין שהוא סיים את חייו.
חיים כץ: קח אותו לבית רבקה לשיקום.
חיים כץ: רוני גמזו – היה אחד כזה – היה מנכ"ל משרד הבריאות, הוא היה ד"ר.
חיים כץ: הוא אמר לי: חיים, אני חייב להיפגש אתך.
חיים כץ: אמרתי לו: זמנך עבר, אני עכשיו עסוק בגידול הורים.
חיים כץ: אני צריך לגדל את אבא שלי.
חיים כץ: אמר לי: איפה אתה?
חיים כץ: אני חייב להיפגש אתך.
חיים כץ: אמרתי לו: בוא לבלינסון.
חיים כץ: בא לבלינסון.
חיים כץ: התיישבנו ליד הרופא, הוא לא הכיר, לא אותי, לא אמרתי מי אני, והוא לא הכיר את רוני גמזו.
חיים כץ: הוא שותה את הקפה שלו ואנחנו יושבים ומחכים, ואני אומר לרוני גמזו: שב בשקט, אל תגיד כלום.
חיים כץ: הוא יושב, ד"ר רוני גמזו, הרופא גמר לשתות.
חיים כץ: ואני אומר לו: ד"ר, באנו בקשר לאברם כץ.
חיים כץ: הוא אמר לי: תשמע, אדוני, אמרתי לך אתמול, הוא כבר גמר את האנרגיות שלו, הטבע עושה את שלו, אתה צריך להבין.
חיים כץ: אמרתי לו: אני רוצה להציג לך את הנוכחים – אני חבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת הבריאות, וזה, ד"ר רוני גמזו, מנכ"ל משרד הבריאות.
חיים כץ: השאלה הבאה היתה: תשתו משהו?
יעקב מרגי: לא, הוא עשה בדיקת המוגלובין.
אורית סטרוק: אני רק יכולה להגיד לכם שמבית החולים הסיעודי התקשרו בבוקר לשאול למה לא באנו.
אורית סטרוק: אמרנו להם: הבנו שמגיע לה שיקום, עשינו כך וכך, והיא הגיעה לשיקום.
אורית סטרוק: אמרו: אנחנו כל כך שמחים לשמוע – הם הפסידו עלינו כמה עשרות אלפי שקלים – כל-כך שמחים לשמוע את זה.
אורית סטרוק: הרי אצלנו היא היתה גומרת את החיים שלה.
אמר לי: את רואה את זה.
אמר לי: איך את רואה?
אמר לי: התקן לגריאטריה הוא התקן הכי נמוך.
אמר לי: הוא 0.65 במקום 0.85.
אמר לי: הזקנים האלה שצריכים לקבל טיפול, אם אנחנו רוצים להאריך את החיים שלהם ולא לזרוק אותם לעת זיקנה, אתם במשרד הבריאות צריכים להעלות את התקינה במחלקות הגריאטריות ולעזור לזקנים האלה ואתם לא עושים את זה.
אמר לי: אז מה את אומרת: יש אפליה מבחינת גיל?
אמר לי: אתם יודעים שיש אפליה, רק שאתם לא עושים כלום, כי נוח לכם לא לעשות כלום, אז אתם לא עושים כלום.
<טלי שטיין: 80 זה לא זקן, זה מבוגר.
חיים כץ: ב-80 שולחים אותם למות מבחינתם, מבחינת גיל.
חיים כץ: את רוצה להגיד עוד משהו, נציגת משרד הבריאות?
חיים כץ: את לא רוצה להגיד, נעבור להקראה.
חיים כץ: אפילו חתמתי, מה שאני לא עושה.
חיים כץ: אני לא חותם על הצעות חוק, לא מצטרף.
חיים כץ: הנה, חתמתי.
<טל נשרי: אפשר להוסיף עוד משהו אחד?
חיים כץ: אמרת שאין לך מה להגיד.
חיים כץ: פרופ' להב.
חיים כץ: יש לך מה להגיד?
חיים כץ: תטפלו בעניין שאמרתי.
חיים כץ: רשמת את זה?
חיים כץ: תעלו את זה לדיון אצלכם, תני לי תשובות.
חיים כץ: יש לך את השם, גם את המחלקה, בליניסון, פנימית, פרופ' להב, אם לא רשמת.
<טל נשרי: אפשר משהו בעניין הצעת החוק?
<טל נשרי: בזמן שמערכת הבריאות מתמודדת באופן כללי עם תביעות ואנחנו נמצאים במערכת שעצמה מתמודדת באופן כללי בכל הקשר, היה חשוב לנו רק להבהיר לפרוטוקול – הרי התיקון הזה משווה את האפליה מחמת גיל לעילות האפליה האחרות, שהן עילת תביעה לפי חוק איסור אפליה במצרכים ושירותים.
<טל נשרי: מה שאני הולכת להגיד עכשיו זה אומנם מובן מאליו, אבל זה לא תמיד בא לידי ביטוי בבתי המשפט.
<טל נשרי: מה שחשוב לנו להגיד שהשגה על מדיניות של משרד הבריאות, האפיק המשפטי הנכון שלה, הוא כמובן בעתירה לבג"ץ או לבית המשפט לעניינים מינהליים, לפי ההקשר, זאת אומרת, ברגע שמשרד הבריאות או גוף ממשלתי אחר קובע למשל איזה הסדר של טיפולי שיניים חינם לילדים עד גיל 12, המטרה בתיקון הזה היא לא להתחיל לאפשר תביעות נזיקיות, שהטריגר של תביעות ללא הוכחת נזק - - -
חיים כץ: אני חושב שזה רושם בפרוטוקול, הבהרת את זה כל-כך יפה, הלוואי שהיית מטפלת כך במה שאני אומר לך על פרופ' להב.
חיים כץ: כל מה שאמרת עכשיו, אמרת בקריאה הראשונה והכול רשום.
חיים כץ: בשביל מה צריך לחזור?
חיים כץ: בשביל מה להשחית את הזמן של הוועדה?
חיים כץ: כבר אמרת את זה.
<טל נשרי: רק לגבי סעיף ספציפי.
אורית סטרוק: לא לזה התכוונו.
חיים כץ: היא הבהירה את זה ואמרה את זה מילה במילה, ואם היא לא היתה חוזרת על זה, היה לה זמן לטפל בדברים האחרים.
אורית סטרוק: היא לא אשמה.
חיים כץ: אין לה זמן.
<יעל סלנט: הצעת חוק איסור הפליה מחמת גיל (תיקוני חקיקה), התשע"ד–2014
<טל נשרי: היא חלה גם לגבי מדיניות.
חיים כץ: אנחנו נעבור להצבעה כהכנה לקריאה השנייה והשלישית.
חיים כץ: את מחליפה את - - -
שולי מועלם-רפאלי: את יוני.
חיים כץ: עליזה לביא, את יכולה להצביע במקום עדי קול.
חיים כץ: כל חברי הכנסת שנמצאים פה, והם שישה במספר, תומכים בהצעת החוק באישור להכנה לקריאה השנייה והשלישית.
חיים כץ: במהלך חודש יוני זה יעלה להצבעה במליאה, ואני מקווה שגם המליאה תאשר את זה.
חיים כץ: צהריים טובים, היום יום שני בשבוע, י"א בסיוון, ה-9 ליוני 2014.
חיים כץ: הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון – פיצויים בשל נזק שאינו ממוני ונגישות למידע מהמעסיק), התשע"ג-2013, של חברת הכנסת עליזה לביא, רינה פרנקל, בנימין בן-אליעזר, שולי מועלם-רפאלי ואחרים.
חיים כץ: הצעת החוק באה כהכנה לקריאה הראשונה.
<נעה בן שבת: דיברנו על שני דיונים, בדיון הקודם בעיקר דנו בהוראת סעיף 2 שהתייחסה לנושא המידע, אם אפשר למסור מידע לארגון שדרש את המידע, והאם לא למסור ובאיזה תנאים.
<נעה בן שבת: עלתה הצעה בדיון הקודם לפצל את אותו סעיף 2 להצעת חוק נפרדת, ולהמשיך לדון בו בנפרד, אבל כרגע להמשיך לדון בסעיפים 1 ו-3 שמונחים בנוסח שלפנינו.
<נעה בן שבת: אולי נצביע קודם על הפיצול.
<נעה בן שבת: לפי סעיף 79(ב).
עליזה לביא: אנחנו רוצים בעצם סעיף אחד שעוסק בפיצוי בגין נזק שאינו ממוני בסעיף 3 להצעה, שעוסק שמניעת אי-ההתנגדות לעובדת.
חיים כץ: בסדר אנחנו נפצל את שניהם.
<נעה בן שבת: סעיף 79(ב) גם טעון אישור הכנסת הפיצול הזה, והוועדה צריכה להחליט על כך.
חיים כץ: אני מצביע לסעיף 79(ב) על הפיצול.
חיים כץ: בעד סעיף 79(ב) על הפיצול – רוב
חיים כץ: את מחליפה את אילן גילאון, ואת בעד הפיצול.
חיים כץ: כל חברי הכנסת והם 6 במספר אישרו את הפיצול.
חיים כץ: עכשיו נדון על מה שנותר.
חיים כץ: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה תני לנו סקירה מה אנחנו מדברים.
עליזה לביא: אדוני, תודה לך על הדיון, אני שמחה הוועדה מתכנסת היום לדון בהצעת החוק החשובה.
עליזה לביא: אני מבינה יותר ויותר את המושג שצריך לעזור לכולנו, לכל מי שמוגבל, לא פשוט, ולא במעט מקומות אין נגישות, והם מאוד מגבילים.
יעקב מרגי: זה גם תפקידה של הוועדה.
עליזה לביא: תפקידי בהחלט בוועדה הזאת לבוא ולראות שצריכים לעזור בכלל, אף אחד לא יודע מתי הוא הזדקק, וכולנו צריכים לעזור תמיד לכולם, ולאפשר ולהנגיש.
עליזה לביא: הצעת החוק החשובה הזאת, דנו בה, כמו שעורך דין נעה דיברה והציגה.
עליזה לביא: הצעה שמבקשת לחזק, להבטיח שימוש אפקטיבי בחוק שכר שווה לעובדת ולעובד במקרים של אפליה בשכר.
עליזה לביא: הנושא של פערי השכר מאוד קשה ומקובע בחברה בישראל.
עליזה לביא: פערים גדלים 30% ואף יותר בין גברים לבין נשים באותו מקום עבודה, עם אותה השכלה, עם אותו נסיון, באותו מיצוב, ובאותו תפקיד.
עליזה לביא: ומתוך ההבנה שהחוקים אמנם חלקם קיימים, אבל למעשה אנחנו רואים שהם לא מטפלים בסוגיות הללו, אנחנו מבקשים לבוא ולדבר עם המעסיקים על הסוגיה הזאת, לשים את הנושא הזה על סדר היום, על כך שבעצם אפליה היא לא טובה, היא לא נכונה, היא לא ראויה.
עליזה לביא: אנחנו חייבים כולנו להתגייס לעצור אותה.
עליזה לביא: אבל גם על העובדים ועל העובדות שיממשו את הזכויות שלהם, שיבינו איפה הם עובדים.
חיים כץ: על העובדות, אנחנו לא מדברים על העובדים.
חיים כץ: <עליזה לביא:> נכון, ברגע שאנחנו בעצם נאפשר את החוק הזה, זה יחול גם על עובדים, כמו שאתה יודע.
חיים כץ: כן, יש גם עובדים זכרים - - -
חיים כץ: שמופלים לרעה מול נשים.
עליזה לביא: נכון, אבל המבנה שיינתן עכשיו לאוו דווקא כלפי נשים, אלא גם כלפי אותם גברים אחרים שנמצאים בתפקידים דומים, ואין להם למעשה יכולת להשוות, לדבר, לראות, להתמודד.
עליזה לביא: הצעת החוק הזאת היא לא הצעה של נשים, היא בעצם הצעה שבאה לדבר על קבוצה שמופלה הרבה מאוד שנים, וכשאתה מתבונן על מערכת החוקים במדינת ישראל, לכאורה, לא היינו צריכים להיות היום במציאות הזאת, לא היינו צריכים להיות בה.
עליזה לביא: ב-56' מחוקקת גולדה את חוק עבודת נשים, ועוד ועוד חוקים, אדוני בעצמו שותף לעוד ועוד חוקים שבאו כדי לתקן את העיוותים הללו, והעיוותים הללו לא מתוקנים.
עליזה לביא: מידע שניתן לנו כל הזמן גם על ידי נתונים סטטיסטיים וגם על ידי עדויות גם אצלי בוועדה, גם אצלך בוועדה.
עליזה לביא: ה-OECD כנס הנשים הגדול שהיה מלפני חודש ניתנו שם נתונים.
עליזה לביא: מדינת ישראל במקום לא טוב, אדוני, במקום גרוע.
עליזה לביא: לכן החוק הזה באמת בא ומתקן ויאפשר עוד כלי להתמודדות עם הסוגיה.
עליזה לביא: ועוד דבר שאני שמחה לשתף אותך, זה שבאמת ישבנו גם עם המעסיקים, ישבתי באופן אישי עם המעסיקים כדי לראות איך אנחנו מתמודדים, לא אנחנו ואתם, או אנחנו נגדכם.
עליזה לביא: כשמדברים על דברים אדוני, הדברים נראים אחרת, כי גם למעסיקים יש בנות, ויש נשים.
עליזה לביא: וכשאתה רואה את הנושא הזה מהזווית הזאת, אז באמת אני חושבת שהחוק הזה ייתן עוד כלי ועוד דרך להתמודד עם הפער הבלתי נתפס של השכר במדינת ישראל.
חיים כץ: כמי שמגיע מוועד העובדים של מפעל שיש בו אפליה, למען האמת יש בו אפליה לטובת נשים, כנראה שהכול שווה רק הפנסיה לנשים יוצאות יותר מוקדם, יש להן בונוסים, ויש להן אופציות מעבר לגברים.
חיים כץ: אני בעד שיוויון, שיהיה לך ברור.
חיים כץ: למה נשים משחקות הטוב משלוש וגברים הטוב מחמש, ומקבלות את אותו כסף?
חיים כץ: בספורט, למה?
חיים כץ: הן באו ואמרו אנחנו צריכות לקבל אותו כסף, אמרו אתן צודקות.
חיים כץ: למה אנחנו צריכות לשחק חצי מהגברים, בוא נשחק את אותו משחק, קבל את אותו כסף, מי שמנצח מקבל את אותו סכום, למה נשים חצי?
חיים כץ: למה נשים צריכות לצאת לפנסיה בגיל 62, ועל כל שנה עודפת תקבל בונוס.
מיכל רוזין: מיעוט הנשים מקבלות את מה שאתה מדבר עליו, מיעוט של הנשים שמגיעות לצבור לפנסיה, ומגיעות לצאת לפנסיה בגיל שאתה - - -
חיים כץ: עצם היותה אישה מקנה לה קיצבת זיקנה חמש שנים לפני גבר.
מיכל רוזין: בסדר, אבל רוב הנשים כבר מגיל 50 לא מוצאות מקום עבודה.
עליזה לביא: מגיל 45.
מיכל רוזין: לא, לא כמו בשיעורים של נשים.
מיכל רוזין: רוב הנשים, אני עדיין מזכירה לך, בדורך ישבו בבית וגידלו ילדים, וטיפלו בהורים מתבגרים, ולא עבדו בצורה מסודרת וצברו פנסיה.
מיכל רוזין: ולכן לעשות את ההשוואה - שוויון זה לא השוואה אחד לאחד, שוויון הוא לקדם אוכלוסיות מסוימות שיגיעו לאותה רמה של שוויון.
מיכל רוזין: לא משכנעים אותו כל כך מהר, בספורט שיהיו איגודים חזקים לנשים, ושספורט נשים יושקע בו את אותו כסף שמושקע בספורט גברים, אז נדבר על אותם חוקים מדויקים.
עליזה לביא: כולל הפרסים.
עליזה לביא: אבל המרתון כאן מרתון, תסתכל מה קורה כשמסיים הראשון גבר, וכאשר מסיימת ראשונה אישה, מה הפערים בין הפרסים אדוני, ואני אתן לך - - -
חיים כץ: אני במקום הנשים לא הייתי רץ.
רינה פרנקל: היום לא כל המפעלים והמעסיקים כל כך מסודרים כמו של המעסיק שלך.
רינה פרנקל: ארגון העובדים, כן, לא כולם כאלה.
חיים כץ: אני יצרתי אפליה ולא נתתי להעלות את גיל הפרישה לנשים.
מיכל רוזין: אבל היא אפליה שיוצרת שוויון, היא אפליה נכונה.
חיים כץ: אני לא העליתי את גיל הפרישה.
מיכל רוזין: זו אפליה מתקנת.
חיים כץ: היא לא מתקנת.
חיים כץ: שם יש אפליה לטובת נשים, יש להן זכות ללדת שאין לנו, וזו זכות גדולה, את לא מבינה איזה זכות זאת.
מיכל רוזין: זאת זכות ועול.
חיים כץ: לא, זה לא עול, זה רק נחת.
מיכל רוזין: אני מוכנה לתרום לך את שלושת הניתוחים הקיסריים שלי, ונדבר על ענייני בריאות בנושא הזה בהזדמנות אחרת.
חיים כץ: ואני את כל ניתוחי הרגליים שעברתי בגלל הכדורגל...
מיכל רוזין: ההשוואה במקומה.
עליזה לביא: אדוני, אבל לא כל הנשים עובדות מהמקום שאתה בא ממנו.
עליזה לביא: המציאות הישראלית היא - - -
חיים כץ: נקריא את החוק.
<נעה בן שבת: הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון - פיצויים בשל נזק שאינו ממוני ונגישות למידע מהמעסיק), התשע"ד–2013.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים פה על אפשרות לפסוק פיצוי בעד נזק שאינו ממוני במסגרת התביעה בחוק שכר שווה, מבלי צורך להזדקק לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה כפי שנעשה בפסיקה.
<נעה בן שבת: אפשרות נוספת למנוע התנכלויות בגין הגשת תביעה לפי החוק הזה על ידי זה שאנחנו קובעים שהתנכלות כזאת תטופל בדרך שמטפלת התנכלות בחוק שוויון הזדמנויות בעבודה, זה אומר שיש לה גם השלכות - - - הפיצוי על נזק לממוני בגלל שהעילה לפי החוק הזה, חוק שכר שווה היא גם עילה שאפשר להגיש בגינה תובנה ייצוגית, גם הפיצוי הנזק לממוני הוא יהיה פיצוי שיהיה אפשר לפסוק באותה מסגרת.
חיים כץ: נעבור להצבעה.
חיים כץ: את מחליפה את אילן גילאון, את עדי קול, ואנחנו 5 חברי כנסת שיש להם פה זכות הצבעה, יש בנוסף עוד חברי כנסת שהיו שמחים להצביע לפחות במקרה הזה.
חיים כץ: בעד הצעת החוק – רוב
חיים כץ: מאשרים את הצעת החוק בהכנה לקריאה הראשונה, אני מקווה שתעבור במהרה במליאה, ותגיע להכנה לקריאה שנייה ושלישית.
חיים כץ: צהריים טובים, יום שני בשבוע, י"א בסיוון, ה-9 ביוני 2014.
חיים כץ: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 151) (דמי לידה לעובד שבת זוגו אינה מסוגלת לטפל בילד מחמת נכות או מחלה), התשע"ד-2013, של חברת הכנסת קארין אלהרר, חבר הכנסת חיים כץ, וקבוצת חברי כנסת.
חיים כץ: לפני שבועיים אנחנו דנו והעלנו דרישות, והביטוח הלאומי אמר שהוא יגיש תקנות, ואכן הם הגישו תקנות, והיועצת המשפטית וקרין אלהרר עברו על התקנות ואמרו שהן בסדר.
חיים כץ: אם כך אנחנו נצטרך לאשר את החוק.
חיים כץ: מתי התקנות יעברו לוועדה?
<מיכל מזוז: התקנות מובאות לדיון בפני - - -
<מיכל מזוז: אנחנו מזרזים את תהליך החקיקה כמה שיותר מהר, אני מקווה שתוך חודש ימים.
חיים כץ: מתי התקנות יעברו לוועדה, או שאנחנו נאשר את החוק - - -
<מיכל מזוז: אדוני, אני מקווה שתוך חודש ימים אני אוכל להביא את זה.
חיים כץ: ואת יודעת לחיות עם זה?
קארין אלהרר: אם באמת חודש זה חודש.
<מיכל מזוז: אנחנו עושים כל מאמץ, ואפילו יקרה לפני.
חיים כץ: מיכל מזוז מהלשכה המשפטית מתחייבת שתוך חודש התקנות יעברו לוועדה.
קארין אלהרר: הבהרה לפני, כתבתם בתקנות המוצעות בסעיף 22א1 שנקבעה לה דרגת אי כושר בשיעור של 100% או 74%, אז זה 74%.
<מיכל מזוז: זה אותו דבר, כי החוק מדבר על 60%, 65%, 74% או 100%.
קארין אלהרר: אז 74% זה הדרגה הגבוהה בכל מחיר.
<מיכל מזוז: זה אותו דבר.
<מיכל מזוז: ככל שיקבע בחוק, אנחנו נישאר עם הנוסח של דרגת אי-כושר בשיעור 100%, כך יישאר - - -
חיים כץ: נעבור להקראת הצעת החוק.
<ענת מימון: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 151) (תשלום מיוחד לבן זוגה של מבוטחת נכה), התשע"ד-2014.
<ענת מימון: תיקון סעיף 62 1.
<ענת מימון: בחוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב), התשנ"ה-1995, (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 62, בכותרת השוליים, אחרי המילים "תשלום מיוחד" יבוא "למבוטחת שנפטרה".
<ענת מימון: הוספת סעיף 62א 2.
<ענת מימון: אחרי סעיף 62 לחוק העיקרי יבוא: "תשלום מיוחד 62א.
<ענת מימון: אישה המבוטחת לפי סעיף 40 שנקבעה לה דרגת אי כ למבוטחת נכה" כושר בשיעור 100%, וניתן לה אישור רפואי בדבר חוסר מסוגלות לטפל בילדה, כמשמעו בסעיף 6(ז1)(1)(ב) לחוק עבודת נשים, ישולם בעד היילוד תשלום מיוחד לבן זוגה של האישה בגובה דמי לידה לפי סעיף 49(ה)(3), או תשלום מיוחד לאישה שהיא הורה עצמאי כהגדרתו בחוק סיוע למשפחות שבראשן עומד הורה עצמאי, התשנ"ב-1992, הכול לפי תנאים ושיעורים שייקבע השר באישור ועדת העבודה והרווחה".
<ענת מימון: תחילה 3.
<ענת מימון: תחילתו של חוק זה ביום תחילתן של תקנות לפי סעיף 62א בחוק העיקרי.
<ענת מימון: אני רק אסביר, שהתקנות כוללות שני סוגים של תשלומים.
חיים כץ: למה תחילתו של חוק זה ביום של התקנות?
<ענת מימון: כי רק ביום שיהיה התקנות, יהיה את ההסבר.
חיים כץ: אבל יהיה רטרו-אקטיבי, התקנות שהם ישלמו, יש להם אינסנטיב לא להגיש תקנות.
חיים כץ: תחילתו של חוק זה מיום פרסומו והתקנות יבואו, ואנשים יקבלו רטרו-אקטיבי, ככה הם יכולים לא להגיש שנתיים תקנות.
<מיכל מזוז: אדוני, אני רק רוצה לציין.
<מיכל מזוז: ראשית, אנחנו מקדמים את התהליך הזה.
חיים כץ: גברת, אני המחוקק וככה אני רוצה.
<מיכל מזוז: אני רק רוצה לציין משהו, שגם בתחילה של התקנות ביקשנו שזה יחול 3 חודשים אחרי הפרסום, היות וזה דורש מהמוסד לביטוח הלאומי הערכות חישובית.
חיים כץ: בסדר, אז ישלמו רטרו-אקטיבי.
חיים כץ: היא יכולה, לא פעם ראשונה שהיא יושבת פה.
חיים כץ: היום זה פעם שישית כבר.
חיים כץ: מיום פרסומו הם יגישו את התקנות, ישלמו רטרו-אקטיבי.
<ענת מימון: מיום הפרסום?
חיים כץ: מדוע את שואלת אותם?
חיים כץ: הם לא המחוקקים, הם יכולים מקסימום להסתייג ביום פרסומו.
חיים כץ: אנחנו נצביע, ואני מקווה שתוך חודש תביאי את התקנות.
חיים כץ: עכשיו יש לך אינסנטיב, את יודעת שזה משולם מהיום הראשון, ואנחנו נצביע על הצעת החוק בהכנה לקריאה השנייה והשלישית.
חיים כץ: את קארין מחליפה את עדי קול.
חיים כץ: כל חברי הכנסת שהם 4 במספר, אישרו את הצעת החוק בהכנה לקריאה השנייה והשלישית.
חיים כץ: אני מקווה שזה במהרה במליאה.
חיים כץ: הלוואי ולא נצטרך להשתמש בו.
חיים כץ: בוקר טוב, היום יום רביעי בשבוע, כ"ז בסיוון, 25 ביוני 2014, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, והנושא:
חיים כץ: תקנות תרומת ביציות (תשלום פיצוי בעד שאיבת ביציות).
<אביטל וינר אומן: מדובר בסך הכול בהארכה נוספת של הוראת השעה לשנתיים נוספות, כדי שלא נצטרך להטריד אתכם שוב בשנה הבאה וגם כדי לתת תקופה ארוכה יותר לבחון את הדברים.
<אביטל וינר אומן: אם אפשר, רק להעיר לפרוטוקול, בציטוט במראה המקום.
<אביטל וינר אומן: יש איזו טעות, טעות סופר, אז נתקן אותה.
חיים כץ: יש לך משהו להגיד על העניין?
<נעה בן שבת: הייתי שמחה אם משרד הבריאות יפרט לפרוטוקול את השינוי שחל מאז הארכת המועד האחרונה, שבה נעשה גם תיקון בתקנות.
<נעה בן שבת: תציינו את זה, אם תוכלו, לפרוטוקול.
<אביטל וינר אומן: מה השינוי?
<נעה בן שבת: השינוי מבחינת מספר התורמות.
<אביטל וינר אומן: בפעם הקודמת העלינו את סכום הפיצוי לתורמת מ-10,000 ₪ ל-20,000 ₪, כאשר 10,000 שקלים ממומנים על-ידי משרד הבריאות.
<אביטל וינר אומן: לא העלינו את סכום האגרה שהנתרמת משלמת.
<אביטל וינר אומן: לאחר תיקון התקנות ועד היום 21 נשים תרמו ביציות.
<אביטל וינר אומן: זה נשמע מעט, אבל זה הרבה יותר ממה שתרמו לפני תיקון התקנות, ו-14 נשים נוספות עתידות בזמן הקרוב לתרום ביציות לעומת ארבע נשים בלבד שתרמו לפני התיקון.
חיים כץ: עליה של 400% זה נשמע הרבה יותר דרמטי.
חיים כץ: 425% עלייה במספר התורמות.
חיים כץ: זה בדיוק 425%.
חיים כץ: מארבע ל-17 זה 425%.
<גד פוטשניק: אני רופא נשים, ניהלתי 40 שנה יחידת IVF בסורוקה, ואני בכובע של שירותי בריאות כללי.
<גד פוטשניק: אני רוצה להשלים מה שאמרת, חיים כץ.
<גד פוטשניק: עבדנו קשה על החוק וישבתי במסגרת הזאת יותר מ-12 שנה במשרד הזה.
<גד פוטשניק: לצערי מה שאמרת וראוי לציטוט, העלייה של 400% - -
חיים כץ: 425%.
<גד פוטשניק: - - זה לא יותר מאשר חוק שלא התרומם, במילים פשוטות.
<גד פוטשניק: אני בא מהשטח ואומר שקיימת בעיה רצינית.
<גד פוטשניק: אם מותר לי להציע, שווה שיהיה דיון שיתייחס לעניין הזה.
<גד פוטשניק: יש חלקים והמלצות כאלה ואחרות שניתנו, שלא התרוממו, ואני חושב שכדאי שאתה ואנשי הוועדה יזמו דיון בנושא הזה.
חיים כץ: אנחנו עוברים להקראה של התקנות.
<נעה בן שבת: השנתיים האלה יעזרו לנו ללמוד יותר על התקנות, השנתיים הנוספות.
<אביטל וינר אומן: ולעודד את בתי החולים כמו סורוקה שגם יבצעו תרומת ביציות בישראל.
<יורם לוטן: אני ממשרד הבריאות, רק רציתי להגיד שהיו עד עכשיו שתי יחידות והשנה נוספה עוד יחידה.
חיים כץ: כל העסק מתפתח.
<יורם לוטן: היום יש קצת התעוררות.
חיים כץ: לא מספיק, אבל בסדר.
<נעה בן שבת: "תקנות תרומת ביציות (תשלום פיצוי בעד שאיבת ביציות) (תיקון), התשע"ד-2014 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 43 ו-47 לחוק תרומת ביציות, התש"ע-2010, (להלן החוק), בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקניה תקנות אלה.
<נעה בן שבת: תיקון תקנה 3 בתקנה 9 לתקנות תרומת ביציות - - -"
<אביטל וינר אומן: זה תיקון תקנה 9, בטעות רשום "3".
<אביטל וינר אומן: זה אמור להיות תיקון תקנה 9.
<נעה בן שבת: סליחה, נכון.
<אביטל וינר אומן: זאת כנראה טעות.
<נעה בן שבת: "בתקנה 9 לתקנות תרומת ביציות (תשלום פיצוי בשל פעולת שאיבת ביציות ותשלום אגרה בעד אישור רופא אחראי) (הוראת שעה), התשע"ב-2012, במקום 'ב' בתמוז התשע"ד (30 ביוני 2014)' יבוא 'כ"ד בסיון התשע"ו (20 ביוני 2016).
<נעה בן שבת: '"
חיים כץ: מי בעד אישור התקנות, ירים את ידו.
חיים כץ: כל חברי הכנסת שנמצאים פה, והם אחד במספר, מאשרים את התקנות, ואנחנו מאריכים את התקופה בשנתיים נוספות.
חיים כץ: בוקר טוב, סליחה על האיחור.
חיים כץ: היום עדיין בוקר, יום רביעי בשבוע, כ"ז בסיוון, 25 ביוני 2014, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, והנושא:
חיים כץ: סגירה וצמצום תחנות מד"א בשבי שומרון, שקד ובכלל.
חיים כץ: בגולן, אתה אומר לי, ובכל הארץ.
מרדכי יוגב: בפריפריה.
<קריאה: ביו"ש.
<קריאה: גוש עציון יש פה.
חיים כץ: באיו"ש ובגולן – צמצום תחנות מד"א.
חיים כץ: אני אפנה לחברנו אלי בין.
חיים כץ: בוא תספר לי מה קורה, מה אתה הולך לסגור, מה אתה רוצה לסגור, כמה כסף אתה צריך.
חיים כץ: תן לנו סקירה מה אנחנו צריכים, אחר-כך נראה איפה אנחנו נוגעים ומה אנחנו מצליחים.
<אלי בין: בוקר טוב, אני מנכ"ל מד"א.
<אלי בין: אדוני היושב-ראש, התאפקנו וניסינו לנהל משאים-ומתנים ודיונים עם כל המשרדים הנוגעים בדבר.
<אלי בין: ככלל משרד הבריאות מעביר למגן דוד אדום והוא מתקצב את מגן דוד אדום בכל הנקודות באיו"ש ובגבול הצפון.
<אלי בין: יש פה שתי סוגיות: האחת היא סוגיה של בסיס התקציב והשנייה ההצמדות והיקף הפעילות.
<אלי בין: התקציב נקבע לפני יותר מעשור, ולמעשה משרד הבריאות מתקצב כמחצית מהסכום ומחצית הסכום הנוסף הוא עבור פעילות באיו"ש, כשמי שמוצא את המקור זה בדרך כלל אנשי יהודה ושומרון שהם מביאים את זה מכל מיני מקורות תקציביים.
חיים כץ: בכמה כסף אנחנו מדברים?
<אלי בין: אנחנו מדברים על תקציב של כ-11 מיליון שקלים, כאשר 5 מיליון נותנים משרד הבריאות.
<אלי בין: יותר נכון, 10.5 מיליון.
<אלי בין: היו בעבר 11 מיליון, הם הורידו אותנו בתקציב.
<אלי בין: אם אני לא טועה, היו אפילו 12 מיליון.
<מירי כהן: יותר.
<אלי בין: קיצצו וקיצצו.
<אלי בין: בקיצור, מי שנותן את התקציב זה 50% משרד הבריאות ו-50% אנשי יש"ע דואגים להשלים.
<אלי בין: עבור הפעילות בגבול הצפון הממשלה מתקצבת, והתקציב נקבע לפני עשר שנים ולא הוצמד לשום מדד, לא הוצמד לשום כלום.
חיים כץ: איך במסגרת הפעילות שלך בניהול מד"א, כשהיית פה – אני חושב שזה הדיון ה-436 שנוגע לקטע של מד"א – איך לא העלית את הנושאים האלה?
<אלי בין: העליתי את הנושאים האלה מספר פעמים, אדוני היושב-ראש - - -
חיים כץ: פה בוועדה?
<אלי בין: לא בוועדה.
<אלי בין: אני סבור שלא כל דבר צריך להעלות בוועדה.
חיים כץ: כמה פתרונות מצאת פה בוועדה.
<אלי בין: מצאתי כמעט את כל הפתרונות בוועדה.
חיים כץ: למה אתה הולך למקומות אחרים?
<אלי בין: הדרך הנכונה מבחינתי לניהול הארגון היא לא בכנסת, היא מול משרד הבריאות.
<אלי בין: כך אני מנהל את הדברים.
<אלי בין: לא הבאתי אף פעם לוועדה שום דבר.
<אלי בין: מי שהביא אותי לוועדה זה גופים שלא יכלו להגיע אתנו לפתרונות או שנוצר משבר ובגלל זה קיימת או קיימו פה דיונים.
<אלי בין: אני לא פונה לוועדה, אני פונה למשרד הבריאות, זאת הדרך הנכונה מבחינתי.
<אלי בין: אני מתנהל מול המשרד.
<אלי בין: כך עשיתי כל הזמן.
<אלי בין: היושב-ראש, אני חושב שזאת הדרך הנכונה.
<אלי בין: זאת דרך הניהול התקין.
<אלי בין: אני את הדיונים שלי מקיים מול המשרד.
<אלי בין: ד"ר לב, שהוא המשנה למנכ"ל והיה גם מנכ"ל משרד הבריאות שנים רבות, מכיר את הנושא של מגן דוד אדום, כך גם הגברת כהן, שמלווה את מגן דוד אדום.
<אלי בין: הם מכירים, מבינים ואני חושב שאפילו תומכים בדעה של מד"א.
<אלי בין: אני לא מדבר בשמם - - -
חיים כץ: מה הדעה של מד"א?
<אלי בין: קודם כול, צריך להצמיד את נושא התקציב ולתת אותו במחירים ריאליים, מכיוון שהיתה פה עליית שכר במשך כל השנים: מחירי הדלק, התחזוקה.
<אלי בין: הדברים עולים והתקציבים של מגן דוד אדום נשארים באותה מתכונת שהם היו לפני יותר מעשור.
<אלי בין: אני לא חושב שזה ראוי, אני לא חושב שזה נכון.
חיים כץ: כשאנחנו מעלים לך את מנת הדם ואת הנסיעות, אין לכך השלכה ישירה לכל הפסיליטיז מסביב?
<אלי בין: יש לזה השלכה עקיפה, אבל אין לזה השלכה ישירה, מכיוון שהתקציב של מגן דוד אדום לא בנוי כולו מאגרות נסיעה או ממנות הדם - - -
חיים כץ: נחזור אליך.
<מירי כהן: אני מנהלת שירותי הצלה ועזרה ראשונה.
חיים כץ: לא צריך את מד"א באיו"ש?
<מירי כהן: אם לה היה צריך אותו, לא היינו פה.
<מירי כהן: מאוד צריך אותו ואנחנו אומרים את זה לאורך כל הדרך.
<מירי כהן: לא אבל.
<מירי כהן: קודם כול, אנחנו כמשרד הבריאות, אומנם מדובר ביהודה ושומרון, יש גם הסוגיה של גבול הצפון שהוזכרה - - -
חיים כץ: הבנתי שאין בעיה בגבול הצפון.
<מירי כהן: אני אתייחס לזה.
<מירי כהן: יש כאן שתי סוגיות.
<מירי כהן: קודם כול, אנחנו באים ממקום שלא קשור לפוליטיקה, אנחנו מתייחסים לצורך בשירותי ההצלה בלבד.
<מירי כהן: כל השירותים של מד"א ביהודה ושומרון שונים מהשירותים שניתנים בכלל הארץ.
<מירי כהן: מדוע?
<מירי כהן: בכלל הארץ, כפי שאמר מנכ"ל מד"א, יש הכנסות, יש אגרות, מפנים את האנשים, ופחות או יותר – אני אומרת "פחות או יותר", אני לא אכנס לפירוט, יש דברים מסוימים, קצת שונים – ככלל ההכנסות מכסות את השירותים.
<מירי כהן: ביהודה ושומרון, גם בגבול הצפון, דרך אגב, וגם בעוטף עזה, יש מצב שונה, שההחלטה, השיקול לתת את השירותים שם ולתקצב אותם נובעים מסיבות אחרות.
<מירי כהן: כלומר, זה לא מספר הפינויים שמצדיק כך וכך, אלא משיקולים אחרים, שיקולים ביטחוניים.
חיים כץ: תסבירי.
חיים כץ: תסבירי, אנחנו לא מבינים.
<מירי כהן: שיקולים ביטחוניים.
חיים כץ: הם לא גרים בארץ?
<מירי כהן: מי זה "הם"?
חיים כץ: תושבי איו"ש גרים בארץ?
<מירי כהן: להיפך.
חיים כץ: למה הם סובלים מחוסר תקציב?
חיים כץ: תעני לי.
<מירי כהן: אני מסבירה.
חיים כץ: תסבירי לי למה אתם נותנים לו לעבוד בגירעון?
חיים כץ: למה את לא נותנת לו תקציב.
<מירי כהן: א', אני נותנת לו.
חיים כץ: לפי מה שהוא אמר, זה לא מספיק.
<מירי כהן: אני יכולה להסביר עד הסוף?
<מירי כהן: ככלל בכל הארץ אנחנו לא מתקצבים את הפעילות השוטפת של מגן דוד אדום, אלא הם חיים מהכנסות.
<מירי כהן: יהודה ושומרון, גבול הצפון ועוטף עזה הם "חריגים לטובה", כי הם מקבלים תקצוב ישיר מהמדינה בגלל השיקולים הביטחוניים ולא רק בגלל השיקולים הרפואיים.
<מירי כהן: אכן, בגלל המצב הביטחוני – זה התחיל אגב מהסכמי אוסלו, אחר-כך זה התפתח, ניתן תקציב קטן, אחר-כך בגלל המצב הביטחוני שהחמיר בתחילת שנות ה-2000 התקציב גדל.