GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רוני לידור-מאיר: אין שום עוררין.
<רוני לידור-מאיר: רק אשתף את החברים פה, שוחחתי - - -
קארין אלהרר: כמה יש כרגע?
קארין אלהרר: התפוסה מלאה?
<רוני לידור-מאיר: כרגע התפוסה מלאה.
<רוני לידור-מאיר: אתמול שוחחתי עם מר אפי ברוור ראש שירות מבחן ארצי לנוער ששייך למשרד הרווחה ועם גב' איריס פלורנטין האחראית על יחידת ההתמכרויות במשרד הרווחה, הם שני אנשים בכירים מאוד בתחום, אנשי טיפול שמבינים מאוד את העבודה, והם אמרו לי: את יכולה לצטט מחר בוועדה: מרכז הגמילה "ליפתא" הוא מרכז חיוני, חשוב, וצריך שהוא ימשיך להתקיים, כי אנחנו צריכים את המענה הזה לאוכלוסייה שלנו.
מיכל בירן: קטעתי אותך באמצע, יש לך עוד משהו, אורי?
מיכל בירן: אז בעצם זאת הסיבה שכרגע חצי שנה אתם עובדים למעשה ללא חוזה וללא כסף.
<אורי נוימן: זאת הסיבה.
<אורי נוימן: משרד הבריאות אומר:
<אורי נוימן: למרות שאתם ממשיכים לעבוד ועדיין לא חתמתם על חוזה, בגלל הדיונים שהיו עד למכתב שקיבלנו ממשרד הבריאות לפני שבועיים וחצי שאומר שב-30 ביוני אנחנו מפסיקים לכם את השירות, הם לא יעבירו את הכסף עד שלא נחתום על חוזה.
<אורי נוימן: וכמו שאמרתי, הבקשה ממשרד הבריאות הייתה שאם אנחנו חותמים על חוזה משרד הבריאות מתחייב שאנחנו יכולים להמשיך להפעיל את המקום במימון מלא שלו, זו הייתה הבקשה והדרישה שלנו.
מיכל בירן: רגע, שוב, תחזור על המשפט, הלכתי לאיבוד.
<אורי נוימן: אני אומר, הסיג ושיח בין העירייה - - -
מיכל בירן: אתם אומרים שאתם לא רוצים לחתום על החוזה כי הוא היה בתעריף שלא יכולתם לעמוד בו.
<אורי נוימן: כן, לא בתעריף, הסוגיה היא פחות התעריף, יותר הסוגיה מה קורה כשאין תפוסה מלאה.
מיקי רוזנטל: הגירעון בינתיים כוסה על-ידי - - -
מיכל בירן: מיקי, רגע, חברת הכנסת קארין אלהרר.
<מאיר תורג'מן: מה פתאום, לא, עדיין חייבים.
<אורי נוימן: לא, לא כוסה, האיגוד נמצא בחצי מיליון שקל גירעון.
קארין אלהרר: אני מנסה להבין באופן פשוט, משרד הבריאות בעד המקום?
<איגור ברש: משרד הבריאות בעד המקום.
קארין אלהרר: האם משרד הבריאות בעד המקום?
קארין אלהרר: הוא רוצה להמשיך - - -
מיכל בירן: כבר השאלה נשאלה.
<מאיר תורג'מן: אלא אם משהו השתנה.
קארין אלהרר: אבל לא הבנתי את התשובה.
מיקי רוזנטל: אבל התשובה לא הייתה חדה.
<פאולה רושקה: עם שינויים.
<איגור ברש: בעד המקום עם שינוי במתכונת העבודה ועם השינוי בתפיסה טיפולית.
<רוני לידור-מאיר: אני חייבת לציין שזו פעם ראשונה שאנחנו שומעים את זה, וזה נורא חבל שזה פעם ראשונה שאנחנו שומעים את זה.
<רוני לידור-מאיר: היום זו פעם ראשונה שאנחנו שומעים שלמשרד הבריאות יש טענה מקצועית.
<מאיר תורג'מן: משרד הבריאות לא רוצה את המקום הזה.
<רוני לידור-מאיר: סליחה שנייה.
קארין אלהרר: רגע, זה לא מה שהם אמרו, שנייה.
מיכל בירן: רגע, תנו לה.
<רוני לידור-מאיר: פעם ראשונה שאנחנו שומעים שלמשרד הבריאות יש איזושהי טענה מקצועית, ואני מזמינה את משרד הבריאות לשבת אתנו ולדבר אתנו, מה שד"ר מרגוליס עוד לא עשה מאז שביקשנו אתו פגישה סביב המשבר הנוכחי.
מיקי רוזנטל: זה חצוף מאוד.
<רוני לידור-מאיר: מעבר ללתקן את המנורות שזה נורא נורא חשוב, ולתקן את החוטים היוצאים מהחשמל שזה גם נורא נורא חשוב כי זה מסכן את הילדים, אנחנו מזמינים את מר מרגוליס לבוא ולדבר אתנו עניינית, אם יש טענות מקצועיות נשמח לתקן ולשפר.
<רוני לידור-מאיר: אם יש עניינים אחרים זה כבר סיפור אחר.
מיכל בירן: רוני, הנקודה הובהרה.
מיכל בירן: אני רק חייבת להגיד לך מפרספקטיבה רוחבית שטענות כאלה נוטות לצוץ כשיש משברים כלכליים, נוטות לצוץ טענות שלא קשורות.
אילן גילאון: אידיאולוגיות.
יעקב מרגי: זו התמחות של אוצר בדרך כלל.
<רוני לידור-מאיר: - - -
מיכל בירן: רגע, חברים, שנייה, יש סדר.
מיכל בירן: אני מתנצלת, רוני, תתאפקי עוד קצת, יהיה לך עוד.
מיכל בירן: יש סדר דוברים, אתן ללורה ורטון חברת מועצת העיר, כולם רשומים, נגיע לכולם.
קארין אלהרר: אני רק מנסה להבין, אם יש איזשהן טענות למשרד הבריאות, אמרתם פעם?
קארין אלהרר: היא טוענת שלא אמרתם שום דבר בעניין.
קארין אלהרר: פניתם אליהם?
קארין אלהרר: דיברתם?
<איגור ברש: ברור.
מיכל בירן: זה כתוב איפשהו?
מיקי רוזנטל: הוצאתם מכתב?
מיקי רוזנטל: הוצאתם משהו בכתב שאתם יכולים להראות לנו?
אילן גילאון: אם זה לא מגיע אנחנו נעביר את זה, אין בעיה.
קארין אלהרר: יש תיעוד?
מיקי רוזנטל: אתם יכולים להראות לנו שהיו לכם טענות מקצועיות?
קארין אלהרר: רק שנייה, מה שאני מציעה, - -
קארין אלהרר: - - גברתי יושבת-הראש, יש פה טענות של משרד הבריאות, אני שומעת שהמוסד שומע עליהם היום בפעם הראשונה, מה שאני מציעה, אנחנו רוצים לצפות פני עתיד ופחות להתבכבש בעבר, שנייה - - -
מיכל בירן: אבל אנחנו עוד לא שם, קארין.
קארין אלהרר: בסדר, אבל אני חושבת שמה שראוי שיקרה זה שהנציגים של משרד הבריאות ושל "ליפתא" ישבו ביחד וילבנו את הסוגיה, ונחזור לדון בעניין הזה אחרי שיבינו איפה הכשל בכלל, כי מצד אחד אני שומעת את משרד הבריאות אומר:
קארין אלהרר: אנחנו חושבים שהמקום ראוי, ואני מניחה שגם יש צורך במיטות האלה.
<מאיר תורג'מן: באותה מידה הוא אומר שגם הוא לא ראוי, הוא ראוי אבל הוא לא ראוי.
קארין אלהרר: הוא לא אמר שהוא לא ראוי, אני לא שמעתי את המילים האלה.
מיקי רוזנטל: קארין, שאלתי את השאלה הזאת עשר דקות לפנייך וקיבלתי תשובה מגומגמת למדי.
קארין אלהרר: בסדר, אבל, הנה, הוא ענה עכשיו תשובה די ברורה.
מיכל בירן: ובכל זאת לפני ההצעות הפרקטיות, חברת הכנסת אלהרר, אני רוצה לתת לכל האנשים שטרחו והגיעו לכאן להביע את עמדתם, - -
מיכל בירן: - - אל דאגה, לקראת הסוף אנחנו כן נחבור גם להצעות פרקטיות.
מיכל בירן: אני נותנת את רשות הדיבור לחברת מועצת העיר לורה ורטון.
<לורה ורטון: אז אני רוצה להגיד עוד כמה מילים על המקום ואז על דרך ההתנהלות ומה שהביא אותנו עד לוועדה בכנסת.
<לורה ורטון: קודם כול, המקום, תראו אותו, הוא קצת, אני יכולה לצטט את העירייה מהמשבר הקודם שאמרה שהמקום זוכה לשבחים מקיר לקיר ברמה מקצועית ללא עוררין וכל מיני דברים בעבר.
<לורה ורטון: אני גם רוצה לציין שהמבנה הוא של "קרן ירושלים" - הם קיבלו תרומה ייעודית למרכז לגמילה, ולכן המקום נמצא שם וכוונתם וכוונת התורם הייתה שהמקום יישאר.
<לורה ורטון: נכון שהוא מקום קטן, אבל למרות שזה חיסרון בהיבט הכלכלי זה יתרון מבחינת טיפולית אז אי-אפשר להשוות בין הדברים, גם הייתי רוצה להגיד שהם מקבלים מקרים לא קלים, אז כשעושים השוואות בין אחוזי הצלחה צריכים לקחת בחשבון את האוכלוסייה שמטפלים בה.
<לורה ורטון: לגבי הדרך וכל ההתנהלות אני חושבת שאחת מהבעיות היא באמת בתפיסה.
<לורה ורטון: העירייה היא לא עסק, ואם המקום עולה לעירייה כסף זאת לא סיבה לסגור את המקום.
<לורה ורטון: העירייה משקיעה בכל מיני דברים, השקיעה לפני שבוע 10 מיליון שקל בפתיחת פארק לסקייטבורד וזה נפלא, אבל עירייה אמורה להשקיע בתושבים עם הכספים שהם גובים.
יעקב מרגי: אני חשבתי בכיכרות ובמדרכות.
<מאיר תורג'מן: מה זה קשור?
<לורה ורטון: זהו, גם.
<לורה ורטון: זה קשור כי אנשים רצו להבין איך הגענו למצב הזה ולמה העירייה הודיעה, למרות שאתה אומר משהו קצת שונה וכל הכבוד לך, העירייה לא עשתה את כל מה שהיא יכלה כדי לשמור את המקום פתוח.
<מאיר תורג'מן: זה לשיטתך.
<לורה ורטון: לא, משיחה עם ראש העיר.
מיכל בירן: בסדר, היא מדברת עכשיו, כמובן שהיא לא מציגה את תפיסתך, היא מציגה את תפיסתה.
מיכל בירן: בוא ניתן לה לסיים את דבריה.
מיכל בירן: תוכל להגיב בסוף.
<לורה ורטון: אני גם יכולה לצטט את מה שנאמר לי, מה שראש העיר אמר בישיבת מועצת העיר, וגם ראש העיר דיבר על הדברים, על העלויות, תל-אביב מחזיקה את "איכילוב", אנחנו בסך הכול חושבים שזה נכון.
<לורה ורטון: הרבה מאוד תושבים בעיר וגם חברים במועצת העיר - - -
יעקב מרגי: חשבתי ש"איכילוב" מחזיקה את עיריית תל-אביב.
<לורה ורטון: גם יכול להיות.
<לורה ורטון: בכל אופן הנקודה - -
יעקב מרגי: מה זה קשור.
<לורה ורטון: - - היא שהעירייה יכולה לעשות משהו גם אם יש מחיר כספי.
<לורה ורטון: לגבי ההתנהלות, רציתי רק לומר, אני אישית, למרות שאני חברה במועצת העיר - - -
מיכל בירן: רק, לורה, אני מצטערת, אני צריכה לעשות לך ככה.
<לורה ורטון: רק אגיד שנודע לי על המקרה הזה, על הכוונה לסגור דרך כתבה בעיתון.
<לורה ורטון: הנושא, התקציב השנתי של המקום אושר גם במועצת העיר וגם לפני כמה ימים בדירקטוריון ככה שגם אם התקבל - - -
<מאיר תורג'מן: זה רק מוכיח את כוונת העירייה, התקציב אושר.
<לורה ורטון: גם אם תתקבל החלטה, ואני מאוד מקווה שלא, מכיוון שכולם נראה לי יהיו מעוניינים שמקום יישאר פתוח, ודאי הדבר לא צריך לקרות בתהליך כזה חפוז כשמודיעים ככה.
<לורה ורטון: דבר אחרון, אני רק רוצה להגיד - - -
מיכל בירן: לורה, אני מצטערת, יש לך משפט אחד ואז אאלץ לקטוע אותך, הזמן קצר.
מיכל בירן: הורה, ואז נשמע את פפה, אני מצטערת.
<לורה ורטון: משפט אחרון.
<לורה ורטון: אני רק רוצה לומר, הבנתי עכשיו לשמחתי ששני הצדדים מעוניינים שהמקום ימשיך לפעול, אני גם מאוד מעוניינת שהמקום ימשיך לפעול, ואני מקווה שפשוט תהיה הידברות פה בין הצדדים כדי לשמור על - - -
מיכל בירן: דבורה.
<דבורה ברמן: ברשותכם, אימא של נער שהיה מטופל ב"ליפתא" וסיים בהצלחה.
<דבורה ברמן: אני רוצה להחזיר את זה - - -
מיכל בירן: תודה שהגעת לכאן, דבורה.
<דבורה ברמן: תודה לכם על ההזדמנות.
<דבורה ברמן: חמש דקות, כמה דקות, היו הרבה דיבורים עכשיו.
מיכל בירן: כמה דקות.
<דבורה ברמן: אני רוצה להחזיר את זה לרמה מוסרית, לרמה אנושית, אני רוצה להסביר, פשוט אספר לכם את הסיפור שלי.
<דבורה ברמן: אני לא יכולה להתייחס לכל הדברים שדיברתם, אני יכולה רק להגיד לכם שמדובר פה במקום שמציל חיים של נערים ונערות, הוא הציל את הבן שלי, מישהו צריך לעמוד פה ולהגיד את זה.
<דבורה ברמן: דרך הבן שלי אני פה, הוא ביקש ממני להיות בקשר עם רוני.
<דבורה ברמן: קצת אדבר בשמו, אבל מדובר פה בסיפור ואספר טיפה את הסיפור כי חשוב שתשמעו את זה.
<דבורה ברמן: מה שלא יהיה, תמצאו את הפתרון כי יש פה הרבה סיפורים כמו שאספר.
<דבורה ברמן: הבן שלי היה בן 15 מבית טוב עם כל הטוב שבעולם: חוגים, בית-ספר, הצטיינות, הכול, והוא נתקל בבעיה, במשבר חיים שכיום אנחנו יודעים מה זה היה.
<דבורה ברמן: אחרי המון המון הצלחות וטיפול ועזרה שהוא קיבל, אבל אז לא ידענו.
<דבורה ברמן: הילד הזה המקסים ומדהים שהיה לכל אורך הדרך מקסים והצוות התאהב בו, ואם הוא היה פה תתאהבו בו גם אתם, נתקל בבעיה נפשית מאוד מאוד קשה והתגלגל לאן שהוא התגלגל – וזה כן שייך לירושלים ובעיה של ירושלים כי זה קרה פה ברחובות ירושלים, הוא היה פשוט חי שם, חתול רחוב של הרחובות של מרכז העיר, ומי שלא מכיר ומי שלא היה שם, מאוד כדאי לכם לסייר שם באיזה ערב אחד, יום חמישי באיזה שתיים-שלוש-ארבע בבוקר ולראות מה קורה שם.
מיכל בירן: דבורה, אני מצטערת, אני רוצה לאפשר לך, אבל אנחנו צריכים לסיים.
<דבורה ברמן: בסדר, בסדר.
<דבורה ברמן: הבן שלי הגיע פעמיים ל"ליפתא".
<דבורה ברמן: דיברתם על הצלחות ועל אחוזי הצלחה של המקום.
<דבורה ברמן: הוא היה שם פעם ראשונה ולא הצליח, הוא היה שם פעם שנייה וכן הצליח וסיים את הטיפול הזה, אבל זו רק הייתה תחילת הדרך שלו והוא סיים.
<דבורה ברמן: עכשיו כמעט שנתיים הוא נקי, הוא ילד בן 17.5, נורמטיבי לחלוטין, הוא רשום להשתתף במכינה קדם צבאית, מקום עם אידיאולוגיה, עם חזון, הוא לא ילד מסכן, הוא ילד עם כוחות וזה בזכות המקום הזה.
<דבורה ברמן: אז תמצאו את הפתרון, אם הוא היה פה היום הוא היה עושה פשוט סבב בחדר, את ואתה, בואו אתי ותשבו ובואו נעשה פה סדר כי יש פה מקום שצריך להמשיך.
מיכל בירן: תודה רבה, דבורה.
מיכל בירן: פפה אללו, ואז נתחיל לחתור לסיום.
מיכל בירן: פפה, רק שם ותפקיד לפרוטוקול.
<פפה אללו: הייתי יושב-ראש האיגוד כשהיה המשבר הקודם.
יעקב מרגי: אפילו הפרוטוקול מכיר אותו.
<פפה אללו: נפגשנו אז עם משרד הבריאות ובוודאי שעם העירייה.
<פפה אללו: אגיד לכם, בעירייה טיילנו שם, הלכנו בדיוק לאן שאת אומרת, הלכנו לראות, אגיד לכם, כל חבר מועצה שהיה שם החליט שהמקום חייב להישאר פתוח, וזו הייתה העירייה מלפני שנתיים וחצי, לא עירייה אחרת.
<פפה אללו: אני זוכר מי שהיה יושב-ראש, מחזיק תיק הרווחה היה איש ש"ס, ואיש ש"ס שמחיוף אמר: המקום הזה לא ייסגר, אם ייסגר אני לא אהיה פה.
<פפה אללו: אתם מדברים על גירעון, בעצם המקום אין לו גירעון בגלל שלפני שנתיים וחצי מתי שהלכנו לשם סיפרו לנו על החוב הזה שהיה חצי מיליון, והיום אחרי שנתיים וחצי החוב לא זז, החוב נשאר אותו דבר.
<פפה אללו: הבעיה שלנו במשרד הבריאות שלא כיסינו את הגירעון אז.
<פפה אללו: אם היינו מכסים את הגירעון אז - - -
מיכל בירן: אף אחד לא היה אומר שיש גירעון עכשיו.
<פפה אללו: בוודאי שלא היה גירעון.
<פפה אללו: פה באמת, אני אומר לך, ההשוואות האלה קודם עם "הדסה", להשוות את "הדסה" לזה, דרך אגב, ראש העיר אמר בפומבי וזה הבעיה, ראש העיר חושב, הבעיה היא לא גירעון של 500,000, הוא אומר: זה לא תפקידי לטפל בבריאות.
<מאיר תורג'מן: נכון.
<פפה אללו: אמר את זה, הנה, אומר את זה הסגן.
<פפה אללו: פה זה לא בריאות, זה נוער, זה קידום נוער, זה הטעות של העירייה.
<פפה אללו: העירייה צריכה לראות את המקום - מקום של שיקום, לא של בריאות.
מיכל בירן: בסדר, פפה, גם מה שאתה אומר נכון, ומצד שני המגמה שבה מדינת ישראל מתנערת מאחריות וזורקת עוד ועוד מהאחריות לרשויות המקומיות בלי לשפות אותם, זה גם לא מצב סביר.
<פפה אללו: אני מסכים.
<מאיר תורג'מן: לא מעניין אותו, מעניין אותו לנגח עכשיו את ראש העיר.
<רוני לידור-מאיר: אני יכולה להגיד משפט?
מיכל בירן: פפה יסיים את דבריו.
<פפה אללו: אני מסכים אתך, אבל אם 22 שנה לקחנו את האחריות, 22 שנה אנחנו העירייה מימנו, ותוך חודש אנחנו מתעוררים: חבר'ה, לא נעזור יותר, אנחנו לא יכולים יותר.
<מאיר תורג'מן: זה לא נכון, זה שלוש שנים.
<מאיר תורג'מן: זה שלוש שנים, אתה בעצמך אומר.
<פפה אללו: זה לא רציני.
מיכל בירן: אתן משפט אחד לחבר הכנסת מרגי, משפט אחד שלך, רוני, אבל זה באמת משפט אחד, כי אנחנו חותרים לסיום.
יעקב מרגי: יש פה שילוב של אינטרסים וצרכים.
יעקב מרגי: כולנו יכולים להתחבא בפינה, העירייה זה לא התחום שלה, ובצדק, זה לא המנדט שלה, ומשרד הבריאות עובד לפי יחידות וכשאין תפוסה זה – והמרכז אומר: סליחה, אני מרים על הכתפיים שלי את מה שהחברה צריכה והמדינה - כל אחד יכול להתחבא.
יעקב מרגי: למלא את החללים האלה בעקומות, אדון הרגולטור משרד הבריאות, לא יזיק כלום.
יעקב מרגי: אם תשנו את המדיניות - המצב הזה שיש תקופות שאין תפוסה מלאה זה נוצר רק מהשנים שהתחלתם להעביר לבתי-חולים פסיכיאטריים או למוסדות שאתם חפצים ביקרם.
יעקב מרגי: אנא, אתם הרגולטור, הרגולטור ההגה ביד שלו, הוא יודע מתי לקחת יותר חזק, מתי פחות חזק.
יעקב מרגי: אז עם כל הכבוד, בתי-חולים פסיכיאטריים יש להם עוד 20 אפיקי מימון, פה זה מרכז ייעודי.
יעקב מרגי: אתם כרגולטור צריכים לוודא כן, כן, יחד בקשר, בדיבור, לא דרך ניירות עם המרכז ולראות - אם יש תקופה חלשה, לקדם את פני הרעב, לתת לזה, אסור שמרכזים כאלה ייסגרו.
יעקב מרגי: שמעתם אימא אחת, אפשר פה לעשות 20, 30 ו-40 דוגמאות של ילדים שניצלו או משפחות או עולמות שלמים שהצילו המרכזים האלה.
מיכל בירן: תודה רבה, מרגי, רוני, זה משפט אחרון, אנחנו חותכים.
<רוני לידור-מאיר: ממש קצר.
<רוני לידור-מאיר: האשפוזית ב"מלכישוע" היא 21 יום.
<רוני לידור-מאיר: הטיפול ב"ליפתא" הוא שלושה חודשים, עשינו חישוב קצר שהאשפוזית ב"מלכישוע" תעלה למשרד הבריאות 2 מיליון שקל פחות ממה שעולה לה לתקצב את "ליפתא", אולי זה גם על סדר-היום של משרד הבריאות, ואולי זו אחת הסיבות לסגירה.
אילן גילאון: רק שנבין, משרד הבריאות בעד זה, עיריית ירושלים בעד זה, זה מה שהבנו.
מיכל בירן: שמעתי תשובות מגומגמות.
אילן גילאון: אנחנו בוודאי בעד זה.
<מאיר תורג'מן: אני אומר כאן בפה מלא, דיברתי עם ניר ברקת חצי שעה לפני שנכנסתי לכאן, אנחנו מוכנים, העניין הוא שצריכים לבוא כאן עם תוכנית לטווח ארוך.
<מאיר תורג'מן: אני לא רוצה להיות עוד חצי שנה באותו מקום.
<רוני לידור-מאיר: נכון.
אילן גילאון: אתה אומר שבינתיים הם לא עומדים בהתחייבויות שלהם פר המיטות שהם צריכים - - -
<מאיר תורג'מן: בוודאי.
<מאיר תורג'מן: עזוב את החוב של מיליון שקל.
אילן גילאון: אתם צריכים לעמוד בהסכם שיש.
<מאיר תורג'מן: לא חוב של 500,000 שקל.
אילן גילאון: אתה רוצה יותר מן ההסכם או אתה רוצה רק שיעמדו בהסכם?
מיקי רוזנטל: הם אומרים שאין הסכם בכלל.
<מאיר תורג'מן: שיעמדו בהסכם - - -
מיכל בירן: אין הסכם.
מיקי רוזנטל: אין הסכם.
אילן גילאון: יש תעריף למיטה בתוך המוסד.
<קריאה: מה זה אין הסכם?
<איגור ברש: זו לא הבעיה.
<איגור ברש: תעריף למיטה זו לא הבעיה.
אילן גילאון: לא, אתם מעבירים - - -
מיכל בירן: זה לא משנה, חצי שנה לא העברתם שקל, זה לא סביר.
<מאיר תורג'מן: זה לא רק חצי שנה, גם 2013 הם לא העבירו.
אילן גילאון: אם זו לא בעיה, תעבירו את הכסף.
<איגור ברש: החוזה זה לא חתום, אי-אפשר לתת כסף על חוזה לא חתום.
<אורי נוימן: בינתיים עובדים, בינתיים מטופלים – מישהו צריך לממן את זה, אתם סומכים על עיריית ירושלים שנים.
מיכל בירן: עכשיו גם, הם יצברו ריבית על החצי שנה הזאת שלא העברתם כסף, ואחר כך כשתבואו עם מאזנים תגידו שוב שיש הגירעון.
מיקי רוזנטל: צריך פה איזו התערבות של מבוגר אחראי.
<רוני לידור-מאיר: אני רוצה לבקש רק מעיריית ירושלים וממשרד הבריאות, תנו לנו לעבוד, אל תביאו אותנו בעוד חצי שנה לאותו מצב, תנו לנו לטפל כמו שאנחנו יודעים לטפל, אנחנו אנשי טיפול, אנחנו לא אנשי כסף, אנחנו עושים עבודה מקצועית טובה מאוד.
<רוני לידור-מאיר: תנו לנו לטפל ולעשות את העבודה שלנו.
<רוני לידור-מאיר: אני רק מבקשת שאם אתם יושבים לפתור את העניין הזה, אל תבואו אלינו עוד חצי שנה ותחפשו אותנו בציציות, וגם אל תבואו אלינו עוד שבוע ותגידו לנו שהמנורה לא תקינה.
<רוני לידור-מאיר: אנחנו נתקן את המנורה, אין שום ספק, אבל אל תחפשו אותנו, תנו לנו לעבוד.
מיכל בירן: חברים, אני חושבת שכל העובדות הובהרו כאן, אנחנו צריכים לחתור לסיום.
מיכל בירן: אני שומעת תשובות מגומגמות ואני מצטערת, זה גם לא כל כך מרגש אותי שעכשיו אחרי שכינסנו את הדיון של הוועדה רק אומרים: אולי ניפגש ונפתור, ונחשוב על פתרון.
קארין אלהרר: לא אולי, לא אולי, אנחנו כבר לא בשלב האולי.
מיכל בירן: נראה לי זה – ניפגש - - -
יעקב מרגי: מיכל, לא נורא, רק שייפגשו וישבו ויגמרו.
קארין אלהרר: שייפגשו, גברתי היושבת-ראש, אני מציעה שנקבע דיון המשך - -
מיכל בירן: זאת בדיוק הייתה - - -
קארין אלהרר: - - מעקב כדי לראות איפה הדברים עומדים - - -
מיכל בירן: כמו ששמתם לב, חברים, יש פה חבורת חברי כנסת משכימי קום שאין להם בעיה להגיע גם לפני השעות הפורמליות של פתיחת הוועדות.
יעקב מרגי: הם לא גרים בירושלים.
מיכל בירן: אני מסכמת.
מיכל בירן: הוועדה וחברי הוועדה רושמים בסיפוק את הנכונות מצד כל הצדדים, גם משרד הבריאות וגם העירייה, בהמשך פעילותו של המרכז, ומברכת, אנחנו מברכים על ההתערבות של שרת הבריאות בעניין, חבל שזה לא קרה קודם, אבל עדיף - -
יעקב מרגי: מאוחר.
קארין אלהרר: מאוחר מאשר אף פעם לא.
מיכל בירן: - - מאוחר.
מיכל בירן: אנחנו קוראים גם למשרד הבריאות ולעירייה לדחות את ההחלטה על סגירת המקום, ואני רוצה פה לשמוע על הקפאת הליכים מיידית של השימועים לפיטורים של העובדים.
מיכל בירן: תקשיבו, אנחנו מכירים את זה, זה גם בסופו של דבר זו שיטת סחיטה גם שלנו וגם שלהם השימועים לפני פיטורים האלה, ועל זה אני מבקשת שנקבל פה תשובה עכשיו שאתם תפסיקו עם ההליכים האלה בינתיים ותפתרו את הבעיה.
אילן גילאון: זה אומר שאתם לא הולכים ל"ליפתא", "ליפתא" לא באה אליכם בתקופה הקרובה.
מיכל בירן: האם אנחנו יכולים לקבל תשובה מיידית עכשיו בינתיים שאתם קובעים דד-ליין בזמן קצר, אתם מקפיאים את ההליכים של פיטורי העובדים ויושבים למצוא פתרון?
מיכל בירן: עיריית ירושלים?
<מאיר תורג'מן: מבחינתנו כבר בישיבה שלי בשבוע שעבר עם נציגות העובדים שביקשו ארכה לעוד חודשיים, עוד שלושה, הבעתי נכונות, אין כאן שום בעיה.
מיקי רוזנטל: אז אל תסביר, תגיד: מתחייב.
מיכל בירן: תגיד לפרוטוקול.
קארין אלהרר: תהיה ענייני.
<מאיר תורג'מן: זה לא תלוי בנו, יש כאן - - -
מיכל בירן: זה כן.
מיכל בירן: הוצאת שימועים לפני פיטורים תלויה בכם, זה ברור שהסיטואציה היותר רחבה לא תלויה רק בכם וקיבלנו פה - - -
<מאיר תורג'מן: את לא נותנת לי לסיים.
<מאיר תורג'מן: אם משרד הבריאות יחזור בו מהדרישה לסגור את המקום ב-30 ביוני אני מבטל הכול, מה העניין.
מיכל בירן: לא, סליחה, זאת תשובה לא מספיק טובה.
קארין אלהרר: עד ה-30 ליוני שיגיעו להסכמה.
<מאיר תורג'מן: מה הסכמה?
<מאיר תורג'מן: זו דרישה, קיבלנו דרישה.
מיכל בירן: סגן ראש העיר, חברים, חבר הכנסת רוזנטל, אם אין תשובה מיידית חד-משמעית שאומרת שבינתיים מקפיאים את ההליכים של הפיטורים זה אומר שהתשובה של זה שאתם תפגשו ותדברו היא מסמוס והיא דיבורים בעלמא.
<מאיר תורג'מן: ממש לא.
מיכל בירן: בשביל זה אני רוצה תשובה חד-משמעית.
מיכל בירן: אתם בכוונה רצינית לפתור את הבעיה, תודיעו חד-משמעית - -
קארין אלהרר: תראו ניקיון כפיים, מה זה.
מיכל בירן: - - שבינתיים הליכי הפיטורים מוקפאים.
<אורי נוימן: אסביר בצורה מאוד פשוטה.
<אורי נוימן: הדבר האחרון הרשמי כתוב, מעבר לדיבורים של כל העולם, הוא מכתב שקיבלנו ממשרד הבריאות 30 ביוני אתם מפסיקים לתת את השירות.
<מאיר תורג'מן: בדיוק.
מיכל בירן: בסדר, לא התכנסנו פה, היו לנו דברים יותר טובים לעשות הבוקר, אם אין לזה תוצאה.
<אורי נוימן: לכן, משרד הבריאות צריך לבוא ולהגיד שבינתיים או שאנחנו פותרים את הבעיה עד ה-30 ביוני או שמאריכים את זה בעוד - - -
<מאיר תורג'מן: דוחים את הדרישה.
<רוני לידור-מאיר: אבל אתם לא מוכנים לחתום על החוזה, אורי, תשבו תחתמו על החוזה, אתם לא מוכנים לחתום על החוזה.
<אורי נוימן: על איזה חוזה?
<אורי נוימן: שעוד פעם ייצור גירעון?
<רוני לידור-מאיר: אני לא יודעת - - -
<אורי נוימן: אז על מה שאת לא יודעת אל תדברי.
<רוני לידור-מאיר: תדברו למען השם, אתם ילדים קטנים?
<רוני לידור-מאיר: תדברו.
<אורי נוימן: מדברים כבר חצי שנה, והם לא מוכנים פר מיטה.
אילן גילאון: במידה וזה נסגר מה הולך להיות במתקן הזה?
אילן גילאון: מה אתם מייעדים?
<אורי נוימן: כלום.
<מאיר תורג'מן: כלום.
מיכל בירן: אורי, אבל מה שאתה עושה זה אתה סוחט אותנו על חשבון גבם של העובדים בזה שאתה לא מוכן לסגור אתם חוזה.
<אורי נוימן: אני כן מוכן לסגור.
<מאיר תורג'מן: זה לא נכון.
מיכל בירן: עם כל הכבוד, כרגע יש מצב שנראה שלכל הצדדים יש אחריות בו, גם עיריית ירושלים, גם משרד הבריאות, שוב אנחנו רואים את זה ארצי, - -
מיכל בירן: - - אבל בטוח שמי שלא צריך לשלם את המחיר הזה זה העובדים, ואתם לא צריכים לגרור אותם לתוך זירת ההיאבקות הזאת.
קארין אלהרר: לא העובדים, המטופלים שסובלים מזה.
מיכל בירן: נכון, כמובן, קארין אלהרר, המטופלים שסובלים מזה.
יעקב מרגי: סליחה, אדוני, גברתי היושבת-ראש, משרד הבריאות, יש מניעה שהחוזה יהיה ישירות עם העמותה?
<אורי נוימן: הוא ישירות עם העמותה.
מיכל בירן: הוא ישירות עם העמותה, זאת לא הבעיה.
אילן גילאון: "קרן ירושלים".
יעקב מרגי: למה אתם בתמונה?
יעקב מרגי: אני לא מבין למה אתם התמונה באמצע.
יעקב מרגי: למה אתם באמצע?
<אורי נוימן: אנחנו לא באמצע.
מיכל בירן: משרד הבריאות, האם אתם יכולים בינתיים, האם אפשר שתהיה פה אמירה חד-משמעית שבינתיים בתוך התהליך הזה של הגישור, כי אחרת אין לו משמעות, אתם מקפיאים את דרישתכם לסגירה של המקום?
<פאולה רושקה: אנחנו לא דרשנו.
מיכל בירן: אתם לא דרשתם, אתם הודעתם שאתם מסיימים את ההתקשרות.
<פאולה רושקה: בסדר, אם אין התקשרות ואין חוזה אנחנו - - -
מיכל בירן: חצי שנה כבר אין חוזה.
אילן גילאון: אתם מעוניינים לעשות את ההתקשרות?
<אורי נוימן: כן.
קארין אלהרר: תחתמו, יאללה.
אילן גילאון: אתם מעוניינים?
אילן גילאון: אז תחתמו כבר, מה אתם זה – הפלסטינים - - -
יעקב מרגי: אבל יש צד מונע.
<אורי נוימן: בתנאים הקודמים לא ניתן לחתום על החוזה.
יעקב מרגי: הנה, צד מונע.
<אורי נוימן: זה מה שאנחנו אומרים, ולכן אנחנו כאן.
<אורי נוימן: >
<קריאה: עוד חצי מיליון גירעון, מי יכסה אותו?
אילן גילאון: אה, יש לכם תנאים אחרים ממה שאמרתם עד עכשיו.
<אורי נוימן: לא, מה זה.
<אורי נוימן: חבר הכנסת גילאון, זה פשוט לא נכון - - -
מיכל בירן: חברים, האם למישהו מחברי הכנסת יש פתרון פרגמטי?
מיכל בירן: כי לי זה נשמע שאנחנו יוצאים מכאן כמו שבאנו.
<רוני לידור-מאיר: וזה מאוד מדאיג אותי, כי מתחילת הסיפור - - -
מיכל בירן: רוני, רגע, אני חושבת שעמדתך הובהרה, אנחנו רוצים לחתור לתוצאות פרגמטיות.
מיכל בירן: כן, אורי.
<אורי נוימן: זה פשוט לא נכון מה שנאמר.
<אורי נוימן: לא חתמנו על חוזה שמוביל אותנו עוד פעם לגירעון.
<אורי נוימן: אנחנו מוכנים לחתום על חוזה שמשרד הבריאות מקציב את המימון המלא בכל מצב.
<אורי נוימן: צריך להגיד, הכסף נמצא במשרד הבריאות, זה לא שאין מאיפה להביא אותו.
<מאיר תורג'מן: לא תלוי מיטה.
אילן גילאון: מה, לא תלוי מיטה - - -
<מאיר תורג'מן: אני משלם לעובדים משכורות.
מיכל בירן: חבר'ה, למרות סערת הרוחות, אני מבקשת נא לדבר אחד אחד, אחרת כל מה שאתם אומרים לא נכנס לפרוטוקול וכאילו לא התקיים מעולם.
מיכל בירן: קארין.
קארין אלהרר: אני מנסה להבין, מה אתה דורש?
<אורי נוימן: אני דורש שמשרד הבריאות יממן את הפעילות של המרכז באופן מלא.
יעקב מרגי: גם כשהוא ריק?
<מאיר תורג'מן: גם כשהוא ריק, כן.
<מאיר תורג'מן: הוא לא משלם משכורות?
יעקב מרגי: אין חיה כזאת.
מיכל בירן: סליחה, חברת הכנסת קארין אלהרר מדברת.
קארין אלהרר: קודם כול מה שאתה עושה פה, שתדע, אתה סוחט את משרד הבריאות על גבם של המטופלים, רק שתדע שזה מה שאתה עושה.
קארין אלהרר: דבר שני, למה שהמשרד שאמון על מתן שירותי בריאות יהיה עסוק בלממן מקום שהוא לא מאוכלס בכלל?
<מאיר תורג'מן: זה בעיה שלו.
קארין אלהרר: לא, סליחה, הוא אומר - - -
מיקי רוזנטל: לא נכון, זו לא בעיה שלו.
קארין אלהרר: חבר הכנסת רוזנטל, הוא אומר שהוא רוצה שהמשרד יממן את המקום לא משנה אם הוא מלא או לא.
קארין אלהרר: המשרד אמור לצבוע את הכסף על-פי מטופל, לא על-פי קיר.
יעקב מרגי: הוא לא יודע לעבוד אחרת.
מיקי רוזנטל: אם הוא היה עושה את זה אחרת והיו אומרים שהוא - - -
מיכל בירן: חברים, כולנו מסכימים שיש מספיק ביקוש לשירות הזה, ובין היתר המקום היה בתת-אכלוס בגלל התנודות וחוסר היציבות.
מיכל בירן: זה אומר שכל הצדדים צריכים לשבת, לתכנן תהליך ארוך טווח כפי שנאמר פה.
קארין אלהרר: גברתי יושבת-הראש, אין פה מה לתכנן.
קארין אלהרר: יצא המרצע מן השק, אומר האדם המכובד: אני לא רוצה שיממנו לי פר אדם, אני רוצה שיממנו את המקום.
<אורי נוימן: זה שירות ארצי, זה לא שירות של עיריית ירושלים.
מיכל בירן: זה שזה שירות ארצי זה לא קשור לטיפול פר אדם.
קארין אלהרר: סליחה, עם כל הכבוד זה לא בית-חולים ממשלתי, זה מקום שנועד לתת מענה לאנשים.
אילן גילאון: כמה אתה מקבל פר מיטה?
<אורי נוימן: 448 שקלים ליום.
<מאיר תורג'מן: 400 שקל.
יעקב מרגי: 12,000 ש"ח.
מיכל בירן: חברים, לא נקיים פה את המשא-ומתן.
אילן גילאון: רק מוסדות בארץ מתקיימים על-פי העיקרון הזה, אין עיקרון אחר, והם מתקיימים.
קארין אלהרר: נכון, מה זה הדבר הזה?
מיכל בירן: גם לא יהיה לך פתרון אחר.
אילן גילאון: או שאתם מנערים חוצנכם ותעופו מכאן - -
אילן גילאון: - - ותזוזו הצדה או שאתם מקבלים את המימון פר מיטה כי ככה מממנים בישראל.
מיכל בירן: ודואגים שיהיה אכלוס מלא.
מיכל בירן: אני חושבת שהתשובות פה הובהרו.
מיכל בירן: אני רוצה תשובה חד-משמעית על זה שאתם נכנסים לדיאלוג אינטנסיבי לפתור את הבעיה, ושוב - - -
קארין אלהרר: אני בשוק, אני לא רואה מקום לדיאלוג, אין דיאלוג.
אילן גילאון: לא, הם לא מעוניינים, עכשיו הבנתי.
מיכל בירן: אם לא, תגידו שאתם לא עושים את זה, שימצאו עמותה אחרת שתנהל את זה.
אילן גילאון: הם לא מעוניינים, עכשיו הבנתי.
אילן גילאון: אולי אתם רוצים באמת להפוך את זה לאיזה נדל"ן אחר, אני לא יודע.
מיכל בירן: נראה שכרגע זאת הבעיה המרכזית.
מיכל בירן: אני בכל מקרה - - -
<אורי נוימן: זה פשוט לא נכון.
<אורי נוימן: נאמר פה גם מה ראש העיר - - -
אילן גילאון: סליחה, אתה לא רוצה פר מיטה?
אילן גילאון: איך אתה רוצה את התקציב?
<רוני לידור-מאיר: ביום שנכנסת לתפקיד, מר נוימן היקר, נושא הטיפול לא מעניין אותך, המטופלים לא מעניינים אותך, בוא נשים את הדברים על השולחן.
<מאיר תורג'מן: זה לא בסדר מה שאת עושה, זה לא בסדר.
<רוני לידור-מאיר: ביקרת ב"ליפתא" מעט מאוד פעמים, בני-הנוער האלה לא ממש עומדים בראש סדר העדיפויות שלך.
אילן גילאון: אם הם לא מקיימים את ההסכם, ניתן להם בראש.