GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: והביא את היין מהבית.
חיים כץ: כשר היין.
חיים כץ: יין טוב.
יעל גרמן: ובאמת יושבים כאן סביב השולחן גם ארגונים אזרחיים, גם ראשי משרד הבריאות, שיושבים כאן ותהיה להם הזדמנות להתבטא, גם סגן שר הבריאות לשעבר, חברי כנסת, ראשי קופות החולים – וכולם תמימי דעים: מנכ"ל יוצא דופן.
יעל גרמן: בשנה וחודשיים שהייתה לי ההזמנות לעבוד לצדו של רוני, גיליתי שהוא מסוג האנשים שיודעים לטפל גם בביצי כינים, ודיברתם על מזרקים, וגם בקרני ראמים, ודיברתם על הרפורמה.
יעל גרמן: יש לו חזון לטווח ארוך ויכולת ביצוע בלתי רגילה.
אילן גילאון: קרני ראמים?
ישראל אייכלר: יש ביטוי כזה.
יעל גרמן: זה ביטוי שמבטא - - -
חיים כץ: זה עוד לא הגיע למרצ.
אורי מקלב: ישראל, זה ביטוי תלמודי, אז חלק ממרצ לא יודעים את זה.
ישראל אייכלר: הוא לא יודע שהקב"ה מפרנס מקרני ראמים עד ביצי כינים.
אילן גילאון: הנה, למדתי משהו.
אילן גילאון: העיקר מפרנס.
יעל גרמן: אין ל ספק שזה מנכ"ל יוצא דופן, גם מפני שאנחנו שמענו כאן את הקונצנזוס וגם בזכות החריצות המדהימה והיוצאת דופן שלו – אני לא יודעת מתי אתה ישן, רוני, אבל אני יודעת שאתה קם בחמש בבוקר וב-23:00 וב-24:00 עוד אפשר לדבר איתך ו"להתמייל" איתך – והירידה לפרטים.
יעל גרמן: אני רוצה לומר שאני מאמינה שכדי לעשות עבודה טובה, וזה לא משנה במה – כחבר כנסת, כמנכ"ל, כיועץ, כמנהל קופה – צריך לרדת לפרטים הקטנים, והפרטים הקטנים הם שבסופו של דבר יוצרים את התמונה הגדולה; ובכך, רוני, אתה מצטיין.
יעל גרמן: אז כמו שאתה יודע, אני אוהבת אותך, ואני משוכנעת שכל מה שאתה תרצה, אתה תצליח בו.
יעל גרמן: אני יודעת שיש לך גם בראש את המחשבה ללכת לקריירה פוליטית, אני חושבת שאתה תהיה נהדר בתחום הזה.
חיים כץ: באמת?
יעל גרמן: זה אני, אני מדרבנת אותו שילך.
יעל גרמן: אבל בכל מה שאתה תעשה אתה תצליח.
נסים זאב: יש לך מקום ביש עתיד.
ישראל אייכלר: למה לא בש"ס?
יעל גרמן: יש לו מקום בכל מקום.
יעל גרמן: בכל מקום.
אילן גילאון: אם אני הייתי מצליח לאסוף כל כך הרבה חברי כנסת, הייתי מקים מפלגה משלי.
יעקב ליצמן: אולי אפשר לבקש ממנו שיציג מועמדות לנשיא.
יעל גרמן: כבר אבוד לדעתי.
יעל גרמן: אתה משאיר מורשת.
יעל גרמן: מורשת עם דרכי פעולה שאני בטוחה שכל המשרד ממשיך על פי אמות המידה שאתה כיוונת אליהן.
יעל גרמן: ובנוסף לזה שאני מאחלת לך המון הצלחה – ואני בטוחה שאתה תצליח – אני גם מבקשת לאחל המון הצלחה ליורש, לפרופ' ארנון אפק, שאני משוכנעת שימשיך בדרך וגם ירחיב וגם יחדש וגם יעשה כל מה שצריך לעשות במערכת הכל כך מורכבת שלנו, מערכת הבריאות.
יעל גרמן: אז יישר כוח ובהצלחה.
חיים כץ: לפני שניתן לרוני, שכולם באו לכבודו, אז אני מצטרף לדבריה של השרה ומברך את המנכ"ל הנכנס.
חיים כץ: אתה לא נכנס למקום שהוא פשוט, אתה צריך לנתב ולהוביל את הספינה הזאת במים סוערים.
חיים כץ: אתה יודע, יש פה המון תובענות והמון אנשים שצריך לרצות אותם ברגעים הכי קשים, ולפעמים הם לא מבינים ולפעמים הם לא מקשיבים, ואנחנו צריכים לעצום עיניים ולהגיד להם שהם צודקים.
חיים כץ: המערכת הזאת, יש בה מגבלות של כסף ויש בה סיבות אובייקטיביות לאנשים לבוא להגיד "לא הצלחנו, בגלל שמייבשים אותנו".
חיים כץ: יושבים פה המנכ"לים של קופות החולים, ועד עכשיו לא נגמר התקציב, מייבשים אותם במודע.
חיים כץ: מייבשים אותם במודע, הם מקבלים תקצוב לפי אוכלוסייה הרבה יותר נמוכה ממה שיש בפועל וגם לא נכנסים לגיל של האנשים שמתבגרים.
חיים כץ: ויחד עם זה, הם צריכים לתת מענה, ואתה צריך לדאוג שהם ייתנו מענה.
חיים כץ: ולפעמים צריך לעמוד מול המשרדים, מול הפקידים ו...
חיים כץ: אין מה לעשות, אתה נכנס לנעליים גדולות.
חיים כץ: רוני, כל אלה שבאו לפה והיו פה – אם זו הייתה הצבעת אמון או הצבעה על הצעת חוק תקציבית, שצריך רוב של 50 ח"כים, אז היית מצליח להעביר היום את ההצבעה הזאת.
נסים זאב: המזל, אדוני, שזה לא רק נעליים גדולות, זה גם רגליים גדולות.
חיים כץ: רוני, המגרש שלך.
<רוני גמזו: חברים יקרים, אני באמת מתרגש, ואני רואה את האירוע הזה בהכנעה רבה.
<רוני גמזו: אני רוצה להתחיל איתך, חיים.
<רוני גמזו: אני הגעתי לאולם המיוחד הזה בשבוע הראשון של חודש יוני.
<רוני גמזו: שבוע אחרי שנכנסתי לתפקיד כבר היה כאן דיון בנושא העישון, לאחר הגשת דוח שר הבריאות על העישון.
<רוני גמזו: ואמרו לי: לא, אתה לא חייב להיות.
<רוני גמזו: עוזרים, אנשים שהיו איתי במשרד אמרו: אתה לא חייב להיות, סגן השר נמצא ואולי יהיו עוד אנשים שקשורים בזה, אז אתה לא חייב להיות.
<רוני גמזו: אמרתי: אין דבר כזה, אני חייב להיות.
<רוני גמזו: הגעתי לכאן, והדבר הראשון שחטפתי זה מקלחת מחיים, שבא ואמר: איפה הוועדה הציבורית?
<רוני גמזו: איפה היא הייתה?
<רוני גמזו: הייתה איזו ועדה ציבורית שמשרד הבריאות לא הגיש את המסקנות שלה.
<רוני גמזו: וראיתי עבודה פרלמנטרית אמיתית ונחישות בלתי רגילה של הוועדה.
<רוני גמזו: באותו רגע התחייבתי, כאן, על השולחן, בתיאום עם השר, שהוועדה תקום מחדש תוך חודש ושיהיו לנו מסקנות תוך שישה חודשים.
<רוני גמזו: ואז הבנתי עד כמה יש חוסר אמון כאן בתוך הוועדה כלפי משרד הבריאות.
<רוני גמזו: אז חיים, תודה רבה לא רק על האירוע המיוחד הזה, אלא גם על זה שלימדת אותי מה זה כנסת, מה זה עבודה פרלמנטרית, מה זה החשיבות של עבודה אל מול כל אחד מחברי הכנסת, כמה חשוב שהמנכ"ל יהיה כאן בבית הזה ויוביל מהלכים וייתן תשובות, ולא ישלח אנשים אחרים לקרב הבלתי אפשרי הזה.
<רוני גמזו: צריך לעמוד כאן, גם אם זה קשה.
<רוני גמזו: גם אם זה קנאביס, גם אם זה תקציב, גם אם זה רפורמה בבריאות הנפש – תעמוד כאן, תייצג את המשרד שלך, תעשה את העבודה ותבוא לכאן בהדרת קודש, אל המקום המיוחד הזה.
<רוני גמזו: כל אחד מחברי הכנסת, יש על הכתפיים שלו אחריות עצומה, וכאיש של הרשות המבצעת אתה חייב לבוא ולתת את הסיוע ולקדם דברים, לעתים ביחד עם המערכת הזאת.
<רוני גמזו: אז תודה לך, תודה לקורל, תודה לאילן, תודה לוילמה, תודה לנועה, לכל מי - - -
חיים כץ: אם אתה מתחיל בשמות, יצאו נעלבים.
<רוני גמזו: תודה לכל המטה המיוחד של הוועדה הזו, שעובד לא רק בישיבות.
<רוני גמזו: זו עוצמה בלתי רגילה של טיפול במאות ואלפי אנשים שכל הזמן פונים לכאן.
<רוני גמזו: אני ראיתי בזה עוד ועדה לפניות הציבור.
<רוני גמזו: אני אומַר כמה דברים אחורה.
<רוני גמזו: זה היה חודש מאי 2009, אחרי שהרב ליצמן נבחר לתפקיד סגן שר הבריאות, כשאמרתי שאני רוצה להיות מנכ"ל משרד הבריאות.
<רוני גמזו: הרגשתי את הרוח והבנתי שמדובר ברוח חדשה שיכולה להגיע לתוך המשרד.
<רוני גמזו: בחודש יוני או יולי 2009 ליצמן התקשר אליי כשהייתי בחו"ל ואמר לי: רוני, בחרתי באיתן חי-עם, אני מתנצל.
<רוני גמזו: מנכ"ל אחר נבחר, והוא אמר לי דבר אחד שאני לא אשכח, הוא אמר לי: אבל תישאר במערכת הבריאות.
<רוני גמזו: וזה היה כמובן מובן מאליו, אני לא חשבתי לעזוב את מערכת הבריאות.
<רוני גמזו: החודשים שלאחר מכן היו חודשים שהייתה בהם המולה תקשורתית מופרזת, מוגזמת, לא ריאלית אפילו.
<רוני גמזו: והכרתי את הרב ליצמן קצת יותר לעומק.
<רוני גמזו: ב-21 במרץ 2010 קיבלתי טלפון ממנחם גשייד.
<רוני גמזו: זה היה יום א', אחרי החלטת הממשלה, ומנחם שאל אותי אם אני עדיין רוצה להיות מנכ"ל משרד הבריאות.
<רוני גמזו: ובלי היסוס – אף על פי שהייתה מערבולת ולבּה רותחת ברחובות, בקרב הרופאים ובכלל – אמרתי כן.
<רוני גמזו: ומאותו רגע ועד שנכנסתי לתפקיד, היו לי שלושה חודשים מאוד קשים.
<רוני גמזו: אני חטפתי את מה שהחטיפו אז לסגן השר מחברים שלי בתוך המערכת, אבל ידעתי שזה הרבה מאוד פתגמים וסיסמאות ולא דברים אמיתיים.
<רוני גמזו: הגעתי למשרד שהדבר הראשון שהיה צריך לעשות זה סדר בתוך המשרד, בתהליכי העבודה שבין סגן השר, שאני מכיר את העוצמות שלו ואת הרצון האמיתי שלו, לבין הדרג המקצועי; לעשות סדר, כדי להתחיל להוביל את המערכת קדימה.
<רוני גמזו: ואז זה נפל לי.
<רוני גמזו: הרפורמה בשיניים, שסגן השר קידם אותה, ואני, כחלק מוועדת הסל, תמכתי בה למרות הרבה מאוד התנגדות בתוך ועדת הסל, כי האמנתי שזה דבר נכון – צלחנו את כל המורכבויות הללו.
<רוני גמזו: הייתה לנו חצי שנה להעמיד תכנית אסטרטגית למשרד.
<רוני גמזו: הדבר החשוב ביותר למשרד זה קודם כול לקבוע את המדיניות שלו, את האידיאולוגיה שלו, למה הוא מכוון: פרטי או ציבורי?
<רוני גמזו: ציבורי; אי שוויון?
<רוני גמזו: לטפל; איכות; ועוד הרבה מאוד נושאים ששמנו אותם על השולחן וקבענו מה אנחנו עושים.
<רוני גמזו: ואז, כחבורה מלוכדת של המשרד, בהנהגת סגן השר, באמת התחלנו להוביל דבר אחרי דבר, במסירות אין קץ.
<רוני גמזו: אכן, תפקידו של מנכ"ל משרד הבריאות – וזו המורשת שאני מעביר לארנון – הוא תפקיד קשה ביותר.
<רוני גמזו: אין לך יום ואין לך לילה, וככה זה צריך להיות.
<רוני גמזו: אתה צריך לטפל בכל דבר בצורה מלאה ועד הסוף, אתה צריך להיות ישר עם עצמך, לעתים אתה צריך לקבל החלטות שאנשים לא אוהבים.
<רוני גמזו: אני הגעתי תמיד לוועדה הזו ואמרתי את האמת שלי – את האמת של המשרד ואת האמת של מערכת הבריאות.
<רוני גמזו: ותמיד היה לי קל, כי המחלוקת ביני לבין הרב ליצמן כמעט ולא הייתה, זה היה ממש בשוליים.
<רוני גמזו: הוא איש של הרפואה הציבורית, הוא איש של קידום המערכת הציבורית, והוא עשה הרבה יותר טוב ממני את הקשר עם האוצר – וכך יכולנו לקדם לא מעט דברים בתוך המערכת.
<רוני גמזו: והרבה מאוד פעמים זה לא נעים האינטראקציות האלה, ואתה צריך לבוא עם האמת שלך, והרבה מאוד פעמים זה להגיד גם למשרד האוצר...
<רוני גמזו: אגב, עם משרד האוצר היה לי רומן עם הרבה מאוד תהפוכות.
<רוני גמזו: למזלי, סגן הממונה על התקציבים במשרד האוצר, משה, הוא לא הפרוטוקול הרגיל של איש אגף התקציבים, הוא אדם עם רגישות שונה, מיוחדת, יש לו כן רגישות למערכת.
<רוני גמזו: הוא רואה את המערכת, והמילה "לא" היא לא מילה אוטומטית אצלו.
<רוני גמזו: אצל אחרים – ואני הכרתי אנשים מתוך אגף התקציבים – היא מילה אוטומטית, אבל עם משה הייתה לנו אפשרות, יחד עם הפעילות המיוחדת של סגן השר ליצמן ולאחר מכן של השרה גרמן, להוביל את המערכת לעוד מספר הישגים – אף על פי שיש עוד דרך ארוכה.
<רוני גמזו: ארוכה מאוד.
<רוני גמזו: ארגוני החולים.
<רוני גמזו: ריגשו אותי במיוחד ארגוני החולים של בריאות הנפש.
<רוני גמזו: ריגשו אותי כשהגעתי לראות את מערכת השיקום של חולי נפש.
<רוני גמזו: כשניגשתי לראות את בתי החולים, הבנתי שהמערכת הזאת חייבת את הרפורמה, את השינוי, את ההעצמה של המערכת.
<רוני גמזו: ולאחר שסגן השר הביע את תמיכתו, הדבר היחיד שהיה לי מורכב זה לבוא ולקבל את ההחלטה הזאת יחד עם סגן השר ליצמן בתוך הממשלה, מחוץ לוועדה המיוחדת הזו, שהיא ועדה שרצתה טוב בנושא של בריאות הנפש, אבל היה לנו קשה, כי חששנו שהנושא הזה ייתקע ולא יגיע לכדי מיצוי.
<רוני גמזו: ואני חושב שכרגע, כאשר אנחנו מכפילים את כמות מרפאות בריאות הנופש, עוד לפני שהתחילה הרפורמה, אנחנו מרגישים שעשינו, יחד איתכם, פעולה טובה באמת, כי כתוצאה מהדיונים כאן האוצר הבין שאין לו ברירה אלא ללכת לרפורמה נכונה, עם תוספת משאבים, ובסופו של דבר לקדם את הנושא.
<רוני גמזו: חשוב שלמשרד הבריאות – ולשמחתי השרה גרמן, מהרגע שנכנסה לתפקיד, כמעט חיבקה את זה – תהיה תעודת זהות מאוד ברורה של חיזוק הרפואה הציבורית.
<רוני גמזו: פתרונות אחרים, פתרונות של הפרטות וכסף פרטי, הם פתרונות קלים.
<רוני גמזו: אלה פתרונות קלים, והיו שנים שדחפו אליהם.
<רוני גמזו: הפתרון של הרפואה הציבורית הוא הפתרון הקשה, אבל הוא הנכון.
<רוני גמזו: הוא נכון לא רק מבחינה אידיאולוגית עבור מדינת ישראל, הוא גם נכון מקצועית; וכל אנשי כלכלת הבריאות מבינים את זה, מבינים שהוא נכון מקצועית.
<רוני גמזו: כשסגן השר עזב את תפקידו והשרה נכנסה לתפקידה, הדבר הראשון שרציתי לעשות זה להישאר בתפקיד.
<רוני גמזו: לא מתוך האגו שלי, אלא כי רציתי ליצור המשכיות במערכת.
<רוני גמזו: לאחר שנה הרגשתי שזה כבר נוצר.
<רוני גמזו: השרה גרמן, יעל, הבינה היטב והכירה היטב את המערכת, והתחילה לשלוט ולהכיר כל פינה בתוך המערכת.
<רוני גמזו: ואז התחושה והסיפוק שלי, התחושה לדעת לפנות את המקום לאנרגיות נוספות וחדשות, הגיעו, והרגשתי שזה זמן נכון וטוב – גם מנקודת המבט שלי, גם מנקודת המבט של יעל וגם מנקודת המבט של המשרד – לעשות את זה.
<רוני גמזו: יש לנו היום משרד בריאות עם הנהלה חזקה, ברורה, מקצועית, וחשוב שהיא תמשיך להיות מחויבת לבית הזה, מחויבת לכך שהם יעבדו טוב אל מול תהליכי התקנות, תהליכי הדיונים כאן ואל מול הדברים שחשובים לוועדה.
<רוני גמזו: כי לעתים יש דברים שהם חשובים לכנסת אבל במשרד זה לא בראש סדר העדיפויות.
<רוני גמזו: אבל צריך להגיע לכאן תוך שאתה מבין שזה חשוב לחברי הכנסת וחשוב לאג'נדה שכאן.
<רוני גמזו: ואסור לזלזל בזה, צריך להבין את זה, צריך להבין שכל בקשה של חבר כנסת זה בסדר העדיפות שלו, וצריך לצאת מעורך כדי לקדם את זה, גם אם זה לא בסדר העדיפות שלך.
<רוני גמזו: יש פה 120 נבחרים, שקיבלו על אחריותם לקדם דברים, וחשוב שאתה תראה את זה.
<רוני גמזו: המחויבות שלך היא לאזרח, והאזרח בחר כאן, באופן דמוקרטי, חברים שאמורים לייצג הרבה מאוד ערכים.
<רוני גמזו: ולכן אני השתדלתי בכל כולי לבוא ולהיות לבית הזה כעזר, לטפל בקטנה כגדולה, להמשיך לקדם נושאים גדולים, ולשים את החזון למשרד.
<רוני גמזו: עובדי המשרד לא רוצים לראות רק את היום-יום, הם רוצים לראות חמש שנים קדימה, עשור קדימה – "תחשוב איתי 20 שנה קדימה", "תן לנו להבין לאן החזון הולך".
<רוני גמזו: אתה יושב עם השר שלך, אתה רואה שזה גם הכיוון שלו, ואתה משדר את זה למשרד ומניע אותו לייצר טמפו של עבודה במרצ, בחריצות ובדוגמה אישית שמניעה את המערכת.
<רוני גמזו: זו הדרך שניסינו וניסיתי לעבוד בה, בהכנעה ובצניעות, בתוך המקום הזה.
<רוני גמזו: אני יודע שכשהגעתי לכאן אף פעם לא היה לי מסלול ירוק.
<רוני גמזו: אני ידעתי שחבר הכנסת כץ מעריך אותי, אבל ידעתי גם שאני לא אקבל כאן free tickets.
<רוני גמזו: כשהגעתי לכאן על הדיונים על האלטרוקסין חטפתי, כי לא היינו בסדר.
<רוני גמזו: והייתי צרך לבוא ולומר "אנחנו לא בסדר ואנחנו נשתפר בנקודה הזו והזו", ולא להתנגד למערכת, אלא לתת את התחושה שאתה אמיתי, מסור.
<רוני גמזו: יש מאחוריך משרד, אז תשמש דוגמה.
<רוני גמזו: תשמש דוגמה להרבה מאוד אנשים שמגיעים למשרד, לעתים תגן עליהם, תן להם את התמיכה שלך כמנכ"ל, שידעו שאתה לידם.
<רוני גמזו: והיו כאן דיונים כאלה, של אנשים שהם בדרג של הסגן או הסגן של הסגן בתוך מערכות, למשל הלשכה המשפטית או מינהל רפואה.
<רוני גמזו: אז תהיה לידם, תן להם את התמיכה, תסביר, וקח את האשמה, לעתים את ה"מחדל", עליך.
<רוני גמזו: אחרי הסבב הזה אני צריך כאן להודות להרבה מאוד אנשים שהם השליחים שלי בתוך משרד הבריאות, והם עזרו לי בתוך המשרד לאורך תקופה ארוכה.
<רוני גמזו: מדובר בהנהלת משרד הבריאות וההנהלה המורחבת, מנהלי אגפים וכיוצא בזה.
<רוני גמזו: אני רוצה להודות לעוזרים שלי, שנמצאים כאן.
<רוני גמזו: נתברכתי בארבעה עוזרים – עמית, שהיה ועזב ועבר לשלי ובא משלי, לא נמצא כאן, אבל נאוה, יעל ונועם נמצאים כאן.
<רוני גמזו: אנחנו התברכנו גם בעוזרי לשכת סגן השר ולשכת השרה, שהם מערכת לפניות ציבור וטיפול מאוד מהותי בהרבה מאוד פניות ובהרבה מאוד נושאים ובהרבה מאוד תהליכים, ואני מודה גם להם, כי הם היו לי לעזר.
<רוני גמזו: ושוב, אני מעביר את התודה הענקית שיש לי אליך, חיים, ולסגן השר, שקיבל אותי לתפקיד עם סימן שאלה, בלי לדעת איך אני אתפקד – וגם אני לא ידעתי – ולשרה גרמן, שעשתה את המעשה הלא רגיל של לומר "אני מאמינה בו, הוא ימשיך איתי", שזה משהו שהוא לא מובן מאליו בתוך המערכת.
<רוני גמזו: ואם שכחתי מישהו, ואני בטוח ששכחתי.
<רוני גמזו: ..
<רוני גמזו: אני רואה כאן נציגי תקשורת.
<רוני גמזו: גם בניהול מול נציגי התקשורת אני נתתי את הכבוד הראוי, ובעיקר – שקיפות מלאה.
<רוני גמזו: לא ניסיתי לסובב אף אחד, אמרתי כשנכשלנו ואמרתי כשעשינו דברים טובים.
<רוני גמזו: ומעבר לכך – שוב תודה על ההתכנסות הזאת.
חיים כץ: אנחנו נרים כוסית לכבודו של רוני.
יעל גרמן: להצלחתו.
<רוני גמזו: להצלחתו של ארנון.
<רוני גמזו: אני אספר לכם אנקדוטה: אני וארנון התמחינו ביחד אצל אבי ישראלי.
<רוני גמזו: אני וארנון נבחנו באותו יום בחינת שלב ב', בחינת ההתמחות שלנו.
<רוני גמזו: ארנון סיים אותה בהצטיינות.
<רוני גמזו: אני נכשלתי.
חיים כץ: לחיים.
חיים כץ: חבר הכנסת מרגי הגיע וזאת העת להתחיל את הדיון.
חיים כץ: יום רביעי, כ"א באייר, ה-21 במאי 2014 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק חניה לנכים ׁ(תיקון – הזכות לחניה באזור השמור לפריקה ולטעינה), השתע"ד-2014, של חברי הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי כנסת שלא נמצאים כאן.
חיים כץ: כלומר, את השאר זה לא מעניין אלא הם הצטרפו באוונטה לקארין אלהרר ובסטטיסטיקה שלהם יסומן שהם חוקקו חוקים שהם לא אהבו אותם, לא יצרו אותם ולא השתתפו בקידומם.
קארין אלהרר: עלי.
חיים כץ: יש לך כוח לסחוב כל כך הרבה?
קארין אלהרר: מדובר בתיקון פשוט.
קארין אלהרר: יש אזורים ששמורים לפריקה וטעינה והאזורים האלה ברוב שעות היממה הם אזורים ריקים ואין פריקה וטעינה שמתבצעת בעיקר בשעות הבוקר.
קארין אלהרר: כמעט בכל עיר בישראל קיימת מצוקת חניית נכים ומדובר באיזשהו פתרון שייתן מענה לאנשים עם מוגבלויות שרוצים להתנייד.
קארין אלהרר: אני מבקשת להוסיף שיש פסיקה של בית המשפט העליון, אחרי שהייתה פסיקה סותרת בבתי המשפט לערכאות נמוכות, שמאפשרת את החניה הזאת לאנשים עם מוגבלויות שיש להם תו נכה באזורים שמיועדים לפריקה וטעינה ובלבד שהחניה היא למשך 25 דקות לכל היותר.
קארין אלהרר: אני מבקשת את הסכמת החברים בוועדה כדי שנוכל להעביר את הצעת החוק בקריאה ראשונה.
חיים כץ: יש כאן אנשים שמתנגדים לזה?
<נמרוד הגלילי: בוקר טוב.
<נמרוד הגלילי: שמי נמרוד הגלילי ואני מאיגוד לשכות המסחר.
<נמרוד הגלילי: אני חושב שההצעה באה לתת מענה לבעיה מאוד חשובה אבל אני לא חושב שהפתרון הוא דרך אותה הצעה.
<נמרוד הגלילי: אני מבין את המגבלה של אותם אנשים בעלי מוגבלויות ואני יכול לומר שגם אני באופן אישי - - -
חיים כץ: האופן האישי לא מעניין.
<נמרוד הגלילי: אני חושב שכדי לתת מענה לנושא הזה, הפתרון צריך לקבל מענה על ידי כך שהרשויות יקצו יותר מקומות חניה לנכים שיסומנו.
<נמרוד הגלילי: הפתרון שיובהר בצורה הזאת, עלול לגרום למפגע בטיחותי מאוד מאוד קשה.
<נמרוד הגלילי: אם אנחנו מייצגים כאן את רשתות השיווק, מזון, את רשתות הפארם, את כל אותם עסקים שמגיעים אליהם משאיות במהלך היום כדי לפרוק סחורה, תגיע משאית לפרוק סחורה והחניה תפוסה.
<נמרוד הגלילי: מה היא תעשה?
<נמרוד הגלילי: היא תחנה בחניה כפולה?
<נמרוד הגלילי: הרי לא יודעים מתי הנכה הגיע ומתי הוא יצא.
<נמרוד הגלילי: היא תחנה בחניה כפולה.
<נמרוד הגלילי: היא תסכן את כל התנועה מסביב, היא תסכן את אותו אדם שחנה כאשר הוא ירצה לצאת, היא תסכן את הפורקים.
<נמרוד הגלילי: חבל שבגלל הצעה כזאת, שהיא הצעה חשובה, ייפגע אדם ולו אחד.
<נמרוד הגלילי: בסופו של דבר מענה תפעולי, כן אכיפה, כן אפשר לאכוף, זה לא ענייני, ואכן הסחורה תגיע לאן שהיא צריכה להגיע, אבל חבל כי כפי שאמרתי זה יסכן.
<נמרוד הגלילי: לדעתי מה שצריך לעשות יושב ראש הוועדה – ואני חושב שזאת אחריות שלך ואני לא יודע אם נמצאים כאן נציגי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים אבל הבנתי שמבחינתם הנושא הזה קצת בעייתי, ויכול להיות שאם אי אפשר להקצות מקומות נוספים על ידי הרשויות המקומיות או מהסיבות שלהן הן לא מעוניינות - אולי על כל תמרור, יעשו סקר, כל רשות מקומית תקבע את השעות המיוחדות מעבר.
<נמרוד הגלילי: זאת אומרת, כבר היום מותרת החניה באותם מקומות לכל אדם ואני מציע שמשעה מסוימת החניה תהיה מותרת רק לאנשים בעלי תו נכה.
<נמרוד הגלילי: אולי אפשר על כל מקום שמיועד לפריקה וטעינה לעשות ממש עבודה סיזיפית של רשות מקומית כדי לבדוק בדיוק באיזו שעה הפריקה מתבצעת באותו מקום.
<נמרוד הגלילי: ברוב המקומות הפריקה היא לא משעה 8 בבוקר או משעה 7 עד 3 או 5 אחר הצהרים אלא היא מסתכמת פחות או יותר עד 10-11 ופעם בזמן כלשהו מגיעה משאית אחר הצהרים.
<נמרוד הגלילי: אפשר גם בצורה כזאת לפתור את הנושא.
חיים כץ: כמה מקומות חניה בדרך כלל מקצים לפריקה וטעינה?
חיים כץ: לא מקצים מקום אחד כדי שהמכונית תיסע רוורס.
חיים כץ: כמה מקומות חניה מקצים שם?
<נמרוד הגלילי: נמצא כאן נציג שופרסל שיוכל להתייחס.
<נמרוד הגלילי: עד כמה שאני יודע, מדובר במקום למשאית אחת.
חיים כץ: כן, אבל לא נותנים מקום למשאית שתיסע רוורס?
<נמרוד הגלילי: הבעיה היא באותם סניפים עירוניים ולא באותם סניפים גדולים שנמצאים מחוץ לאזורי ערים, שם יש מקום פריקה מסודר.
<נמרוד הגלילי: הבעיה היא באותם מקומות בתוך הערים, סניפים של רשתות מזון, של רשתות פארם ושל עסקים אחרים ועד כמה שאני יודע שם יש מקום אחד, אבל אולי אלון יוכל לעדכן.
<אלון ראובני: אנחנו רוצים לומר שאנחנו מברכים מאוד על המהלך הזה.
<אלון ראובני: אנחנו פועלים מול עמותת נגישות ישראל כבר במשך שנים וכל הסניפים שלנו מונגשים במאה אחוזים ברמת הנגשת השירות.
חיים כץ: ניתן לכם להדליק משואה ביום העצמאות.
<אלון ראובני: אני רק אומר שבאמת הנושא חשוב לנו ואנחנו לא מתנגדים לו באופן עקרוני.
<אלון ראובני: אנחנו אומרים שיש דרך אולי אחרת ליישם את ההצעה.
חיים כץ: מה היה קורה אם הייתם מתנגדים ואנחנו היינו מסכימים?
חיים כץ: אתה מצהיר כאן שאתם לא מתנגדים.
<אלון ראובני: הבעייתיות בחקיקה לפחות אצלנו נוגעת למספר סניפים העירוניים שהם הסניפים הבעייתיים.
חיים כץ: חבר שלך נתן רעיון יותר טוב.
חיים כץ: גם אתה עורך דין?
חיים כץ: אבל נתת פתרון.
חיים כץ: אני לא יודע אם קארין חשבה על זה.
חיים כץ: הוא אמר שהפריקות נעשות עד 10 בבוקר, אז בוא נגיד שהפריקות הן עד 9:30 והחל משעה 9:30 – חניה.
חיים כץ: זה רעיון יפה, יצירתי וקל לביצוע.
יעקב מרגי: מאוזן.
חיים כץ: מאוזן.
<אלון ראובני: יש הרבה שטחי פריקה וטעינה שנשארים ריקים במשך היום ואני מסכים שאין שום סיבה שהם יעמדו ריקים.
<אלון ראובני: אפשר להקצות אותם לחניה לרכבים עם תו נכה.
<אלון ראובני: אנחנו האחרונים שנתנגד.
<אלון ראובני: להפך, אנחנו תומכים במהלך.
<אלון ראובני: אגב, החניה היום מותרת שם לכל רכב ולכן במקום זה, אפשר לעשות אפליה מתקנת כבמקרה הזה ולהקצות את זה רק לרכבי נכים.
<אלון ראובני: אגב, הפריקה והטעינה לא מתבצעת עד 9:30 אלא ברוב המקרים היא מתבצעת עד שעות הצהרים.
חיים כץ: היא תתבצע עד 9:30-10:00.
<אלון ראובני: אני חושב שאין כל בעיה שכל רשות ורשות תגיע לאותם מוקדים, ואלה לא הרבה מוקדים אלא בעיקר מוקדים שמפוזרים בתוך הערים, ותקבע שם את לוח השעות לחניה.
חיים כץ: יש עוד מישהו מהמתנגדים?
חיים כץ: אתה בין המתנגדים או בין התומכים?
<ישראל אבן זהב: אני באמצע.
<ישראל אבן זהב: אני רכז תחום נגישות במטה מאבק הנכים, פורום ארגוני הנכים.
<ישראל אבן זהב: כיום בחוק חניה לנכים יש שישה או שבעה סעיפים בהם אסור לרכב נכה לחנות ובשאר אנחנו מבינים שמותר לנו בתנאי שאנחנו לא גורמים להפרעה בתנועה.
<ישראל אבן זהב: מה שמפחיד אותי בחוק הזה, אם יתחילו לכתוב שכאן כן מותר, הפקחים יתחילו לפרש כל מיני דברים ויאמרו שגם כאן אסור כי לא כתוב בחוק שמותר.
<ישראל אבן זהב: אני חושב שצריך לחשוב טוב על הנקודה הזאת.
<ישראל אבן זהב: אני חושב שהרעיון של נמרוד הוא רעיון מצוין.
חיים כץ: שמעת את הפתיח?
חיים כץ: הפתיח היה שזאת הכנה לקריאה ראשונה.
חיים כץ: קארין ואתה יכולים להגיע להסכמות.
<ישראל אבן זהב: אין לנו בעיה.
חיים כץ: לכולנו יש את אותו רצון.
חיים כץ: בוועדה יש את אותו רצון לעזור לאנשים עם מוגבלויות שצריכים את זה והם צריכים את זה יותר מאחרים בגלל שקשה להם ללכת ממקום למקום.
חיים כץ: אנחנו ברוח טובה נפתור את העניינים.
<ישראל אבן זהב: בטוח.
אורי מקלב: רציתי להוסיף ולשאול.
אורי מקלב: ראיתי את פסיקת בית המשפט.
אורי מקלב: בפסיקת בית המשפט שהשאיר את זה תלוי ועומד או שהוא באמת זיכה - - -
חיים כץ: אנחנו כבר במצב יותר טוב מזה.
אורי מקלב: בדברי ההסבר כתוב שזה בא להסדיר לאחר שבבתי המשפט היו פסיקות בנושא הזה.
קארין אלהרר: בסוף הייתה פסיקה של בית המשפט העליון, של השופט אליקים רובינשטיין.
חיים כץ: הפסיקה הזאת לא טובה לך כי את כבר מותנית עכשיו בעיריות שישימו שם מדחנים ללא תשלום ואז יהיה כאילו שעון.
חיים כץ: החניה תהיה בלי תשלום למשך 25 דקות אבל אם הוא יהיה במקום 26 דקות, הוא כבר יקבל רפורט.
קארין אלהרר: אדוני היושב ראש, אני רוצה לחדד איזושהי נקודה גם ביחס למה שאמר ישראל.
קארין אלהרר: זה נכון שחוק חניית נכים היום קובע בין יתר התנאים שהדבר לא מהווה הפרעה לתנועה.
קארין אלהרר: האמירה הזאת שהדבר לא מהווה הפרעה לתנועה היא בשיקול דעת מלא של הפקח ואני רוצה לצמצם את שיקול דעתו של הפקח כדי שלא ייווצר מצב שאנשים מביאים את עצמם לבתי משפט להתדיין מול שופטים ולהסביר להם למה זה לא הפריע.
קארין אלהרר: מהמקום הזה באה הצעת החוק הזאת.
חיים כץ: קיבלת כאן מענה.
קארין אלהרר: בהתייחס לדברים שנאמרו, אני לגמרי מסכימה עם ההצעה שעלתה כאן והיא נראית לי אפילו טובה יותר מה-25 דקות.
חיים כץ: שני אנשים דיברו כאן ואם ירדת לעומקם של הדברים של הדוברים, יש שם שני דברים כאשר הדבר הראשון הוא השעה, והדבר השני הוא שאותה חניה, בזמן שאין פריקה בין שעות מסוימות, ועתה היא פתוחה לכולם – תהיה פתוחה רק לנכים.
חיים כץ: השילוב של שני הדברים האלה יכול להיות שילוב יפה ולתת מענה טוב.
אורי מקלב: אתה לא מגביל את זה במספר המקומות לפריקה?
חיים כץ: הם אומרים שאין שם אלפיים מקומות.
חיים כץ: מגיעה לשם משאית אחת ויש שם שני מקומות.
אורי מקלב: לכן אני כן חושב שצריכה להיות הגבלה אחת.
חיים כץ: אך לא יותר משתי חניות.
אורי מקלב: להשאיר מינימום חניה אחת לפריקה וטעינה.
קארין אלהרר: ב-8 בערב אין פריקה וטעינה.
אורי מקלב: אני אפצל את דבריי.
אורי מקלב: אם אנחנו מדברים על פריקה וטעינה במשך שעות מסוימות, לאחר השעות האלה המקום מיועד לנכים וזה ברור.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על מצב בו יש פריקה וטעינה מ-9 עד 11 וזה קורה בהרבה מקומות כאשר בסך הכול יש שעתיים לפריקה וטעינה.
אורי מקלב: זה שכל החניה תהיה תפוסה על ידי נכים, אני חושב שאנחנו חוטאים לפריקה והטעינה.
חיים כץ: נראה לך שכל יום כל הנכים יבואו לחנות שם?
יעקב מרגי: אין חשש.
אורי מקלב: יש חשש.
אורי מקלב: אני מכיר מקום.
חיים כץ: מקלב, יש עוד אנשים שרוצים לשאול.
אורי מקלב: עוד לא קיבלתי תשובה.
אורי מקלב: אני שואל לגבי 9 עד 11.
חיים כץ: אנחנו מדברים על פחות.
חיים כץ: שאלת, תקבל תשובה אחר כך.
חיים כץ: זה לא רק דיון של חברי הכנסת.
חיים כץ: אם אלה חברי כנסת, לא נזמין אנשים.
חיים כץ: אנחנו מקבלים שכר כדי להיות כאן, אבל הם לא יבואו במיוחד לצורך הדיון.
אורי מקלב: אני חושב שצריך להגביל את זה ובתנאי שלא ממלאים את כל המקומות במקום פריקה וטעינה.
אורי מקלב: זה יכול להיות אבל שיישאר מינימום מקום אחד.
<שמואל שפט: אני מעיריית ירושלים.
<שמואל שפט: חברי מהמרכז לשלטון מקומי לא הגיע לכאן כי כנראה הייתה איזושהי הבנה.
<שמואל שפט: הוא חשב שהדיון הוא בשעה 11:00.
חיים כץ: הוא יכול לבוא לקריאה השנייה והשלישית.
חיים כץ: אנחנו רק בקריאה ראשונה.
<שמואל שפט: אני רוצה להציג את המורכבות של הנושא.
<שמואל שפט: יחד עם זאת, תכף נציג שגם בהתאם לפסק דינו של בית המשפט העליון הפתרון - - -
חיים כץ: פסק הדין לא מעניין.
חיים כץ: אנחנו מחוקקים ואתה כעורך דין יודע שבית המשפט קובע את הפסיקות שלו לפי החקיקה.
חיים כץ: אנחנו מחוקקים כאן ומה שאמר בית המשפט, לא חשוב לי.
חיים כץ: הוא אמר – נגמר.
<שמואל שפט: להפך.
<שמואל שפט: אני רוצה להגיד שבתוך דבריו של בית המשפט העליון, בתוך סוף פסק הדין, הוא אמר שצריך למצוא לזה איזון.
<שמואל שפט: במצב הזה, האיזון הוא כרגע כפי שהוא הציג אותו.
<שמואל שפט: הוא בעצם קרא לרשויות שינסו ויבדקו איזון אחר שימצא איזון בין שני האינטרסים החשובים האלה.
יעקב מרגי: מצאנו איזון.
יעקב מרגי: זמני הפריקה והטעינה, זה האיזון.
<שמואל שפט: האיזון שהוצע, אני אסביר את הבעייתיות שלו.
<שמואל שפט: האיזון שהוצע כאן עם 25 הדקות, הבעייתיות שלו כמובן ברורה לכל כאשר גם בנושא של האכיפה יש את הבעייתיות של אפשרות האכיפה של ה-25 דקות וגם המצב הזה של 25 דקות כי יכולים להגיע למצב שלא תהיה אפשרות לפריקה וטעינה.
<שמואל שפט: אנחנו מדברים כאן על ניסיון לאיזון בין שני הדברים.
<שמואל שפט: זאת אומרת, גם הנכים יוכלו להגיע לאן שהם צריכים להגיע אבל מצד שני שגם תתאפשר פריקה וטעינה.
<שמואל שפט: לכן לא כל כך מוצאת חן בעינינו ההצעה שהייתה כאן.
<שמואל שפט: יחד עם זאת, בבחינת הרע במיעוטו, ככל שאין פתרון אחר, אפשר להגיע למצב שבית המשפט העליון אמר.
<שמואל שפט: מבחינתנו עדיף לנסות לשקול פתרונות אחרים בכיוון שחברים הציעו.