GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דוד גולדברג: אני חושב, אבל יכול להיות שיותר, חיים.
<דוד גולדברג: אבל מה שאני רוצה לומר, שהנושא של נציג כאן בסעיף 5 זה שני נציגים, כשלא ברור, אין פה שום הכוונה מסוימת.
<דוד גולדברג: אם הייתי מכוון לחברה ממשלתית שאותו פונקציה בחברה יש לה את הניסיון לבוא וללמד את הקשר בין המגזר הממשלתי, חברה ממשלתית, לבין המגזר העסקי והמשמעויות בהן, יכול להיות שיש פה - - -
חיים כץ: מה זה נוגע לחינוך פיננסי?
יעקב מרגי: לדוגמה, עובד חברת חשמל שילמד אותם מה זה יעילות.
<דוד גולדברג: אני לא אומר דווקא חברת חשמל.
חיים כץ: מה זה נוגע לחיסכון פיננסי?
<דוד גולדברג: יכול להיות שאת ההשלכות בין ממשלה ועסקים, ההבדל ביניהם יכול להיות שזה דבר שאפשר לתת לו שיעור או לבוא ולהסביר במסגרת המדינה כולה, או ההשלכות - - -
חיים כץ: בשביל זה צריך שני חברים?
<דוד גולדברג: לא, דיברתי על הרכב הוועדה.
<דוד גולדברג: אין לי ספק שהייתי מכניס יותר אנשי ציבור, הייתי מכניס נציג לשכת רואי חשבון, נציג רשות המסים, ואני רוצה לומר, לשכת רואי חשבון בהחלט תשמח לעזור ולתרום נושא חשוב מאוד.
<רן מלמד: סמנכ"ל עמותת "ידיד".
<רן מלמד: אני חושב שהרכב המועצה תלוי קודם כל בתפקידים שיש לה.
<רן מלמד: אני חושב שבלי שאנחנו בוחנים את התפקידים ומה היא צריכה לעשות, ולטעמי, בתפקידים יש הרבה חסר, אי אפשר לדבר על ההרכב האמיתי של המועצה.
יעקב מרגי: זה תכליות החוק.
<רן מלמד: המועצה, לטעמי לפחות, צריכה בין השאר לעסוק בפיקוח על הרבה מאוד גופים והרבה מאוד שרלטנים שעוסקים היום מה שנקרא חינוך פיננסי, בלי שבעצם יש עליהם איזשהו פיקוח ממשלתי כזה או אחר, בלי שמכניסים את זה לתפקידים של המועצה, ולפי זה קובעים מה יהיה ההרכב, אני חושב שאנחנו עושים פה - - -
עדי קול: איך היית חושב שהיא תוכל לעשות פיקוח כזה?
<רן מלמד: אני נתתי דוגמה למנהלת המדור.
<רן מלמד: לדוגמה – על פי חוק הארכיונים, כל מי שמוציא פרסום בישראל צריך להעביר העתק מהפרסום לארכיון הממשלתי.
<רן מלמד: אפשר לקבוע שכל גוף שעוסק בחינוך פיננסי יעביר את החומרים שלו ליחידה הרלבנטית במשרד ראש הממשלה.
<רן מלמד: הפיקוח יכול להתחיל קודם כל אצלם, לראות מה כתוב.
עדי קול: זה פגיעה בחופש העיסוק לדעתי.
<רן מלמד: לא, אין שום פגיעה בחופש העיסוק.
<רן מלמד: לא אומרים להם על תכתבו, אומרים, תעבירו שנראה מה אתם עושים.
<רן מלמד: יש הרבה דברים שניתן לעשות בהקשר הזה, וזה ישליך באופן ישיר על הרכב המועצה.
חיים כץ: אם היה נדמה לי שזה ישליך על הרכב המועצה, אז לא הייתי מתעניין בהרכב המועצה.
חיים כץ: סתם אני מסתכל על זה עכשיו פעם ראשונה, לא עשיתי שיעורי בית, בסדר.
חיים כץ: אני מסתכל מניסיוני הדל.
חיים כץ: אני חושב שבמקרה הזה בעיני אלה שמובילים את החוק, הרכב המועצה יותר חשוב מהבקרה.
חיים כץ: בשביל זה אני רץ להרכב המועצה, יותר חשוב מהבקרה.
חיים כץ: אז מה בא קודם התרנגולת או הביצה?
<רן מלמד: אני חושב שאם אתה רוצה לשנות את הרכב המועצה, יהיה לך יותר קל דרך התכלית של החוק.
חיים כץ: לא, אני פשוט לא אעביר את החוק.
חיים כץ: אם לא יהיה הרכב מועצה אז לא יהיה חוק, יהיה אחריי בעוד שלוש, ארבע שנים, מה זה משנה, זה סתם ספקולציה.
<טיבי רבינוביץ: מאיגוד הבנקים.
<טיבי רבינוביץ: גם אני רוצה התייחסות קצרה להרכב המועצה.
<טיבי רבינוביץ: בנוסח הקודם שהיה קיים עוד מימי ועדת בכר, ניתן לאיגודים, בין היתר לאיגוד הבנקים, איגוד חברות הביטוח, איגוד הסוכנים, ניתן מקום מוגדר, אני חושב שבצדק, מכיוון גם מערכת הבנקאית וגם מערכות אחרות עוסקות בחינוך פיננסי.
<טיבי רבינוביץ: יש כאלה שיגידו לא טוב, לא יודע, אבל בסדר צריך פיקוח, כולנו מסכימים.
<טיבי רבינוביץ: אבל בסופו של דבר ניתן מקום - - -
חיים כץ: למה חשוב לבנקים להיות בתוך הגזרה הזאת?
<טיבי רבינוביץ: מכיוון שהם עוסקים בחינוך פיננסי.
יעקב מרגי: זה לא משנה מה יחנכו אותך, הם צריכים שיופנו אליהם לערוצים ולאפיקים שהם מעוניינים בהם.
יעקב מרגי: ניגוד עניינים מובנה.
<טיבי רבינוביץ: מכיוון שבסופו של דבר גם יועץ השקעות וגם יועץ הפנסיוני לפי החוק שנחקק פה, הוא יועץ אובייקטיבי, כלומר, כל מטרתו זה לתת שרות אובייקטיבי.
חיים כץ: יש פנסיה במשק הישראלי?
<טיבי רבינוביץ: לא מספיק.
חיים כץ: יש בכלל פנסיה?
חיים כץ: לא, אתה אומר היועץ הפנסיוני.
חיים כץ: אתה יודע שימוש בהגדרה פנסיה הוא שימוש לא נכון.
<טיבי רבינוביץ: חבר הכנסת כץ, מכיוון שאתה אחד המומחים הגדולים בנושא, אין לי שום כוונה להתווכח איתך בנושא הזה, כך שאני אקבל את דבריך בהגדרה.
<טיבי רבינוביץ: אבל אני חושב שהנוסח הקודם שהתקבל בחוק ושנתן מקום ל- - -
חיים כץ: 9 חברים.
<טיבי רבינוביץ: כן, מספר החברים אפשר להגדיל אותו, אפשר להקטין אותו.
חיים כץ: עכשיו אנחנו 12, זה צמח עם הזמן, זה היה צמוד למדד, נתן תשואה של 2% פלוס הצמדה למדד ועשה 12.
יעקב מרגי: פה אין דמי ניהול.
<טיבי רבינוביץ: זאת ההצעה שלנו פשוט לחזור לנוסח הקודם שנותן מקום קבוע לאיגודים.
<טיבי רבינוביץ: הגרסה קיימת לפיה שר האוצר ימנה שלושה חברים.
חיים כץ: שימנה את כל ה-12, אבל שייגע באנשים שצריכים להיות שם, לא בשמות של האנשים אלא בתפקידים.
חיים כץ: לא מעניין, אני לא בא לגעת בשר האוצר אם הוא ממנה 3 או את כל ה-12.
חיים כץ: אני קורא שני חברים מחברות ממשלתיות למה, מה הם יכולים לתרום שם?
<טיבי רבינוביץ: אבל נציג ראש הממשלה, שאל חבר הכנסת מרגי מיהם נציגי הציבור, בין היתר גם נציג ראש הממשלה עובד בנק ישראל, הם נציגים שאמורים לייצג את האינטרס של הציבור.
יעקב מרגי: אמורים.
חיים כץ: כל מי שיהיה נציג, אמור לייצג את האינטרס של הציבור, אין לי בכלל ספק.
חיים כץ: החברה הממשלתית לעשבי בר או להוצאת יום ה"בול" הוא צריך להיות נציג בחינוך?
חיים כץ: - בולענים של ים המלח....?
<אביטל פריזמנט: אני גם רוצה להעיר לגבי הרכב הוועדה.
יעקב מרגי: דוגמה, אחד כזה נציג שלהם היה צריך להיות במועצה.
<אביטל פריזמנט: גם שיפורט ארגון צרכנים שהכיר השר, וכמו שאמר חבר הכנסת, המועצה הישראלית לצרכנות הוכרה על ידי השר, וגם יש לה המון נסיון, היא עובדת בשיתוף פעולה עם משרד האוצר, וגם משרד החינוך, גם מפתחת תכניות חינוכיות לצרכנות, וגם בחינוך לשוק ההון.
חיים כץ: גם דואגים להוריד את המחירים?
<אביטל פריזמנט: גם זה.
חיים כץ: נפגשתי בשבוע צרכנות, בשבוע שעבר עם אנשים שחיים בשוויץ.
חיים כץ: הם נכנסו לסופר, הם קיבלו הלם מהמחירים, הלם משוויץ.
חיים כץ: לא רוצה להגיד שלא יישמע לא יפה.
חיים כץ: אצלם אמצעי עזרה לנשים זה 1 יורו, פה זה 32 שקלים – על מה?
חיים כץ: המספרים מטורפים, אומרים יוקר המחיה זה לא בשביל לחיות פה, המועצה לצרכנות, אתם עושים את העבודה שלכם אין לי טענות.
מיכל בירן: זה מה שמטריד אותי קצת בדיון הזה.
מיכל בירן: מצד אחד זה חשוב מה ההרכב של המועצה לחינוך פיננסי, אבל מה שמטריד אותי הבעיה של הפנסיה זה לא בעיה של אנשים.
חיים כץ: מה זה פנסיה?
מיכל בירן: כשאתה אומר חינוך פיננסי בשוק ההון, כאילו, לא כאילו, אתה זורק את האחריות, אומר, האנשים הם יבינו יותר אם הם רק יידעו יותר מה הם צריכים לעשות עם הכסף שלהם בקרן פנסיה, לא תהיה לנו בעיה, אבל בפועל זאת בעיה של המדינה, זו בעיה כללית, זאת בעיה רוחבית.
יעקב מרגי: את עכשיו חזרת לי לשוויץ, הוא הפיל אותך במלכודת.
יעקב מרגי: אנחנו כבר מתמודדים על זה שכבר לקחו את זה לשם.
יעקב מרגי: לפחות שיהיה לציבור מה לומר, איפה לשים את הכסף.
מיכל בירן: אין לציבור מה לעשות.
מיכל בירן: לקחו לו 70% מהכסף, זרקו אותו לשוק ההון, מה הוא יכול לעשות עם זה?
חיים כץ: הייתי לפני 15, או 17 שנה ביפן.
חיים כץ: אני אומר שני שיפודים וקצת סלט וכוס בירה עלו 70 דולר.
חיים כץ: היום, המחירים ביפן חצי מישראל, המחיה חצי מישראל.
חיים כץ: שמע מה אני אומר לך, לפני 15 שנה 70 דולר, אי אפשר היה לחיות, היום חצי מישראל אוכל.
מיכל בירן: ואז אומרים לך כל מיני פעמונים, ופה תכנית לחינוך פיננסי כאילו הבעיה היא באנשים, והבעיה היא לא באנשים, הבעיה היא בהתנהלות של הממשלה.
חיים כץ: אם היינו יכולים לנסוע לקנות ביפן, לחזור לפה, לגור פה, מבחינת מגורים פה יותר טוב.
מיכל בירן: בקצב הזה זה יהיה שווה גם אם תיסע.
עדי קול: אני מנסה להבין, תכ'לס.
עדי קול: למה במועצה - - - כל כך חשובה.
עדי קול: הקמתם מחלקה, יש לכם אנשים, אתם בונים תכניות.
יעקב מרגי: החוק מחייב אותם להקים את המועצה.
עדי קול: לא, הם יכולים גם להגיש הצעה, בניתם תכניות, עובדה, "האוצר שלי", האתר שלכם יצא לדרך.
עדי קול: אני יודעת שיש לכם תכניות עם משרד החינוך, למה אנחנו צריכים עוד גוף מסורבל?
עדי קול: שוב, המועצה המייעצת תייעץ, זה נהדר, זה סעיף חוק ממש משמעותי, המועצה המייעצת תייעץ, אני נורא שמחה.
עדי קול: מה היא עושה?
עדי קול: מה המשמעות שלה?
עדי קול: למה אנחנו צריכים אותה, אני לא מבינה, באמת?
חיים כץ: רוצים לענות?
<נירית גדסי: אני מנהלת המחלקה לחינוך פיננסי במשרד האוצר, באגף שוק ההון.
<נירית גדסי: ברשותך, אקדים בשתי מלים קודם כל מה זה חינוך פיננסי ולמי הוא מיועד, נראה לי שנהיה פה קצת איזשהו משמש.
<נירית גדסי: בחינוך פיננסי אנחנו מתייחסים לכל אותן החלטות שאדם נתקל בהן באורך החיים שלו לגבי הכסף שלו, החל מהחלטות שילדים צעירים נתקלים בהם, כבר לגבי דמי כיס, או שהם הולכים עם אבא ואמא לסופר ומבקשים שיקנו להם דבר כזה או דבר אחר, ומתנות שהם מקבלים.
<נירית גדסי: כמובן שככל שאנחנו הולכים ומתבגרים, אז ההחלטות שלנו הופכות יותר גדולות ומורכבות, באיזה אמצעי תשלום להשתמש, איך מתנהגים בחשבון הבנק, החלטות שקשורות כמובן למוצרים פיננסיים יותר מתוחכמים, כמו ביטוח, פנסיה, משכנתא, הרבה מאוד החלטות שכולנו נתקלנו בהן, ונתקל בהן לאורך החיים שלנו.
<נירית גדסי: המטרה של כל החינוך הפיננסי הזה, לתת בידי הציבור הרחב כלים להבין איך לקבל את ההחלטות האלה, לא לקבל אותן, כמובן לתת לו את הכלים להבין איך הוא בכלל מתמודד עם הדבר הזה, מה השיקולים שהוא צריך לשקול, מה הצעדים שהוא יכול לעשות בעצמו עם אנשי המקצוע שהוא יכול להיעזר בהם בשעת הצורך, זה החינוך הפיננסי שהוא מיועד גם לילדים בבתי הספר ברמה הבסיסית, אבל גם, ואולי אפילו בעיקר למבוגרים.
חיים כץ: למה לא מתחילים להכניס?
חיים כץ: באים יאיר לפיד ושי פירון, ומכניס את זה לתכנית הלימודים בלי מועצה, בלי כלום מכיתה י' או מ-ט', ומלמדים את זה בבית ספר לכולם, ולא צריך לא רואה חשבון, ולא נציג כזה, ולא קופה ולא כלום.
חיים כץ: מקציבים שתיים, שלוש שעות שבועיות או חודשיות כמה שצריך, וזה נכנס לתכנית הלימודים ולומדים וגמרנו.
מיכל בירן: כמה עולה המועצה המייעצת?
מיכל בירן: איך זה עובד, כמה זה יעלה לציבור?
יעקב מרגי: יש החזר הוצאות.
חיים כץ: תעני לי למה לא מכניסים את זה לבתי הספר?
יעקב מרגי: ברשותך, דווקא מהנימוק שהעלית זה מחדד שאין בלבול, ואסביר למה.
יעקב מרגי: אם זה באמת רוצה לחנך את הילד מגיל צעיר מה לעשות עם דמי הכיס ואותי כמנהל משק בית איך לנהוג בזה, אני, עם כל הכבוד, לא רוצה שמי שיקבע לי את תכנית החינוך שלי או הלימודים בנושא שוק ההון מהגופים הפיננסים, כי הם יובילו אותי למה שהם רוצים, וגם כך אני שבוי אצלם, זה קרטל שאני לא יכול להתמודד אתו, כי אין לי ברירה זה מה שאני עושה.
יעקב מרגי: אז סוף סוף מקימים מועצה ציבורית לחינוך פיננסי, אני נותן להם את זה בידיים למה?
מיכל בירן: נקודה מעולה.
<נירית גדסי: בעקבות אותה החלטת ממשלה שהוזכרה כאן בסוף 2011, להטיל על הממונה על שוק ההון אחריות לחינוך הפיננסי, בעצם מה שעשינו, עשינו קודם כל איזשהו מיפוי של מה קיים בישראל, מה נעשה בעולם בהקשר הזה.
<נירית גדסי: גיבשנו תכנית אסטרטגית חמש שנתית בהתייעצות עם גופים רבים, בין היתר עם הרבה מהגופים שיושבים פה בחדר, והרבה מאוד גופים אחרים, וביקשנו לשמוע את דעתם בתהליך הזה, כדי להפוך את התכנית הזו למשהו טוב יותר, תכנית שהיא מתאימה לשטח, ושהיא מקדמת מטרות שעונות על הצורך.
<נירית גדסי: חלק מהתהליך של הלמידה הראה לנו שיש הרבה מאוד גופים שקשורים לנושא הזה של החינוך הפיננסי, בין אם באופן ישיר גופים שעוסקים בזה היום, או רוצים לעסוק בזה, לבין אם גופים שבאופן עקיף הם יכולים להיות מאוד רלבנטיים לנושא גם אם היום הם לא עוסקים בזה.
<נירית גדסי: יכול להיות הרבה מאוד גופי ממשלה, כמו המשרד לאזרחים ותיקים שהוזכר כאן, שהוא פועל בנושא של הקשישים, אזרחים ותיקים, זה יכול להיות משרד הביטחון בהקשר של צה"ל או הביטוח הלאומי, או משרד הרווחה, או שרות התעסוקה.
<נירית גדסי: יש הרבה מאוד גורמים גם בממשלה, גם במגזר הפרטי, גם במגזר השלישי שעוסקים בנושא הזה שרלבנטי בעיסוק בנושא הזה, ויש איזשהו צורך לבוא ולקבץ איזושהי קבוצה של נציגים של אותם שלושה מגזרים שיישבו וילוו את עבודת המחלקה שהיא כבר נעשית, אנחנו לא מחכים לאותה מועצה מייעצת, העבודה כבר התחילה, אני מקווה שכולכם ראיתם את האתר שהשקנו לפני כחודשיים.
<נירית גדסי: יש כבר התחלה של תכנית לימודים בבתי הספר, ואני מקווה שהיא תורחב.
<נירית גדסי: יש התחלות גם בצה"ל, יש התחלות גם בשרות הלאומי, יש התחלות באקדמיה.
<נירית גדסי: יש הרבה מאוד התחלות בכל מיני מקומות, אבל חשוב מאוד שאותה מועצה מייעצת, תבוא ותלווה את העבודה שלנו, ותעזור לנו גם לכוון את הדברים בצורה הטובה ביותר, וגם לעזור לנו לרתום את אותם נציגים לבוא ולרתום אחר כך את הגופים שמהם הם באים לעשות את החינוך הפיננסי הזה.
<נירית גדסי: החינוך הפיננסי הזה הוא לא צריך להיעשות במקום אחד בזמן מוגבל, אלא הוא צריך להיעשות בכל מיני מקומות לאורך כל הדרך.
חיים כץ: במועצה המייעצת הזאת, אתם עמדתם על זה שיהיו שם רק אנשים שהצליחו בחיים ליצור לעצמם מעמד פיננסי עשיר, שלא יבוא איזה עני מרוד שלא הצליח בחיים שלו, והוא וייתן לי עצות איך אני צריך לנהל את החיים.
חיים כץ: אני רוצה אנשים שהצליחו, הצליחו, לא שיש להם בית.
מיכל בירן: נראה שנוחי התפנה לאחרונה.
חיים כץ: הוא לא הצליח.
<יובל ארנון: אין לו בית ...
חיים כץ: כשאת אומרת לי משרד לאזרחים ותיקים, הם כבר לא ילמדו כלום.
חיים כץ: ה-500, או 200, או 300 אלף הזקנים שאין להם אפשרות לחמם את החורף, אל תלמדי אותם כבר כלום.
חיים כץ: תיקחי את הילדים, אין לנו יותר מדיי, אנחנו לא יכולים להשקיע בכולם, הלוואי והיה לנו.
חיים כץ: אבל מה הנצילות יכולה להיות הכי טובה?
חיים כץ: ההספק המופק מההספק המושקע.
חיים כץ: פעם למדתי את זה באלקטרוניקה – נצילות.
חיים כץ: קחי את הנצילות, איפה אני יכול לגזור את העתיד הכי טוב.
חיים כץ: בתי ספר – לוקח ילדים, מתחיל לחנך ילדים, מחינוך פיננסי, מזה ייצא לנו טוב.
חיים כץ: יש אוכלוסיות שאנחנו צריכים לוותר עליהן, לא לרוץ לפה ולפה.
חיים כץ: קחי ילדים, ואז אני לא צריך מועצה, ואני לא צריך כלום.
חיים כץ: יישבו עם מערכת החינוך, ויכניסו לילדים האלה איך הם בונים את החיים, איך הם מתייחסים לכסף, איך הם חוסכים כסף.
<נירית גדסי: אני מסכימה שילדים הם דור העתיד, והם חשובים מאוד, ולכן התחלנו בהם.
חיים כץ: אנחנו מסכימים שהילדים הם דור העתיד, ולזקנים כבר אין עתיד.
<נירית גדסי: גם אנשים מבוגרים, בין אם הם צעירים, ובין אם הם מבוגרים יותר, הם עדיין ממשיכים להתנהל, וכולנו יכולים לבוא ולשפר את ההתנהלות שלנו לנצל את מה שיש לנו.
חיים כץ: איך יכולים אנשים – יש 800 אלף - - -
מיכל בירן: איך יכולים ילדים בישראל לחסוך?
חיים כץ: 800 אלף איש במדינת ישראל קמים בבוקר לעבודה ולא מגיעים לסף המס, והם עובדים, אני לא מדבר על מקבלי קצבאות.
חיים כץ: עובדים 800 אלף, שחלק ענק, 60% במשרדי הממשלה לא מקבלים שכר מינימום, הם מקבלים בפועל שכר מינימום, אבל עם תוספת השלמה.
חיים כץ: מה אנחנו נלמד אותם, שבאה מדינת ישראל ולא נותנת להם פחות שכר מינימום מלא?
חיים כץ: שהיא נותנת תוספת השלמה בשביל שהם לא יקבלו עוד שנה תוספת ועוד שנתיים תוספת?
מיכל בירן: החינוך הפיננסי יהיה - תקנו רק חצי מהמרשמים של התרופות, זה חוסך כסף.
חיים כץ: אני לא יודע מה להגיד לך, מי עומד מאחורי זה שר האוצר?
חיים כץ: מי דחף את הצעת החוק בזמנו, הצעת חוק ממשלתית, מי הביא את זה?
<נירית גדסי: שוק ההון.
חיים כץ: שר האוצר דאז יובל שטייניץ?
<נירית גדסי: החינוך הפיננסי הוא לא פתרון קסם לכל בעיה עלי אדמות, החינוך הפיננסי הוא כלי משלים לעוד הרבה מאוד דברים.
חיים כץ: זה מושגי יסוד, אז למה אני צריך מועצה מנהלת למושגי יסוד?
<נירית גדסי: החינוך הפיננסי הוא לא פתרון קסם לכל דבר ועניין, הוא כלי משלים שנועד לתת בידי האזרח, האדם, כלים נוספים לנהל את ענייניו בצורה מושכלת יותר, בין אם זה מיצוי זכויות, ובין אם זה צרכנות נבונה, ובין אם זה לדעת לנהל את הכסף שלו, לדעת מתי כדאי לו להשתמש בכרטיס האשראי ולפרוס את הקניה שלו לתשלומים ומתי לא כדאי לו לעשות את זה.
<נירית גדסי: בוודאי שאנשים מרמות הכנסה שונות, נזקקים לחינוך ברמות שונות, ולכן אנחנו באותה תכנית אסטרטגית - - -
חיים כץ: אתם עושים מבחני כניסה כמו שאתה הולך לקורס אנגלית, הולך לדרג, אתם צריכים לחלק את החינוך לנזקקים, זקנים, גילאים.
<נירית גדסי: החינוך צריך להתאים למי שמקבל אותו, בין אם זה השלב שבו הוא נמצא בחיים, ובין אם זה לפי פרמטרים אחרים.
חיים כץ: תשמעי, זה כל כך לא נוח לי שאני לא מקדם הצעת חוק שבאה לתת חינוך פיננסי, זה לא נוח לי.
חיים כץ: בשורה התחתונה, גם אם בן אדם אחד ילמד מזה משהו, אנחנו צריכים לעשות את זה.
חיים כץ: יחד עם זה, אנחנו פה – לא עובדים נכון.
חיים כץ: אנחנו לא עובדים נכון, הלא אין לי עניין לא להעביר את זה, אבל אני מסתכל מהפעם שעברה, היו 9, עכשיו 12 יועצים.
חיים כץ: מה מעניין אותי הייצוגים עכשיו, למה זה גדל?
<נירית גדסי: כדי לאפשר ייצוג - - -
חיים כץ: אז תעשי 50.
<נירית גדסי: 50 יהיה קצת קשה להיכנס לדיון.
חיים כץ: אז 43.
<אריה אברמוביץ: נשיא לשכת סוכני ביטוח.
<אריה אברמוביץ: שתי הערות.
<אריה אברמוביץ: אחת – אני מסכים איתך לגבי הנושא של תלמידים וילדים שצריך להתחיל משם, אבל הייתי מוסיף ומציין גם את החיילים שהם משתחררים אחר כך מהצבא, ועומדים בפני הרבה מאוד החלטות, חשוב מאוד שזה גם ייגע בהם.
יעקב מרגי: כולנו מסכימים, רק מי ייעץ ומי יחנך, אנחנו על זה חלוקים.
<אריה אברמוביץ: אני מגיע לנושא הזה.
<אריה אברמוביץ: אני לא יודע אם צריך להקים מועצה, לא צריך להקים מועצה.
<אריה אברמוביץ: אני כבר שומע שפה חלק מהדברים כבר נסגרו, אולי כבר יש תכנית, אז אולי באמת זה מיותר.
<אריה אברמוביץ: אבל אני רוצה לציין, שבמידה ותוקם מועצה, אני חושב שצריכה להיות נציגות של סוכני הביטוח במועצה.
חיים כץ: מה התרומה שלהם תהיה לחינוך הפיננסי?
<אריה אברמוביץ: קודם כל אני חושב שאנחנו אוטוריטה בנושא של הפיננסי והפנסיוני, אני חושב שאנחנו מובילים את הציבור הרבה מאוד שנים.
<אריה אברמוביץ: אנחנו אנשים מאוד מקצועיים.
חיים כץ: גם היועצים בבנקים שעשו סימולטורים לא מספיק טובים?
<אריה אברמוביץ: לא אמרתי שהם לא יהיו במועצה, אני מדבר רק עליי כרגע.
<אריה אברמוביץ: אני מדבר עלינו כסוכני ביטוח שנהיה בפנים, מצדי שגם הבנקים יהיו בפנים, אין לי טענה.
חיים כץ: אתה בצד של ה-43.
<אריה אברמוביץ: אני בצד של ה-52 מצידי, זה לא משנה.
<אריה אברמוביץ: לעצם העניין, אם תהיה מועצה, כי אני לא מבין, כתבו פה אמנם מתווכחים פיננסיים, אבל ההגדרה למתווך פיננסי מתוך צו בנק ישראל משהו שלא כל כך ברור, ולא כל כך ומובן.
חיים כץ: מה זה מתווך פיננסי?
<אריה אברמוביץ: מבחינתנו, אנחנו כסוכני ביטוח מוגדרים באיזשהו מקום כמתווכחים לפי חוק התיווך.
יעקב מרגי: הפכתם בעלי בית.
<אריה אברמוביץ: הלוואי, מהפה שלך לאלוקים.
יעקב מרגי: הגופים הפיננסים.
חיים כץ: אתה מערבב בין הסוכנים לגופים.
יעקב מרגי: זה רק הממשק הישיר אליו.
<ירון גולן: הכוונה של הקמת המועצה היא מתוך הבנה - קודם כל בוא נדבר על מה שהיה.
<ירון גולן: הקרן הזאת של 9 חברים לא הוקמה אף פעם, כי לא נקבע מי אמור למנות אותה, ולא פעלה.
<ירון גולן: ההצעה פה שמונחת בפני הוועדה היא להקים מועצה שבאמת תייעץ.
חיים כץ: כמה תעלה המועצה?
חיים כץ: החברים האלה לא יקבלו – בהתנדבות.
<ירון גולן: לא, יש להם החזר הוצאות.
חיים כץ: מה זה החזר הוצאות?
יעקב מרגי: כשאת אומרת פה לפרוטוקול לא יהיו עלויות תדייקי.
<נירית גדסי: כן, עלות סמלית לכל ישיבה משהו כזה.
חיים כץ: זה מוגדר או שזה פחות עוד?
חיים כץ: כולל טיסות לחו"ל, השתלמות?
<נירית גדסי: יש סכום סמלי שקבוע בהגדרות התק"ם, אני לא זוכרת, משהו באזור ה-200 שקלים לישיבה.
חיים כץ: זה כמו חברה ממשלתית דרג נמוך?
חיים כץ: חברה ממשלתית מספר 1, דירקטור מקבל לישיבה 1,600 שקל על כל ישיבה.
חיים כץ: בשביל זה הם הולכים מכות בשביל להיות בהרבה ישיבות.
<ירון גולן: רק להשלים.
<ירון גולן: הכוונה להקים מועצה שתייצג כמה שיותר גופים מסביב, שתוכל באמת לייעץ לממונה מזוויות שונות כדי ליצור תכנית כמה שיותר מגוונות ועשירה, ולא מוטה רק לכיוון הגופים העסקיים, אלא גם יש שם גופים צרכניים וגם הגופים הממשלתיים, זאת ההצעה.
יעקב מרגי: אבל אם הם רוב הם יהיו מוטים.
<ירון גולן: אומר משרד האוצר, לא, לא הכול אצלנו ואנחנו שמחים ורוצים לשמוע כדי ליצור תכנית כמה שיותר טובה ומותאמת.
יעקב מרגי: אבל הם הדומיננטיים במועצה.
יעקב מרגי: בנק ישראל, אוצר, שלושה נציגי גופים פיננסיים.
<טיבי רבינוביץ: אדוני היושב ראש, שאלת קודם שאלה, ולדעתי, אולי אני אוכל לסייע.
<טיבי רבינוביץ: המועצה הוקמה כבר, הוקמה ב-2005 לפי החוק.
חיים כץ: אומרים שלא.
חיים כץ: בסדר, אבל לא הוקמה.
<טיבי רבינוביץ: היא לא כונסה.
חיים כץ: היו שם 9 חברים עכשיו 12 חברים.
<טיבי רבינוביץ: היו שם 9 חברים והיא הוקמה, וכל מה שאנחנו דנים בו עכשיו זה בעצם - - -
חיים כץ: מה זה הוקמה?
חיים כץ: אתה יודע לנקוב לי את שמות החברים שהם חברים?
חיים כץ: שמות, אם יש מקום לבנק ישראל, ואין שם אנשים אז היא לא הוקמה.
<טיבי רבינוביץ: נכון, אתה צודק לגמרי.
חיים כץ: אז היא לא הוקמה, השלד הוקם, אבל לא הוקמה המועצה.
חיים כץ: היום יום רביעי בשבוע, י"א באייר, ה-14 במאי 2014 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
חיים כץ: על סדר היום תקנות ציוד רפואי (ייצור, שיווק או שימוש בציוד רפואי שאינו רשות, או שלא בהתאם לרישומו), התשע"ד-2013.
חיים כץ: אני לא יודע מה הרעש הגדול אבל החוק הזה עבר כבר לפני שנתיים ומכסת ההתנגדויות שקיבלתי מכל מיני גורמים שייהנו מכך שהחוק לא יהיה קיים, היא כל כך גדולה שזה מעורר אצלי תמיהות לא מעטות.
חיים כץ: כל כך הרבה אנשים לא רוצים את החוק.
חיים כץ: זה לא נראה טוב.
חיים כץ: יש כאן כאלה שמתנגדים לתקנות?
<יצחק מרום: לתקנות או לחוק?
חיים כץ: לתקנות.
חיים כץ: עזוב את החוק.
חיים כץ: החוק עבר.
חיים כץ: יש כאלה שמתנגדים לתקנות?
חיים כץ: אנחנו נשמע אותם היום וכל אחד יגיד מהיכן הוא, יאמר למה הוא מתנגד ומה לא טוב.
<יצחק מרום: ומה מניע אותו.
חיים כץ: כסף מניע אותו.
חיים כץ: כנראה כסף הוא המניע הגדול ביותר.
חיים כץ: מרוויחים פחות, מרוויחים יותר.
חיים כץ: אני חושב, אני לא יודע, אולי זאת איכות הרפואה.
חיים כץ: כנראה הם מרוויחים יותר ומרוויחים פחות.
חיים כץ: אדוני, לפרוטוקול, מי אדוני?
<יצחק מרום: בוקר טוב לכולם.
<יצחק מרום: אני יצחק מרום ואני סמנכ"ל לוגיסטיקה, תשתיות ומערכות מידע של שירותי בריאות כללית, עובד בקופה הרבה שנים, מלווה את הטלטלות של מערכת הבריאות אבל רוצה להפתיע אותך ולומר לך שאנחנו מברכים על החוק.
<יצחק מרום: אני חושב שאנחנו כארגון הבריאות הגדול ביותר במדינת ישראל, שיש לנו גם בתי חולים וגם בקהילה, אנחנו גוף שבהחלט ראוי ורצוי לשמוע מה הוא אומר כי אנחנו לא נזקקנו לחוקים ותקנות שיבואו ויאמרו לנו להבטיח את בטיחותם של החולים והסגל אלא לפני כבר שמונה שנים התחלנו בתהליך אקרדיטציה על ידי חברה בין-לאומית ופעלנו.
חיים כץ: אל ספר לי עליכם.
חיים כץ: תגיד לי למה אתם מתנגדים בחוק.
חיים כץ: גורמים שלטונים אצלך דיברו אתי אחרת.
חיים כץ: כנראה שממונים עליך דיברו אתי אחרת.
<יצחק מרום: אני מדבר לפרוטוקול ואני בטוח שהם דיברו גם על אותם דברים.
<יצחק מרום: אני רוצה לומר שאנחנו מברכים על החוק אבל רוצה לומר שהתקנות כלשונן הנוכחית מהוות תקלה חמורה.
<יצחק מרום: שירותי בריאות כללית רוצה ליישם כל דבר, כל תקנה, כל חוק, היא לא רוצה להיות עבריינית, כמו שאני מאמין שמערכת הבריאות לא רוצה להימצא במצב כזה.
חיים כץ: תקשיב, אנחנו כאן אנשים פרודוקטיביים.
חיים כץ: תקנה מספר כך, סעיף מספר זה וזה שאומר אחת, שתיים ושלוש לא בסדר, את הדבר הזה היית מחליף בדבר אחר.
חיים כץ: אל תספר לי סיפורים מסביב כי אין לי זמן וזה לא מעניין.
חיים כץ: דבר עניינית וגע בנושאים.
<יצחק מרום: ברשותך, עוד שני משפטים.
חיים כץ: שני משפטים.
חיים כץ: קח דקה וחצי ובכנסת זה הרבה.
<יצחק מרום: אנחנו כן פעלנו בחודשים האחרונים עם נציגי משרד הבריאות בשיתוף פעולה מדהים והגענו להבנות, להסכמות ולתובנות אבל לצערי בבהילות הלא מובנת הזאת היום לדון ולהעביר את החוק, אפילו חלק מאותן הבנות לא יושם בתקנות.
<יצחק מרום: לכן, אנחנו מבקשים כן לפרט ואנחנו נפרט.
חיים כץ: נתתי לך דקה וחצי ועברו כבר שתי דקות.
חיים כץ: גש לעניין.
<יצחק מרום: נעבור סעיף סעיף.
חיים כץ: לא, זה נעשה אחר כך.
חיים כץ: בינתיים לא אמרת כלום.
<יצחק מרום: אני אתן לך שתי דוגמאות.
<יצחק מרום: ילד טופל בבית חולים שניידר.
חיים כץ: שורה בתקנה.
<יצחק מרום: תקנה 3.
<קריאה: טיפול רפואי חיוני.
<יצחק מרום: אני מבקש מדוקטור זיו רוזנבוים לפרט.
חיים כץ: אתה לא מבקש כלום.
חיים כץ: כדי לבקש בכנסת אתה צריך להתפקד למפלגה או להיבחר במפלגה, להיות חבר כנסת ואחר כך אתה מבקש.
חיים כץ: כאן אתה לא מבקש כלום.
חיים כץ: כאן אתה מדבר רשות דיבור ואם אתה מקבל, אתה מדבר, ואם אתה לא מקבל, אתה לא מדבר, ואתה לא מבקש כלום גם אם אתה סמנכ"ל לדברים חשובים.
<יצחק מרום: אני יכול לבקש לאפשר לדוקטור זיו רוזנבוים להתייחס.
חיים כץ: שמעתי.
חיים כץ: אתה יודע לומר לי משהו על תקנה מספר 3?
<יצחק מרום: אין בעיה.
<יצחק מרום: אני אדע להסביר לך את תקנה 3.
<יצחק מרום: ברשותך, אני רוצה לעיין בזה ולראות את זה בעין.
<יצחק מרום: אני אומר לך את המצב שהיה.
<יצחק מרום: ילד היה צריך לקבל טיפול באמצעות ציוד מיוחד והתקנה קבעה שהציוד חייב להיות ציוד ספציפי של יצרן ספציפי שלנו יש חלופות.
<יצחק מרום: אנחנו פנינו לספק לקבל את הציוד הזה, התברר שהמחיר קופץ בסדרי גודל.
<יצחק מרום: אנחנו מתחילים לדבר אתם, לנהל אתם משא ומתן, ובסופו של דבר אנחנו רואים מה הסעיף הקטן הזה עושה לנו בחוק.
<יצחק מרום: לגבי אותו ילד, היינו צריכים להגיע עד לשרת הבריאות שהתעניינה בנושא, כתבנו לכל מערכת הבריאות, שישימו לב למשמעויות של סעיף קטן בתקנות האלה.
<יצחק מרום: נאלצנו לפנות בצורה מיוחדת ולבקש טובה מאותה חברה שתואיל בטובה לספק לילד הזה את מה שהוא צריך כדי שהוא ישוחרר הביתה עם טיפול מתאים.
<יצחק מרום: זאת דוגמה קטנה.
<יצחק מרום: אתה רוצה עוד דוגמה קטנה?
<אלכסנדרה ארונין: משרד הכלכלה, מינהל סחר חוץ.
<אלכסנדרה ארונין: גיבשנו נייר עמדה לסעיפים ספציפיים של התקנות שיש לנו הסתייגויות לגביהם.
<אלכסנדרה ארונין: נייר העמדה הועבר גם למזכירות הוועדה.
חיים כץ: אנחנו נדון בהן.
חיים כץ: חבל שהגשתם את זה רק הבוקר.
חיים כץ: החוק חוקק לפני שנתיים אבל אתם עסוקים בהרבה דברים חשובים והבוקר פתאום מהר הגשתם נייר עמדה.
חיים כץ: אם הגשתם נייר עמדה הבוקר, אני לא רוצה להגיד לך שהוא לא שווה כלום אבל אנחנו נתייחס אליו.
<יואל ליפשיץ: חברת מדיטק.
<יואל ליפשיץ: ארבע הערות לתקנות האלה.
יעקב מרגי: מה זאת החברה הזאת?
<יואל ליפשיץ: חברה לציוד רפואי.
<יואל ליפשיץ: אנחנו מוכרים ציוד רפואי.
<יואל ליפשיץ: לקופות חולים.
חיים כץ: למי שקונה.
חיים כץ: למי שמשלם.
יעקב מרגי: לבתי חולים.
יעקב מרגי: לקופות חולים.
<יואל ליפשיץ: בוודאי.
<יואל ליפשיץ: אנחנו בעד התקנות אבל יש לנו ארבע הערות מהירות.
<יואל ליפשיץ: הראשונה, אין התייחסות לציוד רפואי שנמצא בסל לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, מה קורה ביום שפג הרישום שלו והאם יש חובה על הקופה לספק את זה או לא לספק את זה.
<יואל ליפשיץ: יש הסדרים מקבילים ב-29 של תרופות.
חיים כץ: תאמר את זה עת נדבר על התקנות.
חיים כץ: אני מחפש משהו קרדינלי.
חיים כץ: נדון על התקנות והן לא יצאו מכאן כפי שנכנסו.
<יואל ליפשיץ: זמן אישור של חודש ימים הוא לא סביר.
<יואל ליפשיץ: בטיפול רפואי חיוני אנשים לא יכולים לחכות.
<יואל ליפשיץ: בתרופות מחכים רק 72 שעות.
<יואל ליפשיץ: מדינה מוכרת, יש שם רשימה של מדינות מוכרות אבל בטעות ישראל לא מופיעה כמדינה מוכרת וזה אומר שיש הפליה נגד ציוד רפואי של מדינת ישראל ובנושא הזה צריך לטפל.
<יואל ליפשיץ: לגבי האחריות של יצרנים להתוויות שאינן רשומות, האם חלה עליהם אחריות או לא חלה עליהם אחריות.
<יואל ליפשיץ: כאשר ההתוויה לא רשומה ומשתמשים במוצר בניגוד להתוויה שנרשמה, איך מתייחסים לאחריות של היצרן.
<חנה לאידרשניידר: ענף ציוד רפואי בלשכת המסחר.