GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: צריך לחבר אותו למחשב, צריך לקחת אותו אחת לשנה למעבדה, לחבר אותו למחשב, לראות את כל המעגלים שלו.
חיים כץ: זה לא כמו שאמרה הגברת שבודקים סוללה.
חיים כץ: זה לא שבודקים סוללה.
<אלי יפה: נכון.
חיים כץ: גם סוללה צריך לדעת לבדוק.
<יהודה כהן: אני מנכ"ל התאחדות בעלי האולמות וגני אירועים.
<יהודה כהן: כמנכ"ל ההתאחדות אני דורש מבעלי האולמות שיהיה להם.
<יהודה כהן: הייתי עם מישהי בת 80 בצרעה, היה במקום מכשיר החייאה ואכן הצילו אותה.
<יהודה כהן: היה מקום אחר שם היה מכשיר, הפעילו אותו אבל לפעמים הבן אדם עצמו, המערכות שלו, זה לא עזר אפילו שהיה מכשיר.
<יהודה כהן: לא תמיד המכשיר עוזר.
שולי מועלם-רפאלי: כאחות מומחית בטיפול נמרץ, אני אומר לאדוני שלפעמים גם כשמישהו עושה דום לב בטיפול נמרץ לב, זה לא מצליח לנו.
חיים כץ: יש גם כאלה שאפילו שיש את המכשיר, יש רופא והוא בטיפול נמרץ אבל הוא לא חי.
חיים כץ: הקראנו את התקנות והן נראות סבירות.
חיים כץ: נצטרך לעקוב אחר הבדיקות ואכן צריך לתקן אתה חקיקה ולהגדיר גם בתי ספר וגם פארקים ציבוריים.
חיים כץ: משרד הבריאות אמר לפרוטוקול שהוא יתמוך בזה כי זה חשוב.
חיים כץ: אנחנו מצביעים על התקנות כפי שהוקראו.
חיים כץ: כל חברי הכנסת הנוכחים, והם ארבעה במספר, אישרו את התקנות.
חיים כץ: יום שני בשבוע, ח' באדר ב', ה-10 במרץ 2014 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
חיים כץ: על סדר היום הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון – איסור עישון ביציעי מגרשי ספורט), התשע"ג-2013.
חיים כץ: אני רואה שאלה שנמצאים כאן לא קשורים לדיון הנוכחי, אני אסביר לכם במה מדובר.
חיים כץ: התקיים דיון ועכשיו אנחנו מקריאים את הצעת החוק ומצביעים עליה.
<יעל סלנט: הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון - איסור עישון ביציעי מגרשי ספורט), התשע"ד-2014 תיקון התוספת בחוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון, התשמ"ג-1983, בתוספת, אחרי פרט 12א יבוא: "12ב.
<יעל סלנט: אצטדיון ספורט (להלן – "האצטדיון"), למעט שני אזורים נפרדים של מושבים שהוקצו לעישון בידי הנהלת האצטדיון, אם הוקצו, ובלבד שמספר המושבים כאמור אינו עולה על רבע ממספר המושבים באצטדיון כולו, ולמעט חדר נפרד לחלוטין, שהוקצה לעישון בהפסקות בידי הנהלת האצטדיון, אם הוקצה, ששטחו אינו עולה על רבע מהשטח שהוקצה לציבור להמתנה בהפסקות, ובלבד שיש בו סידורי אוורור תקינים והעישון בו אינו גורם למטרד בחלקים אחרים של המקום".
חיים כץ: הצעת החוק אושרה פה אחד כהכנה לקריאה הראשונה והיא תעבור למליאה שם אני מקווה שהיא תעבור.
חיים כץ: את רוב השינויים נעשה בין קריאה שנייה לשלישית.
חיים כץ: ח' באדר ב', ה-10 במרץ 2014, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
חיים כץ: על סדר היום תקנות מגן דוד אדום (אגרות הסעת חירום באמבולנס) (תיקון), התשע"ד-2014.
חיים כץ: לפני כן.
חיים כץ: מאחר ואנחנו אישרנו את תקנות מכשירי החייאה והיה צריך לעבור שם עוד נושא אחד קטן בנספחים ולא עברנו עליו, למען הסר ספק כי אנחנו עושים עבודתנו נאמנה, אני מבקש רביזיה.
חיים כץ: אנחנו נדון בסעיף הזה בשבוע הבא.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו רוצים לדייק את הסיפור של הגוף ידע או הכשרה של הנאמנים?
שולי מועלם-רפאלי: על מה אנחנו רוצים לדון?
חיים כץ: יש שם סעיף שאנחנו צריכים להגדיר את ההכשרה ואת הידע.
שולי מועלם-רפאלי: ומי הגוף שמוסר את הידע הזה.
חיים כץ: זה לא משהו מהותי.
חיים כץ: אנחנו מדברים על תקנות מגן דוד אדום.
<טל נשרי: יש כאן כמה גורמים ממשרד הבריאות.
<טל נשרי: אני מהלשכה המשפטית במשרד הבריאות.
<טל נשרי: התבקשתי להכין את התקנות האלה שמעדכנות את מחיר האגרה שנגבית בגין פינוי באמבולנס על ידי מד"א בשיעור של 5.7 אחוזים.
<טל נשרי: מרגע שהוועדה תאשר.
<טל נשרי: אנחנו כתבנו כאן מה-1 באפריל.
חיים כץ: ואם הוועדה תאשר היום, זה יהיה מהיום?
<טל נשרי: לא.
חיים כץ: אם אנחנו נגיד מהיום?
<טל נשרי: בתקנות כתוב מה-1 באפריל.
<טל נשרי: אם תרצו לשנות ליום הפרסום, אנחנו נוכל לשנות זאת.
<טל נשרי: בתקנות נכון לעכשיו כתוב שזה מה-1 באפריל.
חיים כץ: מיום הפרסום.
אורי מקלב: למה צמודה ההעלאה הזאת?
אורי מקלב: מה זה 5.7?
חיים כץ: ליוקר המחיה.
<יעל סלנט: הם עדכנו את המדד ב-1 בפברואר 2014.
<יעל סלנט: מה שהם מבקשים עכשיו זה בעצם לעדכן את הסכומים מעבר לעדכון.
יעקב ליצמן: מתי הייתה ההעלאה האחרונה?
<יעל סלנט: ב-1 בפברואר 2014.
אורי מקלב: זאת לא הצמדה למדד.
אורי מקלב: זאת בעצם עליית מחירים.
חיים כץ: מאחר שמשרד האוצר לא נותן להם לחיות ואנחנו רוצים שהם יהיו גרעוניים כמו הדסה, הדואר וכן הלאה.
יעקב ליצמן: חיים, עשיתי את זה.
אורי מקלב: לא עליית מחירים.
אורי מקלב: לא עשית את זה.
יעקב ליצמן: התחלתי כי הגיע להם פיצוי.
יעקב ליצמן: אמרתי שמגיע למד"א ודרשתי מהם כל מיני דברים.
יעקב ליצמן: לפי זה אמרתי להם שפה ושם צריך להעלות את זה.
יעקב ליצמן: משרד האוצר כאן?
יעקב ליצמן: לא היית בזמני.
חיים כץ: כמה זמן אתה עובד במשרד האוצר?
<שלמה פשקוס: שנה.
יעקב ליצמן: צדקתי.
חיים כץ: הוא כבר לא במשרד הבריאות שנה וחודש.
יעקב ליצמן: הוא לא היה.
יעקב ליצמן: בזמנו התחלנו טיפול.
יעקב ליצמן: הרבה זמן לא הייתה העלאה והוספנו לכן את הדם וכל מיני דברים כדי שיהיו להם הכנסות.
יעקב ליצמן: אני בעד להעלות את המחיר.
יעקב ליצמן: אין מנוס מכך.
שולי מועלם-רפאלי: מי משלם את העלייה הזאת?
<רן מלמד: למה צריך שהציבור יספוג את זה?
יעקב ליצמן: אם לא נעלה את זה, הציבור ישלם עוד יותר.
יעקב ליצמן: אתה תהיה כמו הדסה.
חיים כץ: אם הגופים הפרטיים לא יעלו במקביל, לא ישתמשו במד"א.
חיים כץ: אבי מבוטח והוא לא נוסע במד"א.
חיים כץ: יש גופים אחרים.
שולי מועלם-רפאלי: למה אשם בזה מי שגר רחוק?
יעקב ליצמן: דיברנו על כל הדברים האלה.
חיים כץ: אילן, מה יש לך להגיד?
אילן גילאון: האמת היא שאף פעם אני לא אוהב להעלות מחיר בשום מקום.
אילן גילאון: משום שמדובר במד"א ואני יודע מה האלטרנטיבה לזה ומשום שמגן דוד אדום, אני רוצה שתמיד הוא יהיה קצת יותר אדום, ואני יודע מה המשמעות של זה, באופן חריג אני מסכים.
אילן גילאון: זאת היא איננה שיטה.
אילן גילאון: לפעמים אני מתפתה כשאני במטבח הבית ודופק לי ילד בבית ואומר לי שהוא רעב, לומר לו חכה רגע, אני לא אפתור לך את הבעיה כי צריך לפתור את הבעיה הכוללת אבל אז אני מכין לו סנדביץ', נותן לו וממשיך הלאה, אבל זאת לא השיטה.
אילן גילאון: אני מציע שנאשר את זה ונצביע בעד.
שולי מועלם-רפאלי: ככה, כמו שזה?
שולי מועלם-רפאלי: בלי לשים סימני שאלה?
אילן גילאון: אחרי כן את תשימי את כל סימני השאלה.
שולי מועלם-רפאלי: אני אשים אותם אחרי שאני אצביע?
אילן גילאון: אני מצביע מראש.
שולי מועלם-רפאלי: לי יש כאן שני דברים.
שולי מועלם-רפאלי: בלי סוף אנחנו מדברים על המרכז ועל הפריפריה, בלי סוף אנחנו מדברים על הבעייתיות במערכת הבריאות בין מרכז לפריפריה ועכשיו מוסיפים שאם הוא גר מעל 45 קילומטרים הלוך ושוב מבית חולים כללי קרוב, הוא ישלם יותר כסף.
שולי מועלם-רפאלי: לא מספיק שאין לו בית חולים קרוב.
יעקב ליצמן: מה היה קודם?
יעקב ליצמן: אותו הדבר.
חיים כץ: על מה חי מד"א?
שולי מועלם-רפאלי: אתה מרחיב עוד יותר את הפער.
יעקב ליצמן: לא מרחיב את הפער.
יעקב ליצמן: כך בדיוק היה קודם.
חיים כץ: ממה חיה מד"א?
חיים כץ: משנור ותרומות.
יעקב ליצמן: אני מסכים שהיות ואת בקואליציה תביאי כסף מהממשלה.
חיים כץ: זה מה שהיה צריך לעשות.
יעקב ליצמן: כל זמן שאת לא מביאה כסף, הוא לא יכול לעבוד.
שולי מועלם-רפאלי: עוד משהו שנגלגל עוד פעם על האזרח?
אורי מקלב: זאת עלייה דרמטית לעומת מה שהיה.
שולי מועלם-רפאלי: יש גם מקום לתיקון של דברים.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא בעד מד"א או נגד מד"א אלא זה בעד או נגד האזסרחים בפריפריה.
<הלל דשן: אני משירותי בריאות כללית.
<הלל דשן: נשאלה כאן השאלה מי הולך לממן את זה וזאת שאלה נכונה.
<הלל דשן: מי שהולך לממן את זה, זה האזרח הקטן שיממן זאת מכיסו וקופות החולים בחלקים שהן משלימות או מממנות את החלק שלהן בסל.
חיים כץ: כמה קופת חולים מקבלת למנת דם?
חיים כץ: כמה היא משלמת לבית חולים למנת דם?
<הלל דשן: היא משלמת יותר מ-300 שקלים.
חיים כץ: כמה מד"א מקבל?
<הלל דשן: מד"א מקבל את זה.
יעקב ליצמן: כמה עולה?
חיים כץ: כמה עולה מנת דם?
חיים כץ: אתה מדבר על האזרח הקטן.
חיים כץ: מה שמשרד האוצר עושה לך בקופת חולים, הוא עושה למד"א.
<הלל דשן: מסכים אתך.
חיים כץ: גם אצלך צריך לתקן וגם אצלו לתקן.
חיים כץ: כשדנים אצלך, אתה לא קופץ לאזרח הקטן.
<הלל דשן: אצלי בכלל לא דנים.
<הלל דשן: עדיין לא.
חיים כץ: כל יום יש דיונים.
חיים כץ: אני צריך לדבר עם אלי דפס.
<הלל דשן: אני מכיר.
<הלל דשן: אפשר להשלים עוד שני משפטים?
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת ליצמן מסכים אתי על הסעיף.
שולי מועלם-רפאלי: הרגע אמרת לי שאם אני אגיש הסתייגות, אתה תסכים אתי.
יעקב ליצמן: המחבר יושב כאן והוא יסביר את עצמו.
חיים כץ: שולי, את היום סוערת, דינמית ואסרטיבית.
חיים כץ: נרגיע.
אילן גילאון: היא רק רוצה לעכב אותנו.
שולי מועלם-רפאלי: חלילה.
<הלל דשן: היושב ראש, שני משפטים.
<הלל דשן: לאורך שנים המחירים של מד"א הוצמדו ל-75 אחוזים מעליית המדד כפי שהוסבר כאן ובעצם כאן משלימים איזשהו פער שגופים אחרים לא זוכים לו.
<הלל דשן: קופת חולים נשחקת.
<הלל דשן: היא נדרשת להתייעלות.
<הלל דשן: בתי החולים נדרשים להתייעלות.
חיים כץ: אנחנו לא דנים על קופת חולים.
<הלל דשן: אני יודע אבל מי שישלם את זה, אלה קופות החולים.
חיים כץ: אנחנו לא דנים בזה.
<רן מלמד: אני חושב שיש בעיה קודם כל בגובה של האגרות, עוד לפני ההעלאה.
<רן מלמד: זאת אומרת, חמשת האחוזים הם לא הבעיה.
<רן מלמד: הבעיה היא בבסיס שבו לוקחים הרבה יותר מאנשים שצריכים לשלם.
<רן מלמד: צריך לזכור שחלק גדול מהאנשים לא מאושפז בסופו של דבר והוא צריך לשאת בזה בעצמו.
<רן מלמד: אדוני היושב ראש, אני חושב שחשוב להגיד שאם מחפשים כסף למד"א, יש מקומות בהם אפשר למצוא אותו.
<רן מלמד: היום מד"א משלמת עשרות מיליוני שקלים לשנה לעורכי דין שעוסקים עבורה בגבייה בדיוק כמו נושא רשות השידור.
<רן מלמד: אם יעשו סדר בנושא הזה של הגבייה וקופות החולים יחזירו חובות עבר שהן בעצם לא שילמו אותם למרות שהן היו צריכות לשלם אותם, יהיה מספיק כסף למד"א ולא יהיה צריך להעלות את המחיר אלא אפשר יהיה אפילו להוריד אותו.
אורי מקלב: לפני כן, אני רוצה לומר משהו.
אורי מקלב: אני חושב שאנחנו עושים עוול למד"א בהצגה כאילו הכסף הוא עבורה.
אורי מקלב: זה לא נגד מד"א ולא לטובת מד"א.
אורי מקלב: בעצם מי שהיה צריך לממן את עליית המחירים, זה משרד האוצר.
אורי מקלב: בגלל הנוכחות של מד"א, נראה שהיא חלק מהעניין.
אורי מקלב: הם הפושעים.
אורי מקלב: הם לא היו צריכים להיות כאן ומשרד האוצר היה צריך להתמודד מולנו ואנחנו היינו צריכים לשאול אותו איך הוא מעלה אחרי שהוא העלה באפריל והצמיד למדד עלייה דרמטית.
אורי מקלב: אנשים פרטיים רבים משלמים את האגרות האלה.
אורי מקלב: דהיינו, מי שפינו אותו ולא אושפז, הוא צריך לשלם.
אילן גילאון: זאת בדיוק הבעיה.
חיים כץ: אבי מאושפז כל יומיים ואני רואה מה קורה.
חיים כץ: אותן חברות לא לוקחות יותר את מד"א אלא הולכים לחברות פרטיות זולות ואני רואה גם איך מתבצעת הגבייה.
חיים כץ: אם מאשפזים אותו ואני מבוטח, הם אומרים לי, לא, לך לקופת חולים וקח שם את הכסף ואנחנו נחזיר.
חיים כץ: יש בעיה גדולה מאוד עם התשלומים מה שאין עם מד"א.
אורי מקלב: התעריפים כאן מתייחסים למרחקים ויש כאן
אורי מקלב: גם עוול כי יש קפיצה דרמטית בין עשרים קילומטרים לארבעים קילומטרים מכיוון שלא עושים חשבון אם נסעת יותר.
אורי מקלב: קח לדוגמה יולדת שגרה במודיעין, חמישים וכמה קילומטרים, היא תשלם היום אלף שקלים אם היא לא ילדה תוך 72 שעות.
אורי מקלב: היום, בגלל המצוקה שיש בבתי החולים, מחזירים יולדות או כאלה שצריכות ללדת, מחזירים אותן הביתה, מה שלא עשו פעם, ואנחנו היום מטילים על הציבור – ואני מקבל פניות – אלף שקלים למישהי שבסוף ילדה אבל היא לא ילדה אחרי שפינו אותה.
אורי מקלב: זה בכלל לא קשור למד"א.
אורי מקלב: צריכה להיות מחאה חברתית רק בגין עליית המחירים הזאת.
אורי מקלב: זאת שערורייה שעושים את זה לציבור.
יעקב ליצמן: ראשית, אנחנו נאשר את זה היום.
יעקב ליצמן: שנית, אני מציע לאדוני היושב ראש לקיים דיון על הפריפריה.
חיים כץ: מקבל.
יעקב ליצמן: בתנאי שהאוצר יביא כסף.
חיים כץ: אנחנו נזמין אותו.
חיים כץ: אנחנו מקריאים.
<יעל סלנט: תקנות מגן דוד אדום (אגרות הסעת חירום באמבולנס) (תיקון), התשע"ד-2014 בתוקף סמכותנו לפי סעיף 7א לחוק מגן דד אדום, התש"י-1950, בהתאם לסעיף 30 לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה-1985, ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אנו מתקינים תקנות אלה: תיקון תקנה 1 בתקנה 1 לתקנות מגן דוד אדום (אגרות הסעת חירום באמבולנס), התשס"ו-2006 (להלן – התקנות העיקריות), לפני הגדרת "מד"א" יבוא: "טיפול רפואי בזירת האירוע" – לרבות בדיקה לצרכי אבחון מצב רפואי, אם זו נעשתה באמצעות תשאול לבירור תסמינים, מצב רפואי ומחלות עבר, ונוספו עליה שניים מתך אלה: שימוש באמצעי טכנולוגי לבדיקת מדדים חיוניים, למעט מדידת חום ולרבות מדידת לחץ דם.
<יעל סלנט: בדיקת חומרים בדם.
<יעל סלנט: בדיקה גופנית של יותר ממערכת גוף אחת.
<יעל סלנט: תיקון תקנה 2א במקום תקנה 2א לתקנות העיקריות, יבוא: "2א.
<יעל סלנט: אגרה מופחתת על אף האמור בתקנה 2, אזעקת אמבולנס שהסתיימה בטיפול רפואי בזירת האירוע תחויב באגרה מופחתת כמפורט בתקנת משנה (ב).
<יעל סלנט: אגרה מופחת - לעניין נט"ן – אגרה בשיעור של 25 אחוזים מן האגרה הנקובה בתוספת בפרט 1 בטור ב.
<יעל סלנט: לעניין ניידת של מד"א שאינה נט"ן – אגרה בשיעור של 50 אחוזים מן האגרה הנקובה בתוספת בפרט 1 בטור א בשורה 1.
אורי מקלב: אין לך כאן שינוי מהותי.
<יעל סלנט: זאת בעצם הפניה למקומות המתאימים בתוספת.
<קריאה: יש שינוי.
<קריאה: היה סכום קבוע בסך 179 שקלים ועכשיו זה יתחיל להשתנות.
יעקב ליצמן: את הטבלה את לא צריכה לקרוא.
<יעל סלנט: תיקון התוספת בתוספת לתקנות העיקריות הטבלה מגלמת את הסכום של 5.7 אחוזים כפי שהסביר משרד הבריאות.
אורי מקלב: הסכום המופחת נמצא גם בתאונת דרכים.
אורי מקלב: הייתה תאונת דרכים ולא פינו מישהו והוא לא הפעיל את הביטוח, זה חל?
אורי מקלב: הרי יש מקרים של תאונות דרכים קלות.
אורי מקלב: האם הסכום המופחת חל גם על תאונות דרכים?
אורי מקלב: יש לנו מחשבה שבמקרה של תאונת דרכים הביטוח משלם אבל לא תמיד מפעילים את הביטוח.
קרן: היום הקופות משלמות ברגע שזאת תאונת דרכים.
<יעל סלנט: הטבלאות מגלמות עלייה של חמישה אחוזים.
קרן: בנושא הטבלאות.
קרן: ראשית, יש הבדל בין תשלום במזומן לבין תשלום בהתחייבות ולא ברור מדוע.
חיים כץ: גם קודם היה.
<קריאה: תמיד היה.
חיים כץ: אנחנו יודעים איך האוצר עובד וגם איך הוא עובד כלפיכם.
חיים כץ: יחד עם זאת, אנחנו נאשר את התקנות מיום פרסומן ולא מה-1 לחודש.
אורי מקלב: למה לך למהר?
אורי מקלב: תאשר מה-1 באפריל.
חיים כץ: מי בעד אישור התקנות כפי שהוקראו?
<טל נשרי: רציתי לומר משהו חשוב לפרוטוקול.
<טל נשרי: ההפניה לטבלה היא לסכום והיא לא לסוג המקרה.
<טל נשרי: לכן גם אם לא יהיה פינוי ולא יהיה טיפול בזירת האירוע, בכל אחת מהטבלאות השונות, בעצם אנחנו מפנים לסכום מסוים ולא לכותרת.
אורי מקלב: זה חל גם על אגרה מופחתת.
<טל נשרי: זה חל בכל מקרה.
חיים כץ: מי בעד אישור התקנות?
חיים כץ: אתה מחליף את עדי קול, אתה מחליף את אורלי לוי אבקסיס ואת מחליפה את רינה פרנקל.
חיים כץ: כל חברי הכנסת הנוכחים הצביעו בעד אישור התקנות והן עברו פה אחד.
חיים כץ: יום שני בשבוע, כ"ד באדר א', ה-24 לפברואר 2014.
חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, והנושא תקנות הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות (כללים להסעה וליווי של פעוטות למעון יום שיקומי וממנו).
חיים כץ: ואנחנו מפה מברכים את היועצת המשפטית שליוותה את כל התקנות האלה, את כל הנושא, נועה ברודצקי-לוי, שילדה בת בשעה טובה.
חיים כץ: ואנחנו מקבלים נועה אחרת, את עורכת הדין נועה בן שבת.
חיים כץ: אז מכולנו ברכות ליולדת וברוכה הבאה למצטרפת.
<נועה בן שבת: תודה.
חיים כץ: היא כיועצת המשפטית הבכירה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
חיים כץ: היא בסוד העניין או בתוך העניינים, ולא צריך להשקיע בה יותר מדי שהיא תבין, והיא מבינה לא פחות מאיתנו.
חיים כץ: ואנחנו עצרנו בפעם שעברה, הקראנו עד - - -
<נועה בן שבת: הקראנו עד תקנה 4(ב).
חיים כץ: בעמוד?
<נועה בן שבת: בעמוד 4.
<נועה בן שבת: זאת אומרת, אנחנו הגענו לתקנה שנוגעת לחובה למנות ממונה.
<נועה בן שבת: הסעיף הקודם אמר שרשות מקומית אחראית לליווי בהסעה של פעוט עם מוגבלות שמתגורר בתחום שיפוטו, ועכשיו איך היא מבצעת את, איך היא בפועל ממלאת את חובותיה.
<נועה בן שבת: היא עושה את זה באמצעות מינוי הממונה שיש לו תפקידים מסוימים שמפורטים כאן.
<נועה בן שבת: ודיברנו על הכשירויות שנדרשות מהממונה, ונמצא פה נוסח שאני חושבת שהוא די, יש לגביו הסכמה – הוצא על ידי משרד המשפטים – והוא אומר ככה: (ג) "רשות מקומית תמנה עובד שמתאים לכך מבחינת כישוריו, ניסיונו והכשרתו, שיהיה אחראי על מערך הסעת פעוטות עם מוגבלות למעון יום שיקומי וממנו לשם ביצוע תפקידי הרשות לעניין ההסעות (להלן – הממונה); ככל הניתן, ימונה לתפקיד הממונה על ההסעות מי שאחראי על ההסעות במחלקת החינוך ברשות המקומית".
<נועה בן שבת: זאת אומרת שאם יש אפשרות לאגם את התפקידים, לבצע את זה יחד עם גורמים אחרים ברשות המקומית, זה דבר מבורך.
<נועה בן שבת: "מינויו של עובד לתפקיד הממונה מותנה בכך שלא יהיה במילוי תפקיד זה כדי להפריע למילוי תפקידיו או עבודתו האחרת של העובד במסגרת הרשות".
<נועה בן שבת: כדי שלא נפיל את התפקידים האלה על עובד שהוא כבר עמוס בתפקידים אחרים שמוטלים עליו.
<נועה בן שבת: "ככל הניתן, ימונה עובד בעל הכשרה קודמת בתחום הלוגיסטיקה, ולחילופין יעבור העובד הכשרה מתאימה טרם מינויו".
<נועה בן שבת: ועכשיו אנחנו מפרטים את – "בין תפקידי הממונה יהיו כל אלה".
<נועה בן שבת: לפני שאנחנו נעבור הלאה אני מציינת פה: הייתה הערה, הבקשה של השלטון המקומי.
<נועה בן שבת: השלטון המקומי אמר שכיוון שנקבע פה איזשהו מפתח חלוקה; זאת אומרת, אדוני ציין בפעם הקודמת, ביקש ממשרד הרווחה והשירותים החברתיים להביא 12 תקנים, ומהרשויות המקומיות את ששת התקנים הנדרשים, הנוספים.
<נועה בן שבת: הם ביקשו גם לקבוע מפתח תקינה.
<נועה בן שבת: מובא פה למטה בהערת שוליים, כפי שהם ביקשו.
חיים כץ: אמרתי שהקטע הזה של המתקנים האלה הוא חריג וחד פעמי, והשער יישאר במתכונת שהייתה להם: אחד לארבע או 25%, אחד מארבע – אני לא נכנס לתקינות, מה שהן היו.
<אסא בן יוסף: לא - - -
<אסא בן יוסף: ברשותך.
<אסא בן יוסף: אסא בן יוסף ממרכז השלטון המקומי.
<אסא בן יוסף: אנחנו לא מדברים על צורת המימון של התקנים, שברור לנו שזה שליש ושני שליש, אלא על מפתח תקינה שיבטיח את מצב התקינה כך שהיא תישאר בפרופורציה לגידול עתידי של ילדים ולשינויים.
<אסא בן יוסף: מה שקורה היום, יש לנו 18 תקנים שאותם אנחנו נחלק על פי המפתח המוצע.
<אסא בן יוסף: אבל בעוד שנה, כשמספר הילדים יגדל, והוא יגדל - - -
חיים כץ: מאיפה אנחנו יודעים?
<אסא בן יוסף: הוא יגדל, לא תהיה לנו תקינה לנושא הזה.
<אסא בן יוסף: זאת אומרת, לא פתרנו את הבעיה הבסיסית.
חיים כץ: תשמעי, אנחנו לא רוצים לפתור את כל הבעיות בבת אחת.
חיים כץ: זוכרת, פעם, אני מסתכל עלייך אז בטוח שאת זוכרת, למה זה היה בערך לפני עשר שנים, אז עשר שנים את זוכרת, לא אמרנו כלום.
חיים כץ: באה מפלגה חדשה, קראו לה שינוי.
חיים כץ: המוטו המוביל היה שנאה לחרדים.
חיים כץ: ובשינוי הייתה שנאה לחרדים, והעם שנא את החרדים, ונתן להם 15 או 16 מנדטים.
חיים כץ: והם באו ואמרו: אנחנו לא רוצים את החרדים בממשלה ופתרו את הבעיה.
חיים כץ: מה קרה כשהם פתרו את הבעיה?
חיים כץ: לא נבחרו לכנסת.
חיים כץ: אם עכשיו אנחנו נגמור את כל הבעיות מה יהיה לנו לעשות?
חיים כץ: אנחנו פה, ואם יהיה צורך בשינוי אז נבוא, ונתכנס ונשנה, ולא קרה כלום.
חיים כץ: אנחנו לא באים, עושים פה משהו ל-200 שנה.
<אסא בן יוסף: לא, אבל אתה - - -
חיים כץ: אנחנו לא עושים משהו ל-200 שנה.
חיים כץ: בואי נראה אם יגדל, ואם יהיה צורך.
חיים כץ: אתם תפנו, אנחנו נפנה, חברי הכנסת יבקשו שינוי תקנות קטן, ויבוא על מקומו בשלום.
<אסא בן יוסף: אבל אם אתה מגדיר מפתח שהוא מקובל - - -
חיים כץ: אני לא מגדיר מפתח.
חיים כץ: אני הגדרתי מפתח חד פעמי כחריג של 12 ושישה.
חיים כץ: זהו.
<נועה בן שבת: שהוא לא נמצא בתקנות.
<נועה בן שבת: הוא לא קבוע בתקנות - - -
חיים כץ: והוא לא קבוע בתקנות, ואני לא קובע כלום.
חיים כץ: וכל דבר שיבוא בעתיד נדון בו.
<אסא בן יוסף: זאת אומרת, אנחנו היום מחלקים את התקנים לפי תמונת מצב נוכחית.
<אסא בן יוסף: ומה זה אומר בעוד מספר חודשים - - -
<אסא בן יוסף: בעוד שנה, בספטמבר, כשמספר הילדים יהיה שונה בכל רשות ורשות, מה נעשה עם אותם תקנים?
<אסא בן יוסף: ניקח מרשות א', נעביר לרשות ב'? זאת הבעיה.
חיים כץ: מאיפה אנחנו יודעים שמספר הילדים יהיה שונה?
<אסא בן יוסף: כי הוא שונה, הוא משתנה.
<אסא בן יוסף: אני יכולה להגיד לך - - -
חיים כץ: תראי, הנבואה לא ניתנה לי, ואני לא יודע מה מספר הילדים.
חיים כץ: היום את יודעת כבר על ילדים שנולדו, והם מחכים להיכנס, ושהוא שונה?
<אסא בן יוסף: אנחנו רואים הבדלים בין תחילת שנה לסוף שנה - - -
חיים כץ: היום לגבי השנה הבאה את יודעת?
<אסא בן יוסף: לא, היום אני לא יכולה לדעת.
<אסא בן יוסף: אני לא יכולה להתנבא.
<אסא בן יוסף: אבל אנחנו רואים שיש שינוי - - -
חיים כץ: אז תדונו בשנה הבאה עם משרד הרווחה והשירותים החברתיים.
חיים כץ: אנחנו לא גומרים הכול.
חיים כץ: אנחנו לא באים ועושים חוק ל-2,000 שנה, לא יהיה לנו מה לעשות בכנסת.
חיים כץ: אנחנו צריכים לדאוג שתהיה לנו עבודה.
<אסא בן יוסף: אני לא מדברת על החוק, אני מדברת על - - -
חיים כץ: גם התקנות, אפשר בקלות, אם יהיה צורך, משרד הרווחה והשירותים החברתיים – יש שם אנשים רגישים והם פתוחים לשמוע.
<אסא בן יוסף: אבל - - -
חיים כץ: לא אבל – נגמר.
<נועה בן שבת: נעבור עוד לתפקידים: (1) הממונה יוודא שנבדקה כשירותם של הנהגים והמלווים בהתאם לנדרש בתקנות אלה, ידריך וינחה את ספקי השירות של ההסעות, וידרוש כי אלו מדריכים ויוודא כי אלו מדריכים את הנהגים והמלווים בהתאם להנחייתו; הממונה יהיה זמין למלווה ולנהג ההסעה, וייתן, במידת הצורך, הנחיות להבטחת שלומו של פעוט עם מוגבלות במהלך הסעתו.
<נועה בן שבת: (2) "הממונה יוודא – (א) שברכב ההסעה יהיה טלפון נייד או אמצעי קשר אחר".
<נועה בן שבת: (ב) "שבכל רכב הסעה שיוסע בו פעוט עם מוגבלות בעל צרכים רפואיים מורכבים, תהיה ערכת החייאה בסיסית לפעוטות" – לאותם פעוטות שערכה כזאת נדרשת.
<נועה בן שבת: (ג) "שכל רכב הסעה יעבור בדיקות תקופתיות של קצין בטיחות בהתאם להוראות תקנות התעבורה, וכי תוצאות הבדיקה ידווחו לממונה אחת לשלושה חודשים".
<נועה בן שבת: כמובן, הוא לא זה שצריך לעשות את הבדיקות, רק לוודא שהן נעשו במועדן.
<נועה בן שבת: (3) "הממונה ימסור לידי המלווה רשימת פעוטות המיועדים להיות מוסעים בהסעה; הרשימה תכלול פרטים אלה: (א) שמות הפעוטות; (ב) כתובות הפעוטות; (ג) מספרי הטלפון, לרבות מספרי טלפון נייד של האחראים על הפעוטות בבית ובמקום העבודה; (ד) כתובת מעון היום השיקומי שאליו צריך כל פעוט להגיע, ומספר הטלפון של המעון ושל מנהלו; (ה) מסלול הנסיעה ומקומות האיסוף וההורדה של כל פעוט; (ו) שמו של הממונה ומספר הטלפון שלו; (ז) כתובות של תחנות מגן דוד אדום והמשטרה הנמצאות לאורך מסלול ההסעה, וטלפונים של שירותי ההצלה.
<נועה בן שבת: (ח) כיוון הושבת הפעוט בהסעה.
<נועה בן שבת: (ט) העתק כרטיס הנוסע שניתן לכל פעוט לפי תקנה 2(ט).
<נועה בן שבת: (י) הציוד הנלווה הנדרש לכל פעוט".
<נועה בן שבת: (4) "הממונה יקבע את מסלול ההסעה בהתאם לטובת הפעוטות, תנאי הבטיחות ומשך זמן ההסעה, וירכז את פרטי כל ההסעות, לרבות פרטי הנהגים והמלווים".
<נועה בן שבת: כך הוא צריך בעצם למצוא את המסלול הכי יעיל והכי לטובת הפעוטות.
חיים כץ: פעם אחת.
<נועה בן שבת: יכול להיות שזה משתנה.
חיים כץ: כל פעם אחת.
<נועה בן שבת: יכול להיות שפעוט אחד יורד מההסעה - - -
חיים כץ: בסדר, אם פעוט אחד מודיע שהוא לא מגיע אז הוא יכול לקצר.
חיים כץ: אם תודיע המשפחה לנהג או לממונה שהיום הם לא באים, שלא ייסע סתם אם הם לא באים.
<ישראל אבן זהב: אבל כל אחד מתואם עם שעה אחרת, ככה שזה - - -
חיים כץ: אז הוא יודיע שהם לא מגיעים.
<ישראל אבן זהב: בסדר.
<נועה בן שבת: (5) "הממונה יפקח כי תנאי הבטיחות בהסעה, משכה והתנהלותה נעשים בהתאם לדרישות התקנות, לחוזה בין הרשות למסיע ועל פי תנאי הבטיחות הקבועים בכל דין".
<נועה בן שבת: זה כמובן לא מייתר את האחריות של - - - של המפקח שקיים על התקנות האלה - - -
חיים כץ: כן, כשקוראים זה נראה בומבסטי.
חיים כץ: בגדול, זה כלום.
<נועה בן שבת: (6) "הממונה ירכז ויבדוק דיווחים ותלונות המתקבלים לעניין ההסעה; בהתקבל דיווח על אירוע חריג, ידווח הממונה גם לאחראי על הפעוט ולמפקח; התקבלה תלונה הקשורה בבטיחות הפעוטות בהסעה, בשלומם הפיסי או הנפשי, יבדוק הממונה את התלונה באופן מיידי ויורה לספקי השירות של ההסעות או לאחראי על המלווים, לפי העניין, לתת מענה חלופי, מיידי והולם עד לתיקון הליקויים".
<נועה בן שבת: לאחראי על המלווים הכוונה לגורמים ברשות המקומית שאחראים על המלווים.
<נועה בן שבת: אני רוצה לבקש שפה, בפסקה 6, גם יתווסף שהוא יהיה זמין לאחראים על הפעוטות.
<נועה בן שבת: כך, אם ההורה רוצה לדעת איפה, מה קורה עם ההסעה, מה, האם יש שינוי במסלול, האם יש ליקויים - - -
חיים כץ: וההורים כל יום יצלצלו אליו 17 פעם, כל ההורים?
יעקב מרגי: זה קורה היום.
<נועה בן שבת: לפחות את מספר הטלפון שלו.
יעקב מרגי: מי שנעזר בהסעה, הורה שנעזר בהסעה של ילד בגלל סיבה כזו או אחרת, זו דינמיקה שקיימת ומתבקשת.
<נועה בן שבת: למרות שהוא לא נמצא על הרכב, הוא הגורם המרכז של ההסעה.
יעקב מרגי: הוא לא נמצא על הרכב, - - -.
יעקב מרגי: ייתן לה גם שקט.
יעקב מרגי: היא שלחה את הילד, היום הוא היה - - -
<אסא בן יוסף: כן, זה בסדר.
יעקב מרגי: זה בסדר - - -
<אדוארד וייס: זה גם מקובל עלינו.
יעקב מרגי: זה גם מופיע - - -
<ולרי זילכה: אפשר?
חיים כץ: לפרוטוקול, שם וזה.
<ולרי זילכה: עורכת הדין ולרי זילכה, פורום ארגונים והורים למען ילדים עם מוגבלות.
<ולרי זילכה: באחד הנוסחים הקודמים הייתה פה עוד איזושהי תוספת, שאני רואה שהיא ירדה, בסעיף (6) – הממונה יהיה רשאי במקרים חריגים להורות על הפסקת ההתקשרות עם קבלן ההסעות, ולדאוג להסעה חלופית בתוך שבעה ימי עבודה.
<מירה סולומון: לא, לא, לא, לא.
<ולרי זילכה: זה היה.
<קריאה: זה היה?
<נועה בן שבת: תראי, אני רואה את פסקה (7) שמופיעה כמחוקה לגבי העיגון של החובות של סמכויות הממונה כלפי חברת ההסעות, לעגן אותן בהסכם, וגם הוראה על הפסקת ההתקשרות.
<נועה בן שבת: אני חושבת שאולי ההסכם יכול לתת ביטוי.
<נועה בן שבת: אני חושבת שאולי ראוי שההסכם ייתן ביטוי באמת לכל החובות של חברת ההסעות, כדי שהנהג יידע מה מצופה ממנו ולא יגלה את החובות שיש לו לפי התקנות האלה רק כשמגיעה תביעה כנגדו.
<נועה בן שבת: אז אולי ההסכם יכול להיות.
<נועה בן שבת: לגבי הפסקת ההתקשרות - - -
חיים כץ: הוא לא יכול להגיד.
חיים כץ: בואי, זה לא צחוק, זה לא צחוק – מחר תישארי בלי הסעה.
<הדר ירדני: אבל כתובה שם הערה – שניתן להעביר - - -
<הדר ירדני: דוקטור הדר ירדני - - -
<הדר ירדני: סליחה.
<הדר ירדני: אז אני מבקשת.
חיים כץ: תשמעי, אני לא חושב שזה תפקיד הממונה.
<ולרי זילכה: אז אם יש אפשרות להבהיר אכן שהממונה, שתהיה לו סמכות בחוזה אכן להפסיק את ההתקשרות במידת הצורך.
חיים כץ: הוא יכול לפנות לרשויות ולבקש.
יעקב מרגי: יש דיני חוזים.
חיים כץ: הוא יכול לפנות לרשות ולבקש, וזה בידי הרשות.
חיים כץ: אל תעשי מהממונה ראש ממשלה.
<קריאה: נכון, נכון, עורכת הדין ולרי זילכה.
חיים כץ: שייפנה לרשות, יגיד: הוא לא בסדר, הוא כן בסדר.
יעקב מרגי: לפעמים זה יכול גם לשמש כנגד - - -
<קריאה: להיות הפוך.
<הדר ירדני: תודה רבה.
חיים כץ: לפרוטוקול – תפקיד, שם.
<הדר ירדני: דוקטור הדר ירדני, מנהלת המחלקה להתפתחות הילד ושיקומו במשרד הבריאות.
<הדר ירדני: כתוב פה בהערה שזה יעוגן בחוזה, ולכן אני רואה שזה נמחק אבל רק - - -
חיים כץ: כן, אבל תשמעי, אנחנו רוצים לעשות משהו ישים.
חיים כץ: אנחנו יושבים פה וכותבים, ואנחנו רוצים לעשות גם משהו ישים.
חיים כץ: ואותו נהג גם לא מקבל על יום הסעות כזה 7,000 שקל, ואם נשגע אותו יותר מידי; אנחנו רוצים שיביא את הילדים שלנו מהבית, ויביא אותם למעון בבטחה.