GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל בירן: אבל זה לא קשור אליך, אין סיכוי שממשלת ישראל הנוכחית תשקיע בזה ולו שקל אחד.
יעקב מרגי: אנחנו שמענו, ואין ספק שיש עוד הרבה להיאמר.
יעקב מרגי: אבל הבנו דבר אחד.
יעקב מרגי: מי שמכיר אותי, אני לא מתלהם.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר משפט, אבל בא לי לומר אותו.
יעקב מרגי: עולה תחושה מהדיון שמדינת ישראל – יסלחו לי המשרדים וכל אלה שעושים – מפקירה את עובדיה.
יעקב מרגי: כשאני אומר מפקירה את עובדיה, אני שם דגש על כלל עובדיה, למרות שהנושא של פועלי הבניין הערביים זועק לשמיים וזה בולט.
יעקב מרגי: מפקירה את עובדיה.
יעקב מרגי: אני אסביר למה ומיד ניגש לנקודות סיכום של הדיון.
יעקב מרגי: כשיש מספר גופים שעוסקים באותו דבר – לא בדיוק באותו דבר, לפחות בהדרכות בנושא בטיחות – אין תורה כתובה, יש כפילויות, יש תקצוב שהולך לאיבוד כי יש כפילויות.
יעקב מרגי: אין מי שמפקח.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי קודם בתחילת הדיון, זורקים אבן ולא יודעים איפה היא נופלת, מה התוצאה ומה עושים.
יעקב מרגי: לכן אני חושב שחברי הכנסת שמעו את הדברים.
יעקב מרגי: אני אקרא נקודות סיכום.
יעקב מרגי: אין ספק שנצא מפה עם אמירות שיביאו אותנו לכלל מעשה.
יעקב מרגי: אני מצפה מחברי הכנסת בנושא של תקינה, חקיקה בנושא הזה, לרענן את הנהלים וללמוד את זה לעומק.
יעקב מרגי: בגלל חשיבות הנושא – שמענו גם את התרומה של זה למשק, הפגיעה במשק אם לא עושים והתרומה למשק אם עושים – לקבוע את התקצוב של נושא בטיחות בבסיס תקציב המדינה.
יעקב מרגי: הצינור – איך זה יעבור, למי יעבור, מי יעשה – נראה בהמשך.
יעקב מרגי: להעמיד משאבים לפעילות מרכז מחקר.
יעקב מרגי: אני לא מזלזל במחקר, למרות שהדברים ידועים והכתובת רשומה על הקיר.
יעקב מרגי: אבל אם נדע במה להשקיע, לא נצטרף בסוף להידרש לכתבי אישום ולהידרש לדיונים מהסוג הזה.
יעקב מרגי: ממשרד הכלכלה אנחנו מבקשים להעביר לוועדה את הנוהל המוצע שאתם הולכים לאמץ.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לקבוע בתקן נאמני בטיחות וועדות בטיחות במקומות עבודה לפי סדרי גודל של גודל מקום העבודה ורמת סיכון.
יעקב מרגי: להכניס במכרזים של המדינה, כפי שאמר עורך הדין בסוף דבריו, החלטה שמקום עבודה עם עבר הרשעתי בתחום בטיחות, עד שנתקן את הרעה החולה הזאת, יפסל מלהשתתף במכרזים, לפחות של המדינה או של הגופים המתוקצבים על-ידי המדינה והכפופים למדינה.
יעקב מרגי: להכריז בחובת המכרזים של המדינה העדפה – או חובה אפילו – למקומות עבודה שיש להם נאמני בטיחות, מחלקות בטיחות.
יעקב מרגי: לקבוע בנוהל – ואם צריך, גם בחוק – חובת הדרכה במקומות עבודה לכל עובד, גם אם זה מקום עבודה של שני עובדים.
יעקב מרגי: שהמדינה תסמיך גופים, שתכתיב להם את תוכן ההדרכה, שבעלי מקצוע יקבעו את תוכן ההדרכה, ולחייב כל מקום עבודה להעביר את העובד שלו הדרכה בבטיחות עבודה, כמובן שזה יהיה מתאים לסוג העבודה ולרמת הסיכון במקום העבודה.
שלי יחימוביץ': גם עובדי קבלן.
יעקב מרגי: הבוקר נדרשתי לסוגיה – אני עושה יציאה קטנה.
יעקב מרגי: התקיים פה דיון, ביזמתי, על עובדי "כתף אל כתף", זה שהמדינה התחייבה ולא מקיימת.
יעקב מרגי: ביקשנו מעקב – שמחתי לקבל תשובה מהוועדה שבמהלך חודש יוני יהיה דיון נוסף בנושא.
<וילמה מאור: יום ההעסקה הישירה בכנסת.
יעקב מרגי: ואז יהיה דיון נוסף ונראה.
יעקב מרגי: מבחינתי, עובד הוא עובד.
יעקב מרגי: הלוואי והרעה החולה הזו של עובדי קבלן תיעלם מן העולם כי אני חושב שזו עבדות מודרנית.
יעקב מרגי: אני קורא לזה עבדות מודרנית.
יעקב מרגי: משרד הכלכלה, לעשות הכול להגדלת מספר המפקחים.
יעקב מרגי: וגם אם לא ניגשים למכרזים האלה, אנחנו יודעים מה הסיבה.
יעקב מרגי: היינו שרים ואנחנו יודעים איך עובדים.
יעקב מרגי: חוזרים לאוצר, חוזרים לנציבות, מגדילים את מתח הדרגות, מגדילים את תנאי השכר, ותראה שיקפצו על זה.
יעקב מרגי: אם פעם אף אחד לא רצה להיות כבאי, במכרזים שהיו, שלי, 400 תקנים של קבלנים, את יודעת כמה הגישו מועמדות?
יעקב מרגי: אלפים.
יעקב מרגי: והרימו את הרף.
יעקב מרגי: מבחני כושר ששמעתי שאפילו מאבטחים של אבטחת אישים לא עברו.
יעקב מרגי: שמחתי.
יעקב מרגי: אז תרימו את תנאי העבודה, תאמין לי שיהיה ביקוש.
שלי יחימוביץ': אבל בשביל שזה יקרה היה צריך להתרחש - - -
יעקב מרגי: אסון, לצערנו הרב.
יעקב מרגי: אבל לפחות נלמד.
שלי יחימוביץ': גם כאן קורה אסון הכרמל.
יעקב מרגי: לא במרוכז.
יעקב מרגי: כפי שהיא אמרה, בפיגועים אנחנו נחרדים, אבל המספרים גדולים יותר הן בתאונות עבודה והן בתאונות דרכים והן בתאונות בטיחות כאלה ואחרות, תאונות עבודה.
יעקב מרגי: צריך להקים צוות משותף למשרד הכלכלה, למוסד לביטוח לאומי ולמוסד לבטיחות וגיהות.
יעקב מרגי: צוות משותף שיכין נייר עבודה אחד, אחיד, יהיו תיאומים ולא כפילויות.
יעקב מרגי: מי שמתמחה בהדרכה, שיתמחה בהדרכה.
יעקב מרגי: מי שמתמחה באכיפה – אחד שמתמחה בכול לא עושה כלום.
יעקב מרגי: הוא עושה קצת, קצת, קצת, אבל כלום.
יעקב מרגי: מי שהתחום שלו הוא הדרכה, יהיה הדרכה.
יעקב מרגי: מי שהתחום שלו הוא פיקוח – פיקוח, אכיפה – אכיפה.
יעקב מרגי: לכן זה רק בישיבה משותפת, צוות משותף של שלושת הגורמים.
יעקב מרגי: וכמובן חברי הכנסת, אני קורא לעצמי, לכם, ליזום תיקוני חקיקה, גם אם ייבהלו מזה באוצר, משרד הכלכלה והמוסד לביטוח לאומי – אנחנו נצליח לדחוף אותם ליעד מסוים שהוא האופטימלי מבחינתנו.
יעקב מרגי: אני מודה לכל המשתתפים בדיון, לכל חברי הכנסת.
יעקב מרגי: אני מקווה שהועלנו ותרמנו במשהו.
אילן גילאון: שלום לכולם, ברוכים הבאים.
אילן גילאון: נדמה לי שעם חבר הכנסת יעקב מרגי נפגשתם אחרי הפגרה.
יעקב מרגי: הייתי כאן יותר מאשר הייתי בבית.
אילן גילאון: אנחנו ממשיכים בדיון אותו לא סיימנו בפעם הקודמת וזה הנושא של הכשרה מקצועית בכמה סוגיות והראשונה היא מרכז התמיכה.
<איילת זלדין: רציתי לומר שאחרי הישיבה האחרונה עשינו הרבה מאוד פגישות כדי ללבן את הסוגיות שנשארו פתוחות.
<איילת זלדין: מה שאנחנו מביאים בפני הוועדה, זה באמת אחרי הרבה מאוד ישיבות עם הנציבות, משרד המשפטים ואייל.
<איילת זלדין: נפגשנו גם עם לשם.
<איילת זלדין: אני רוצה לומר שמה שאנחנו מציגים כאן, זה באמת המיטב אותו יכולנו לעשות.
<איילת זלדין: בסופו של דבר צריך להתפשר ולכן אנחנו התפשרנו קצת והם התפשרו קצת.
אילן גילאון: הצלחתם להגיע לפשרות עם גיא פינקלשטיין?
<איילת זלדין: כן.
<איילת זלדין: יש סוגיה אחת אותה אנחנו עדיין רוצים ללבן מול הנציבות.
<איילת זלדין: סיכמנו את זה בישיבה האחרונה וזה הנושא של שפת סימנים ותמלול.
<איילת זלדין: במקום שנתווכח על זה כאן, יש לנו הרבה דברים לאשר, סיכמנו עם בלהה שהיא תביא אלינו עם נוסח.
אילן גילאון: אני מקבל את סדר היום הזה.
<יערה קלמנוביץ': אני מייצגת פורום של 25 ארגוני בעלי מוגבלויות והפורום כולל את לשם.
<יערה קלמנוביץ': לא הוזמנו לישיבות מקדימות.
<איילת זלדין: אנחנו ישבנו עם הנציבות ועם משרד המשפטים.
<יערה קלמנוביץ': אבל הנציבות היא לא הארגונים.
<יערה קלמנוביץ': צריכה להיות היוועצות בארגונים ומאוד חשוב להגיע לארגונים ולהתייעץ אתם.
<איילת זלדין: התייעצתי עם הארגונים בהליך החקיקה.
<איילת זלדין: כאן באנו ללבן סוגיות שהתעוררו בישיבה האחרונה בינינו לבין הנציבות.
אילן גילאון: יערה, אם יש לך מה להעיר לגופו של עניין, בסדר.
אילן גילאון: כל פעם אני חוזר ואומר שכבר ארבע-חמש שנים אנחנו עובדים ביחד ואתם חייבים להגיע להסכמות ולפשרות כי מי שרוצה לחיות, מגיע לפשרות ובשולחן הזה זה צריך להיות לעוס וטחון כדי לא לנהל עוד פעם את הדיון.
אילן גילאון: כאן אנחנו מהווים מקום להעברה פורמלית של העניינים האלה.
אילן גילאון: כך זה צריך להיות.
אילן גילאון: רק במקרים שהם באמת מהותיים ויוצאי דופן ברמה שהיא בנפשנו, אנחנו עושים את זה.
אילן גילאון: בואו נתחיל עם מרכז התמיכה ונראה איך אנחנו מתקדמים.
<אייל לב ארי: מרכז תמיכה מרכז תמיכה הוא גורם המתמחה במתן סיוע ללומד ולמוסד באמצעות אנשי מקצוע כדי לאפשר ללומד לממש את הפוטנציאל הלימודי.
<אייל לב ארי: מרכז תמיכה ישמש אמצעי לקיום חובות המוטלות על מוסד לפי פרק ג' ו-ד' וזאת בין היתר על ידי ביצוע הפעולות הבאות: ייעוץ, תמיכה וליווי מקצועי ללומד, מתן חוות דעת בדבר ההתאמות הנדרשות, ולרבות השירותים הבאים שיינתנו בתוך המוסד:
<אייל לב ארי: הדרכה וסיוע פרטני או קבוצתי לפי הצורך להקניה ושיפור הרגלי למידה ואסטרטגיות למידה, ליווי ותמיכה במתן התאמות בתהליך הלמידה והכנה לשימוש בהתאמות בהיבחנות.
<אייל לב ארי: ליווי, הדרכת והכשרת צוות ההוראה והצוות המינהלי, ייעוץ לצוות המוסד בנוגע למתן התאמות ותמיכה ללומד.
<אייל לב ארי: (3) אספקה, תחזוקה והפעלה של אמצעי עזר ושירותי עזר הנדרשים ללומד.
<אייל לב ארי: מוסד יספק שירותי מרכז תמיכה והוא רשאי לספקם גם באמצעות רכישת השירותים המפורטים בתקנת משנה (ב).
<סולה שלי: לגבי ההגדרה של מרכז תמיכה שהוא באמצעות אנשי מקצוע.
<סולה שלי: חסרה התייחסות בכל התקנות למקומם של מסנגרים עצמאיים עם מוגבלויות בכל הנושא של התאמות והנגשות.
<סולה שלי: לחלוטין לא נזכרים ולו במילה אחת.
<סולה שלי: או שזה ייכנס בהגדרה, אנשים עם מוגבלויות שעוסקים בייעוץ אמיתי או בסנגור עצמי או בכל דבר שקשור לזכויות אנשים עם מוגבלות.
<קריאה: הם לא אנשי מקצוע.
אילן גילאון: אפשר להגיד הרבה דברים, אבל מה הקשר?
<סולה שלי: הקשר הוא שלפי האמנה בכל מקום שיש החלטות שנוגעות לעניינם של אנשים עם מוגבלויות, צריך לשתף אנשים עם מוגבלויות.
<סולה שלי: לא קשור?
אילן גילאון: אנחנו יצאנו מנקודת הנחה שכל האנשים הם אנשים עם מוגבלויות ואין אנשים בלי מוגבלויות.
אילן גילאון: זאת הנחת העבודה שלי.
אילן גילאון: תגידי לי היכן את רואה את השילוב הזה?
אילן גילאון: באיזו רמה?
אילן גילאון: במרכז התמיכה?
אילן גילאון: למה זה מרכז תמיכה?
<סולה שלי: ברמה של אנשים שהם בעצמם ילוו את האנשים להתאמות.
<סולה שלי: זה דבר שהתקנות עצמן צריכות לפרט את מקומם ואת התפקידים שלהם.
אילן גילאון: אני לא מכיר דוגמה אחרת לדבר הזה.
אילן גילאון: אם למישהו יש, שיאמר לי.
אילן גילאון: אני לא רואה את זה.
אילן גילאון: לא מכיר.
אילן גילאון: לא מבין.
<סולה שלי: אני יודעת שלפחות בחוץ לארץ זה קיים.
אילן גילאון: אני לא מבין ולכן את כבר רואה שאני אדם עם מוגבלות.
אילן גילאון: אני לא מבין מה את אומרת.
<סולה שלי: אני יודעת שלפחות בחוץ לארץ, כאשר יש נציב נגישות או אדם שאחראי על התאמות במוסדות אקדמיים, במקרים עליהם אני שמעתי זה אדם שהוא בעצמו עם מוגבלות.
יעקב מרגי: אני מבין את הרציונל שלך.
יעקב מרגי: מה תפקידה של הנציבות במשרד המשפטים?
<שמואל חיימוביץ': אנחנו רגולטור כדי לוודא.
יעקב מרגי: הם ודאי הולכים לפי הצרכים.
<שמואל חיימוביץ': אבל אנחנו לא מחליפים את ה - - -
אילן גילאון: כל בעל תפקיד צריך להיות משגיח בעל מוגבלות מוכרת?
<סולה שלי: לא אמרתי שכל בעל תפקיד אלא אמרתי שאנשי מקצוע ואנשים עם מוגבלות.
<אייל לב ארי: מרכז התמיכה הוא בעצם מרכז מקצועי שבא להקנות כלי למידה או להיות צד בנושא של התאמות הנגישות שאדם עם מוגבלות זקוק להן.
<אייל לב ארי: אדם עם מוגבלות, הקשר שלו עם מרכז התמיכה, בוודאי שיישמע, בין היתר כיוון שהנושא שלו גם יעלה לוועדת ההתאמות.
אילן גילאון: אבל אתה מדבר על מרכז תמיכות.
<סולה שלי: אתה לא מקבל, בסדר, אבל אני חושבת שזה היה חשוב להעלות את הנקודה הזאת.
אילן גילאון: לא מקבל.
אילן גילאון: מרים.
<מרים בר ניר: גם אני מתייחסת לאמירה של באמצעות אנשי מקצוע.
<מרים בר ניר: כאשר אומרים אנשי מקצוע, יכול להיות איש מקצוע שהוא מומחה במקצוע שצריכים ללמוד אבל השאלה אם המומחה הזה מומחה גם בלקות.
<דפנה סילובסקי: אנשי מקצוע, זה לא המקצוע שלומדים אלא זה מי שאמון על מתן התאמות ועל המלצות.
<מרים בר ניר: אולי כדאי לכתוב.
אילן גילאון: אנשי מקצוע שמבינים את המקצוע שלהם?
<מרים בר ניר: לא.
<מרים בר ניר: אנשי מקצוע שמומחים במוגבלות.
<מרים בר ניר: זאת אומרת, אם בא אדם עם מוגבלות א', ב' או ג', יהיה מישהו שיבין איך לעשות את זה כי אחרת יוצא שאנחנו מפספסים.
אילן גילאון: ביטוח לאומי.
<ניצן אלמוג: יועצת מקצועית של מיזם המהפכה, אגף הקרנות, המוסד לביטוח לאומי.
יעקב מרגי: מיזם המהפכה?
<ניצן אלמוג: מהפכה בהשכלה הגבוהה.
<ניצן אלמוג: אנחנו ביקשנו שתי התייחסויות.
<ניצן אלמוג: האחת, אנחנו מאוד מעוניינים להוסיף סעיף שעוסק בחובת מוסד לפרסם את דבר קיום מרכז התמיכה וזכותם של אנשים עם מוגבלות להשתמש בשירותים גם לפני הרישום.
<איילת זלדין: יש סעיף.
<ניצן אלמוג: בסדר.
אילן גילאון: חשבתי שאת רוצה להתייחס לדבריה של מרים.
<ניצן אלמוג: אני יכולה להתייחס בהיבט מקצועי שלי כמי שמכירה את השטח ולומר שלצערי עדיין במערכת ההשכלה הגבוהה אין מספיק אנשי מקצוע שמומחים בהתאמת לימודים, אם זאת הכשרה מקצועית ואם זאת השכלה גבוהה, לאנשים עם מוגבלויות שונות.
<ניצן אלמוג: אכן, כמו שסולה מציגה את התמונה, נדרשת מעורבות של אנשים עם מוגבלויות כדי להגיע להחלטות נכונות.
<ניצן אלמוג: במרכזי התמיכה של מיזם המהפכה אנחנו מאוד מעודדים שילוב של אנשים עם מוגבלויות כמסנגרים וכשותפים לתהליך של קבלת ההתאמות וההחלטה על ההתאמות.
<ניצן אלמוג: להוסיף את זה לכאן, זה כבר עניין אחר.
<ניצן אלמוג: אין ספק שמה שסולה אומרת, זה צורך אמיתי בשטח.
<נילי ויצמן: אגף השיקום, המוסד לביטוח לאומי.
<נילי ויצמן: יושבת כאן לפעמים גם ועדה שמתייחסת למרכזי תמיכה בהשכלה גבוהה ושם התיאור של מרכז התמיכה, לדעתי פשוט צריך להעתיק אותו לכאן, הוא הרבה יותר מפורט.
<נילי ויצמן: כתובים שם גם מי אנשי המקצוע וכבר עשיתם עליו כל מיני תיקונים.
<נילי ויצמן: לכן, למה לא לכתוב את אותו הדבר גם כאן?
<דפנה סילובסקי: את מדברת על ההמלצות של דוח מרידור?
<נילי ויצמן: אני מדברת על זה שכמו שיש מרכז תמיכה בהכשרה מקצועית, יש מרכז תמיכה גם במוסדות להשכלה גבוהה.
<דפנה סילובסקי: אבל זה לא אותו פורמט.
יעקב מרגי: על איזה תקנות א מדברת?
<נילי ויצמן: התקנות שמדברות על נגישות בהשכלה הגבוהה.
<קריאה: לא תקנות.
<קריאה: טיוטת תקנות.
יעקב מרגי: עוד לא נגענו בזה.
אילן גילאון: הם אומרים שמה שמופיע שם, מועתק מכאן.
<נילי ויצמן: צריך שמה שמופיע שם, יועתק לכאן.
אילן גילאון: אומרים שזה כך.
אילן גילאון: תשוו את הנוסחים.
אילן גילאון: אם לא, אני מבקש לקחת את אותו נוסח.
<איילת זלדין: על מרכז התמיכה הזה דיברנו לפי דעתי כבר במשך חמש ישיבות.
אילן גילאון: לא צריך לדבר על זה עוד.
<איילת זלדין: יש שם פירוט של כל אנשי המקצוע.
<איילת זלדין: דיברנו על זה אין ספור פעמים.
<איילת זלדין: כאן יש את כל מה שצריך.
<נילי ויצמן: אין אפילו הנגשה.
<נילי ויצמן: אלה רק התאמות.
אילן גילאון: אם אתם רוצים להעלות הגיגים, זה בדיונים המוקדמים.
אילן גילאון: כאן אני רוצה להתקדם.
אילן גילאון: תעלו רק דברים שהם בנפשכם.
אילן גילאון: גיא, אתה אמרת שאתה בעד פשרה.
<גיא פינקלשטיין: אני תמיד בעד פשרה.
<גיא פינקלשטיין: אני מעמותת לשם.
<גיא פינקלשטיין: אני רואה את עצמנו הגורם שהביא את מרכזי התמיכה לעולם וגם רוצה לקדם אותם ולחזק אותם, גם בבתי הספר ולא רק בהשכלה הגבוהה, לא רק בהכשרה מקצועית ולא רק כאן.
<גיא פינקלשטיין: כך אנחנו פועלים.
<גיא פינקלשטיין: במקרה הזה אני כן חייב לומר משהו לפרוטוקול והוא קשור לקשר שלנו עם התמ"ת כדי להגיע לנוסח הזה.
<גיא פינקלשטיין: כנראה שאנחנו נצטרך לתת את הדין גם על הנוסח הזה במידה מסוימת.
<גיא פינקלשטיין: אנחנו רצינו נוסח הרבה יותר רחב בדומה למה שנילי מציגה וניצן הרחיבה לעוד כל מיני אזורים.
<גיא פינקלשטיין: אנחנו הבנו, אחרי שבדקנו את כל המצב והכרנו את המבנה של האגף להכשרה מקצועית, שכדי להצליח לסיים את הפרק הזה ולשמור על הכוח של מרכז התמיכה כגוף שכן מוביל בנושא הנגשה - למרות שהמילה הנגשה לא כתוב כאן ואולי כדאי את זה לכתוב באיזושהי דרך – נותן את הטיפול, מעורב בתהליך ההתאמות ומעורב בתהליך ההכשרה של הסגל, צריך להגיע לנוסח שהוא כאילו איזושהי תמצית במלים של איזושהי פעולה רחבה.
אילן גילאון: אתה מנסה להסביר למה הגעתם לדבר הזה?
<גיא פינקלשטיין: אני מנסה להסביר.
אילן גילאון: הבנו למה הגעתם לדבר הזה וכך צריך לעשות.
אילן גילאון: לא רק המילה הזאת או האחרת חסרה כאן אלא המון מלים חסרות כאן אבל זה חלק מהדינמיקה.
אילן גילאון: חסר כאן בכל משפט שיכתבו שאנשים יהיו בני אדם.
<גיא פינקלשטיין: יש מילה אחת שמטרידה אותנו.
<גיא פינקלשטיין: אנחנו עשינו את זה גם בגלל שהבנו את המבנה ואת מצב האגף.
אילן גילאון: גיא, אני מבטיח לך שכאשר תהיה הדלקת משואות, אתם ביחד תבואו להדליק משואה.
<גיא פינקלשטיין: אני מתייחס לעובדה שבקרוב מאוד יגיעו לכאן גם התקנות להשכלה גבוהה שנילי מדברת עליהן וגם התקנות של חוק לקויי למידה בוועדת החינוך, אבל כולם יתבססו על התקדים שנוצר כאן.
אילן גילאון: כרגע מרכז התמיכה, אלה הפונקציות שהוא צריך למלא?
<גיא פינקלשטיין: כן.
<גיא פינקלשטיין: יש לי חשש.
<גיא פינקלשטיין: אני כן הייתי רוצה שהנושא הזה ייפתח בהשכלה הגבוהה מחדש לעוד כמה סעיפים שמתאימים יותר להשכלה הגבוהה.
אילן גילאון: אני לא דן בזה עכשיו.
אילן גילאון: אני כרגע דן בהכשרה המקצועית, נושא של מרכזי תמיכה.
<גיא פינקלשטיין: זה מה שאני רוצה להדגיש.
<גיא פינקלשטיין: כל הנאום הארוך הוא בגלל זה.
אילן גילאון: זה הנאום הארוך האחרון שיהיה היום.
אילן גילאון: אל תסתכל על האנשים כי כשאתה מסתכל עליהם, הם רוצים לנאום.
<אייל לב ארי: פרק ג' – נגישות השירות 10.
<אייל לב ארי: תחולת תקנות נגישות השירות על מוסד יחולו, בשינויים המחויבים לפי העניין, הוראות תקנות נגישות השירות בעניינים כמפורט להלן: התאמת נהלים (תקנות 9 עד 13), אולם לא יוכל לומד להסתייע במלווה מטעמו במהלך בחינה אלא באישור מראש של הוועדה לקביעת התאמות אישיות ובתנאי שהמלווה אינו בעל ידע ומומחיות בתחום הנבחן.
<אייל לב ארי: התאמת נגישות למקום שניתן בו שירות (פרק ד') - אולם במוסד שבו לומדים פחות מ-500 תלמידים בו זמנית בתחילת שנה קלנדרית יחולו הוראות תקנה 21(א)(2) רק במידה ויותקן או יוחלף שלט אלקטרוני או מסך לאחר תחילתן של תקנות אלה והוראות תקנה 25 יחולו על מכונת צילום ומתקן אחד להספקת מים חמים או קרים לשתייה לפחות.
<אייל לב ארי: ובלבד שהמוסד מסייע לאדם עם מוגבלות בהפעלת שאר המכונות המפורטות בתקנה 25.
אילן גילאון: זה לקוח ממקום אחר.
אילן גילאון: זה גם מופיע במקום אחר ולא רק כאן.
<איילת זלדין: זה מתקנות נגישות השירות.
<אייל לב ארי: אלה תקנות שמאומצות מנגישות השירות.
<אייל לב ארי: הספקת אמצעי עזר ושירותי עזר ושמירה על זמינות ותקינות התאמות הנגישות למקום ציבורי ולשירות ציבורי (פרק ה', תקנה 26 ותקנה 27).
<אייל לב ארי: ביצוע בדיקה תקופתית (פרק ה', תקנה 28).
<אייל לב ארי: מידע ותקשורת בשירות (פרק ה', סימן ב' למעט סעיף 30) אולם מוסד יספק לבקשת תלמיד עם מוגבלות סיור היכרות במוסד.
<אייל לב ארי: שירותי אינטרנט (פרק ה', סימן ג').
<אייל לב ארי: הוראות תקנות 53, 54(1), 54(2)(ב), 54(2)(ג)(1) או (2), 54(2)(ד), 54(3)(א), (ב), (ג), 54(4), 54(5), 54(6), 55, 57 ו-59 יחולו לבקשת לומד על טקסי סיום של מוסד במידה והבקשה להנגשה הוגשה כמפורט בתקנה 5(ג) להלן: ספריות: האמצעים המנויים בתקנה 68(א)(4)(ג) בספריה שיש בה לפחות חמישה מחשבים לשימוש הלומדים.
אילן גילאון: כל המספרים האלה שאמרת, מה הם?
<אייל לב ארי: אלה הפניות לסעיפים.
<אייל לב ארי: אלה הפניות לתקנות נגישות השירות בנושא של אירועים בפני קהל.
<ערן טמיר: הייתה קודם הערה על האירועים.
<ערן טמיר: זה מותנה בזה שהבקשה תוגש לפי תקנה 15(ג), שאלה התקנות של הוועדות אבל לפעמים בטקסי סיום ההנגשה היא לא לתלמיד אלא למשפחה או משהו כזה.
<איילת זלדין: זה הרעיון.
<איילת זלדין: התלמיד יודע שהוא הולך להיות בטקס והוא יודע את מי הוא רוצה להביא, והוא יגיש את הבקשה.
<איילת זלדין: דיברנו על כך שהמוסד צריך להיערך לכך.
<איילת זלדין: אנחנו רוצים לאפשר לו להביא את כל מי שהוא רוצה.
<הדס אגמון: המועדים הם בהתאם למועדים שקבועים שם.
<איילת זלדין: אפשר לומר: הוגשה בהתאם למועדים המפורטים בתקנות הנגישות.
<איילת זלדין: כמפורט.
<איילת זלדין: הוא מגיש את זה כאשר הוא נרשם.
<איילת זלדין: זה צריך להישאר כך.
<איילת זלדין: כשהוא נרשם, הוא מגיש את הבקשה.
<שמואל חיימוביץ': הוא מגיש בקשה לגבי טקס הגמר?
<איילת זלדין: הוא יודע שיהיה טקס סיום והוא יודע שהוא יצטרך הנגשה.
<שמואל חיימוביץ': בעוד ארבע-חמש שנים?
<הדס אגמון: הקורסים מסתיימים כל שנה.
<הדס אגמון: אפשר כל שנה.
<הדס אגמון: אם הוא לומד שנתיים וחצי, הוא יכול לפנות לפני השנה האחרונה.
אילן גילאון: אייל, כל פעם כשאתה קורא דבר כזה, תאמר על מה מדובר.
<אייל לב ארי: מדובר בעצם בהתאמות שניתנות בשירותי הדרכה והכשרה.
אילן גילאון: למשל, 69(ג).
<אייל לב ארי: 69 היא בעצם התקנה העיקרית של התאמות נגישות בשירותי הדרכה והכשרה.
<אייל לב ארי: בין היתר אחת ההתאמות היא למשל בנושא של מערכת הגברת שמע אישית אלחוטית, תיאור קולי, אמצעי המחשה ויזואליים, נושא של הסבר בשפה פשוטה באופן מותאם למוגבלות האדם.
<שמואל חיימוביץ': יש לי בעיה עם ההתניה הזאת שמראש צריך להודיע בתחילת השנה על התאמות שצריכים למשל ההורים, במיוחד אם בסוף תהיה טענה פרוצדורלית ויאמרו שלא ביקשו, למה נזכרים עכשיו וכולי.
<שמואל חיימוביץ': למה זה צריך להיות שונה מאשר התאמות במקום ציבורי בכלל?
אילן גילאון: מה אתה רוצה שיהיה כתוב?
<שמואל חיימוביץ': אני לא יודע איך לתת לזה ביטוי, אבל לדעתי אסור לומר שזאת התניה.
<שמואל חיימוביץ': כלומר, כאילו לא חייבים לספק את ההתאמה הזאת אם באים אחר כך.
<דפנה סילובסקי: אפשר לנסות ולספק.
<שמואל חיימוביץ': אני אתן לך דוגמה פשוטה.
<שמואל חיימוביץ': טקס גמר שצריך בסך הכול להתקרב עם הרכב כמה שיותר קרוב כדי לחנות בקרבת הטקס.
<שמואל חיימוביץ': עוד לא יודע בדיוק היכן יהיה הטקס ואיך הוא יהיה.
<שמואל חיימוביץ': קשה לצפות דברים כאלה.
<שמואל חיימוביץ': בגלל שלא הודיעו בהתחלה, כאילו לא זכאים להתאמות.
יעקב מרגי: אני מצטרף לתהייה ולדרישה הזאת.
יעקב מרגי: אני חושב שהניסיון להעמיס גם את ההנגשה של טקסי הסיום לעזרים של התלמיד - זה חוזר במוסדות להשכלה גבוהה – על הבקשה מראש, היא באה כדי באמת, סליחה על הביטוי, שיהיה כסת"ח.
יעקב מרגי: אני חושב שעיקר הרציונל שלנו זה להנגיש מקומות ציבוריים.
יעקב מרגי: אני מוסד להכשרה מקצועית עושה טקס סיום לקבוצה של תלמידים, אני צריך לקחת בחשבון שהמקום שאני הולך לעשות בו את האירוע, יהיה מונגש.
יעקב מרגי: אם זה במוסד שלו, הוא מונגש.
<שרית שטייינר: כמובן שאם הדברים יתאפשרו, גם אם יודיעו דקה קודם, יעשו את כל ההנגשה האפשרית עבור כל סוגי המוגבלויות של התלמידים או קרובי המשפחה שלהם
יעקב מרגי: אבל התקנות לא באות על הרצון הטוב.
<שרית שטייינר: צריך להבין שלדוגמה מוסד שמנהל טקס סיום ומתברר שאחד ההורים לקוי שמיעה וצריך מערכת של תמלול או מתרגם בשפת הסימנים או משהו כזה, אלה דברים שדורשים היערכות מראש.
<שרית שטייינר: היערכות מראש, זה לפעמים ליצור קשר עם חברה חיצונית.
<שרית שטייינר: אם זה מוסד שהוא מלכ"ר, הוא לפעמים צריך לקבל הצעות מחיר מכמה מוסדות.
<שרית שטייינר: אנחנו צריכים להבין שהמוסד צריך להיערך לדברים האלה.
יעקב מרגי: למה בתחילת השנה?
<שרית שטייינר: אנחנו מדברים על תחילת שנה, כי בתחילת שנה אנשים נערכים למקום בו זה מתקיים, איזה אביזרים להביא וכולי.
<שרית שטייינר: בוודאי שאם יש אפשרות לעשות את זה אחרי כן, אבל הנקודה היא שהמוסד צריך להיערך לדברים האלה.
יעקב מרגי: זמן סביר.
יעקב מרגי: למה בתחילת שנה?
<שמואל חיימוביץ': למה שנה מראש?
אילן גילאון: הבעיה היא שנה?
<שמואל חיימוביץ': הדברים מוגדרים בתקנות נגישות שירות.
אילן גילאון: הנושא של הרצון הטוב לא מופיע כאן.
אילן גילאון: אין לו שום משמעות.
<שרית שטייינר: צריך לאפשר למוסדות להיערך.
אילן גילאון: מה הזמן המינימלי?
<שמואל חיימוביץ': מה שכתוב בתקנות נגישות שירות.
<עדי מרלה: כל הטקסים והאירועים צריכים להיות נגישים.
אילן גילאון: היא מדברת על מצב בו למשל היא צריכה לתמלל עבור אחד ההורים של אחד התלמידים שלה בהכשרה מקצועית.
אילן גילאון: על זה היא מדברת.
יעקב מרגי: היא צריכה לדעת שיש צורך כזה.
אילן גילאון: היא צריכה לדעת את זה קודם לכן.
יעקב מרגי: בתחילת השנה יש עומס מטלות ולחץ על התלמיד.
אילן גילאון: בואו נדבר על שישים ימים מראש.
אילן גילאון: לא מספיקים שישים ימים?
<רות ברקוביץ: אני מנהלת מכללת אורט ירושלים.
<רות ברקוביץ: אנחנו מלכ"ר.
<רות ברקוביץ: על כל שירות ושימוש בגורמים חיצוניים, אני צריכה לקבל שלוש הצעות מחיר.
<רות ברקוביץ: כדי להביא שלוש הצעות מחיר צריך מספיק זמן.
יעקב מרגי: שישים ימים.
<קריאה: שישים ימים זה המון זמן.
יעקב מרגי: זה לא מכרז להפיק את אירועי יום העצמאות.
אילן גילאון: רבותיי, שישים ימים.
אילן גילאון: תכתבו שישים ימים.
אילן גילאון: אתם תקבלו את שלוש ההצעות בשישים ימים.
אילן גילאון: היכן שכתוב בתחילת השנה, תכתבו שישים ימים.
<אייל לב ארי: שישים יום לפחות לפני האירוע.
אילן גילאון: שישים יום לפחות לפני האירוע.
<קריאה: שישים ימי עבודה.
<שמואל חיימוביץ': זה הופך את זה לשלושה חודשים.
<שמואל חיימוביץ': זה לא רציני.
<אייל לב ארי: תמיד כאשר מדברים על ימים, מדברים על ימים קלנדריים.
<שרית שטייינר: בסוף שנה, יש תקופה של פסח, יום העצמאות, שבועות וכולי.
<שרית שטייינר: זה בדיוק עכשיו הזמן מתוך השישים ימים.
<קריאה: תכתוב לפחות שבעים ימים מראש.
אילן גילאון: שבעים יום מראש.
<שמואל חיימוביץ': אני לא מבין מה הבעיה.
אילן גילאון: אתה העלית את הבעיה ולכן אל תגיד לי שאתה לא מבין אותה.
<שמואל חיימוביץ': אם יש מרכז תמיכה, סביר שיהיה לו הסכם התקשרות עם מתמללים.
<שרית שטייינר: לא אם אין באותו מוסד כרגע אדם עם הצורך הזה.
יעקב מרגי: אני מסכים אתה.
יעקב מרגי: היא לא צריכה להחזיק הסכם התקשרות.
אילן גילאון: הפרק הפילוסופי הסתיים.
אילן גילאון: שבעים ימים.
<עדי מרלה: משהו קטן על העזרים.
<עדי מרלה: לעתים יש אנשים עם מוגבלות בשמיעה והם צריכים מכשיר FM כדי להתחבר לתדר בכיתה.
<עדי מרלה: חשוב מאוד שבכיתה בה לומד אדם עם מוגבלות כזאת, באמת יהיה מכשיר FM ושאותו מרצה ידע לתפעל את זה כי אחרת זה לא שווה שום דבר.
<עדי מרלה: זה לא קשור לטקס.
<עדי מרלה: דיברתי על העזרים.
יעקב מרגי: אם תרדי לרזולוציה כזאת, תחטיאי דברים אחרים.
<אייל לב ארי: שירותי הדרכה והכשרה (האמצעים המנויים בתקנת משנה 69(ב)(1), (2)(א) – שירותי דפוס בלבד, (2)(ד) עד (ו), (3), (4), (9), (10), (13), (14) וכן יחולו הוראות התקנות הבאות: 69(ב)(5), (6), (7), (8), (11) ו-(12), 69(ג), 70, 71(1) ו-72, ואולם, למען הסר ספק, לא תתאפשר הקלטה או צילום של בחינה וכן לא תתאפשר החלפת בחינה במטלה חילופית וההליך והמועדים הקובעים להגשת בקשה להתאמות ומתן תשובות יהיו בהתאם לפרק ד', להלן.
<אייל לב ארי: חייב יהיה פטור מביצוע הוראות תקנה 69(ב)(8), אם הדבר מהווה פגיעה מהותית באופיו של השירות.
<אייל לב ארי: למען הסר ספק לא יותר סיוע בהפעלת מתקן שעליו נבחן לומד.
<אייל לב ארי: נותר פתוח נושא התמלול נושא שפת הסימנים.
<אייל לב ארי: בנושא הזה צריך משרד הכלכלה והנציבות לחזור עם תשובה.
אילן גילאון: זה מה שרציתם לבשל ולהביא לכאן.
אילן גילאון: אני לא מקיים את הדיון כאן.
אילן גילאון: אתם תדונו ביניכם.
<אייל לב ארי: הכשרת עובדים, מינוי רכז נגישות (פרק ז', למעט סעיף 89(א)(א)(1)).
<אייל לב ארי: זה הסעיף שמדבר על העבר סדנה חווייתית של העובדים במקום.
<אייל לב ארי: אני מבין שאנחנו מוסיפים בתקנה 107 נושא של השלמת הוראות טכניות על ידי הנציבות.
<דפנה סילובסקי: למה זה נכנס לכאן?
<אייל לב ארי: אלה תקנות השירות.
אילן גילאון: אנחנו נשאיר את זה.
<קריאה: אישרנו?
אילן גילאון: לא אישרנו.
אילן גילאון: אנחנו משאירים את ההתנסות החווייתית.
<אייל לב ארי: אתה רוצה לקחת את כל פרק ז' ולא להחריג את ההתנסות החווייתית?
אילן גילאון: אני חושב שהתנסות חווייתית, אחרי שהתמקחתי עם עצמי, היא דבר מאוד חשוב כבסיס לכל בעיה שיוצרת תודעה.
אילן גילאון: את לא יכולה להגיד יותר ממה שאמרתי עכשיו.
אילן גילאון: זה הכי קיצוני.
<סולה שלי: לא.
<סולה שלי: בהקשר למה שאמרתי בהתחלה.
<סולה שלי: זה מקום שאנשים עם מוגבלויות יכולים בהחלט להשתלב.
<אייל לב ארי: זה יהיה: הכשרת עובדים, מינוי רכז נגישות (פרק ז').
<איילת זלדין: מחקנו את למעט סעיף 89(א)(1).
<איילת זלדין: כשנדבר על התמלול, אנחנו לא נצטרך לחזור לסעיף הזה.
<אייל לב ארי: בוודאי שלא.
<קריאה: כל השאר מאושר.
<אייל לב ארי: כל השאר נדון.
<אייל לב ארי: 13.
<אייל לב ארי: סיורים יש את הנוסח החלופי, בעקבות – אם זכור לי נכון – הדיון הקודם בו התבקשנו לא ליצור התאמות לפי סוג מוגבלות אלא ליצור איזושהי רשימת התאמות.
<אייל לב ארי: למען הסדר הטוב אני אקרא את הנוסח החלופי.