GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דני איזנמן: חוסר פיקוח, חותמים על מסמכים שלא בתוקף, לא עלו בכלל לבדוק את המנופים, כשל מערכתי, מנופים בני 30-25 שנה, זלזול.
יעקב מרגי: במילים אחרות אתה אומר לי יש נהלים ויש תקנים ומזלזלים בהם.
<דני איזנמן: כשל מערכתי, זה מה שאנחנו אומרים.
<דני איזנמן: כשל מערכתי, כולל הפיקוח, כולל כולם.
<דני איזנמן: אני עם המון כבוד למפקחים האלה שמגיעים 17, 20 וגם 50 – אחת לשבע שנים לפי הסטטיסטיקה יוצא למפקח להגיע לאתר בנייה ולהסתכל.
<דני איזנמן: גם כשאנחנו מתקשרים אליהם בתוקף הסמכות שלנו כמנופאים מלמעלה ורואים את הדברים, עדיין האנשים האלה מגיעים לשם בהודעה טלפונית למנהל העבודה, שהוא בדרך.
<דני איזנמן: זלזול בחיי אדם, הפקרות.
<דני איזנמן: יש לנו המון חבר'ה שבונים את המדינה הזאת.
<דני איזנמן: שלחתם אותם לבנות את הארץ, והם נופלים אל מותם.
יעקב מרגי: כמה שעות עבודה ביום אתה - - -
<דני איזנמן: אני יושב על 12 שעות.
<דני איזנמן: יש אנשים שיושבים על 16, 17, 18 שעות.
<דני איזנמן: יש כאלה שלא יכולים לשבת, הם עומדים ככה, כי לא שמו להם כיסאות.
<קריאה: והתנהל דיון כזה כבר ב-2006.
<דני איזנמן: וכבר ב-2006 היה דיון כזה, ושום דבר מהמסקנות שלכם לא יושם בשטח.
<דני איזנמן: 24 שנה אנחנו עובדים ונופלים למוות.
<דני איזנמן: יש לי המון חברים שכבר שלא נמצאים, מהקורס שלי עוד.
יעקב מרגי: איזנמן, תודה רבה.
יעקב מרגי: אני חושב שאמרת את הדברים, נשמעו, נרשמו בפרוטוקול, וגם נעשה אתם בסוף משהו.
יעקב מרגי: אני מבקש, יש פה ממונה בטיחות בעבודה, עבד חוסיין.
<עבד חוסיין: כן, שלום לכם.
יעקב מרגי: תן לי עכשיו כממונה בטיחות סדר-יום שלכם ומה אתה עושה כממונה בטיחות.
<עבד חוסיין: היום אני ממונה בטיחות מטעם האיגוד.
<עבד חוסיין: יש לי הרבה ניסיון בענף המנופים.
יעקב מרגי: איזה איגוד?
<עבד חוסיין: איגוד המנופאים.
יעקב מרגי: אתה מטעמם?
<עבד חוסיין: כן.
<עבד חוסיין: התחרויות בענף הבנייה והעסקת הקבלנים הלא רשומים מהוות בעיות רציניות בהתנהלות מול הוראות הבטיחות.
<עבד חוסיין: לא מבקשים מחברות הבנייה שזוכות בפרויקטים לעמוד בסטנדרטים גבוהים, והם מזלזלים בכל מיני תקנות בטיחות והוראות בטיחות, דבר שמביא לזלזול בחיי המנופאים והעסקת המנופאים.
מיכל בירן: אתה אומר שבעיה אחת היא שיש קבלנים בלי רישיון.
<עבד חוסיין: קבלנים לא רשומים שעובדים בלי רישיון.
יעקב מרגי: מיכל, אני אספר לך עוד משהו מהפרקטיקה.
יעקב מרגי: גם כשמכרז של המדינה מחייב קבלנים בסיווג מסוים בדרגות כאלה ואחרות, הוא מקבל את העבודה והוא מעביר אותה.
יעקב מרגי: לפעמים אין פיקוח שהוא מעביר אותה לקבלן אחר, שיכול להיות שהוא לא מדורג באותה דרגה, יכול להיות שהוא לא רשום בכלל.
<עבד חוסיין: והעסקתם במינימום סטנדרטים.
<עבד חוסיין: לא סטנדרטים גבוהים שיכולים לשמור על הבטיחות ועל הגיהות בעבודה.
<עבד חוסיין: העסקת המנופאים בעקיפין דרך חברות כוח אדם שמתאפיינת ביחסי עבדות למנופאים.
<עבד חוסיין: חיוב המנופאים לעבוד הרבה שעות.
<עבד חוסיין: לא לדרוש לקיים הוראות בטיחות.
<עבד חוסיין: כל מנופאי שמבקש לקיים הוראת בטיחות, מעיפים אותו מרגע לרגע.
יעקב מרגי: דני, כמה מנופאים מאוגדים אצלכם באיגוד?
<דני איזנמן: כרגע אנחנו 600 מתוך 1,250 מנופאים שנמצאים תחת המסגרת שלנו שחתמו.
יעקב מרגי: אתה יודע איזה כוח יש לך ביד?
עפו אגבאריה: אבל למה השאר לא מאוגדים?
<דני איזנמן: אני יודע איזה סכין מונחת לקבלנים על – אנחנו לא מעזים אפילו לחשוב על הכיוון הזה.
<דני איזנמן: אנחנו רוצים להציל את החיים שלנו, אנחנו נופלים למוות.
<דני איזנמן: מנופים נשברים.
עפו אגבאריה: אני לא מבין.
<דני איזנמן: אנחנו בתהליכים שהתחלנו אותם לפני כחצי שנה, להתאגד לצורך העניין הזה.
<דני איזנמן: וזה צובר יותר כוח מיום ליום, עוד עשרה, עוד 15 מצטרפים.
<דני איזנמן: אנחנו בתהליכי הקמה.
<ארקדי בונדרנקו: אבל יכול להיות שכשאנחנו נגיע ליום, אנחנו נגיד, חבר'ה, אנחנו משתיקים את כל הענף, אנחנו לא מטפסים.
יעקב מרגי: סלח לי, הדברים שלך לא נרשמים כי לא הזדהית ולא ביקשת רשות.
<עבד חוסיין: העסקת מנופאים דרך חברות כוח אדם גם כן נותנת את האופציה להעסיק מנופאים שעובדים ברישיונות מזויפים עם תעודות זהות מזויפות.
<עבד חוסיין: זו בעיה רצינית מאוד בענף, הרבה תאונות, ועוברים על כל תקנות הבטיחות בעבודה.
<עבד חוסיין: אלה שמרימים עומסי יתר, יותר מדי – לפי תקנת איסור הפעלת עגורן, תקנה 62, הם עושים את זה.
<עבד חוסיין: גורמים לתאונות קטלניות ביותר.
מיכל בירן: שזה בגלל הלחץ של המעסיקים שרוצים לחסוך כסף.
<עבד חוסיין: לחסוך כסף.
<עבד חוסיין: נושא הגיהות בעבודה – המנופאים עצמם עובדים בתאי הפעלה.
<משולם בן ציון: יש גובלים, אבל הם עוברים על זה.
<משולם בן ציון: מבטלים אותם.
<קריאה: לפעמים מבטלים אותם.
<עבד חוסיין: המנופאים הלא מוסמכים.
<קריאה: - - - החבר'ה שאתה מייצג.
<עבד חוסיין: לא החבר'ה שאני מייצג.
<קריאה: אם הוא לא יבטל לא יהיה לי אוכל לילדים שלו.
יעקב מרגי: סלח לי, אתה רוצה להשיג משהו.
יעקב מרגי: אפשר לשחרר קיטור.
<עבד חוסיין: מנופאים שעוברים על החוק - - -
יעקב מרגי: תתכנס לסיכום, מה ההמלצות שלך?
יעקב מרגי: איך אתה רואה את הדברים?
יעקב מרגי: אבל במשפטים קצרים.
<עבד חוסיין: יש המון מרכיבים וסכנות בחיי המנופאים, למשל תאי הפעלה.
<עבד חוסיין: תאי הפעלה שלא עומדים בתקן בכלל, ומנופאים עובדים בתאי הפעלה שלא מבודדים קור, חום, מגיעים להרבה מחלות מקצוע, אפילו שהן לא מוכרות בחוק.
<עבד חוסיין: למשל, סרטן העור, דלקות, דלקות בדרכי השתן – הם עושים צרכים אישיים שלהם בתוך המנוף, בתוך הקבינה.
<עבד חוסיין: איפה שהם אוכלים הם עושים את הצרכים שלהם, שתן וצואה.
יעקב מרגי: זה אחרי שהוא מתאפק שעות.
<עבד חוסיין: כן, בגלל גורם הגובה וגורם הלחץ בעבודה – אנשים נופלים עליהם, קבלנים צועקים עליהם.
<עבד חוסיין: הם לא יכולים להתאפק, הם לא יכולים להגיד לא, אחרת מעיפים אותם הביתה.
<עבד חוסיין: אתתים שבענף לא מוסמכים, לפי תכנית הסמכה שלא מתאימה, 17 שעות, כמו שקבע מפקח העבודה הראשי.
מיכל בירן: לא הבנתי, שוב.
יעקב מרגי: אתתים, אלה שמאותתים להם.
<עבד חוסיין: אתתים שמאותתים.
<עבד חוסיין: אנשים באים מענף שלא תואם להם, אין להם רקע בענף הבנייה.
<עבד חוסיין: הם לא מהמגזר בכלל.
<עבד חוסיין: הם עוברים הדרכה בכל מיני בתי ספר - - -
רינה פרנקל: ועובדים ללא אישור.
<עבד חוסיין: עובדים ללא אישור, בלי מכשירים, בלי כלום.
<עבד חוסיין: אין מכשירי קשר בעבודה, אנשים צועקים.
<עבד חוסיין: את הבעיה של המנופים בתקינות ותקן – עובדים היום עם מנופים משנת 64'-65', שהבלאי בהם הוא גדול.
<עבד חוסיין: חופשים, רעש – המנופאי לא יכול לשמוע את הפועלים ולא את האתת בגלל הרעש שנמצא במקום.
יעקב מרגי: זה מקצוע אחד בתוך ענף הבנייה.
יעקב מרגי: עוד לא דיברנו על עוד הרבה - - -
עפו אגבאריה: לא טיח, לא ריצוף, לא טפסנות.
יעקב מרגי: בשולחן הזה חוקק חוק לאחרונה, שהרבה הרימו גבה ויצאו במתקפה בוטה כלפי היוזם, שזה יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת חיים כץ.
יעקב מרגי: אבל בסך הכול, מה הוא חוקק?
יעקב מרגי: ששקי המלט, במקום 50 קילו יהיו 25 קילו.
<קריאה: הם ייקחו שתיים-שתיים.
יעקב מרגי: דבר שלכאורה פעוט, במה הכנסת מתעסקת?
יעקב מרגי: אבל כמה פריצות דיסק אפשר היה למנוע?
יעקב מרגי: אני לא אומר ש-25 קילו זה קל.
עפו אגבאריה: יש עוד חוק שצריך אולי לבדוק אותו, שמי שיעבוד 40 שנה בבניין אפשר לתת לו פנסיה.
עפו אגבאריה: אחרי 40 שנה.
יעקב מרגי: יש הרבה תחומים.
עפו אגבאריה: 40 שנה.
עפו אגבאריה: כמה הוא יכול לעבוד.
יעקב מרגי: אין ספק שזה זועק, וזו המטרה של היום הזה, הרי לא נמצה את כל הרעות החולות.
יעקב מרגי: אבל להציף הבעיות, להגביר את המודעות.
יעקב מרגי: לי אין ספק, יושבים פה חברי כנסת – זו לא חנופה – איכותיים, פעילים.
יעקב מרגי: אני תקווה שאם ביחד, אם כל אחד בנפרד, ננסה לתכלל.
יעקב מרגי: אני חושב שצריך לקיים מפגש, לשבת גם עם אנשי המוסד לבטיחות וגיהות, גם עם המוסד לביטוח לאומי, גם עם משרד הכלכלה, לקחת את הדוח של הוועדה הציבורית ועם ראשי הארגונים לשבת ולכתוב איזה קודקס.
יעקב מרגי: אני מאמין שלכל אחד יש תורת עבודה משלו.
יעקב מרגי: צריך לעשות אחידות, ממשק, פיקוח או בקרה שאכן מה שעשתה יד ימין, יד שמאל תדע, ואכן זה יגיע לכלל אכיפה, לכלל ביצוע.
יעקב מרגי: כי יש השקעה.
יעקב מרגי: יכול להיות שלא מספיק.
יעקב מרגי: וזה חוסר בהרבה תחומים, ואנחנו מכירים את זה ושומעים שזורקים את האבן ולא רואים איפה היא נופלת.
יעקב מרגי: ופה מדובר בחיי אדם, איכות חיים ופגיעה כלכלית במשק, הכול ביחד.
יעקב מרגי: יש פה זהות אינטרסים של כולם שזה יתקיים בצורה הטובה ביותר, כל נושא הבטיחות.
יעקב מרגי: אנחנו שומעים דברים – ולי אין ספק שאם הייתי מזמין לפה את עובדי המוסכים, ואם הייתי מזמין לפה בעלי מקצועות אחרים, היינו שומעים דברים.
יעקב מרגי: אני אתן עכשיו לאחרים.
יעקב מרגי: לא נצליח לומר הכול.
יעקב מרגי: אפילו אני עצרתי, ראיתי שיש הרבה.
יעקב מרגי: סוהיל דיאב, תציג את עצמך.
<סוהיל דיאב: אני סוהיל דיאב, אני יושב-ראש סיעת חד"ש בהסתדרות וקרוב מאוד לכל נושא פועלי הבניין ובקשר עם פועלי בניין.
יעקב מרגי: אתה מחזיק תיק כלשהו בהסתדרות?
<סוהיל דיאב: לא, אני לא מחזיק תיק.
<סוהיל דיאב: רק בסיעה אני מחזיק את תיק הבטיחות והקשר עם הפועלים.
<סוהיל דיאב: מפריעים לי שני דברים.
<סוהיל דיאב: לציבור הזה מפריעים שני דברים, כשדיברתי אתם.
<סוהיל דיאב: הדבר הראשון, עניין האכיפה אחרי מקרי המוות של פועלי בניין.
<סוהיל דיאב: אי-אפשר שמתוך 168 הרוגים שהיו בין 2006 ל-2011 יגיעו רק 13 תיקים להכרעה בבית המשפט, פחות מ-8%.
<סוהיל דיאב: זה דבר שזועק לשמיים.
<סוהיל דיאב: אפילו ה-13 שהגיעו להכרעה קיבלו עונשים מצחיקים ביותר, זולים ביותר – זה נע בין שישה חודשי מאסר עד שנה וחצי, וכ-20,000 ש"ח עד 40,000 ש"ח קנס.
<סוהיל דיאב: התמונה מהעניין הזה צועקת לשמיים.
<סוהיל דיאב: אי-אפשר שתיקים ילכו לאיבוד.
<סוהיל דיאב: לא יתכן ש-31 תיקים נסגרו בגלל חוסר - - -
יעקב מרגי: מה זה הולכים לאיבוד?
יעקב מרגי: מי אמר לך שהלכו לאיבוד?
<סוהיל דיאב: יש מחקר שנעשה מטעם עורכת הדין הדס פורר-גפני, חברת הכנסת עדי מכירה אותו.
<סוהיל דיאב: היא קיבלה אותו בצורה מלאה.
<סוהיל דיאב: נכתב בכל העיתונות בארץ בנושא הזה.
<סוהיל דיאב: כנראה שאף אחד לא - - -
יעקב מרגי: מי איבד את התיקים?
יעקב מרגי: איפה הם אבדו?
<סוהיל דיאב: התוצאה המספרית היא: מתוך 168 תיקים הגיעו רק 60 לחקירה, והשאר נגנזו.
<סוהיל דיאב: מתוך ה-60, 31 תיקים נסגרו בגלל חוסר ראיות.
<סוהיל דיאב: עשרה תיקים הלכו לאיבוד ואין להם זכר.
יעקב מרגי: לא מצאו את ההרוג?
<סוהיל דיאב: לא מצאו את התיק.
<סוהיל דיאב: שישה תיקים עדיין בהליך של חקירה, ורק 13 תיקים הגיעו, אדוני היושב-ראש, להכרעה.
עדי קול: מסתבר שפעם במשטרה היה מי שאחראי על תחום החקירות והיום כבר אין יותר.
<סוהיל דיאב: אנחנו מדברים פה על אנשים שנעשה הכול כדי שלא ייהרגו.
<סוהיל דיאב: הורגים אותו עוד פעם כשלא זוכרים אותו אפילו אחרי מקרה המוות.
<סוהיל דיאב: הם מעבירים לבעלי העסקים ולאלו שעושים את כל התהליך "איזי" מסר.
<סוהיל דיאב: הנקודה השנייה והאחרונה שמפריעה לי - - -
שלי יחימוביץ': סליחה, יש לי רעיון, שבחזית של כל בניין שנהרג בו פועל בניין, הקבלן יחויב להציב גלעד לנצח נצחים בפתח הבניין: כאן נהרג זה וזה, משנה זאת וזאת בנסיבות כאלה וכאלה.
שלי יחימוביץ': אף אחד לא ירצה את הדבר הזה.
מיכל בירן: אני חושבת שיכול להיות שזה הדבר הכי אפקטיבי שאפשר לעשות.
שלי יחימוביץ': גם אין לזה עלות כלכלית, האוצר לא יוכל להתנגד.
<סוהיל דיאב: העניין השני שמפריע לאנשים ולמשפחות של ההרוגים – למה דווקא במקום עבודה כמו בענף הבניין, שיותר מ-58% מהפועלים הם זרים או ערבים, 70% שנהרגים הם זרים או פלסטינים מהשטחים ו-10% מישראל, יותר מ-50% ערבים.
<סוהיל דיאב: זאת אומרת, הם שואלים את השאלה אם ככל שקבוצת העובדים חלשה יותר ומוזנחת יותר, דווקא שהם ערבים, עוד יותר - - -
יעקב מרגי: אנחנו רואים את זה עובר כחוט השני בהרבה תחומים, לא רק בבניין.
<סוהיל דיאב: שתי השאלות הללו מטרידות מאוד.
<סוהיל דיאב: יש בקשה ודרישה שעניין ההרוגים שאין להם תיקים ולא מוצה בהם הדין, שתוקם ועדת חקירה פרלמנטרית כדי להגיע לתשובה איפה זה עומד.
<סוהיל דיאב: איפה זה עומד.
מיכל בירן: אני לא רוצה לחזור על מה שנאמר לפני, אבל אני חושבת שחוץ מכל הדברים שנאמרו, יש פה בעיה גם עם התקציבים שיאפשרו פיקוח.
מיכל בירן: גם המוסד לבטיחות ולגיהות, אני חייבת להגיד שהוא לא לגמרי יושב לי – מיהו, מהו, איזה מן יצור זה ולמה זה לא של המדינה.
מיכל בירן: אני מבינה שיש פה גם בעייתיות, אז אולי לא ירצו, אבל עם כל הכבוד, למה זה צריך להיות וולונטרי אם אדם רוצה או לא רוצה לקבל הדרכה בבטיחות וגיהות?
מיכל בירן: הדבר הזה הוא חיי אדם, וחיי אדם זו אחריותה של המדינה.
מיכל בירן: זאת לא עמותה שמגייסת חבילות לפסח או כל דבר אחר.
מיכל בירן: אבל הדבר המרכזי שעולה מכל הבעיות כאן הוא חולשתם של העובדים בישראל.
מיכל בירן: הרי בסוף זה חלק מהעניין.
מיכל בירן: עובד שמרגיש בטוח במקום העבודה שלו אומר אני לא מסכן את חיי, או אני יוצא עכשיו להפסקה.
מיכל בירן: מי שנמצא כל הזמן בתחושה שאם הוא הולך יהיו עשרה שיבואו במקומו, שהוא עובד קבלן, שהוא לא מוגן, שחרב פיטורין כל הזמן מונחת על ראשו, אז הוא עובד בלי הפסקת שירותים, והוא מסכן את חייו מפחד לפרנסת ילדיו.
<חיים לירז: וגם חיי הסובבים אותו.
<חיים לירז: סליחה.
מיכל בירן: יחד עם ההצעה המעניינת שלך, שלי, שאני חושבת שהיא יכולה באופן אירוני ועצוב לפתור חלק מהבעיות, יש עוד מנגנונים שיכולים לאפשר עוד אלמנט של פיקוח, והוא העובדים.
מיכל בירן: האנשים שהבטיחות היא האינטרס הראשון במעלה שלהם הם העובדים שמסכנים את חייהם.
מיכל בירן: בשוודיה, בכל אתר בנייה יש נציג של ועד העובדים שיש לו סמכות לעצור את הבנייה, והוא מוגן מפיטורים.
מיכל בירן: גם זה לא עולה כסף.
מיכל בירן: יכול להיות שגם על זה צריך לחשוב, כי בסוף העובדים - - -
<זאב דיבסק: זו ועדת הבטיחות, אנחנו דיברנו על זה.
<זאב דיבסק: זו גם סמכות בחוק שאסור לפטר.
מיכל בירן: צריך לראות שגם יהיה לוועדה את הסמכות להשבית, כי אז אתה פותר במידה רבה את הבעיה.
מיכל בירן: כי העובדים נמצאים שם כל הזמן, גם יום אחרי שהלכת, יום לפני הביקורת, אחרי הביקורת, הדברים שאתה לא רואה.
מיכל בירן: אם אפשר יהיה באמת ולא רק במס שפתיים לדאוג שוועדות הבטיחות האלה יהיו מתוך ועד העובדים שנבחרו באופן דמוקרטי, ושתהיה להן סמכות השבתה במקום שבו הם מרגישים שיש פגיעה וסכנה לבטיחות של העובדים ושהם מוגנים מפני פיטורים.
מיכל בירן: אני חושבת שכאן יכולה להיות איזושהי פריצת דרך משמעותית בדאגה לחייהם ולביטחונם של העובדים.
יעקב מרגי: חבר הכנסת עפו אגבאריה.
עפו אגבאריה: אני אדבר על משהו אחר.
עפו אגבאריה: אתה מכיר את הבדיחה שזקן יהודי הולך עם הנכד שלו ואומר לו: תראה, אני בניתי את בית המלון הזה, ואת המרפאה הזו, ואת בית החולים הזה.
עפו אגבאריה: מה שואל הנכד את הסבא?
עפו אגבאריה: הוא אומר לו: סבא, אתה היית ערבי?
עפו אגבאריה: זאת אומרת שכ-90% מעובדי הבניין הם ערבים.
יעקב מרגי: היום.
עפו אגבאריה: גם היום וגם אז.
יעקב מרגי: בשביל האיזון, אני זוכר את אתרי הבנייה.
עפו אגבאריה: גם אני.
יעקב מרגי: אני זוכר את אתרי הבנייה, לצערי הרב, בנימה אישית.
יעקב מרגי: דיברת על אנדרטאות?
יעקב מרגי: חבר בן גילי, כשאני הייתי בן 10, קראו לו יוסי לביא – אחר-הצהריים, אחרי בית הספר שיחק עם חבר שלו בגלגלת הזו שמונחת על שני קרשי עץ ומעלה דליים.
יעקב מרגי: הם שיחקו, אחד הרים את השני.
יעקב מרגי: אבל הם לא הצליחו, הגלגלת נפלה לו על הראש, והוא לא נמצא אתנו כבר 44 שנים.
יעקב מרגי: והבניין הזה בשבילי הוא אנדרטה.
יעקב מרגי: הוא חבר בן גילי, היינו בני אותה כיתה, בני אותה שכונה.
יעקב מרגי: אנחנו זוכרים את פועלי הבניין, את כולם.
יעקב מרגי: זוכרים את הימים היפים שההורים שלנו, השכנים והדודים יצאו מוקדם בבוקר עם תיק האוכל לאתרי הבנייה.
יעקב מרגי: היום, לצערי הרב, בגלל שזה לא אטרקטיבי כנראה, גם מבחינת השכר וגם מבחינת תנאי עבודה – ואני אומר את זה בצער, שבכל אתרי הבנייה רוב רובם של העובדים הם ערבים או עובדים זרים.
עפו אגבאריה: כן, אבל עובדים זרים זה פחות מרבע, והשאר הם עובדים ערבים.
עפו אגבאריה: שליש מהם פלסטינים תושבי השטחים ושני-שליש אזרחי מדינת ישראל.
עפו אגבאריה: בשביל העניין הזה אנחנו פתאום פועלים ישראלים, אבל לעניינים אחרים אנחנו ערבים, לא ישראלים, אתה מבין?
עפו אגבאריה: כי אין פה פילוח של עדות לפי יהודים וערבים, יש ישראלים.
עפו אגבאריה: אבל כאשר העניין הוא אחר, אז יש פילוח של - - -
יעקב מרגי: מה זה אחר?
עפו אגבאריה: אם זה ביטחוני או אפילו – עכשיו היינו בוועדה של סמים, אז יש שם פילוח של ערבים ויהודים.
יעקב מרגי: בקיצור, כשרוצים לחדד, הם מחדדים.
עפו אגבאריה: אז כשרוצים לחדד, מחדדים, וכשצריך למרוח, אז מורחים.
עפו אגבאריה: מה העניין הזה?
עפו אגבאריה: רוב המשפחה שלי הם עובדי בניין, ויש לי כמה נכים במשפחה מהבניין.
עפו אגבאריה: אני בעצמי בחופשים הגדולים עבדתי בבניין.
עפו אגבאריה: עבדתי.
עפו אגבאריה: וגם כן כמעט הייתה לי תאונה קטלנית, אבל בזכות מנהל העבודה, שהיה בן-אדם שקול מאוד, הוא הציל אותי מזה.
עפו אגבאריה: כמעט.
עפו אגבאריה: מה אני רוצה להגיד?
עפו אגבאריה: שכל עניין הבניין הזה הוא דבר בלתי נסלח, וכנראה בגלל שהאוכלוסייה הזו היא כזאת חלשה, אין מי שיעמוד על התקנים שאמורים להגן על האנשים האלה הן מבחינת העבודה, הן מבחינת מה ששמענו על המנופים, עוד לא נכנסנו לא לרצפים, ולא לטייחים ולא לטפסנים או הברזלנים.
עפו אגבאריה: הרי לכל מקצוע מכל המקצועות האלה יש את הבעיות הספציפיות שלו.
עפו אגבאריה: לכן אני חושב שאם הייתה פה אפשרות שבסיכומים יהיו לנו המלצות, חוץ מהאנדרטה – למשל את התקן של הפיגומים, והרוב נופלים מפיגומים, נכון?
עפו אגבאריה: הרוב נופלים מגבהים כי הפיגומים פגומים ואין את התקן האירופאי שאתה דיברת עליו.
עפו אגבאריה: אז לפחות את הדברים האלה, אם אפשר לשפר.
עפו אגבאריה: אחת מהמסקנות של הוועדה, אני מציע שיהיו המלצות למשרד העבודה והרווחה כדי להכניס תקן לדברים האלה שהבטיחות תהיה במקום הראשון.
יעקב מרגי: חברת הכנסת רינה פרנקל.
רינה פרנקל: שמענו פה כבר הרבה.
רינה פרנקל: יש לי שתי שאלות.
רינה פרנקל: אחת, האם ההכשרות או ההדרכות מועברות בשפת אם של הפועלים?
רינה פרנקל: כי זה חשוב מאוד.
רינה פרנקל: וגם עובדים זרים, כי עובדים זרים שמגיעים לכאן לא מבינים את השפה.
<ישראל שרייבמן: אני יכול לענות.
<ישראל שרייבמן: אני אגיד את התשובה הזאת.
<ישראל שרייבמן: ישראל שרייבמן, סמנכ"ל המוסד לבטיחות וגיהות.
<ישראל שרייבמן: במילה אחת, בניידות ההדרכה יש שש שפות.
<ישראל שרייבמן: בניידות החקלאות יש ארבע שפות.
<ישראל שרייבמן: אנחנו זוכים להערכה רבה מאוד על הניידות האלה שפותחו באמצעות קרן "מנוף" של המוסד לביטוח לאומי, גם בחו"ל.
<ישראל שרייבמן: בקטע הזה אנחנו דואגים למקומות עבודה.
רינה פרנקל: ועוד שאלה, אם למשל עובד זר מת כתוצאה מתאונת עבודה, או נפצע, אילו סנקציות – מה המעביד אמור לשלם ואיך זה קורה באופן מעשי?
<ישראל שרייבמן: התשובה היא רק בבית משפט.
יעקב מרגי: רק בבית משפט.
יעקב מרגי: מאחר ויש כל מיני פונקציות בהסתדרות, מי שמוזמן מההסתדרות – יש את יפרח ויש את דובינר.
<קריאה: דובינר יצא לוועדה השנייה.
יעקב מרגי: יפרח מההסתדרות, בבקשה.
יעקב מרגי: המקצוע שלכם הוא הגנה על עובדים לא רק בדיני עבודה, ככה אני מבין.
יעקב מרגי: אז בוא נשמע מה אתם עושים.
<יפרח שלמה: קודם כל, אני מברך על הכינוס הזה.
<יפרח שלמה: אולי זה גם יהווה הרתעה לכל הגורמים.
<יפרח שלמה: מה שצריך לעשות זה לעשות הכול כדי שיהיו קורסים של בטיחות בכל המקומות האלה.
<יפרח שלמה: יש פה את חברי בנצי שנותן את הקורסים.
<יפרח שלמה: יש ניידות שמסתובבות אפילו בימי נופש שמארגנת הסתדרות עובדי הבניין והקרן לעידוד הבנייה.
<יפרח שלמה: שיתוף הפעולה בין התאחדות הקבלנים ובין ההסתדרות מהווה קרש קפיצה לאותם אנשים, שיש יותר ביטחון במקומות העבודה.
<יפרח שלמה: מה צריך לעשות?
<יפרח שלמה: קודם כל שבמקום שהביטוח הלאומי ישלם לנפגעים, שיתקצב את הקרן לעובדי הבניין שיהיו יותר קורסים.
<יפרח שלמה: ההסתדרות עושה היום יחד עם הקרן קורסי בטיחות לחיילי צה"ל.
יעקב מרגי: הרבה פעמים אנחנו עדים לנציגי הסתדרות שבאים לדיונים – הם מקפידים ובאים לדיונים – ואומרים מה צריך לעשות.
<יפרח שלמה: ההסתדרות עושה.
יעקב מרגי: אני מצפה מההסתדרות, לנוכח הדברים שנשמעו היום – אני לא זוכר, תקן אותי, אני לא יודע הכול, ואני מאלה שיודעים לומר שהם לא יודעים הכול – לא ראיתי איזו השבתה או סכסוך עבודה במקום עבודה שמסכן את העובדים שלו.
יעקב מרגי: לא ראיתי.
יעקב מרגי: לעומת זאת, כשיש איזו תכנית הבראה קטנה פה, קטנה שם, יש הגנה עם רגליים אחוריות.
יעקב מרגי: אני חושב שחיי אדם הם לא פחות חשובים.
יעקב מרגי: והם מדברים על תנאי עבודה, לא רק מה שיש לו בתלוש.
יעקב מרגי: תנאי עבודה זה גם סביבת עבודה ובטיחות בעבודה.
יעקב מרגי: אני מצפה מההסתדרות שתיקח את זה ותשים דגשים ב-2015-2014 על הנושא הזה.
יעקב מרגי: ממילא על הסכמים קיבוציים כבר כמעט ולא שומעים.
יעקב מרגי: ברוך ה', יש לנו ראשי הסתדרות שיודעים להידבר עם האוצר ועם ראשי התאחדות התעשיינים והכול – שימו דגש על נושא הבטיחות.
יעקב מרגי: תנו כתף יחד.
יעקב מרגי: זה תפקיד חשוב שאתם יכולים למלא.
יעקב מרגי: אני אומר לך כמי שניהל – הייתי מעסיק עובדים במסגרת התפקידים הקודמים שלי – הייתה לנו מורה.
יעקב מרגי: למנהלים יש מורה מההסתדרות.
יעקב מרגי: לפעמים רוצים לעשות ניידות עובדים, יושב אחד שאין לו מה לעשות, הוא ישר יקפוץ.
יעקב מרגי: אני מצפה מההסתדרות בנושא בטיחות עובדים לקבוע את זה בתכנית העבודה של 2015-2014, 2014 כבר נגמרת.
יעקב מרגי: קחו את זה.
יעקב מרגי: שמעתם פה דברים קשים.
<יפרח שלמה: אני רוצה להדגיש שההסכמים שנחתמים על-ידי הסתדרות עובדי הבניין הם ללא איפה ואיפה, נחתמים לכולם, וזה לא משנה אם זה ערבי פלסטיני, באותם התנאים.
<יפרח שלמה: שכר המינימום הגיע על-ידי איציק מויאל לגבוה ביותר בהסתדרות ובכלל, במשק.
<יפרח שלמה: עושים את כל המאמצים בנושא.
<יפרח שלמה: אבל אני רוצה להדגיש, הסכנה היא כאשר ההסתדרות פונה לחברים כמו המנופאים שאין להם הגנה, והגנה זה הכוח שמייצג את אותו גוף, עדיין לא הסכימו להיות בכנס גדול של כל המנופאים ולהקים ארגון כדי שיתייחסו אליהם.
<יפרח שלמה: ההתייחסות היא בהתאם לכוח שאותו גוף מייצג, וזה לא מספיק ששני אנשים באים לכאן.
יעקב מרגי: מר שלמה יפרח - - -
<עבד חוסיין: למה לא התייחסתם - - -
<יפרח שלמה: מתייחסים.
<יפרח שלמה: היינו בשדרות - - -
יעקב מרגי: שלמה יפרח, אתה לא עונה ומרגע זה שאלות ברשות הדיבור.
יעקב מרגי: לא לחינם פניתי במה שפניתי.
יעקב מרגי: מה שאתה אומר לי עכשיו זו עבודה שלך, אחר-כך תשב עם איגוד המנופאים, תסדרו, ואם לא תסדרו, אין לי בעיה.
יעקב מרגי: הנקודה היא שאתה שומע פה דברים קשים על ענף הבנייה, ואם יודעים אותם, זה לא נסתר מעיניכם.
יעקב מרגי: יכול להיות בגלל שהעובדים לא מאוגדים מספיק או שהם לא חשובים?
<קריאה: לא כל עובדי הבניין מאוגדים.
יעקב מרגי: אם הם לא מאוגדים, תפעלו כדי שיהיו מאוגדים.
יעקב מרגי: זה אינטרס עליון שלכם.
יעקב מרגי: אני אומר לך, לא נשארו הרבה פרות קדושות לשחוט במדינה, נשארו כמה.
יעקב מרגי: וזה יבוא, בשלב מסוים גם על ההסתדרות יגידו שאולי היא כבר גוף לא רלוונטי.
<קריאה: מאוד לא.
יעקב מרגי: אני קורא לכם, קחו את נושא הבטיחות בעבודה, אחרת זה לא עובד, בדגש על תכנית העבודה הקרובה שלכם.
יעקב מרגי: דבר עם יושב-ראש ההסתדרות, דבר עם ניסן.
יעקב מרגי: קחו את זה, שימו דגש, תאמינו לי שזה יזקוף את קומתכם, זה יזקוף את תרומת העובדים.
יעקב מרגי: אני חושב שגוף כמו ההסתדרות יוערך אם הוא יעשה סכסוך עבודה בשל תחום הבטיחות.
יעקב מרגי: אתה לא חייב לענות לי, אבל זו קריאה שנתתי אותה.
<רינה בודנקין: אפשר להוסיף משהו בשם הביטוח הלאומי?
<רינה בודנקין: רינה בודנקין, קרן "מנוף", במוסד לביטוח לאומי.
<רינה בודנקין: קרן "מנוף" זאת הקרן שמממנת פרויקטים בתחום בטיחות בעבודה, היא גם מימנה את הניידות.
<רינה בודנקין: לגבי הפנייה פה, אני רק רוצה להגיד שהביטוח הלאומי באמצעות קרן "מנוף" משתף פעולה אכן עם התאגדות בוני הארץ, עם המוסד לבטיחות ועם כל גוף שיפנה.
<רינה בודנקין: אנחנו השקענו בעשור האחרון כעשרה מיליון שקלים בנושא הבנייה, מיליון וחצי רק בשנה האחרונה, כך שאי-אפשר להגיד שהמוסד לביטוח לאומי לא משקיע בתחום הזה.
<רינה בודנקין: הניידות האלה שכל כך משבחים אותן הן אכן במימון שלנו.
יעקב מרגי: רצית לומר משהו?
<נטע וייג: שמי נטע וייג.
<נטע וייג: אני עורכת דין ואני מהסתדרות עובדי הבניין והעץ.
<נטע וייג: שלמה יפרח הוא קולגה שלי.
<נטע וייג: אני יודעת שזמננו קצר, אני רק רוצה להתייחס לדברים שלך.
<נטע וייג: שני דברים, ברשותך.
<נטע וייג: א', התפקיד של ההסתדרות הוא לא לאכוף בטיחות באתרים.
<נטע וייג: אנחנו איגוד מקצועי.
<נטע וייג: אבל אני בכל זאת מתחברת למה שאתה אומר - - -
יעקב מרגי: לא שמעת ממני מילה על אכיפה.
<נטע וייג: לא, כי אתה אומר שבטיחות העובדים זה חלק מתנאי העבודה.
<נטע וייג: אני מסכימה אתך.
<נטע וייג: אבל אני לא חושבת שתפקידה של ההסתדרות הוא להשבית אתרים בגלל נושא בטיחות.
<דני איזנמן: אנשים שלכם מתים.
<דני איזנמן: אלה שחתמו אצלכם מתים.
יעקב מרגי: סליחה, איזנמן.
יעקב מרגי: אני גם יודע לצעוק.
מיכל בירן: אגב, אם המדינה הייתה עושה את זה אז לא היה צריך שההסתדרות תעשה את זה, אבל אם אתם לא עושים את זה, אז עדיף שההסתדרות תעשה את זה.
<נטע וייג: מי זה אתם?
<נטע וייג: את מדברת למדינה שלא נמצאת פה.
מיכל בירן: מה התפקיד שלך?
<נטע וייג: אני עורכת דין בהסתדרות עובדי הבניין והעץ.
<נטע וייג: אבל אני בכל זאת מתחברת למה שאתה אומר.
<נטע וייג: קודם כל, לא כל עובדי הבניין מאוגדים בהסתדרות, וגם עובדים הרבה פעמים חושבים על – לא קל לגרום לעובדים לשבות.
יעקב מרגי: לכן פניתי אליך.
יעקב מרגי: אני שמעתי את המצוקה של המנופאים, עם החשש והעסקה דרך קבלנים.
יעקב מרגי: לכן פניתי – כחלק מהבעיה, אני לא משליך את כל יהבי על הכתפיים שלכם.
יעקב מרגי: אבל אני אומר, זה יוערך וזה יביא תועלת.
יעקב מרגי: אני אומר לך, אם קבלן ישמע שבבית שמש או בראשון או ברמלה ההסתדרות, איפה שיש לה עובדים מאוגדים, השביתה או ביקשה לסגור מקומות או התריעה, תאמיני לי שזה יעשה משהו.
יעקב מרגי: זה יעשה משהו.
יעקב מרגי: זו עבודה מערכתית.
יעקב מרגי: זה קשור גם לדברי הסיכום.
יעקב מרגי: אני מתכנס לדברי סיכום.
<נטע וייג: רגע, רק עוד משפט אחד חשוב.
<דני איזנמן: יש 200 שמאוגדים אצלכם ואתם לא עושים כלום.
יעקב מרגי: איזנמן, אתם מפריע לי.
<נטע וייג: בבקשה.
<נטע וייג: רק רציתי ליידע את הוועדה שבימים האלה אנחנו עומדים לחתום על הסכם בטיחות ענפי מול התאחדות בוני הארץ.
<נטע וייג: יש לו כמה מטרות.
<נטע וייג: הראשונה היא להגביר את מודעות המעסיקים והעובדים לנושא הבטיחות ולהטיל עליהם חבויות שהן מעבר לחבויות של החוק בגלל שנושא הבטיחות חשוב לנו מאוד.
יעקב מרגי: אני לא נותן לך רשות דיבור, מי אתה ומה אתה.
<נסים עוג'ר: אני נסים עוג'ר, עורך דין במקצועי, מרצה בדיני בטיחות.
<נסים עוג'ר: אם תרצה לשמוע את הדברים שלי – ביקשתי רשות דיבור – אני ארצה להגיד אותם.
יעקב מרגי: משפטים קצרים.
יעקב מרגי: כי אנחנו לפני סיכום.
יעקב מרגי: בעוד שלוש דקות אני מסכם את הדיון.
<נסים עוג'ר: אחד, צריך לדאוג לפקח על התכנים הנלמדים בקורסי בטיחות.
<נסים עוג'ר: לא עושים את זה.
יעקב מרגי: שמענו את זה.
<נסים עוג'ר: נקודה שנייה, דיבר פה נציג של סיעת חד"ש על הגשת כתבי אישום.
<נסים עוג'ר: אין הרתעה.
<נסים עוג'ר: ברגע שיגישו נגד החברות הקבלניות כתבי אישום, תהיה הרתעה.
<נסים עוג'ר: מי שמקבל הרשעה בבית הדין לעבודה לא יכול להשתתף במכרזים של המדינה ובכלל.
<נסים עוג'ר: לכן אם תהיה הרתעה, לא תהיה בעיה.
יעקב מרגי: משפט אחרון למוסד לבטיחות וגיהות.
<אמיר שקד: נדבך נוסף שאני חושב שצריך להתייחס אליו זה חינוך בגיל צעיר.
<אמיר שקד: אם אנחנו נטמיע בילדים – ושם קל יותר להטמיע – גם את ההבנה של בטיחות – וזה לא יהיה רק לעבודה, זה יהיה גם לחיים שלהם עד שהם מגיעים לעבודה, אחר-כך לעבודה, זה גם ישפיע על המעסיקים, שחלק מהילדים יהיו מעסיקים.
יעקב מרגי: אתה מבין שאנחנו לא שם.
מיכל בירן: לא רק זה, כל ילד יגיד אני אהיה עובד?
מיכל בירן: אני אהיה פועל?
מיכל בירן: זה יכנס מצד אחד ויצא מצד שני.
יעקב מרגי: זה נושא כללי, תודה.
מיכל בירן: עדיף שתשקיע בהכשרה מקצועית איכותית בגיל תיכון שבאמת נותנת אופק של פרנסה איכותי, ואז גם תלמד בטיחות בעבודה.