GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נילי דיקמן: עכשיו, אנחנו מוסיפים, מעבר לחובה שלך להחזיק ברישוי עסק, אתה גם חייב מהותית לוודא, כחובה עצמאית, שאתה עובד בתנאי יצור נאותים לחומרי גלם פעילים, וזה מוגדר בהגדרות.
<נילי דיקמן: וחוץ מזה, אתה חייב גם לתת לנו הודעה על כך.
<נילי דיקמן: ועכשיו אתה תהיה נתון תחת הפיקוח שלנו, לא על התנאים הכלליים לרישיון עסק, אלא על השאלה האם אתה באמת מייצר את אותם API בתנאי יצור נאותים, כן או לא.
<נילי דיקמן: ועל זה אנחנו נבוא ונפקח כדי לוודא שכל העקרונות של תנאי יצור נאותים מתקיימים לגבי אותו חומר - - -
יעקב מרגי: אז זה מה ששאלתי בתחילה: יש רישוי נוסף.
<נילי דיקמן: יש רישוי - - -
<אייל שוורצברג: כן.
<יעל סלנט: אבל הוא נפרד והוא מחוץ לתקנות האלה.
<יעל סלנט: התקנות האלה באמת עוסקות בנושא של תנאי יצור נאותים לחומרי גלם פעילים.
<יעל סלנט: העניין של כל מה שקשור - - -
יעקב מרגי: זה עמום.
<אייל שוורצברג: לא - - -
<יעל סלנט: תשמע, יש הגדרה של עסק בסעיף ההגדרות בתקנות האלה, ובעצם עסק פה מוגדר.
<אייל שוורצברג: עסק זה כל - - -
<יעל סלנט: "עסק לרבות מוסד בריאות כהגדרתו בפקודה, העוסק בייצור, יבוא ושיווק של תכשירים או של חומרי גלם".
<יעל סלנט: מוגדר פה מהו עסק, ופה בעצם מחילים עליו את החובה המהותית.
יעקב מרגי: זה לא משהו עמום.
יעקב מרגי: סימן שיש רישוי.
יעקב מרגי: יש הליך רישוי חוץ מהרישוי של - - -
<יעל סלנט: סעיף קטן (ב) זה מה שאמרנו – הסעיף שמחיל בשינויים המחויבים את כל החובות או חלק מהחובות שחלות לגבי תכשירים גם על חומרי גלם פעילים.
<יעל סלנט: (ב) "על עסק כאמור בתקנת משנה (א), יחולו בשינויים המחויבים, ההוראות המפורטות בתקנות 6(א)-(ב), 6(ד)-(ה), פסקאות (1) עד (3) שבתקנת משנה 7(ב), 8, 9(א)-(ב), 9(ד), 9(ו), 10-11, 12(א), 12(ג)-(ט), 13, 14(א)-(ג), 14(ה), 15(א)-(ג) 16, 18 ו-20. (ג) בית מסחר לתרופות העוסק באחסון או הובלה של חומרי גלם פעילים יעמוד בדרישות תנאי הפצה נאותים".
<יעל סלנט: תנאי הפצה נאותים - - -
יעקב מרגי: טוב, זה קיים גם - - -
<יעל סלנט: (ד) "עסק לייצור חומרי גלם פעילים, וכן בית מסחר לתרופות העוסק באחסון או הובלה של חומרי גלם פעילים יודיע למנהל, שישים ימים לפני תחילת פעילותו, על כוונתו לעסוק בפעילויות כאמור".
<יעל סלנט: יש פה חובת הודעה.
יעקב מרגי: רק פסקה קטנה – אמנם זה קיים, ההובלה, אבל התקלתי אתכם בשאילתה.
יעקב מרגי: מה שהוברר שאתם לא, משרד הבריאות לא עומד על המשמר בקטע הזה של הובלה.
<אייל שוורצברג: מתי - - -
יעקב מרגי: מזון תינוקות.
<נילי דיקמן: זה לא - - -
יעקב מרגי: זוכרים את הסיפור?
<אייל שוורצברג: זה לא באגף הרוקחות אז לא קיבלתי - - -
יעקב מרגי: הם מובלים במכוניות רגילות - - -
<אייל שוורצברג: אנחנו קבענו עכשיו באגף הרוקחות נוהל שכל ההפצה - - -
יעקב מרגי: את התשובה לשאילתה עוד לא קיבלתי מהשרה.
יעקב מרגי: אבל לא משנה, הלאה.
יעקב מרגי: זה היה רק - - - כדי שלא נקבל אולקוס.
<יעל סלנט: (ה) "בעל עסק או בית מסחר לתרופות כאמור בתקנה משנה (ד) יודיע למנהל, אחת לשנה, על שינויים שנעשו בפרטים שפורטו בהודעה לפי תקנת משנה (ו); ואולם על כל שינוי העלול להשפיע על בטיחות ואיכות חומר הגלם הפעיל, יודיע למנהל מיידית.
<יעל סלנט: (ו) הודעה כאמור בתקנות משנה (ד) ו-(ה) תהיה ערוכה בפורמט שיפרסם המנהל באתר האינטרנט של המשרד ויפורטו בה שמו של העסק או בית המסחר לתרופות, כתובתו, חומרי הגלם הפעילים המיוצרים או המאוחסנים או המובלים בו ופרטים הנוגעים לתשתית המבנית של העסק או בית המסחר לתרופות, ולציוד המצוי בו, או לשינויים בפרטים כאמור לפי העניין".
יעקב מרגי: עד כאן, יש התייחסות?
יעקב מרגי: הלאה, תמשיכי, תקנה 18ב.
<איילת וולברג: ביקורת בעסק לייצור חומרי גלם פעילים ומתן תעודת GMP: 18ב.
<איילת וולברג: (א) "המנהל יערוך ביקורת תקופתית בעסק לייצור חומרי גלם פעילים או בבית מסחר לתרופות המאחסן או מוביל חומרי גלם פעילים לצורך בדיקת עמידתו בהוראות תקנה 18א(א) עד (ג) בהתאם לתכנית ביצוע ביקורות על פי סדרי עדיפויות וניהול סיכונים ולפחות אחת לשלוש שנים.
<איילת וולברג: (ב) על אף האמור בתקנת משנה (א), לגבי עסק של ייצור חומרי גלם פעילים, וכן לגבי בית מסחר לתרופות העוסק באחסון או הובלה של חומרי גלם פעילים, שהחל לפעול לראשונה ומסר הודעה לפי תקנה 18א(ד), המנהל יערוך ביקורת בתוך שנה לכל היותר מיום תחילת הפעילות".
<נילי דיקמן: במחשבה שנייה, והיות ובאמת עסק חדש צריך לעסוק בביקורת באופן מיידי, אנחנו רוצים לכתוב שזה יהיה בתוך 60 יום, וכך להבטיח שלמעשה תחילת הפעילות שלו לא תהיה בלי שנעשתה בו ביקורת.
<יעל סלנט: אז בעצם אנחנו רוצים לתקן את סעיף קטן (ב), ולהגיד: המנהל יערוך ביקורת בתוך 60 יום לכל היותר מיום תחילת הפעילות.
<רחל שימונוביץ: מיום ההודעה.
<נילי דיקמן: כן, מיום מתן ההודעה.
<רחל שימונוביץ: הרי הם צריכים להודיע לנו.
<יעל סלנט: מיום מתן ההודעה.
<נילי דיקמן: קבענו שהם צריכים להודיע 60 יום לפני תחילת הפעילות, ובתוך אותם 60 ימים אנחנו נבוא לעשות את הביקורת.
<יעל סלנט: הבנתי.
יעקב מרגי: איפה קבענו שהם צריכים להודיע תוך 60 יום?
<נילי דיקמן: הנה, ב-(ד), בתקנה 18א(ד): "- - - יודיע למנהל, שישים ימים לפני תחילת פעילותו - - -".
<אייל שוורצברג: לפני שהוא רוצה לפתוח.
<יעל סלנט: "- - - שישים ימים לפני תחילת פעילותו, על כוונתו לעסוק בפעילויות כאמור".
<יעל סלנט: בעצם, אתם תגיעו בתוך 60 יום מיום מתן ההודעה לפי תקנה 18א(ד).
<יעל סלנט: אוקיי, בסדר.
<יעל סלנט: (ג) "ערך המנהל ביקורת בעסק לייצור חומרי גלם פעילים או בבית מסחר לתרופות כאמור בתקנת משנה (א), ייתן לבעל העסק או לבית המסחר לתרופות תעודת GMP או תעודת GDP לחומרי גלם אם ראה כי בעסק מתקיימות כל דרישות תקנות אלה".
<יעל סלנט: כשתעודת GMP באמת ניתנת ליצרן או ליבואן של חומר הגלם, ותעודת ה-GDP ניתנת למי - - -
<רחל שימונוביץ: למי שמוביל.
<אייל שוורצברג: המפיץ.
<רחל שימונוביץ: נכון, המפיץ.
יעקב מרגי: יש התייחסויות עד כאן?
<יעל סלנט: תיקון תקנה 22 שבעצם עוסקת באיסור רפואה בכניסה לחצרים של המנהל.
<יעל סלנט: תיקון תקנה 22: 6.
<יעל סלנט: "בתקנה 22 לתקנות העיקריות, אחרי "שמייצרים בהם תכשירים" יבוא "או שמייצרים, מאחסנים או מובילים בהם חומרי גלם".
<יעל סלנט: תיקון תקנה 23 – תקנה 23 היום נותנת סמכות למנהל לאסור על יצור, אחסון או הובלה של חומרי גלם מעסק הפועל באופן שמזיק לבריאות.
<יעל סלנט: אז פה בעצם יש איזשהו - - - לגבי חומרי גלם פעילים.
<יעל סלנט: תיקון תקנה 23: 7.
<יעל סלנט: "בתקנה 23 לתקנות העיקריות – (1) בתקנת משנה (א) אחרי "ייצור או מכירה של התכשירים" יבוא "או ייצור, אחסון או הובלה של חומרי הגלם".
יעקב מרגי: ומה מוסיף - - -?
יעקב מרגי: מה אנחנו מוסיפים בתקנה הזו?
<יעל סלנט: בעצם, תקנה 23 היום מאפשרת למנהל, היא נותנת לו סמכות לאסור לייצר או לאחסן או להוביל חומרי גלם אם העסק פועל באופן שמזיק לציבור.
<יעל סלנט: אנחנו בעצם נותנים לו את אותה אפשרות לעשות את זה גם לגבי חומרי גלם.
<יעל סלנט: (2) "בתקנת משנה (ב): (א) במקום "כאמור בתקנה 3(ד)" יבוא "כאמור בתקנות 3(ד) ו-5א(ג)"; (ב) במקום "או אי חידושו" יבוא "אי חידושו או על הטלת איסור על ייצור, אחסון, הובלה או מכירה של חומרי גלם פעילים".
<יעל סלנט: תקנה 24 עוסקת במתן אפשרות להשמיע טענות לפני השמדה או תפיסה של חומרי גלם פעילים, ואנחנו מתקנים אותה פה.
<יעל סלנט: תיקון תקנה 24: 8.
<יעל סלנט: "בתקנה 24 לתקנות העיקריות – במקום "שנתן לבעל האישור או בעל הרישום" יבוא "שנתן לבעל האישור, לבעל הרישום, לבעל עסק לייצור חומרי גלם פעילים או לבית מסחר לתרופות העוסק באחסון או הובלה של חומרי גלם פעילים".
<יעל סלנט: תחילה: 9.
<יעל סלנט: הוראת התחילה קובעת ש"תחילתן של תקנות אלה שלושים ימים מיום פרסומן".
יעקב מרגי: זה עובר?
יעקב מרגי: עליי.
יעקב מרגי: אם אתם לא מתלוננים אני בטח שלא.
<אייל שוורצברג: יש הוראת מעבר.
<יעל סלנט: הוראת מעבר: 10.
<יעל סלנט: "בעל עסק לייצור חומרי גלם פעילים לתכשירים, וכן בית מסחר לתרופות העוסק באחסון או הובלה של חומרי גלם פעילים, שפעלו ערב תחילתן של תקנות אלה, יעבירו הודעה למנהל כאמור בתקנה 18א(ו) שישים ימים מיום כניסת התקנות לתוקף".
<כרמל פלדמן: אנחנו מברכים על זה שניתנה הוראת מעבר של 60 יום, זה לא היה קיים בנוסח הקודם.
<כרמל פלדמן: אנחנו בכל זאת חושבים, והנוהל צריך לתת לזה את הביטוי, של האופן המדורג שהתקנות האלה יחולו על היצרנים, כי בכל מקרה; זאת אומרת, צריך לעשות איזה סוג של ניהול סיכונים ולבחור את המסוכנים יותר או את אלה שבוודאות לא נמצאים באירופה, שלהם בטוח יש את התעודה.
<כרמל פלדמן: זאת אומרת, לעשות את הביקורות הפיזיות במפעלים היותר מסוכנים של חומרי הגלם, ובאופן הזה נוכל ליישם את כל התקנה בלוח הזמנים.
יעקב מרגי: לפני שתשיבו – אני לא משפטן.
יעקב מרגי: אם אתם נותנים הוראת מעבר 60 יום ותחולה 30 יום, תשימו את התחולה של ה-60 יום.
יעקב מרגי: מה ההבדל בין?
יעקב מרגי: כי ממילא הם לא ייכנסו לתוקף בגלל הוראת המעבר.
<נילי דיקמן: לא, אבל זה שונה.
<נילי דיקמן: התחילה היא 30 יום, ולכן לגבי ההערה של הגברת כרמל פלדמן שנוגעת ליצרן שצריך לצאת - - -
יעקב מרגי: חכי עם ההערה, תלמדי אותי.
יעקב מרגי: עכשיו אני רוצה ללמוד.
<נילי דיקמן: אבל ה-60 יום זה רק לגבי - -
<רחל שימונוביץ: חדשים.
<נילי דיקמן: - - יצרנים של חומרי גלם פעילים שכבר פועלים היום, ורק לגבי ההוראות של תקנות 18 א ו-18ב, למעשה.
<נילי דיקמן: הוראת המעבר רלוונטית רק לתקנות 18א ו-18ב.
<נילי דיקמן: היא לא רלוונטית לתיקון לתקנה 2, שלגבי זה הגברת כרמל פלדמן העירה, שאז התחילה היא 30 יום.
<נילי דיקמן: אבל יש לנו תשובה גם לזה.
יעקב מרגי: לגבי הנוהל.
<רחל שימונוביץ: מה שאני רוצה רק להבהיר שהיום כל יצרן שמייצא את חומרי הגלם שלו לאירופה כבר מזמן נדרש לעשות ביקורות והוא כבר עושה את זה בפועל, כך שלגביו אין שום בעיה עם - - -
יעקב מרגי: כל התקנון - - - חידוש, כי אמרנו שיש תהליך שהוא - - -
<רחל שימונוביץ: בעצם, החידוש הוא עבור יצרנים מקומיים שברובם המכריע כבר מבצעים את הביקורות, זה כבר ברוטינה.
<רחל שימונוביץ: עד היום זה לא היה בחקיקה בצורה חד משמעית, אבל פה אולי נצטרך ליצור איזושהי הדרגתיות כדי לאפשר להם לסגור את זה, ואת זה אנחנו נכתוב בנוהל.
<נילי דיקמן: אבל מה לגבי תקנה 2?
<רחל שימונוביץ: תסבירי.
<נילי דיקמן: החובה של היצרנים - - -
<רחל שימונוביץ: הם יהיו חייבים לעשות.
<אייל שוורצברג: הם כבר עשו - - -
<נילי דיקמן: החובה של היצרנים לעשות פיקוח על אותו מפעל שבו הם קנו את חומר הגלם הפעיל הייתה קיימת כבר קודם, והבהרנו את זה.
<נילי דיקמן: אנחנו רק בעצם מחדדים את אותה נקודה.
<נילי דיקמן: בכל מקרה, במסגרת אישור שניתן לתכשיר, לייצרן של תכשיר, אנחנו נותנים לו אישור לחמש שנים, ובמסגרת הזאת הוא לא צריך לעשות כל יום - - -, כל יום ביקורת על חומר הגלם הפעיל, הוא צריך לעשות לעצמו תכנית ניהול סיכונים של כל התכשירים שאותם הוא מנהל ולראות שהוא עושה איזושהי בדיקה של המפעל של חומר הגלם הפעיל כל שנה-שנתיים.
<נילי דיקמן: נכון?
<נילי דיקמן: זה סדר הגודל.
<נילי דיקמן: ולכן - - -
יעקב מרגי: לא, "שנתיים" הכנסת עכשיו.
יעקב מרגי: בתקנות - - -
<נילי דיקמן: אז לא?
<נילי דיקמן: אז צריך - - -
<רחל שימונוביץ: לא, לא, לא, לא, סליחה, הציפייה היא שהוא יעשה ניהול סיכונים.
<רחל שימונוביץ: בדרך כלל, מקובל שזה בין שנתיים לשלוש.
<נילי דיקמן: אוקיי.
<רחל שימונוביץ: אוקיי?
<רחל שימונוביץ: ואם זה יצרן חומר גלם מאוד טוב והוא מראה היסטוריה טובה, יש הקלות מסוימות.
<נילי דיקמן: ומה שאני אומרת לעניין התחילה, זה לא שמחר בבוקר אנחנו צריכים לקום ולעשות ביקורת בכל היצרנים של חומרי הגלם הפעילים שלהם, אתם צריכים מחר בבוקר לקום בבוקר, ללכת למשרד ולעשות לעצמם תכנית ניהול סיכונים, להראות אותה לגברת רחל שימונוביץ.
<נילי דיקמן: היא פחות או יותר תראה שיש איזשהו כיסוי לכל חומרי הגלם הפעילים שמשמשים היום בתעשייה, ולהתחיל לבנות תכניות של ביקורות.
יעקב מרגי: ל-30 יום זה סביר?
יעקב מרגי: נראה לך?
יעקב מרגי: בשביל היצרנים להכין תכנית עכשיו?
שולי מועלם-רפאלי: הגברת כרמל פלדמן, תגידי את.
<כרמל פלדמן: אני חושבת ש-30 יום זה בעייתי כי אנחנו באמת מדברים על מפעלים שהם המפעלים היותר קטנים והיותר מבוקשים.
<נילי דיקמן: אבל יש להם פחות חומרי גלם.
<כרמל פלדמן: לא בהכרח.
<כרמל פלדמן: זאת אומרת, אני מכירה מפעל קטן שיש לו 100 ספקים - - -
יעקב מרגי: מה זה ייקרא סביר?
<כרמל פלדמן: האמת, שאני כבר לא זוכרת באיזה שלב, אבל כל עוד, אם אנחנו מדברים על ה-30 יום של להציג את התכנית אז אני חושבת שלפחות 60 יום, 90 יום.
יעקב מרגי: 90 יום אל תגזימו.
שולי מועלם-רפאלי: לא, 90 יום זה מוגזם.
<כרמל פלדמן: לא, לבנות את התכנית ולהציג.
<כרמל פלדמן: זאת אומרת, גם הם צריכים להיות בקשר עם הספקים בחוץ לארץ, לתאם את - - -
יעקב מרגי: רגע, כדי שנמצה את הנקודה יש לי שאלה שלא ענית לי עליה: הנוהל שמחויבים להוציא.
יעקב מרגי: אתם לא התחייבתם בתקנות תוך כמה זמן.
יעקב מרגי: מתי זה יהיה?
יעקב מרגי: אני מכיר את משרדי הממשלה, איך הם עובדים.
<נילי דיקמן: תראה, אני רוצה להגיד קודם שאין לנו התנגדות ל-60 כשלעצמו.
<נילי דיקמן: המשמעות היחידה היא, וזה צריך להיות בפניכם, המשמעות היא שעבור אותם חומרי גלם פעילים שמיוצרים בישראל, שמבקשים לייצא את הסחורה שלהם לאירופה, תהיה כאן דחייה נוספת.
<נילי דיקמן: בעצם, על בסיס התיקון הזה אירופה תאשר אותנו לתוך רשימה של מדינות שאפשר להכניס - - -
יעקב מרגי: ואם הם יראו שתיקנו את התקנות ונתנו להם - - -
<נילי דיקמן: אני לא יודעת.
<רחל שימונוביץ: אז אתה יודע מה, אולי לעשות - - -
<נילי דיקמן: אני לא יודעת, אבל זה מה שמונח על הכף כי - - -
יעקב מרגי: - - - יש מושג ש"פלגא עליי ופלגא עלייך".
<כרמל פלדמן: לא, אז זה לא - - -
<רחל שימונוביץ: מי שמייצא זה חייב לחול עליו במיידי, כמובן.
<רחל שימונוביץ: זה מה שהוצע.
יעקב מרגי: הרי אמרנו שבמילא התהליך מתקיים, אלא שלא במסגרת התקנות והחוק.
<רחל שימונוביץ: נכון.
<קריאה: לא, אבל יש כאן חובה - - -
<נילי דיקמן: התהליך בישראל מתקיים, אבל אירופה לא מכירה בתהליכים שלנו כל עוד הם לא קבועים בחקיקה.
<נילי דיקמן: אני לא רוצה להגיד שאי אפשר לייצא היום לאירופה.
<נילי דיקמן: אפשר לייצא, אבל יש חסמים.
<נילי דיקמן: ברגע שהתקנות ייכנסו לתוקף החסמים האלה יוסרו.
<נילי דיקמן: 60 יום זאת תקופת סבירה.
<נילי דיקמן: אני לא חושבת שהיא לא סבירה, זה רק עניין של איזון בין האינטרסים האלה לאינטרסים האלה.
יעקב מרגי: והנוהל.
<נילי דיקמן: לגבי הנוהל, אז אני לא מבינה את החקיקה כמחייבת אותם מיד להגיש נוהל, - -
<אייל שוורצברג: גם אנחנו - - -
<נילי דיקמן: - - אלא הם מחייבים להיכנס לתהליך של ביצוע ביקורות על פני תקופה.
<נילי דיקמן: אני חושבת שהמשמעות של בין 30 יום ל-60 יום היא לא משמעותית.
<נילי דיקמן: בכל מקרה ההחלטה השתנתה - - -
<כרמל פלדמן: אני גם לא ארצה שזה יפגע במפעלי - - - שהם גם מפעלים שלי.
יעקב מרגי: עורכת הדין נילי דיקמן, את מגיעה עד ובורחת לי ממנה.
יעקב מרגי: לא יודע למה, אולי במתכוון ולא בשים לב.
יעקב מרגי: תקשיבי, אנחנו קראנו את התקנות.
יעקב מרגי: אני לא ניחן בקשב וריכוז חד-חד, אבל עדיין נשאר לי משהו.
יעקב מרגי: אני רק אומר לך: חלק מהדברים תוך כדי קריאה, הם יצטרכו להישען על הנוהל.
יעקב מרגי: את לא נותנת לי תשובה, משרד הבריאות - - -
יעקב מרגי: אני לא רוצה לזרוק אותם למים.
<אייל שוורצברג: 45 יום.
<נילי דיקמן: אז עכשיו הבנתי את השאלה.
<רחל שימונוביץ: אני אנסה במחצית מהתקופה כבר שהנוהל יהיה - - -
יעקב מרגי: איזו תקופה?
<רחל שימונוביץ: תוך 30 יום יהיה נוהל.
יעקב מרגי: יהיה נוהל.
שולי מועלם-רפאלי: כבר התקדמנו.
יעקב מרגי: אם אמרת מחצית מהתקופה אז הסכמנו ל-60 יום וענית לנו, את יעילה וענית לשתי השאלות.
יעקב מרגי: אז אנחנו נתקן תחולה ל-60 יום.
<רחל שימונוביץ: בסדר.
<יעל סלנט: אנחנו נתקן תחולה ל-60 יום, אבל בעצם החובה על היצרן תהיה באמת להשתכנע.
<יעל סלנט: זו חובה שהיא לא הייתה קיימת היום.
<נילי דיקמן: לא, היא הייתה קיימת היום - - -
<אייל שוורצברג: להשתכנע ממה?
שולי מועלם-רפאלי: רק לא בתוך - - -
<כרמל פלדמן: - - - היה אפשר להגיע - - -
<נילי דיקמן: גם היום זה כתוב רק בשפה אחרת, יותר עמומה.
<יעל סלנט: כן, אבל זה - - -
שולי מועלם-רפאלי: ואנחנו תמיד בעד להבהיר.
יעקב מרגי: טוב, אז אני מביא את התקנות להצבעה.
יעקב מרגי: תקנה מספר 1 – הצבענו עליה.
יעקב מרגי: לא רציתי לחזור פה אחד כל הזמן, הסוף שהגעת.
יעקב מרגי: אם היית כאן היינו מצביעים על כל תקנה.
יעקב מרגי: אז אני מביא את כל התקנות חוץ מתקנה 1, כי כבר הצבענו כפי שהקראנו את כל תיקון התקנות, להצבעה.
יעקב מרגי: הצבעה בעד – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לאשר את תקנות מספר 2, 5א, 15, 18א, 18ב, 22, 23 ו-24 לתקנות הרוקחים (תנאי ייצור נאותים לתכשירים) (תיקון), התשע"ד-2014 נתקבלה.
יעקב מרגי: כמובן, כל חברי הכנסת שנמצאים כאן הצביעו בעד התקנות, והתקנות מאושרות.
יעקב מרגי: והישיבה, ישיבת הוועדה, נעולה.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, 2 ביולי 2014, ד' בתמוז תשע"ד.
יעקב מרגי: על סדר היום הצעת חוק האומנה תשע"ג-2013 של חברת הכנסת קארין אלהרר ועוד רשימה גדולה של חברי כנסת.
יעקב מרגי: אני אחסוך לך את הנאום הקבוע של חבר הכנסת חיים כץ, אני רק מחליף אותו לדיון.
יעקב מרגי: אבל אמרתי לך גם בדרך ואמר לי גם ד"ר קדמן – מגלגלים זכות על-ידי זכאי.
יעקב מרגי: כל כך הרבה שנים הנושא הזה נלעס ונטחן בוועדות שונות של הכנסת – בוועדה לזכויות הילד.
יעקב מרגי: בקדנציה הראשונה שלי ב-2003 זכיתי לגעת בנושא בוועדה לזכויות הילד.
יעקב מרגי: בקדנציה הזאת היו כמה דיונים גם על הסכומים, על ההסדרה ועל העמותות בוועדה לזכויות הילד.
יעקב מרגי: והנה, זכית, ואת מביאה לנו היום את הצעת החוק הזאת.
יעקב מרגי: מטרתה של הצעת החוק לעגן את זכויותיהם של הילדים באומנה.
יעקב מרגי: כמובן, הכול ברוח עקרונות האמנה לזכויות הילד.
יעקב מרגי: אנחנו מדינה בת כשבעה עשורים, אבל בהרבה תחומים אנחנו עדיין מדינה בהקמה, וטוב שכך.
יעקב מרגי: אנחנו נמשיך לתקן ולעדכן ולסדר את הטעון הסדרה.
יעקב מרגי: אני אעביר את רשות הדיבור לחברת הכנסת קארין אלהרר שתציג את הנושא.
יעקב מרגי: לפני שנתחיל להקריא את החוק נשמע את ההתייחסויות של האורחים שלנו היום.
יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת קארין אלהרר.
קארין אלהרר: כמו שאמרתי לך בדרך, אם זה לא היה יום עצוב הייתי אומרת שזה יום שמח ממש.
קארין אלהרר: אני מודעת לעובדה שבקדנציות רבות בכנסת ניסו להתמודד עם הסוגיה ולהסדיר אותה בחקיקה.
קארין אלהרר: לכן נפלה בחלקי זכות גדולה.
קארין אלהרר: כמו שבוודאי כל הסובבים סביב השולחן יודעים, בישראל יש היום כ-10,500 ילדים שנמצאים מחוץ לבתי ההורים במסגרות חוץ-ביתיות.
קארין אלהרר: מחקרים רבים, כמובן, מעידים על כך שטובת הילד לגדול במסגרת משפחתית, ולמרות זאת רק כ-80% נשלחים למוסדות ולפנימיות ורק כ-20% נשלחים למשפחות אומנה.
קארין אלהרר: הסיבה המרכזית היא היעדר הסדרה של התחום הזה שמונעת פיתוח של מערך האומנה בישראל.
קארין אלהרר: כפי שציינת, ב-1991 חתמה ואישרה מדינת ישראל את האמנה לזכויות הילד של האו"ם.
קארין אלהרר: הוקמה ועדה בראשותה של השופטת בדימוס סביונה רוט-לוי שזאת הזדמנות גדולה להודות לה על פועלה.
קארין אלהרר: כן הוסקו מסקנות, נכתבו המלצות, והם וישבו לאורך שנים על המדפים.
קארין אלהרר: כן התעסקו בנושא והיו ניסיונות רבים.
קארין אלהרר: עוד לפני שנבחרתי לכהן כחברת כנסת התמודדתי עם הנושא כעורכת דין שמייצגת דווקא ילדים עם מוגבלויות שנמצאים במשפחות אומנה, וגיליתי את הקושי הגדול שמתמודדות אתו המשפחות – הן משפחות האומנה והן המשפחות הביולוגיות מכיוון שהנושא הזה לא מוסדר ומכיוון שלא יודעים מי זכאי להגיד מה ומתי; מכיוון שהורי האומנה היו ועדיין – עד השינוי – הם אנשים שקופים שהמערכת לא מכירה בהם.
קארין אלהרר: הם לא אפוטרופוסים, הם לא ההורים, הם לא הרבה דברים.
קארין אלהרר: החוק הזה עושה עוד הרבה דברים, אבל בעיקר מגדיר מי יכולה להיות משפחת אומנה; מגדיר ילדים נטושים כילדי אומנה; מקנה למשפחת האומנה את הזכויות, וקודם כול, כמובן, הגמול הכספי.
קארין אלהרר: גמלת ילד נטוש עומדת היום על 1,982 שקלים, וזכויות משפחת אומנה הן ל-3,700 שקלים.
קארין אלהרר: יש פה כמעט הכפלה של הסכום, וזה בהחלט יאפשר לעוד סבים וסבתות דודים ודודות לעשות את העבודה וגם לקבל איזשהו סיוע, השתתפות בדבר החשוב הזה.
קארין אלהרר: אני לא רוצה להכביר במילים, אבל אני רוצה להודות מקרב לב לד"ר קדמן ולמועצה לשלום הילד שפתחו בפניי את הצוהר לנושא החשוב כל-כך הזה – ואם יורשה לי, גם מרתק.
קארין אלהרר: לגברת שלווה ליבוביץ ממשרד הרווחה, אחראית תחום האומנה על השותפות.
קארין אלהרר: זה לא מובן מאליו שמשרד ממשלתי משתף פעולה בצורה כל-כך טובה ומחממת לב.
קארין אלהרר: באמת תודה, שלווה, לכל הצוות, וכמובן, לכל היועצים המשפטיים, משרד המשפטים, משרד הרווחה ולנעה, היועצת של הוועדה, על המאמצים הגדולים שהשקיעו בתיקונים ובניסוחים, הישיבות הארוכות שהביאו לנוסח שנמצא כאן לפני הוועדה.
קארין אלהרר: אני באמת רוצה לקרוא לכולנו לקדם את הנושא ושנביא לחקיקתו של החוק החשוב כל-כך הזה ולשינוי מציאות של לא מעט ילדים במדינת ישראל.
יעקב מרגי: נפתח את הדיון.
יעקב מרגי: ד"ר קדמן, בבקשה.
<יצחק קדמן: שלום רב.
<יצחק קדמן: לנוכח האירועים האחרונים אנחנו לא יכולים שלא לסייג את השמחה שלנו כאשר נשללת מקטינים הזכות הבסיסית ביותר שלהם, הזכות לחיים.
<יצחק קדמן: קשה לשמוח ברגעים האלה, כפי שאמרה חברת הכנסת אלהרר.
<יצחק קדמן: אבל אנחנו צריכים בכל זאת להיות במקצת, לפחות, בשמחה.
<יצחק קדמן: אני לא רוצה להקדים את המאוחר, ולכן לא אברך "שהחיינו", אבל זה בדיוק מה שצריך לעשות.
<יצחק קדמן: אנחנו מלווים את הצעת החוק הזאת ודומותיה כבר 15 שנה עוד לפני מסקנות ועדת סביונה רוט-לוי.
<יצחק קדמן: מסקנות הוועדה בנושא הזה של אומנה, בשונה מכל ההמלצות האחרות – מי שהייתה אז חברה בכירה בוועדה, עורכת הדין תמר פלד-אמיר, ישבה וכתבה את כל החוק עד לפרטי פרטיו כחלק מהמלצות הוועדה.
<יצחק קדמן: אנחנו היינו במצב שבו נוצר אבסורד.
<יצחק קדמן: כאשר ילד מוצא מן הבית, והוא נשלח לאימוץ יש חוק שמסדיר את זה – חוק האימוץ.
<יצחק קדמן: גם כשהוא נשלח אפילו לפנימייה יש חוקים שמסדירים את זה, כמו חוק הפיקוח על המעונות.
<יצחק קדמן: הוא מסדיר שורה שלמה של תנאים, זכויות וחובות – מה הפנימייה צריכה לתת ואפילו מה המרחב במטרים שצריך להיות לכל ילד וכדומה.
<יצחק קדמן: המסגרת היחידה שלא הוסדר לגביה כלום היא מסגרת של אומנה.
<יצחק קדמן: נכון שיש "רק" – במרכאות כפולות – 2,369 ילדים באומנה.
<יצחק קדמן: אגב, זה סובב ומסובב; יכול להיות שבגלל חוסר ההסדרה יש פחות ילדים באומנה.
<יצחק קדמן: בארצות רבות אחרות בעולם רוב הילדים בהשמה חוץ-ביתית נמצאים באומנה, מיעוטם בפנימיות.
<יצחק קדמן: אצלנו מכל מיני סיבות, כולל סיבות היסטוריות, רוב הילדים נמצאים בפנימיות.
<יצחק קדמן: ילדים באומנה הם במידה רבה מאוד חסרי זכויות.
<יצחק קדמן: אתמול, למשל, התקשר אלי סבא של ילד ששירותי הרווחה ביקשו ממנו בחירום לקלוט את הנכד שלו בבית כי הייתה בעיה קשה מאוד של אלימות בקרב המשפחה של הילד.
<יצחק קדמן: הוא קלט אותו רק לכמה "דקות", והילד נמצא אצלו כבר 11 חודשים.
<יצחק קדמן: עכשיו אמרו לו שיסדירו את האומנה בצורה מסודרת.
<יצחק קדמן: אלא שאז נמצא שלאיש היה רישום פלילי.
<יצחק קדמן: התיק נסגר – האיש מעולם לא הועמד לדין, אבל מבחינת הרישום המשטרתי ברגע שפתחו את התיק, אף על פי שהתיק נסגר, והוא מעולם לא עמד לדין זה כבר עניין.
<יצחק קדמן: אז האיש אמר, רגע, בשביל להחזיק את הילד אצלי 11 חודשים – אני כשר, נבדקתי והכול בסדר; עכשיו כשאני צריך לקבל גם חלק מהזכויות שיעזרו לי לגדל את הילד אז פתאום מישהו שולף איזה משהו.
<יצחק קדמן: העניין הזה, כמובן, צריך להיבדק.
<יצחק קדמן: אני רק נותן אותו כאילוסטרציה למצב הבלתי נסבל.
<יצחק קדמן: עוד דוגמה אחת: ילד צריך לצאת לטיול בית-ספר.
<יצחק קדמן: פשוט מאוד.
<יצחק קדמן: הוא מתבקש על-ידי המורה לקחת את הטופס, להראות להורים ולבקש שיחתמו על אישור יציאה מבית-הספר.
<יצחק קדמן: מה עושה ילד ממשפחה אומנת?
<יצחק קדמן: אין לעניין הזה תשובה.
<יצחק קדמן: לכאורה משפחה אומנת צריכה לחפש את המשפחה הביולוגית כדי שהיא תחתום, כי למשפחה האומנת אין שום מעמד.
<יצחק קדמן: ונניח שהמשפחה הביולוגית לא נמצאת או לא זמינה או ששם האבא כועס על מישהו ולא רוצה לחתום – הילד לא ייצא לטיול?
<יצחק קדמן: אפשר תיאורטית ללכת לבית משפט, אבל הטיול הוא בעוד שבוע או בעוד שלושה ימים.
<יצחק קדמן: לאן נלך?
<יצחק קדמן: לכן אלה רק מתי מעט דוגמות שבאות להצביע על זה שהגיע הזמן להסדיר את הנושא.
<יצחק קדמן: הוא בא לתת מענה לכמה וכמה גורמים, ובראש ובראשונה לילד במשפחה האומנת.
<יצחק קדמן: הילד במשפחה האומנת צריך לדעת מה זכויותיו.
<יצחק קדמן: היה לנו מקרה אחר שבו ילד שנפגע מינית קשה מאוד בתוך משפחתו גם על-ידי האבא וגם על-ידי האימא, לפחות באופן פסיבי בקשר של שתיקה, הילד הגיע למשפחה אומנת אחרי שנים שהוא היה בה, ולא הייתה שום כוונה במקרה הזה להחזיר אותו למשפחה הביולוגית.
<יצחק קדמן: הילד ביקש שיחליפו את שם המשפחה לשם המשפחה האומנת שלו.
<יצחק קדמן: צריך היה ללכת לבית-משפט.
<יצחק קדמן: אנחנו גם ייצגנו את הילד, ולשמחתנו, בית המשפט אישר את החלפת השמו.
<יצחק קדמן: אני לא אגיד כלום יותר מזה, חוץ מזה שהזה ילד שהוא אחד הספורטאים הידועים יותר בישראל, ואף אחד לא יודע את סיפור הרקע הזה – כולם מכירים אותו בשמו הנוכחי.
<יצחק קדמן: החוק הזה נועד קודם כול למען הילדים, אבל הוא גם נועד למענן של המשפחות האומנות ובמידה מסוימת גם של המשפחות הביולוגיות.
<יצחק קדמן: משפחה אומנת איננה מנתקת את הקשר בין הילד למשפחתו הביולוגית.
<יצחק קדמן: לפעמים זה סידור זמני שנועד לשקם את משפחתו הביולוגית ולאפשר את חזרתו לשם.
<יצחק קדמן: לכן צריך גם לפעול לטובת המשפחות הביולוגיות, גם למשפחות האומנה שיידעו מה הזכויות שלהן – לא רק במישור הכספי.
<יצחק קדמן: המישור הכספי, חברת הכנסת אלהרר, הוא מאוד חשוב כי נתקלנו בעוולות נוראיות שמשפחות לא קיבלו את הזכויות שלהן בזמן.
<יצחק קדמן: כשמשפחה לא מקבלת את ההחזר עבור קניית משקפיים זה גם פוגע בילד בסופו של דבר.
<יצחק קדמן: החוק הזה נועד להסדיר סוף-סוף את הזכויות, את החובות של הילד במשפחה האומנת, של המשפחה האומנת, של המשפחה הביולוגית – במשולש החשוב הזה.
<יצחק קדמן: טוב תעשה הכנסת אם תזרז את הדיון בחוק המורכב הזה כדי שנוכל לברך על המוגמר.
<יצחק קדמן: אני רוצה להצטרף לתודות של חברת הכנסת אלהרר.
<יצחק קדמן: ברגע שבאנו אליה לחדר ואמרנו, יש לנו כמה הצעות חוק – היא ראתה את הצעת חוק האומנה ואמרה – זה אני.
<יצחק קדמן: אני שמח שהיא עשתה זאת.
<יצחק קדמן: אני יודע שהיא דיברה ממושכות עם שר הרווחה.
<יצחק קדמן: אנחנו גם דיברנו עם שר הרווחה, ואני גם מודה לו כי הוא תומך בעניין הזה ללא סייג.
<יצחק קדמן: אני גם רוצה להודות לכל יתר חברי הכנסת שהצטרפו, להודות לאנשים שעוסקים בשטח במלאכה יום-יום.
<יצחק קדמן: שלווה יושבת פה, שאני מכיר אותה שנים, והיא כותל מערבי בשבילי כל פעם כשצריך לבכות על גורלה של משפחה אומנת כלשהי.
<יצחק קדמן: היא עוסקת בנושא במסירות רבה שנים.
<יצחק קדמן: כל יתר העוסקים במלאכה לטובת ילדים במשפחות אומנה – זה רגע גדול בשבילנו.
<יצחק קדמן: אני מקווה שנשלים את כל הקריאות, ונביא את זה לידי מוגמר לטובת כל הילדים הללו.
יעקב מרגי: אמנם אמרתי שאני אפתח את הדיון ואתן לכל הסובבים להתייחס, אבל אנחנו לא רוצים להחטיא את המטרה.
<ברוך אברהמי: הערה קצרה.
יעקב מרגי: אתה יודע, בכנסת כשאומרים "בקצרה", ברגע שנתתי רשות דיבור זה לא בידיים שלי.
יעקב מרגי: אני אתן, אבל אני מבקש – אם יש באמת לא שיחות מוטיבציה, אנחנו אחרי זה.
יעקב מרגי: אם יש משהו שמישהו ראה בחוק ורוצה להתייחס נקודתית – ממש בקצרה.
<ברוך אברהמי: שלום.
<ברוך אברהמי: אני ברוך אברהמי, היועץ המשפטי של הסתדרות הפסיכולוגים בישראל.
<ברוך אברהמי: יישר כוח.
יעקב מרגי: בלי תודות.
<ברוך אברהמי: הצעת חוק טובה.
<ברוך אברהמי: אני מקווה שהיא תהיה לחוק.
<ברוך אברהמי: עם זאת משהו חסר בה בנקודת המומחיות שלנו והראייה שלנו:
<ברוך אברהמי: גם מבחינת העיקרון של טובת הילד, התהליכים שהילד עובר בכל מה שהצעת החוק עוסקת הם לא פעם משבריים, לא פעם על רקע טראומתי - -
יעקב מרגי: ידידי, אמרנו בקצרה.
<ברוך אברהמי: שתי דקות.
יעקב מרגי: שתי דקות זה נאום רגיל בכנסת.
יעקב מרגי: אני רוצה לנהל את הדיון, אין לנו עניין למשוך את זה, אנחנו רוצים להתקדם.