GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרב מיכאלי: במצב של פנסיה מוקדמת, אתה יכול לקבל את הפנסיה המוקדמת וללכת לעבוד במקום אחר.
חיים כץ: אחרי שאני מתגרש אני יכול לזכות במפעל הפיס בחמישה מיליון שקלים, בלי קשר אם התגרשתי או לא.
חיים כץ: אחרי הגירושין זה כבר לא שלך.
מרב מיכאלי: אבל אם קנית כרטיס למפעל הפיס, זאת לא תוצאה של החיים המשותפים שלנו ביחד.
מרב מיכאלי: לעומת זאת, היכולת שלך לקבל פנסיה מוקדמת וללכת לעבוד במקום אחר, היא תוצאה של החיים המשותפים שלנו ביחד.
חיים כץ: לא יעזור.
מרב מיכאלי: עזוב את זה.
חיים כץ: עד שאני לא אבין, אני לא אצביע.
מרב מיכאלי: אני מתנצלת שאני צריכה להתעקש על זה.
חיים כץ: תתעקשי אבל תסבירי.
מרב מיכאלי: אני אנסה שוב.
מרב מיכאלי: אני מצטערת שאני לא ברורה אבל אני אנסה שוב.
חיים כץ: לא, את מסבירה טוב אבל אני לא מבין כל כך טוב.
מרב מיכאלי: אתה.
מרב מיכאלי: אין מי שמבין כמוך.
מרב מיכאלי: הבעיה היא רק אצלי.
מרב מיכאלי: תקשיב.
חיים כץ: תני לי מצב.
מרב מיכאלי: היום אני יכולה לבוא לבית המשפט.
מרב מיכאלי: עזוב לרגע את המצב.
חיים כץ: תסבירי לי את הסיטואציה.
חיים כץ: אני רוצה להבין את הסיטואציה.
זהבה גלאון: אני אתן לך דוגמה של הסיטואציה.
זהבה גלאון: אתה היום בן אדם עובד ואנחנו מתגרשים.
זהבה גלאון: אבל אני מתכננת, כיוון שאני מכירה אותך, את הצעדים הבאים שלי.
חיים כץ: להוציא את העיניים.
חיים כץ: התגרש ממני, הלך לבלונדינית ואני אראה לו מה זה.
זהבה גלאון: אני יודעת שלא רק שהלכת לבלונדינית אלא בעוד חודשיים תצא לפנסיה מוקדמת או בעוד שנתיים.
זהבה גלאון: לא מפריע לי.
זהבה גלאון: אני רק רוצה להיות שותפה לזה.
זהבה גלאון: לפנסיה המוקדמת.
חיים כץ: מה זה נוגע אליך?
חיים כץ: איפה את נפגעת כלכלית?
זהבה גלאון: נעה תסביר לך.
חיים כץ: איפה היא נפגעת כלכלית?
<נעה בן שבת: אני אתן את הדוגמה של פסק הדין שניתן.
חיים כץ: תני לי דוגמה ממשית.
<נעה בן שבת: אומרים שבני הזוג נפרדו, בני הזוג התגרשו, הם רוצים לקבוע שנכסי בני הזוג כוללים בין היתר גם זכויות בתקבולי הפרישה שקיבל המבקש ממקום עבודתו.
<נעה בן שבת: הם אומרים שמענקי פרישה, זה הכול מענקי פרישה.
<נעה בן שבת: כולם נבעו מהעבודה וזה שזה משולם למשל - - -
חיים כץ: לזה אמרתי בסדר.
<נעה בן שבת: למענקי הפרישה?
חיים כץ: אמרתי בסדר.
מרב מיכאלי: אנחנו אומרות לך שפנסיה מוקדמת אלה מענקי פרישה.
חיים כץ: אני לא רוצה לראות אותך יותר בבית המשפט.
חיים כץ: נקבע שמגיע לך חצי ואין בעיה.
חיים כץ: הפנסיה המוקדמת, מה שאת אומרת, לא רציני כי זה כאילו אני עובד.
חיים כץ: זה בדיוק כאילו אני עובד.
חיים כץ: מענקי פרישה זה מה שמגיע לי עתידית, מגיע לך את החלק היחסי.
חיים כץ: מגיע.
חיים כץ: לא רוצה לקחת.
זהבה גלאון: אז בוא נכתוב את זה.
חיים כץ: כאן אני אומר בסדר.
<נעה בן שבת: אם כך, אנחנו אומרים כל התשלומים, זה ממילא בסעיף 28 המקורי בלי התוספת שלו.
<הראל שרעבי: החוק הזה עוסק בחיסכון פנסיוני בלבד.
<נעה בן שבת: תשלומים בשל פרישה מעבודה.
<קריאה: כל הדברים צריכים להיות בבית המשפט.
<נעה בן שבת: להגיד אילו תשלומים בשל פרישה מהעבודה משולמים.
חיים כץ: אני לא רוצה לקחת מזהבה כלום.
חיים כץ: הפרס הוא שאני הולך ממנה וזה פרס גדול.
<נעה בן שבת: התוספת הייתה אמורה לומר שגם התשלומים האלה והאלה, לקרוא להם בשמם.
זהבה גלאון: תכתבי לרבות תשלומי מענקים.
חיים כץ: החלק היחסי.
מרב מיכאלי: אנחנו גם משאירות לבית הדין.
חיים כץ: יש לנו עוד הרבה בחוק הזה?
<נעה בן שבת: יש לנו הרבה.
חיים כץ: בואי נסיים את כל מה שאנחנו יכולים להתקדם בו.
חיים כץ: להיתקע בזה, זה כמו מבחן כאשר יש ארבע שאלות ואנחנו מתמקדים בשאלה אחת.
חיים כץ: בסוף נפתור אותה טוב, אבל לא נפתור את שלושת השאלות האחרות.
חיים כץ: עזבי את הסעיף הזה ולכי הלאה.
חיים כץ: נפתור את שלושת השאלות ונתמקד בזאת שאנחנו לא יודעים.
<נעה בן שבת: נעבור לסעיף 30, תחילה ותחולה.
<נעה בן שבת: תחילתו של חוק זה שישה חודשים מיום פרסומו, בסעיף זה - יום התחילה והוא יחול גם - - -
חיים כץ: אם אני מתכוון להתגרש, אני צריך לדחות את זה בשישה חודשים?
<נעה בן שבת: הסיפא אומרת שהוא יחול גם לגבי פסק דין לחלוקת חיסכון פנסיוני שניתן לפני יום התחילה.
<נעה בן שבת: גם פסק דין שניתן בעבר, יחול.
חיים כץ: גם לפני מאתיים שנים?
<נעה בן שבת: זהו.
<נעה בן שבת: עכשיו מגיעים לזה.
<נעה בן שבת: בעיקרון זה גם לפני מאתיים שנים אבל עכשיו יש הוראות שמסייגות את זה בסייגים מסוימים.
חיים כץ: מה אומרות ההוראות?
<נעה בן שבת: על אף האמור בסעיף קטן (א), הוראות סעיף 22(א)(1) וכן הוראות סעיפים 4(א), 26, 27, 28(ה), 30, 31, 36 ו-37 לחוק הגמלאות כנוסחם בסעיפים 24(2), (6), (7), (8)(ג) ו-(9) עד (13) לחוק זה, והוראות סעיפים 21 עד 24, 25)(ה) ו-26 עד 29 לחוק שירות הקבע כנוסחם בסעיפים 25(4) עד (8), (9)(ג) ו-(10) עד (13) לחוק זה, יחולו לגבי פסק דין לחלוקת חיסכון פנסיוני בין עמית או עובד שאינו גמלאי ובין בן זוגו לשעבר שניתן לפני יום התחילה רק בהתקיים שתיים אלה.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על המצבים שבהם יש עמית פעיל שנפטר.
<נעה בן שבת: העמית או העובד שאינו גמלאי כאמור נפטר ביום התחילה או לאחריו – צריך להיות שלא נפטר לפני יום התחילה ואנחנו נגיד את זה .
<נעה בן שבת: זאת אומרת, מי שכבר נפטר, לא ניצור לו שאיר חדש.
זהבה גלאון: זאת נקודה שאני ארצה לחזור אליה.
<נעה בן שבת: בית המשפט או בית הדין שנתן את פסק הדין קבע ביום התחילה או לאחריו כי משך התקופה המשותפת הוא 120 חודשים לפחות.
<נעה בן שבת: כדי להשלים את התמונה ולדבר על הבעיה שדיברנו עליה, סעיף 2 אומר: הוראות - - -
חיים כץ: שהיו נשואים עשר שנים.
<נעה בן שבת: שהיו נשואים עשר שנים.
<נעה בן שבת: כמו עובד פעיל, כמו לגבי שאר ההוראות בחוק.
חיים כץ: לפני כן הוא לא מקבל פנסיה.
<נעה בן שבת: לפני כן הוא לא מקבל מעמד של שאיר.
<נעה בן שבת: סעיף 2 אומר שהוראות סעיפים 14, 16 ו-22 וכן הוראות סעיפים 4(א)(21) - - -
חיים כץ: לא הבנתי את הסעיף הראשון שאמרת.
<נעה בן שבת: אני רק אומר שסעיף 2 הוא לגבי הגמלאי.
חיים כץ: בואי נדבר עברית.
חיים כץ: אנחנו מעבירים את החוק ב-1 ליולי.
חיים כץ: עבר קריאה שנייה ושלישית.
חיים כץ: תחילת ביצוע - - -
<נעה בן שבת: שישה חודשים מיום פרסומו.
חיים כץ: ב-1 לפברואר.
חיים כץ: נגיד ב-1 לינואר.
חיים כץ: מה קורה לאלה שהתגרשו ב-1 לאוגוסט?
<נעה בן שבת: אם הם התגרשו ובן הזוג נפטר לפני יום התחילה - - -
חיים כץ: התגרשו ב-1 לאוגוסט.
<נעה בן שבת: היה להם כבר פסק דין לחלוקת חיסכון פנסיוני אבל בן הזוג נפטר לפני יום התחילה.
חיים כץ: מה זה יום התחילה?
<נעה בן שבת: ינואר 2015.
<נעה בן שבת: בעצם בת הזוג לא תקבל מעמד של שאיר כי לא החילו עליה.
<נעה בן שבת: ההוראות האלה יחולו עליה רק אם הוא נפטר אחרי יום התחילה.
<נעה בן שבת: לפני יום התחילה, זה אומר גם לפני יום הפרסום.
<נעה בן שבת: אפשר להקדים את זה ולומר לפני יום הפרסום אבל אם אנחנו מדברים על אנשים שנפטרים כבר קודם, אנחנו מעמיסים את ההעמסה של הוספת שאיר לקופה.
<נעה בן שבת: לשם הוספת שאיר היום יתחילו להפחית את הגמלה, את הקצבה שמשולמת לעמית.
חיים כץ: אם הוא נפטר לפני עשר שנים, החוק לא יחול עליו.
<נעה בן שבת: כל השאלה מתי עשר השנים, מתי הוא כן יחול ומתי הוא לא יחול.
חיים כץ: נעזוב את ההיסטוריה ונדבר על עכשיו.
חיים כץ: נלך צעד אחרי צעד.
חיים כץ: קבענו שב-1 ביולי החוק עבר במליאה קריאה שנייה ושלישית.
חיים כץ: מועד תחילה?
חיים כץ: אנחנו רוצים לקבוע שמה-1 ביולי כל מי שהתגרש, אם הוא נפטר אחרי ה-1 ביולי – שאיר.
<נעה בן שבת: אפשר לעשות את זה.
<נעה בן שבת: לפני יום התחילה.
<נעה בן שבת: יום הפרסום.
<נעה בן שבת: אתה קובע מועד פרסום.
חיים כץ: יום התחילה הוא יום הפרסום.
<נעה בן שבת: יום התחילה הוא שישה חודשים אחרי הפרסום אבל אפשר לומר שמיום הפרסום לצורך העניין הזה, ייחשב.
זהבה גלאון: זה יחול עליו.
<הראל שרעבי: אי אפשר להחיל חצי.
<הראל שרעבי: תזכרו שהחוק קובע את כל המנגנון להוספת שאיר.
<הראל שרעבי: מנגנון הוספת שאיר הוא תלוי הפחתה ואם כל המנגנון קורה רק ב-1 בינואר אבל הוספת השאיר קורית לפני כן, זה לא מסתדר.
<נעה בן שבת: מצד שני, יכול להיות שביום התחילה, בדיוק ביום התחילה של החוק, הוא נפטר ואז אתה כן מחיל עליו את זה.
<נעה בן שבת: אז אתה נמצא באותו מצב.
<הראל שרעבי: ככל שמרחיבים את הטווח, רמת החשיפה גדלה.
<הראל שרעבי: זה ברור.
זהבה גלאון: כמה אנשים ימותו לך באותו יום?
<אבי יחזקאל: אין הוספת שאיר.
<אבי יחזקאל: היום היא נשואה לו.
<אבי יחזקאל: מחר היא מתגרשת ממנו.
<אבי יחזקאל: אתה מדבר אם הם מתגרשים אחרי ה-1 ביולי.
<נעה בן שבת: כרגע אנחנו מדברים על מצב בו יש כבר פסק דין לחלוקת חיסכון פנסיוני לפני יום התחילה ואז השאלה מתי היא תקבל את מעמד השאיר, מתי הוא נפטר כדי שהיא תקבל את מעמד השאיר.
<קריאה: בכל מקרה, חמישה חודשים אחורה יש לנו את שמירת הריסק.
<צור גינת: דיני המס גם הם חלים אחורה?
<צור גינת: אני לא רוצה שיחזרו אלי עוד פעם.
<נעה בן שבת: אתה מדבר על קצבת השאירים.
<נעה בן שבת: אם בן אדם מקבל קצבת שאירים
<צור גינת: קצבת שאירים פטורה, אין לי שם שום בעיה.
<נעה בן שבת: אבל אתה לא נתת לה מעמד של קצבת שאירים.
<צור גינת: אבל השאלה אם מישהו משך פיצויים.
חיים כץ: זאת לא השאלה.
חיים כץ: השאלה היא אחרת.
חיים כץ: אנחנו נסביר את זה כדי שנבין ולא נבוא אחר כך ונחוקק כמו פסיכים ולא נבין מה עשינו.
חיים כץ: ב-1 ביולי או ב-14 ביולי, נראה באיזה תאריך נעביר את החוק במליאה בקריאה שנייה ושלישית.
חיים כץ: תחילת הביצוע שלו ינואר 2015.
חיים כץ: בן אדם נפטר עכשיו, בספטמבר, מה קורה אתו?
חיים כץ: מה עם החלק השני?
חיים כץ: אנחנו רוצים שהוא ייחשב מהיום שעליתי לדוכן.
<נעה בן שבת: מיום הפרסום.
חיים כץ: למרות שהחוק ייכנס לתוקף בינואר 2015, זה מיום הפרסום.
חיים כץ: אל תצעק כי אין הרבה כאלה.
חיים כץ: הוא צריך גם להתגרש וגם למות.
<הראל שרעבי: לא, לא להתגרש.
<הראל שרעבי: הוא כבר גרוש.
<הראל שרעבי: הוא יכול להתגרש כבר לפני שנים.
זהבה גלאון: כמה כאלה יהיו לך?
<הראל שרעבי: אני לא יודע.
זהבה גלאון: אני רוצה לומר משהו, כדי לא להפיל בצוואר הבקבוק הזה כמה כאלה שיהיו, את אותן נשים שיהיו בצוואר הבקבוק הזה, כיוון שלא מדובר כאן עכשיו על כך שכולם הולכים למות, וכל אלה שכבר התגרשו ימותו בספטמבר.
זהבה גלאון: אפשר לומר שזה יחול מיום הפרסום במקרה הזה.
זהבה גלאון: עושים כזאת מהפכה בחוק.
חיים כץ: זה יחול.
חיים כץ: לא שאפשר לומר, זה יחול.
<הראל שרעבי: מה עושים עם מנגנון ההפחתה?
<הראל שרעבי: הרי בסופו של דבר כל המנגנון כאן בנוי על כך שהוספת השאיר בשביל לא לפגוע בעמיתים האחרים בקרנות - - -
חיים כץ: כמה זמן אתם עובדים על החוק הזה?
<הראל שרעבי: כמה שנים.
<הראל שרעבי: ארבע-חמש שנים מאז הוועדה.
חיים כץ: אתם רוצים לסיים אותו?
חיים כץ: תקשיב, אני באתי ואמרתי שהוא רוצה 21 אחוזים, ואמרתי לו שייקח את ה-21 אחוזים.
חיים כץ: כי אין שם אנשים או יש מעט.
חיים כץ: גם אתם תפעילו את השכל.
חיים כץ: לא יכול להיות בן אדם אחד כך ואתם מתעקשים.
זהבה גלאון: כן, זה לא מצדיק את ההתעקשות.
<צור גינת: אני בכל זאת רוצה להבהיר.
חיים כץ: עוד מעט תבהיר.
חיים כץ: תן לו להתייעץ.
זהבה גלאון: צריך תנאים מצטברים, שגם כבר יש לו פסק דין, שהוא גם התגרש וגם מת.
חיים כץ: תראו באיזה קלות אנחנו ויתרנו להם על ה-21 אחוזים.
זהבה גלאון: זה לא אנחנו.
זהבה גלאון: זה אתה.
זהבה גלאון: אנחנו הלכנו אתך.
<צור גינת: 21 אחוזים מוכפל באפס נקודה משהו.
חיים כץ: לכן ויתרתי.
חיים כץ: אני ויתרתי, נכון?
חיים כץ: למה אתה לא ויתרת?
<צור גינת: על מה?
חיים כץ: על ה-21 אחוזים.
חיים כץ: אמרת עשרה אחוזים.
חיים כץ: זה 21 כפול אפס נקודה משהו.
<צור גינת: זה אצל אותם אנשים שיכולים לשלם.
חיים כץ: אתן לך טיפ לחיים ותכניס לך את זה טוב טוב לראש.
חיים כץ: ראית באיזו קלות נתתי לך את זה?
חיים כץ: וזהבה הסכימה.
<צור גינת: בזמן שהם מתייעצים, לגבי דיני המס.
<צור גינת: מי שהיה אצלי, לא חוזר אלי.
<צור גינת: לא חוזרים אלי.
<צור גינת: לא אכפת לי שזה יהיה מהיום.
חיים כץ: לא, לא חוזר אליך.
זהבה גלאון: חיים, עד שהם מתייעצים, התייעצות קטנה.
זהבה גלאון: אני פותחת סוגריים בנושא בו הם מתייעצים.
זהבה גלאון: באמת עושים כאן מהפכה לא נורמלית.
זהבה גלאון: יוצא שיש קבוצה אחת שאנחנו דופקים אותה לחלוטין.
זהבה גלאון: תן על זה את הדעת.
זהבה גלאון: אני מודה שאני לא בטוחה שאני יודעת להסביר את זה כמו שאני רוצה שהאישה שיושבת כאן שמייצגת את זה, זה חל עליה.
זהבה גלאון: יש קבוצה של נשים שבעצם הן הופכות להיות לא שאירות.
זהבה גלאון: אני לא בטוחה אפילו שיש לי את המינוח.
<נעה בן שבת: הן לא הופכות להיות.
<נעה בן שבת: הן לא מקבלות את המעמד החדש.
חיים כץ: החוק הזה לא חל עליהן.
זהבה גלאון: אני רוצה שנדבר על זה ונראה.
זהבה גלאון: אם אנחנו כבר עושים מהפכה כזאת, אני רוצה לראות איך אפשר לתת להן מענה.
זהבה גלאון: עד שהם עושים התייעצות סיעתית, אם לא אכפת לך אני רוצה שנשמע אותה כדי שנבין כאבסורד.
זהבה גלאון: הרי אנחנו עושים כזאת מהפכה.
זהבה גלאון: היא יכולה לדבר?
זהבה גלאון: אתה נותן רשות דיבור ולא אני.
חיים כץ: אני יכול לעמוד בקסמיך?
<שרה קאולי: אני הייתי נשואה 45 שנים, גידלנו ילדים, בנינו בית, היה לנו הכול, עבדנו ביחד.
<שרה קאולי: הוא יצא לפנסיה ואחרי כן אנחנו התגרשנו.
<שרה קאולי: קיבלתי מחצית מהפנסיה עד שהוא נפטר לפני שלוש שנים.
<שרה קאולי: איך שהוא נפטר, נהייתי שקופה וכלום.
<שרה קאולי: נהייתי זכוכית.
<שרה קאולי: זה לא יתכן כזה דבר.
<שרה קאולי: אני עבדתי על הפנסיה הזאת ולא היא.
<שרה קאולי: לי אין פנסיה אחרת.
<שרה קאולי: אני הייתי עצמאית.
<שרה קאולי: מה פתאום איך שהוא נפטר, הלכו ונתנו לה את כל הקופה?
<שרה קאולי: הקופה לא שלה אלא היא שלי בלבד.
<שרה קאולי: אני עבדתי בשבילה.
<שרה קאולי: בחוק הזה אתם לא קובעים כלום ויוצא שאני לא קיימת.
<שרה קאולי: אתם עושים חוק.
<שרה קאולי: יש מעטים כמוני.
<שרה קאולי: למה הזלזול הזה?
<שרה קאולי: הייתי בבית משפט לענייני משפחה ובבית דין לעבודה.
<שרה קאולי: השופטת אמרה לי שאם יצא חוק, היא מבטיחה לי שהיא תדאג שאני אקבל אבל היא לא יכולה להבטיח לי אם החוק לא יוצא.
<שרה קאולי: זה כאילו שלא עשיתם עבורי כלום.
חיים כץ: איך היא תדאג?
חיים כץ: היא לא יכולה לדאוג לך.
<שרה קאולי: היא לא יכולה לדאוג לי.
<תמי ספיבק: אני גרושת צה"ל.
<תמי ספיבק: אני שחקנית עצמאית.
חיים כץ: את גרושה מבעל שמשרת בצבא.
<תמי ספיבק: כן.
מרב מיכאלי: למה אלמנת צה"ל ולא גרושת צה"ל?
מרב מיכאלי: לפי אותו הגיון היא גרושת מצה"ל חופשי.
<תמי ספיבק: נכון שמעירים כאן שלא מדובר בהרבה אנשים ולא בסטטיסטיקה, אבל אנחנו עולם ומלואו.
<תמי ספיבק: אני הייתי נשואה 26 שנים לבעלי, צברנו יחד והאמנו שנחיה בעושר ואושר עד סוף ימינו, צברנו יחד פנסיה.
<תמי ספיבק: זה רשום על שמו.
<תמי ספיבק: הוא צבר פנסיה על שמו, אני קניתי לו נעליים וגידלתי את ילדיו והורדתי פרופיל בקריירה שלי.
<תמי ספיבק: אתה אומר מרגע הפרסום או מרגע התחילה כמו שאתם קוראים לזה.
חיים כץ: אין חקיקה רטרואקטיבית.
<תמי ספיבק: זה עניין של ניסוח.
<תמי ספיבק: אנחנו נלחמות על זה שנים ואנחנו לא נוותר, ואני אומרת את זה חד וחלק.
<תמי ספיבק: בעלה כבר נפטר.
<תמי ספיבק: אני עומדת להיות בת שבעים השנה ובעלי בערך בגילי.
<תמי ספיבק: שיחיה עד 120.
<תמי ספיבק: לא יתכן שבגלל שבוע או שבועיים, ימות לפני או ימות אחרי או יחיה עד 120, אנחנו נהיה בנות ערובה של בעלינו ואם חס וחלילה הם ימותו לפנינו, כפי שקרה לה, וחס וחלילה יכול לקרות גם לי, יעלו אותנו על המוקד.
חיים כץ: אני לא מבין מה שאת אומרת.
חיים כץ: יכול להיות שאת בתיאטרון וזה נדמה לך.
<תמי ספיבק: לא, אני לא בתיאטרון.
חיים כץ: את חיית 27 שנים והתגרשת.
<תמי ספיבק: 26 שנים.
חיים כץ: התגרשת.
<תמי ספיבק: לפני שנים.
חיים כץ: קיבלת את החלק היחסי שלך?
<תמי ספיבק: החלק היחסי על פי בית המשפט.
חיים כץ: אני לא נכנס אם יותר או פחות.
חיים כץ: לא נכנס לזה.
חיים כץ: מה את אומרת עכשיו?
<תמי ספיבק: שלא ידעתי שבאותיות הקטנות, גם לא ידע כבוד השופט שוחט שישב בבית הדין לענייני משפחה וגרם לבעלי להסכים לשלם לי את חלקי בפנסיה, כתוב שאנחנו מקבלות את חלקנו בגמלה כל זמן שבעלינו חיים.
<תמי ספיבק: לכן הוא גם עמד בראש ועדה כי הוא הבין שאין בזה הגיון וזה משהו שגובל – סליחה על הביטוי – גם בטמטום, גם בחוסר רציונליות מוחלטת.
<תמי ספיבק: אם חלקי בפנסיה הוגדר אצלי כקניין שלי, הוא קניין שלי לנצח.
חיים כץ: עכשיו הוא חי?
<תמי ספיבק: ודאי.
<תמי ספיבק: אבל בעלה לא חי והכול יכול לקרות.
<תמי ספיבק: אנחנו חיים במדינה מטורפת.
<תמי ספיבק: אל תגיד לי הלו.
<תמי ספיבק: שמי תמר.
חיים כץ: יש כאן סדר.
<תמי ספיבק: אני יודעת.
חיים כץ: את מתפרצת.
חיים כץ: שיחיה עד 120.
<תמי ספיבק: נכון.
חיים כץ: אם החוק עובר, מבחינתך הוא יכול למות.
<תמי ספיבק: לא.
<תמי ספיבק: אני רוצה שיחיה עד 120.
<תמי ספיבק: אני רוצה להבטיח את זקנתי.
<שרה קאולי: הבעיה היא שלי.
זהבה גלאון: הבעיה היא עם שרה.
<שרה קאולי: אני נשארת בלי כלום עם משהו ששייך לי.
<שרה קאולי: למה היא צריכה לקבל ואני לא?
חיים כץ: אם אין חוק מחר, מה קורה?
חיים כץ: אם אין חוק, מה קורה אתך?
<תמי ספיבק: אני שובתת רעב.
חיים כץ: סליחה גברת, אני לא מדבר אתך.
חיים כץ: את כבר דיברת וזה בסדר.
<שרה קאולי: שום דבר.
<שרה קאולי: הידועה בציבור שלו מקבלת את הכסף שלי.
<שרה קאולי: למה?
<שרה קאולי: בשביל מה עבדתי כל החיים שלי?
חיים כץ: היית בבית משפט?
<שרה קאולי: בוודאי.
חיים כץ: מה אמר לך בית המשפט?
<שרה קאולי: שאם יצא חוק, אם הכנסת תחוקק חוק.
חיים כץ: אין חוק רטרואקטיבי.
<נעה בן שבת: אנחנו צריכים לזכור שבצד ההטבה עם השאירים, אנחנו מטילים נטל מסוים על הקופות.
<שרה קאולי: מה אכפת לי מהקופות?
<שרה קאולי: גם לי מגיע.
חיים כץ: גברת, את צודקת.
חיים כץ: את נמצאת במגרש כדורגל שלא מעניין אותך כלום אבל את לא יודעת להבקיע שער כי את לא בתוך המגרש אלא רק בקהל.
חיים כץ: אלה הכללים במדינת ישראל.
<תמי ספיבק: אבל הכללים - - -
<תמי ספיבק: אתה צועק עלינו.
<תמי ספיבק: אני לא אתנצל על מקומי.
חיים כץ: אני לא רוצה שתתנצלי אבל אני לא רוצה שתתפרצי ולא קיבלת רשות דיבור.
<תמי ספיבק: סליחה.
<תמי ספיבק: אל תצעק עלי.
<תמי ספיבק: זה הכול.
חיים כץ: אז אל תתפרצי.
<תמי ספיבק: לא התפרצתי.
<תמי ספיבק: אמרתי בטעות מילה.
זהבה גלאון: אדוני, בוא נוריד את הטון.
זהבה גלאון: הנשים מדברות מדם ליבן.
חיים כץ: נכון אבל הכנסת מחוקקת.
זהבה גלאון: בגלל שהן מדברות מדם ליבן, לא צריך לעלות על טורים.
זהבה גלאון: אני רוצה לומר שיש כאן משהו שהוא באמת קצת לא הגיוני.
חיים כץ: את מחוקקת?
חיים כץ: תגישי הצעת חוק.
זהבה גלאון: אני מדברת אתך.
זהבה גלאון: אני אומרת שבעצם יש קבוצה שהיא לא גדולה.
זהבה גלאון: אני רוצה להציע לך הצעה.
זהבה גלאון: חכה, תן לי לסיים משפט.
זהבה גלאון: יש כאן קבוצה לא גדולה של נשים שלצורך העניין שרה מייצגת אותן כי לגבי תמי העניין הזה, כל עוד בחיים, טפו טפו טפו, החוק הזה פותר את הבעיה.
זהבה גלאון: אני אומרת שאנחנו בכנסת אף פעם לא מחוקקים חוקים רטרואקטיביים וזה נכון.
זהבה גלאון: לכנסת אין מנדט לחוקק חוקים רטרואקטיביים אבל אנחנו כבר מחוקקים חוק כזה מקיף והשאלה האם יש דרך – וזה מה שאני שואלת אותך – לפתור את הנושא הזה.
חיים כץ: לדעתי?
חיים כץ: ממש לא ואני גם אומר לך למה לא.
חיים כץ: יבואו הקופות ויאמרו שיש מקרה אחד, שבעים-שמונים מקרים כאלה.
חיים כץ: אנחנו הולכים לשמונים תביעות ואנחנו צריכים לשלם כפול, גירעונות כספיים, אקטואריה, נגיעה בכולם.
חיים כץ: זה לא חוק שייגמר בשעה אלא זה חוק שילך עוד חמש שנים.
חיים כץ: יבואו הקופות ויאמרו מקרה 180, לא יודע כמה.
חיים כץ: כל מי שהיה, התגרש והבעל נפטר, הפסיק להיות שאיר.
<שרה קאולי: הפסיק להיות בן אדם.
חיים כץ: הפסיק להיות שאיר.
זהבה גלאון: יש לי שאלה אליך ואני באמת שואלת שאלת תם.
זהבה גלאון: אתה חושב שיש דרך שהקופות - - -
חיים כץ: חקיקה.
זהבה גלאון: לפני חקיקה.
זהבה גלאון: שהקופות יכולות לכמת – סליחה שאני מדברת על אנשים במושגים כאלה – במספרים בכמה אנשים אנחנו מדברים?
זהבה גלאון: אפשר או אי אפשר לדעת?
חיים כץ: אלפים, אם לא עשרות אלפים.
חיים כץ: כל מי שהתגרש ויש לו ידועה בציבור או התחתן פעם שנייה והלך לעולמו, הידועה בציבור והאישה השנייה הן בגדר שאירים.
חיים כץ: כל מי שנפטר והתגרש, האלמנה לא מקבלת כלום.
חיים כץ: היא לא שאירה.
חיים כץ: זה חוק שאני לא יודע מה התקציב שלו ואני לא יודע מספרים, אבל אלה עשרות אלפי מקרים.
חיים כץ: אם יש מיליון חוסכים וזה בקופות הישנות.
חיים כץ: אלה התקנות של הקופות הישנות.
חיים כץ: יש עשרות אלפי אנשים כאלה..
<תמי ספיבק: אני יכולה לומר משפט בבקשה?
<תמי ספיבק: את החוקים קובעים בני אדם.
<תמי ספיבק: זה לא אלוה.
<תמי ספיבק: נכון?
<תמי ספיבק: את החוק אפשר גם לשנות.
<תמי ספיבק: אני שאירה בתקופה שהייתי אשתו.
<תמי ספיבק: אם הייתי מביאה את הבריסטול כמו דיאגרמה של ביבי נתניהו, הייתי אומרת שמהתחלה שהוא היה בצבא ועד כאן אני לא אשתו, וכאן אני אשתו 26 שנים ואני אם שלושת ילדיו, וכאן אני כבר לא אשתו.
<תמי ספיבק: בתקופה הזאת אני שאירה שלו.
<תמי ספיבק: בתקופות האחרות לא.
<תמי ספיבק: החוק הזה שאני שאירה שלו, על זה אני אלחם עד טיפת דמי האחרונה כי אלה בני אדם שקובעים חוקים.
<תמי ספיבק: כשאתם רוצים לשנות חוקים, זה קורה ביום.
<תמי ספיבק: אנחנו לא נוותר כי אחרת נדונו לעוני.
חיים כץ: אני אסביר לך עוד יותר.
חיים כץ: בואי נגיד שזה מתקבל.
חיים כץ: הם מורידים לכל הגמלאים במדינת ישראל את העלות.
חיים כץ: קופה מאוזנת.
חיים כץ: כל הגמלאים במדינת ישראל יצטרכו לשלם את החלק של כל האלמנות האלה.
<תמי ספיבק: אז מה?
<תמי ספיבק: בסדר גמור.
חיים כץ: זה לא שאת באה ומוסיפה סעיף.
זהבה גלאון: הבנתי מה אתה אומר.
זהבה גלאון: שאלה אחרונה בהקשר הזה.
זהבה גלאון: החוק הזה, נניח שהוא לא קיים כמו שאמרת ואני רוצה לתקן רק את הנקודה הספציפית הזאת שהיא תיחשב שאירה לצורך העניין.
זהבה גלאון: באיזה חוק מתקנים את זה?
חיים כץ: אני אגיד לך את האמת, את לא יודעת לעשות את זה.
זהבה גלאון: אני בטח לא אבל אתה יודע.
חיים כץ: האוצר לא ייתן את זה גם אם תעמדי על הראש.
זהבה גלאון: אבל אם כן, בעולם אופטימלי, איפה מתקנים את זה?
חיים כץ: בתכנונים האחידים, לא?
<הראל שרעבי: גמלאות.
<הראל שרעבי: גם תקציבית.
חיים כץ: גם בתקציבית.
<נעה בן שבת: אם רוצים להגיע לקרנות הוותיקות, איפה אתה עושה את זה?
חיים כץ: חוק הפיקוח?
חיים כץ: אלה מיליארדים.
חיים כץ: שלא תחשבי שאלה מאתיים מיליון שקלים.
<שרה קאולי: אני חושבת שאם אותה ידועה בציבור מקבלת נניח 5,000 שקלים, למה לא יצא חוק לפיו אני חייתי אתו 45 שנים, היא שבע שנים, יחלקו בהתאם לזה את הפנסיה.
<שרה קאולי: לקחת ממנה.
<שרה קאולי: לא קופות הגמל צריכות לשם.
<שרה קאולי: למה היא צריכה לקבל את החלק שלי?
<שרה קאולי: למה לא לחלק את זה ביחסיות?
<שרה קאולי: למה אני צריכה להפסיד את זה?
חיים כץ: זה לא החוק הזה.
<תמי ספיבק: זה אותו כסף.
<תמי ספיבק: זה רק לחלק באופן שונה.
<שרה קאולי: לא לקחת כסף מאף אחד.
<תמי ספיבק: זה אותו כסף אבל לחלק אותו באופן שונה.
<תמי ספיבק: סליחה על ההתפרצות, אבל אלה חיי ואלה חייה.
<תמי ספיבק: אנחנו לא סטטיסטיקה.
<תמי ספיבק: אנחנו בני אדם ואנחנו חיים בכבוד וזכינו בחלקנו במשפטים.
חיים כץ: אני אגיד לך מה את עושה בעניין הזה.
<תמי ספיבק: אנחנו הולכות להיות עניות.
חיים כץ: אני אגיד לך מה את עושה.
חיים כץ: החוק הזה גם לא ייגמר עכשיו והוא כנראה לא ייגמר במושב הזה ואת עושה עוד כמה עניות.
חיים כץ: את העניין שלך לא תפתרי כאן.
זהבה גלאון: אל תטיל את זה עליה.
חיים כץ: את העניין הזה שלה לא תפתרי כאן.
<תמי ספיבק: אבל אני אתמוך בה.
חיים כץ: לא תפתרי את זה כאן.
<שרה קאולי: איך אפשר לפתור?
חיים כץ: היא שאלה.
חיים כץ: דברי אתה.
חיים כץ: הסברתי לה.
זהבה גלאון: כרגע אי אפשר לפתור.
חיים כץ: את זה לא תפתרי כאן.
חיים כץ: כרגע מה שאנחנו עושים, אנחנו מעכבים את האחרות וזה לא ייפתר כאן.
חיים כץ: אם היינו עולים, היה בא האוצר ואומר מאה אחוז, אתה צודק, אני מושך את החוק.
חיים כץ: לא זאת הכוונה של החוק הזה.
חיים כץ: כשהאוצר אמר אחרי עשר שנים, וזאת הצעת חוק ממשלתית ובהצעת חוק ממשלתית הוא בעל הבית ובכל רגע נתון, אם זאת הצעת חוק של זהבה גלאון - - -
זהבה גלאון: זאת הצעה ממוזגת.
חיים כץ: ברגע שזאת הצעת חוק פרטית, אתה יכול לדון, האוצר לא מאשר, הוא הופך אותה לתקציבית ואז אתה צריך רוב של חמישים ואתה לא עובר, וזאת אופרה אחת.
חיים כץ: בהצעת חוק ממשלתית, יש לו חיים יותר קלים.
חיים כץ: הוא אפילו לא צריך רוב של חמישים והוא יודע למשוך את זה לבד.
חיים כץ: הוא אומר שזאת לא הייתה כוונת המשורר, כאן זה לא העניין הזה, הקופות מתנגדות, הגמל אחר וכולי.
חיים כץ: הבעיה שלה היא לא הבעיה שלך והבעיה שלך היא לא הבעיה השלישית.
חיים כץ: כמה שיש אנשים, הבעיות הן מורכבות ואף פעם לא מוציאים ציון מאה אלא לפעמים.
חיים כץ: כשאנחנו מוציאים ציון תשעים, אנחנו מרוצים.
חיים כץ: אם הוצאנו תשעים ותמיד תשעים, זה בסדר ואנחנו משתפרים.
חיים כץ: מה לעשות, זה לא מכסה את הכול.
חיים כץ: במקרה הזה זה לא מכסה את הבעיה שלה.
<תמי ספיבק: אנחנו שותפות להובלה כל כך הרבה שנים וזה מה שיוצאת בסוף.
<שרה קאולי: צריך להיות פשוט רמאי או משהו.
חיים כץ: זה לא מכסה.
חיים כץ: אני מצטער שזה לא מכסה אבל זה לא מכסה את הבעיה שלך.
<תמי ספיבק: אנחנו נלחמות על זה שנים רבות.
חיים כץ: זה לא מכסה את הבעיה שלך.
<תמי ספיבק: פנטסטי.
חיים כץ: עכשיו את מפריעה.
חיים כץ: נעה, יש לנו טעם להמשיך?
<נעה בן שבת: אדוני, הייתי מציעה שנמשיך אפילו אם לא נגיע לנקודה הבעייתית אלא נעבור על דברים שכבר תיקנו כדי שבדיון הבא נוכל לסגור את הנושאים האלה, אם זה מקובל עליך.
<נעה בן שבת: אנחנו בסעיף 4(א), עמוד 9.
<נעה בן שבת: אנחנו עוברים על דברים שתיקנו בנוסח ואנחנו רוצים לציין אותם.
<נעה בן שבת: הנושא של זהות הערכאה גם היא תצוין כי היא תהיה בין הרישומים שיירשמו יחד עם רישום ההערה כדי שניתן יהיה לראות איזו ערכאה נתנה ואפשר יהיה לעקוב אחריה.
חיים כץ: תקריאי ונצביע.
<נעה בן שבת: הקראנו את זה.
<נעה בן שבת: אני רק אציין שמוסיפים כאן את זהות הערכאה שנתנה את פסק הדין.
<נעה בן שבת: אולי נצביע בסוף אחרי כל התיקונים האלה.
חיים כץ: נצביע על כל תיקון.
חיים כץ: אנחנו מצביעים על סעיף 4(א) בפרק ב'.
חיים כץ: כל חברי הכנסת הנוכחים אישרו את סעיף 4(א) בפרק ב'.
חיים כץ: סמני לך שזה הוצבע.
<נעה בן שבת: אנחנו מגיעים לסעיף 9(א)(3), עמוד 16.
<נעה בן שבת: דיברנו על הסעיף.
<נעה בן שבת: לסעיף 9(ב)(1), מה שאמרנו בדיון האחרון.
<נעה בן שבת: עכשיו אנחנו מגיעים לסעיף 10(א)(1) בעמוד 18.
<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על מצב שבו יש לנו קופה שנצברים בה כספים ואפשר להעביר אותם לחשבון של בן הזוג לשעבר.
<נעה בן שבת: מה קורה אם בן הזוג לשעבר, אחרי שהוגשה כבר בקשה לרישום פסק הדין, הולך לעולמו.
<נעה בן שבת: בדיון שהתקיים ב-3 בפברואר דובר על כך שאחרי שכבר נרשם פסק הדין, הוא הולך לעולמו ואמרנו שנעביר את הכספים, למרות שהוא הלך לעולמו, והמוטבים ייהנו מהכספים.
<נעה בן שבת: עכשיו אנחנו רוצים להקדים את המועד וגם לומר שלא רק שנרשם אלא אחרי שהוגשה בקשה לרישום.
<נעה בן שבת: רצינו להציע שזה יהיה גם לפני הגשת הבקשה לרישום אבל אז יש לנו בעיה שאין בן זוג לשעבר שיכול להגיש את הבקשה אין לו יורשים בפרק זמן הקרוב.
חיים כץ: אנחנו מצביעים על זה.
<נעה בן שבת: סעיף 10(א)(1).
חיים כץ: מי בעד אישור סעיף 10(א)(1)?
חיים כץ: את מחליפה את מיקי רוזנטל.
מרב מיכאלי: או את מיכל.
חיים כץ: את מי שאת רוצה.
חיים כץ: נותן לך את זכות הבחירה.
חיים כץ: כל חברי הכנסת הנוכחים, ארבעה במספר, הצביעו בעד אישור הסעיף.
<נעה בן שבת: עכשיו אנחנו נעבור לסעיף 12(א)(3) בעמוד 20.
<נעה בן שבת: זה עניין טכני ואני מצטערת שהפניתי אתכם לכאן.
<נעה בן שבת: לסעיף 13(א) בעמוד 21.
<נעה בן שבת: אנחנו צריכים לעשות הבהרה ורצינו להבהיר את זה, אם זה לא מספיק ברור בנוסח כאן.
<נעה בן שבת: אנחנו נעבור ונראה.
<נעה בן שבת: אנחנו רוצים להבהיר שכאשר אנחנו מדברים על חלוקת החיסכון, על חלוקת קצבת הפרישה, זה נעשה כל עוד בן הזוג לשעבר בחיים.
<נעה בן שבת: כאשר בן הזוג לשעבר מפסיק להיות בחיים, זה לא שהקופה לוקחת את הכספים אליה או משאירה את הסכום המופחת לגמלאי.
<נעה בן שבת: הגמלאי יחזור לקבל את הקצבה המלאה אבל בניכוי סכום ההפחתה.
<נעה בן שבת: לכן יש כאן תיקון בסעיף 13(א).
<נעה בן שבת: אחרי כן תיקון דומה בסעיף 14(א), כל עוד בן הזוג לשעבר בין החיים.