GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב ליצמן: שנינו חושבים אותו הדבר על הקואליציה.
שולי מועלם-רפאלי: דווקא על השוויון בנטל אני חושבת שאתם לא חושבים אותו הדבר.
חיים כץ: אני רוצה שתשנו גם בתקנות ותכניסו בהן מכשירי החייאה בפארקים ציבוריים מוכרים.
<נעה בן שבת: כאשר זה אחד המקומות שקבועים בחוק וזה לא במבנה, יש הוראה שמתייחסת למצב הזה.
<נעה בן שבת: כדי להוסיף את הפארקים ציבוריים עצמם צריך לתקן את התוספת.
<נעה בן שבת: התקנות לא יכולות להכניס זאת.
<קריאה: אבל לא נדרש תיקון של החוק.
שולי מועלם-רפאלי: נגיש הצעת חוק.
חיים כץ: משרד הבריאות רוצה לומר משהו?
<נילי חיון דיקמן: משרד הכלכלה קיים היוועצות אתנו ועברנו על ההוראות.
<נילי חיון דיקמן: הדברים האלה תואמו עם אנשי המקצוע ואין לנו הערות לנוסח שהוגש לוועדה.
יעקב ליצמן: מה עמדת המשרד לגבי ההצעה של היושב ראש?
חיים כץ: ליצמן, נראה לי שאתה לא במקום הנכון.
חיים כץ: זה לא הדיון לו באת להפריע.
חיים כץ: אתה רוצה להפריע בדיון הבא אבל לא בזה.
<מירי כהן: אנחנו בהחלט בעד להסדיר את הנושא של הפארקים.
מיקי רוזנטל: להוסיף את הפארקים לחוק.
<מירי כהן: תמצאו את המסגרת המתאימה.
<מירי כהן: מקצועית אנחנו בהחלט בעד.
<לימור הירשברנד: אני מעמותת הלב של בר.
<לימור הירשברנד: חלקכם קיבלו ממני מכתב אישי.
<לימור הירשברנד: לפני חמש שנים בדיוק בפורים נפטרה הבת שלי מדום לב בבית הספר, בכיתה.
<לימור הירשברנד: בבית הספר שהיא הייתה, כמו ברוב בתי הספר, לא היה מכשיר החייאה והאמבולנס שאחר להגיע, ממוצע הזמנים הוא ארוך, קבע למעשה את מותה.
<לימור הירשברנד: היא יכלה להינצל והיה לה סיכוי להינצל לו היה מכשיר החייאה בבית הספר.
<לימור הירשברנד: בנוסף לדברים שנאמרו כאן על ידי חבריי המכובדים, רציתי שייבחן נושא בתי הספר.
<לימור הירשברנד: ממוצע הילדים בבתי הספר הוא לפחות כ-500 ילדים בכל מסגרת שזה בערך מקביל למה שנאמר כאן בנושא של מקומות ציבוריים.
<לימור הירשברנד: גם ילדים, ויש כאן חברים ורופאים מכובדים שיכולים לאשר את דבריי, לוקים בדום לב.
<לימור הירשברנד: לצערי זה קורה וקורה די הרבה לאחרונה ואנחנו ערים להרבה מאוד מקרים עליהם שומעים בציבור.
<לימור הירשברנד: ניתן להציל ילדים ומבוגרים על ידי מכשיר החייאה.
<לימור הירשברנד: הייתי רוצה לבקש מכם לשקול בכובד ראש להכניס לתקנות גם את נושא בתי הספר.
מיקי רוזנטל: בעצם למה לא?
<קריאה: רק בחוק.
מיקי רוזנטל: למה זה לא נכלל מראש בהצעת החוק?
<אלכסנדר בטלר: אני יושב ראש המועצה הלאומית למניעה וטיפול במחלות לב וכלי דם, זאת המועצה שבעצם הביאה לכך שהחוק קיים.
<אלכסנדר בטלר: החוק עבר הרבה מאוד תהליכים ובסופו של דבר הגענו לשלב הזה.
<אלכסנדר בטלר: אנחנו דנו, בעקבות פניית שרת הבריאות, בסוגיה של בתי הספר - לא דנו בפארקים וטוב שזה הועלה כאן – ואנחנו חשבנו להציע שכיוון שהחוק עבר כל כך הרבה תהליכים ועדיין לא יושם, שצריך לחלק את הנושא לשני חלקים.
<אלכסנדר בטלר: חלק אחד, להביא לכך שהחוק עם התקנות כפי שהובאו כאן יתחיל לפעול.
<אלכסנדר בטלר: לא לעכב אותו יותר.
<אלכסנדר בטלר: אני מסכים שבבתי ספר צריך למצוא פתרון ותכף אני אומר מה חשבנו לעשות.
חיים כץ: לפני רגע אמרת שחבל על הזמן וכי צריך להפעיל את החוק.
חיים כץ: בעוד רבע שעה הדיון הזה נגמר.
חיים כץ: אם אנחנו נמשיך לדבר, לא נקרא את התקנות ולא נאשר את החוק שכל כך עמלת עליו.
<אלכסנדר בטלר: אני רוצה להגיע לשורה התחתונה.
<אלכסנדר בטלר: אני מציע לאשר את התקנות, להפעיל את החוק ולגבי הנושאים האחרים שהועלו – בתי ספר ופארקים ציבוריים – לדון בהם בנפרד.
חיים כץ: יש כאן עוד מישהו שרוצה לומר משהו?
<עמוס כץ: לגבי ההערה שלכם לגבי פארקים ומקומות ספורט, בחוק כתוב שבחדרי כושר ובאצטדיונים צריך להיות מכשיר.
חיים כץ: פארק לאומי הוא לא אצטדיון ולא חדר כושר.
<עמוס כץ: נכון, אבל הפיזור של מכשיר אחד בפארק הלאומי ברמת גן שאני מכיר אותו היטב, יהיה, עם כל הצער על מה שקרה, בזבוז משאבים.
<עמוס כץ: משום שעד שיגיעו אליו ועד שיזהו אותו, תהיה בעיה.
חיים כץ: אתה מכיר טוב את הפארק?
<עמוס כץ: אני מכיר אותו היטב.
חיים כץ: משחקים שם על שלושה דונם?
<עמוס כץ: אני מכיר היטב את הפארק הלאומי ברמת גן.
<עמוס כץ: זה נמצא בחוק.
<עמוס כץ: ברגע שהוא הפך להיות מגרש כדורגל, לצורך העניין הזה הוא מקום ספורט.
חיים כץ: אני ממש לא מקבל את מה שאתה אומר.
יעקב ליצמן: אתה טועה בדבר אחד.
יעקב ליצמן: התייחסו כאן קודם ל-300 מטרים בבניין, אבל לפי החוק היום האצטדיון עליו אתה מדבר צריך להיות פי כמה וכמה כאשר לפי החוק היום זה רק אחד.
יעקב ליצמן: לכן זה הבדל עצום לעומת החוק הקיים.
חיים כץ: גם את הפארק הוא לא מכיר כל כך טוב.
חיים כץ: מכיר את הפארק אבל לא את האזור בו משחקים.
חיים כץ: משחקים באזור מוגדר קטן מאוד ואם קורה משהו למישהו, לוקח דקה להביא את המכשיר לעומת האמבולנס שמגיע אחרי עשר דקות והבן אדם מת.
<בני שרביט: אני מעמותת הלב של בר.
<בני שרביט: בנוסף למה שאמרה השותפה שלי ובנוסף לדברים החכמים שנאמרו כאן על פארקים ציבוריים, אני כן מסכים עם הדעה שאומרת שאחרי חמש שנים שהחוק הזה מעוכב כי אין תקנות, בואו קודם כל נאשר את התקנות ונפעיל את החוק.
חיים כץ: אני לא מאמין לך שאתה מסכים כי אם היית מסכים, לא היית מבקש רשות דיבור.
<בני שרביט: אני אומר את הדברים בקצרה.
<בני שרביט: שוב, חשוב לחזק את הדעה הזאת.
<בני שרביט: חמש שנים התקנות האלה מתעכבות ובמקום להתעסק בדקויות, בואו קודם כל נאשר אותן.
חיים כץ: אנחנו נעבור להקראת הסעיפים.
חיים כץ: בכל סעיף שיש עליו הסתייגות, מי שירצה להסתייג ירים את ידו.
<יעל סלנט: תקנות הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים, התשדע"ד-2014 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 1, 2 ו-6 לחוק הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים, התשס"ח-2008 (להלן – החוק), ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, ולעניין תקנה 2 בהסכמת שר הבריאות, אני מתקין תקנות אלה:
<יעל סלנט: הגדרות בתקנות אלה – "חוק ציוד רפואי" – חוק ציוד רפואי, התשע"ב-2012.
<יעל סלנט: "המנהל" ו"הפנקס" – כהגדרתם בחוק ציוד רפואי.
<יעל סלנט: "תעודת הרישום" – כמשמעותו בחוק ציון רפואי.
<יעל סלנט: דרישות ממכשיר החייאה מכשיר החייאה יהיה מסוג שרשם המנהל בפנקס כמכשיר החייאה המיועד להצבה במקום ציבורי ובהתאם לאותו רישום והוא יהיה נייד וקל לנשיאה.
<יעל סלנט: חובת הצבת מכשיר החייאה מחזיק מקום ציבורי יציב לפחות מכשיר החייאה אחד במיקום מרכזי ונגיש במקום הציבורי שבהחזקתו.
<יעל סלנט: מחזיק מקום ציבורי יציב במקום הציבורי שבהחזקתו יותר ממכשיר החייאה אחד במיקום מרכזי נגיש, בהתקיים אחד מאלה: בבניין שבו מעל קומה אחת יוצב מכשיר החייאה אחד לפחות בכל שתי קומות צמודות, שמספר המבקרים בשתיהן יחד כרגיל עשוי לעלות על 500 איש ביום.
<יעל סלנט: בקומה שאורכה עולה על 300 מטרים, ומספר המבקרים באותה קומה כרגיל עשוי לעלות על 500 איש, יוצבו מספר מכשירי החייאה כך שהמרחק בין מכשיר החייאה אחד למכשיר החייאה הסמוך לו לא יעלה על מרחק של 300 מטרים.
<יעל סלנט: במקום ציבורי בו קיימת עמדת עזרה ראשונה, יוצב מכשיר החייאה אחד מתוך מכשירי ההחייאה שקיימת חובה להציבם על פי תקנות משנה (א) או (ב), בסמוך לעמדת העזרה הראשונה ובלבד שהיא מצויה במקום מרכזי ונגיש.
<יעל סלנט: עמדת מכשיר החייאה מחזיק במקום ציבורי יציב את מכשיר ההחייאה בתוך ארון קבוע ייעודי לאחסון מכשיר החייאה (להלן – "עמדת מכשיר החייאה") שניתן לפתוח אותו בנקל ולהוציא ממנו את מכשיר ההחייאה בקלות.
<יעל סלנט: עמדת מכשיר החייאה תוצב בגובה שלא יעלה על 150 סנטימטרים ולא יפחת מ-120 סנטימטרים מגובה הרצפה.
יעקב ליצמן: יש הגדרה למכשיר החייאה?
<יעל סלנט: זה מוגדר בחוק.
<יעל סלנט: יש הגדרה בסעיף 1 לחוק.
<יעל סלנט: מחזיק מקום ציבורי יציב שלט בעברית ובערבית על עמדת מכשיר ההחייאה או לצידה לפי התרשים בתוספת הראשונה.
<רן מלמד: זה נכון שעברית וערבית הן השפות הרשמיות אבל יש לנו קהל גדול מאוד שהוא דובר רוסית.
<רן מלמד: אני מציע לשקול להכניס את השלטים גם ברוסית.
<ורדה אדוארדס: יש לנו פתרון לזה שאמור לבוא בתקנה 7.
<קריאה: ומה עם אמהרית?
<יעל סלנט: שלט המכוון אל מכשיר החייאה מחזיק מקום ציבורי יציב שלט, בעברית ובערבית, לפי התרשים בתוספת השנייה בסימונים ובשינויים המחויבים.
<יעל סלנט: שלט כאמור יוצב במקום בולט לעין המכוון למכשיר ההחייאה על פי האמור להלן: במקום ציבורי במבנה – בכל קומה, בין אם הוצבה בה עמדת מכשיר החייאה, ובין אם לאו באופן שהמרחק בין שלט לשלט בכל קומה לא יעלה על 150 מטרים.
<יעל סלנט: במקום ציבורי שאינו במבנה – בכניסה אליו.
<רן מלמד: אם אפשר, להוסיף את השפה הרוסית בכל המקומות האלה.
<תמר תורג'מן: יש לנו הערה לסעיף 5.
חיים כץ: נחזור לסעיף 5 ואז תדברי.
<יעל סלנט: הוראות נוספות לעניין שילוט מחזיק מקום ציבורי ידאג כי בשלט לפי תקנה 5 יתקיימו כל אלה: הוא עשוי חומר קשיח.
<יעל סלנט: הוא מקובע למקומו באופן שאינו ניתן להזזה, להסרה או לתנודה.
<יעל סלנט: אם השלט מוצב במקום חשוך – יותקנו סידורי הארה מתאימים, באופן שמלוא תוכנו של השלט יואר.
<יעל סלנט: הוראות הפעלה מחזיק מקום ציבורי יתקין בצמוד לעמדת מכשיר החייאה, במקום בולט לעין, הוראות כמפורט בתוספת השלישית לטיפול באדם הזקוק לטיפול באמצעות מכשיר החייאה, בשפה עברית וערבית, שבראשן יצוין כי הפעלת המכשיר היא בידי מי שהוא בעל ידע בהפעלת המכשיר.
<יעל סלנט: אני יודעת שלמשרד הכלכלה היו הערות לגבי הסעיף הזה אלא שחלקן הגיע מאוחר.
<חנה מזור: כן.
<חנה מזור: אנחנו מעוניינים להוסיף את השפה הרוסית והאמהרית ויותר מכל את השפה האנגלית כי המכשיר נותן הוראות קוליות באנגלית.
<יעל סלנט: רק לעניין תקנה 7?
<חנה מזור: רק לעניין החובה שמי שמפעיל את המכשיר, צריך להיות מי שהוכשר לכך.
<יעל סלנט: אלה שתי הערות נפרדות.
חיים כץ: זה פותר את נושא האמהרית והרוסית.
<רן מלמד: זה צריך להיות גם על השלטים.
<יעל סלנט: הערה אחת נגעה לעניין השפות ואני רוצה להבין למה אתם מתכוונים.
<יעל סלנט: הנושא של השפות צריך להיות בהפעלת המכשיר?
<יעל סלנט: הוא צריך להיות על השלטים?
<יעל סלנט: למה אתם בדיוק מתכוונים?
חיים כץ: אנחנו נחזור לשלטים.
חיים כץ: שמענו אותם.
<יעל סלנט: היא העירה הערה לא ברורה.
<יעל סלנט: השפות מתייחסות רק לתקנה 7?
<חנה מזור: רק להוראות ההפעלה.
<יעל סלנט: הוראות הפעלה ברוסית?
<יעל סלנט: ולעניין הפעלת המכשיר בידי מי שהוכשר לכך?
<יעל סלנט: להבדיל מבעל ידע.
<יעל סלנט: אולי תסבירו מה המשמעות.
<יעל סלנט: מה ההבדל בין הכשרה לבין ידע?
<יעל סלנט: למה אתם מבקשים לשנות?
<ורדה אדוארדס: אני מציעה שדוקטור לובה פושנוי תתייחס.
חיים כץ: את לא מציעה.
חיים כץ: את יודעת לענות לה?
חיים כץ: אתן צריכות להיות מתואמות.
<לובה פושנוי: אני רופאה ראשית בפיקוח על עבודה.
<לובה פושנוי: נדרשת הכשרה מינימלית בסיסית בהפעלת מכשיר אפילו לאדם שהוא בעל ידע ברפואה ואנחנו עומדים על כך שאדם שהוכשר יפעיל את זה בצורה אפקטיבית ומהירה ויביא לפתרון מהיר לאיש שנזקק למכשיר.
חיים כץ: כמה זמן צריך ללמוד להפעיל את זה?
<לובה פושנוי: ארבע שעות.
<לובה פושנוי: קורס בסיסי.
חיים כץ: מי מכשיר את האנשים?
<לובה פושנוי: יש קורסים.
חיים כץ: מי מנהל את הקורסים?
<לובה פושנוי: יש במסגרת מגן דוד אדום ויש גם גופים אחרים שמכשירים את האנשים בתחום הזה.
<לובה פושנוי: יש בארץ גופים מוכרים בתחום מתן עזרה דחופה והם מכשירים בתחום עזרה דחופה ונותנים קורסים בסיסיים של בין ארבע לשש שעות.
חיים כץ: מי מכיר את הגופים האלה?
חיים כץ: מי הכיר בהם?
חיים כץ: מי אלה הגופים האלה?
חיים כץ: למי הם כפופים?
<לובה פושנוי: מד"א פועל על פי חוק מד"א והוא גוף מוכר שמעביר את הקורסים.
חיים כץ: מד"א בסדר.
חיים כץ: אמרת שיש עוד גופים.
<לובה פושנוי: יש עוד גופים.
יעקב ליצמן: למה מד"א שייך לזה?
יעקב ליצמן: אני בעד זה שמד"א יעשה את זה אבל איפה כתוב שמד"א הוא האחראי על זה?
<לובה פושנוי: יש עוד גופים שעוסקים בתחום עזרה דחופה.
חיים כץ: מה זה עוד גופים?
<לובה פושנוי: כמו שח"ל ונטאלי.
<לובה פושנוי: יש גופים שדומים למד"א, לא בהיקף אבל בסוג מתן השירותים.
חיים כץ: גם הם מתפעלים את המכשירים האלה?
חיים כץ: גם הם ייתנו קורסי תפעול?
<לובה פושנוי: הם מסוגלים לתת קורסי הכשרה.
<לובה פושנוי: מסוגלים.
יעקב ליצמן: זאת אומרת שמד"א אחראי להפעיל?
חיים כץ: אף אחד לא אמר את זה.
יעקב ליצמן: גם אני לא שמעתי את זה.
חיים כץ: אמרו שיש גופים שיודעים לעשות.
חיים כץ: אנחנו הולכים לתקנות עליהן עובדים כל כך הרבה זמן והתקנות האלה מלאות חורים.
חיים כץ: את מדברת על היכן ישימו וכולי והכול בסדר, אבל מי בודק את המכשירים?
חיים כץ: מי מדריך את האנשים?
חיים כץ: כל כמה זמן עושים בדיקות תקופתיות למכשירים?
<חנה מזור: יש את זה בהמשך.
חיים כץ: מי בודק את המכשירים האלה?
חיים כץ: מי אומר שהם שמישים?
<חנה מזור: המחזיק חייב לבדוק.
<חנה מזור: בהמשך יש תקנה מיוחדת.
חיים כץ: איזה כישורים יש למחזיק כדי לבדוק?
חיים כץ: אצל מי הוא בודק?
חיים כץ: המכשיר הזה הוא מכשיר אלקטרוני ואני שואל מי בודק אותו.
שולי מועלם-רפאלי: למשרד הבריאות אין תשובה לשאלת היושב ראש?
<לובה פושנוי: המכשיר הוא תקני ואושר על ידי המחלקה לאביזרים רפואיים במשרד הבריאות.
חיים כץ: לכמה זמן הוא תקני?
<לובה פושנוי: את המכשיר לא צריך לבדוק כל יום.
חיים כץ: נגיד פעם בשנה.
<לובה פושנוי: הבנו ממשרד הבריאות שהבדיקה הנדרשת היא פעם בשנתיים אבל בהוראות היצרן יירשם כל כמה זמן נדרשת בדיקה.
חיים כץ: איך בודקים אותו?
חיים כץ: מי בודק אותו?
חיים כץ: את כנראה לא מבינה מה אני אומר לך.
<לובה פושנוי: אני מבינה אותך.
חיים כץ: בא היצרן ואומר שהמכשירים האלה צריכים בדיקה תקופתית כל שנתיים.
חיים כץ: מי בודק את המכשיר?
חיים כץ: איזה בדיקות עושים?
חיים כץ: עם איזה מכשירים בודקים את המכשיר?
חיים כץ: מי מוסמך להחליט שהמכשיר מאושר?
חיים כץ: איזה גוף סטטוטורי במדינה יודע לומר שהמכשיר הזה מאושר?
חיים כץ: אחר כך תהיה ועדת חקירה כי המכשיר לא עבד, למי אנחנו פונים?
שולי מועלם-רפאלי: לא למשרד הבריאות?
חיים כץ: מי בדק?
חיים כץ: מי אמר שזה לא בסדר?
<ורדה אדוארדס: מי שקובע את כל הספציפיקציות של המכשיר וגם את כל הדרישות לגביו הוא משרד הבריאות שיש לו מחלקה למכשירים רפואיים שהיא בקיאה בנושא הזה והיא יכולה לקבוע את כל מה שצריך לבדוק.
<ורדה אדוארדס: זה כתוב בתקנה 2.
חיים כץ: מי בודק את זה?
חיים כץ: באיזה פרק זמן?
חיים כץ: אנחנו מדברים במכשיר ידוע.
<ורדה אדוארדס: אנחנו לא גוף הידע בעניין הזה.
<ורדה אדוארדס: אנחנו נשענים על הידע של משרד הבריאות.
חיים כץ: משרד הבריאות עסוק בדיבורים בינו לבין עצמו.
<ורדה אדוארדס: אני אודה למשרד הבריאות אם הוא יתמוך בעניין.
<ורדה אדוארדס: בפירוש יש במשרד הבריאות גוף שהוא אחראי על מכשירים רפואיים.
חיים כץ: נמצא כאן נציג הגוף הזה?
חיים כץ: את הנציגה או את עורכת דין?
<חנה מזור: אני מהלשכה המשפטית אבל אני מתייעצת עם המחלקה לציוד רפואי.
חיים כץ: תסבירי לי ממה מורכב המכשיר הזה.
<חנה מזור: לא.
<חנה מזור: זה אני לא יכולה.
חיים כץ: אז איך את יכולה לומר לי איך בודקים אותו?
<חנה מזור: אני יכולה לתת לך את הרקע.
חיים כץ: את עורכת דין ולכן את יכולה לדבר על הכול אבל את לא יודעת לתת לי תשובות ולומר לי איך בודקים אותו ומי בודק אותו.
<אלכסנדר בטלר: מה שאנחנו קוראים עכשיו אלה התקנות המתוקנות, אבל בתקנות המקוריות שאינן כאן מופיעות כל התשובות לשאלות שלך.
חיים כץ: מה שלא נמצא כאן, אני לא יודע.
<אלכסנדר בטלר: זה מופיע כאן.
חיים כץ: מה שלא כאן, אני לא יודע.
חיים כץ: לא קיים.
חיים כץ: מה שהביאו לכאן, זה מה שקיים.
<נעה בן שבת: מה שמוצע כאן, זה מה שקיים בחוק.
<נעה בן שבת: אם רוצים שיהיו גופי בדיקה כמו שהיה בנוסח המקורי, צריך לתקן את החוק ולשם כך צריך תיקון חקיקה, צריך להמתין לתיקון החקיקה שתעבור בשלוש קריאות ואז שוב אנחנו מתעכבים בהכנסת התקנות האלה לתוקף.
חיים כץ: אני לא יודע מה להגיד לכם.
<ורדה אדוארדס: החוק לכאורה היה צריך להיות חוק של משרד הבריאות מאחר והוא גוף הידע בתחום הזה.
<ורדה אדוארדס: הנושא הוטל עלינו אבל אנחנו חייבים להישען על הידע של משרד הבריאות מאחר ואנחנו לא בעלי הידע.
חיים כץ: אני רוצה לדעת מי מנהל את העסק, מי בודק, איך בודקים.
חיים כץ: זה שאת לא יודעת, זה לא נותן לי מענה.
<ורדה אדוארדס: אנחנו נותנים מענה ככל שאנחנו יכולים.
<נעה בן שבת: זה אמור להיות מכשיר עם בטריות, הוא הרי נבדק כדי לדעת שיש לו עוצמה מספיקה כדי לתת את השוק החשמלי הדרוש ולא לחשמל את הבן אדם.
חיים כץ: אני בא ממעבדה.
חיים כץ: פעם עבדתי בבדיקה.
חיים כץ: יש סטנדרט ראשוני, יש מעבדה לאומית לפיזיקה, יש מועדים לבדיקה, יש מכשירים שבודקים, יש סמכויות וגופים.
חיים כץ: איפה כל זה כתוב?
<נעה בן שבת: הכול נמצא בתוך התיבה של הציוד הרפואי.
חיים כץ: זה לא נמצא.
חיים כץ: אני לא מלמד אותך משפטים, אבל מה שאת אומרת זה לא כך.
<נעה בן שבת: בתקנות האלה הדרישות כולן צריכות להיבדק על ידי המחלקה שעוסקת בציוד רפואי במשרד הבריאות והיא אמורה לבדוק.
חיים כץ: מי הנציג שלה כאן?
שולי מועלם-רפאלי: מי בודק את המכשיר פעם בשנה במקום בו הוא נמצא?
שולי מועלם-רפאלי: משרד הכלכלה, מי בודק פעם בשנה את המכשיר?
שולי מועלם-רפאלי: אמורים לבדוק את המכשיר פעם בשנה או פעם בשנתיים או פעם בעשר שנים.
שולי מועלם-רפאלי: מי אמור לבדוק את זה?
שולי מועלם-רפאלי: מי מטעמכם נמצא שם ויש לו גם גוף ידע, לא רפואי אלא גוף ידע ביחס למכשיר?
<ורדה אדוארדס: אני אענה כמיטב יכולתי.
<ורדה אדוארדס: כפי שהוסבר לנו, המכשיר הזה הוא מכשיר מאוד פשוט והוא עובד או לא עובד.
<ורדה אדוארדס: זאת אומרת, צריך לבדוק את תקינות הסוללות על מנת לוודא שהוא עובד ותקינות סוללות כל אחד יכול לבדוק.
<ורדה אדוארדס: זה מה שאנחנו דורשים.
חיים כץ: כך בודקים סוללה?
חיים כץ: כך לא בודקים סוללה.
<ורדה אדוארדס: כך הוסבר לנו.
חיים כץ: סוללה בודקים תחת עומס, אם היא מספקת מספיק זרם כי אם לא, היא לא תעבוד.
<דודו חן: אני ראש חטיבת המבצעים של משרד הביטחון.
<דודו חן: סליחה שאני מתערב בנושא שהוא לא שלי.
<דודו חן: יש בבניינים מערכות נשימה פתוחות וסגורות, לוקחים את המכשיר הזה למעבדה פעם בשנה והוא נבדק על ידי טכנאי ששם מדבקה שהמכשיר הזה נבדק טכנית, אלקטרונית, כל הרכיבים שלו נבדקו והוא מקבל אישור להשמשה ולהפעלה.
<דודו חן: לזה מתכוון היושב ראש.
<דודו חן: הוא מתכוון להיבט הטכני אלקטרוני של המכשיר לקבל אישור שהוא נבדק, שהסוללה לא פרקה, שהסוללה תקינה.
<דודו חן: זאת בדיקה טכנית שמחויבת להיעשות כל שנה, כל שנתיים, לפי ההגדרה.
<דודו חן: אני חוזר לדברים שאמרת קודם לכן.
<דודו חן: אצלנו במשרד הביטחון אנחנו בלי חוק ועם חוק הכנסנו את המכשירים האלה כבר לפני כן והם פרוסים אצלנו במתקנים.
<דודו חן: במשרדי הממשלה, אני רוצה לעזור, חובה עלינו לשים נאמני בטיחות בכל המתקנים.
<דודו חן: אצלי אני מכשיר אחת לשנה את הנאמנים האלה להפעיל את המכשירים האלה על ידי חובשים שהוסמכו במסגרת ריענון עזרה ראשונה.
<דודו חן: אני ממליץ שמכשירים כאלה ייבחנו וייבדקו על ידי חברה, לא משנה לי איזו ואני לא נכנס לזה, או גוף שהוסמך לזה ויכול לבדוק ולתת את האישור, לצורך העניין את המדבקה, כדי שיוכלו להפעיל את המכשירים.
<דודו חן: בהדרכה, לדעתי אין היום גוף שיודע לעשות את זה יותר טוב ממד"א והוא זה שיכול לבצע את ההדרכות האלה ולהשמיש ולהכשיר את האנשים, גם בהפעלה וגם בהיבט הטכני.
שולי מועלם-רפאלי: בואו נוסיף שיש גופים נוספים.
שולי מועלם-רפאלי: לא ניקח ממד"א אבל יש גופים נוספים.
<דודו חן: נתתי דוגמה.
<דודו חן: אני לא נכנס לזה.
שולי מועלם-רפאלי: לא נכנסת ובכל זאת.
<אייל גרינבאום: אני מייצג את אחד היבואנים של הדפיבלרטורים.
<אייל גרינבאום: כדי לעשות סדר, המכשיר הזה מגיע על פי הוראות ה-FDA או של ה-סי מארק והוא עושה בדיקה או יומית או שבועית באמצעות מעגלים.
<אייל גרינבאום: יש לו נורת הבהוב, נורת ביקורת, ויש למכשיר פג תוקף או לסוללה לבד או לאלקטרודות לבד או בנפרד.
<אייל גרינבאום: החברה אמורה לנהל רישום ולומר למשל שבעוד שנתיים פג תוקף האלקטרודות.
חיים כץ: מה קורה עוד שנתיים?
<אייל גרינבאום: אנחנו לדוגמא יוצרים קשר עם הלקוח ואומרים לו שהוא צריך להחליף את האלקטרודות.
<אייל גרינבאום: אצלנו זה מארז מעט שונה.
<אייל גרינבאום: מחליפים לו.
חיים כץ: מי בודק?
חיים כץ: בסדר, פנית ללקוח ואמרת לו שהיצרן אמר שנתיים.
<אייל גרינבאום: נציג מטעמנו מגיע כל שנה.
<אייל גרינבאום: אנחנו עושים את זה עם המלונות ועם אולמות השמחה.
חיים כץ: זאת אומרת, אתה בודק.
חיים כץ: היצרן.
<אייל גרינבאום: אנחנו בודקים.
<אייל גרינבאום: לכל יצרן יש תוכנת מחשב שלו שבמידה ועשו החייאה, אנחנו יודעים להתחבר למכשיר ולראות בדיוק מה עשו.
<אייל גרינבאום: אנחנו מסוגלים פעם בשנה או כל יום שצריך להיכנס לתוכנת המחשב ולדעת בדיוק מה עובד.
חיים כץ: מה הצורך?
חיים כץ: עזוב, אני לא רוצה לתת למשל לך אלא אני רוצה ליצור תחרות.
חיים כץ: אני לא רוצה שתיקח על בדיקה שמונים שקלים.
<אייל גרינבאום: אני לא לוקח כסף.
חיים כץ: האלקטרודות בחינם?
<אייל גרינבאום: לא.
חיים כץ: בסוף אם יהיו אלפי מכשירים, אתה תיקח כסף כי אתה תעסיק אנשים.
חיים כץ: תראה שאתה בלעדי, ואתה תגבה תשלום.
חיים כץ: אני אולי רוצה להכניס עוד חברה.
חיים כץ: איזה בדיקות טכניות אני צריך לעשות שם?
<אייל גרינבאום: זה או להתחבר עם התוכנה של המחשב ולעשות בדיקה יזומה, וכל יצרן מחזיק את התוכנה שלו.
חיים כץ: אתה אומר שרק היצרן יכול לבדוק.
<אייל גרינבאום: אין יכולת אחרת.
<אייל גרינבאום: צריך לראות, אולי מישהו יפתח תוכנה.
<אייל גרינבאום: אנחנו מספקים עכשיו למשרד הביטחון, לכל הגופים הגדולים.
חיים כץ: הוא אומר שהוא בודק לבד.
<אייל גרינבאום: אנחנו בודקים להם פעם בשנה.
<דודו חן: אני מכשיר את האנשים.
<אייל גרינבאום: גם לגבי נושא ההכשרה.
<אייל גרינבאום: כל נושא ההדרכה הוא חוק פרוץ.
<אייל גרינבאום: גם משרד החינוך וגם גופים מאוד גדולים נתנו לגופים, קבעו קריטריונים.
<אייל גרינבאום: גוף הדרכה שמנהל אותו מנהל רפואי, רופא עם התמחות והכול, הוא גוף שיכול לעשות הדרכה.
<אייל גרינבאום: אנחנו עושים הדרכה לפיבלטור - יש לנו היום קרוב ל-1,800 מכשירים בשוק – של 45 דקות, עושים להם סימולציה, יש לנו גם תוכנות מחשב שאנחנו נותנים ללקוחות, ובמידה והגוף רוצה, עושים לו הדרכה של ארבע שעות.
<אייל גרינבאום: בן אדם יודע להפעיל את המכשיר הזה שהוא פשוט, הוא מדבר עברית או אנגלית או רוסית, איזה שפה שבוחרים והוא פשוט מאוד להפעלה.
<אייל גרינבאום: אי אפשר לטעות.
<אייל גרינבאום: יש לך בסך הכול שני כפתורים ואתה תלחץ על הכפתור הלא נכון, הוא יכתוב לך שאתה לוחץ על הכפתור הלא נכון.
<אייל גרינבאום: זה פשוט מאוד להפעלה.
חיים כץ: אני מודה לך על ההסבר.
חיים כץ: תמשיכי בהקראה.
<יעל סלנט: בדיקות תקינות תקופתיות מחזיק מקום ציבורי יהיה אחראי על תקינות מכשיר ההחייאה ויוודא תקינות הפעלתו ותחזוקתו, באופן שלא יגרע מההוראות שנקבעו בתעודת הרישום.
<יעל סלנט: מחזיק מקום ציבורי ימנה אחראי שיבדוק אחת לשבוע את שלמות המכשיר, תקינות הסוללות וכי עמדת מכשיר ההחייאה ניתנת לפתיחה בנקל ככל שנקבעה לה דלת או סוגר.
<אבי זוהר: רשות שדות תעופה.
<אבי זוהר: אנחנו רצינו להציע שמועד הבדיקה יהיה בתדירות של אחת לחודש במקום אחת לשבוע.
<אבי זוהר: המכשירים שאנחנו מחזיקים כבר ארבע שנים הם מכשירים אמינים ולא היו לנו תקלות אתם.
חיים כץ: כמה זמן אורכת בדיקה?
<אבי זוהר: משך הזמן הוא קצר.
חיים כץ: בכל מקום יש אחראי אחד או יש אחראי אחד לכולם?
<אבי זוהר: אחראי לכולם.
חיים כץ: כל כמה זמן ממליץ היצרן לערוך את הבדיקה?
<אייל גרינבאום: במכשירים שלנו פעם בשבוע.
חיים כץ: למה היצרן אומר פעם בשבוע?
חיים כץ: יש סיבה לכך?
<אייל גרינבאום: כן.
<אייל גרינבאום: בגלל כל המעגלים.
<אייל גרינבאום: הוא עושה בדיקה יומית ויש לו בדיקה שבועית.
<יעל סלנט: מחזיק מקום ציבורי יהיה אחראי על תיעוד והחזקה של תוצאות הבדיקה ופירוט תאריכי הבדיקה לפי תקנות משנה (א) ו-(ב).
<יעל סלנט: העתק תוצאות הבדיקות מהחודש האחרון, שנערכו לפי תקנת משנה (א), יוחזקו במקום נגיש בסמוך לעמדת מכשיר ההחייאה.
<יעל סלנט: תוצאות הבדיקות שנערכו ב-12 החודשים האחרונים לפחות יוחזקו במשרדי מחזיק המקום הציבורי.
<יעל סלנט: מחזיק מקום ציבורי יציג את תוצאות הבדיקות למפקח שמונה לפי החוק, על פי דרישתו.
<יעל סלנט: תצהיר מחזיק מקום ציבורי ישלח למשרד הכלכלה לא יאוחר מיום 31 בדצמבר בכל שנה, תצהיר חתום ומאומת על ביצוע בדיקות התקינות התקופתיות למכשיר ההחייאה, על פי הנוסח המפורט בתוספת הרביעית.
<יעל סלנט: הוראת מעבר זה עד שייכנס חוק ציוד רפואי לתוקף.
<יעל סלנט: עד לתחילתו של חוק ציוד רפואי יראו לעניין תקנות אל מכשיר החייאה הרשום בפנקס האבזרים והמכשירים הרפואיים המתנהל במשרד הבריאות, כאילו נרשם בפנקס לפי סעיף 2 לחוק האמור, ורישומו יהיה תקף עד תום תקופת תוקפו של הרישום כאמור, אלא אם כן נמחק קודם לכן לפי הוראות חוק ציוד רפואי.
<יעל סלנט: לאחר מכן יש את כל התוספת.
חיים כץ: אני חוזר לשלטים.
חיים כץ: בשלטים אתם מדברים על עברית וערבית, רוסית ואמהרית.
<רן מלמד: לא בשלטים.
<רן מלמד: בהוראות.
חיים כץ: תוסיפו בתקנות ברוסית ובאמהרית.
<קריאה: גם באנגלית?
חיים כץ: זה כבר יהיה יותר מדי.
<יעל סלנט: לעניין תקנה 5 ולעניין תקנה 7.
חיים כץ: אנחנו בתקנה 4(ב).
חיים כץ: מחזיק מקום ציבורי יציג שלט בעברית ובערבית.
חיים כץ: תוסיפו גם ברוסית ובאמהרית.
<ורדה אדוארדס: אנחנו קצת חוששים מזה.
חיים כץ: אנחנו לא חוששים.
חיים כץ: אנחנו חוששים הרבה ממה שאתם עשיתם.
חיים כץ: אנחנו לא חוששים מכלום.
<ורדה אדוארדס: חבל, אני רוצה להתייחס.
חיים כץ: אם את רוצה, את יכולה למשוך את התקנות.
חיים כץ: אנחנו מוסיפים את שתי השפות.
<נתנאל פנישל: אני מלב משה וקרן יוסף.
<נתנאל פנישל: עמותות וארגונים שפועלים להעלאת המודעות לדום לב, לדיפיבלטורים, לרכישת דיפיבלטורים ולהכשרת הידע.
<נתנאל פנישל: רציתי להמליץ לגבי השלטים על משולש מכוון.
<נתנאל פנישל: אם אני לא טועה, כמו שיש ברשות שדות התעופה, כך שאפשר לראות מבחוץ ושזה לא על הקיר החיצוני אלא זה במקום בולט.
חיים כץ: הם לא יכולים לרשום את זה בתקנות אבל זה מה שצריך להיות.
חיים כץ: אם שמים את זה, רוצים שידעו שזה ישנו וזה מציל חיים.
<נתנאל פנישל: רציתי לומר לגבי זה שניתן לפתוח אותו בנקל.
<נתנאל פנישל: אני לא יודע מה זה אומר.
<נתנאל פנישל: אבי נפטר מדום לב לפני שנתיים וחצי ליד הגן הטכנולוגי בירושלים.
<נתנאל פנישל: למעשה בקניון יש מכשיר והמכשיר שם נעול כך שמחכים למאבטח יגיע ועד שהוא מגיע, מד"א מגיעים קודם לכן.
<נתנאל פנישל: צריך לחשוב על פתרון.
<קריאה: בנקל, זאת אומרת שכל אחד יכול לפתוח.
<נתנאל פנישל: השאלה מה זה אומר.
<נתנאל פנישל: זה צריך להיות מוגדר.
חיים כץ: אפשר גם להגיע אליו בנקל.
חיים כץ: הוא לא נעול.
<קריאה: אי אפשר לראות משהו נעול שניתן לפתוח בנקל.
<קריאה: נדמה לי שזה עולה מהנוסח.
חיים כץ: זאת מטרת העניין.
חיים כץ: בסעיף 5, רשות שדות התעופה, מה רצית להגיד?
<תמר תורג'מן: הייתה איזושהי אי הבנה אבל זה בסדר.
<אלי יפה: מגן דוד אדום.
<אלי יפה: המכשיר הוא לתת לחתול לשמור על השמנת, וסליחה שאני מתבטא כך.
<אלי יפה: כאן מדובר על משהו שכרוך בחיי אדם.
חיים כץ: אני לא מבין על מה אתה מדבר.
<אלי יפה: לפי מה שיש כאן מחזיק המכשיר צריך להצהיר למשרד הכלכלה שהמכשיר בסדר.
<אלי יפה: שהוא בדק והכול בסדר.
<אלי יפה: אני רוצה שזה יחול גם על הרכב שלי ואני לא אצטרך לעשות אגרת רישוי וללכת למוסך מורשה לבדוק.
<אלי יפה: כאן מדובר בחיי אדם.
<אלי יפה: זה מכשיר שנותן שוק חשמלי ומישהו חי כתוצאה מזה.
<אלי יפה: איך ממשיכים מיד אחרי האירוע?
<אלי יפה: הגיע נט"ן, המכשיר הזה פרק, נתן שוק חשמלי, הדביקו מדבקות, נגמר.
<אלי יפה: משביתים את האולם עד שמישהו יבוא לתת את המכשיר הבא?
חיים כץ: בפעם אחת הוא גומר את חייו?
שולי מועלם-רפאלי: אולי נבקש ממד"א לבוא ולהדריך את האנשים שם.
<אלי יפה: לא קשור להדרכה.
<אלי יפה: אני מדבר על התפעול ולא על ההדרכה.
שולי מועלם-רפאלי: במסגרת ההדרכה שתינתן, אנחנו נכשיר את האנשים לגבי מה שיקרה אחרי הטיפול.
חיים כץ: שמענו את היצרן ושמענו את האנשים.
חיים כץ: כנראה שהמכשיר מאוד פשוט והתפעול מאוד פשוט.
חיים כץ: צריך את המכשיר הזה כי למד"א לוקח זמן להגיע.
חיים כץ: בפארק לפני חודש מד"א הגיע והבן אדם היה מת אבל אם היה מכשיר, אולי הוא היה חי.
חיים כץ: אולי, אני לא יודע.
<אלי יפה: לצורך זה קנינו את המכשירים.
חיים כץ: שמענו את היצרן, שמענו את המתפעלים.
חיים כץ: המכשיר פשוט ולא מסובך.
<אלי יפה: המכשיר פשוט כשהוא תקין.
חיים כץ: אני מאמין שאם בודקים אותו עם תוכנה, זאת לא בדיקה רגילה.