GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ולרי זילכה: הכלל יהיה שסמוך לפני כניסתו לתפקיד, אבל רק במקרים חריגים ושהוא לא יצליח - - -
חיים כץ: לא, לא, לא, הוא תוך 30 יום יעשה.
חיים כץ: יש נהג בפנים.
חיים כץ: הוא בא ביום הראשון, הוא לא יודע עם מה הוא נשאר ביום השני.
חיים כץ: הוא לא יתחיל עם קורס ההחייאה ואחר כך.
חיים כץ: יעשה תוך 30 יום.
חיים כץ: יש נהג שיש לו קורס החייאה.
<בני פרץ: בני פרץ.
<בני פרץ: פעיל חברתי, אבל אני הלכתי בכוונה ללכת לעבוד כמלווה כדי לחקור את הנושא הזה, ובפרט בילדים עם צרכים מיוחדים.
<בני פרץ: זאת מדברת שמלווה ילך לעבור.
<בני פרץ: את יודעת איזה אנשים מסכנים שהם היום מלווים; את הגזל ואת העושק שעושים להם; על שעה אחת שנותנים להם הם צריכים לנסוע שעה וחצי; אחר כך עוד שעה וחצי לחזור לבית שלהם תמורת שעה שגם גוזלים ממנה כסף, שהוא יעשה החייאה, אנשים מבוגרים.
<בני פרץ: אני רוצה להגיד לכם רק בעיה אחת:
<בני פרץ: לא הצרכים - - - צריך את החברות, חברות ההסעה – מישהו שיפקח עליהן.
<בני פרץ: אני אגיד לכם: לא רק שחגורות הבטיחות הן על הזבל, ואני ראיתי את זה, אלה נהגים שהולכים לעשות עבודת לילה פרטית, ובאים, והם לא ערניים.
<בני פרץ: אני למזלי עוד הייתי צריך להעיר אותו כדי שייסע.
<בני פרץ: כל רגע לנמנם, יכול לעשות תאונה.
<בני פרץ: כל החיבורים וכל הצרכים, לפעמים הנהג לא מספיק להגיע בזמן והוא "טס" בשביל להביא אותם לבית הספר, כי הוא חייב ברבע לשמונה להוריד אותם.
<בני פרץ: את זה אתם לא בודקים, אבל מי שצריך לבדוק רק את החגורות.
<בני פרץ: לא איך יוריד אותם, לא איך יעשה החייאה.
<בני פרץ: אין אחד, נהג ציבורי, הוא עובר, עזרה ראשונה.
<בני פרץ: קודם כל, זה אחד מהחוקים.
<נועה בן שבת: אדוני, אז אנחנו נתאם גם את ההוראה הזאת, נתאם עם ההוראה כפי שקראנו אותה בנוסח הקודם של 30 הימים.
<נועה בן שבת: (2) "השתלמות מקצועית שיערוך משרד הרווחה והשירותים החברתיים או מי מטעמו, לפי תוכנית שיכינו במשותף המנהל הכללי של משרד הרווחה והשירותים החברתיים והמנהל הכללי של משרד הבריאות או מי שכל אחד מאלה הסמיכו לעניין זה".
<אסא בן יוסף: יש לנו הערה.
<מירה סולומון: אנחנו מבקשים להבהיר, והדבר גם מוסכם בדיונים קודמים שהקורסים של משרד הבריאות ושל משרד הרווחה והשירותים החברתיים, לפי התקנה הזאת זה ממומן על ידי תקציבים של משרדים ולא מימון של הרשויות המקומיות, של השלטון המקומי, את הקורסים הללו.
<קריאה: לכן זה לא יקרה.
<מירה סולומון: הדבר בהסכמה.
<מירה סולומון: זה בהצהרה לפרוטוקול לנושא הזה.
<אדוארד וייס: זה נכון?
<אסא בן יוסף: כן, זה מה שסיכמנו, עורך הדין אדוארד וייס.
<מירה סולומון: זה מה שסיכמנו.
<אדוארד וייס: אני לא זוכר שסיכמנו דבר כזה, - -
<מירה סולומון: זה מה - - -
<אדוארד וייס: - - ואני חושב שלא נכנסים לדבר כזה במסגרת התקנות האלה.
<מירה סולומון: הסיכום היה שזה חוזר - - -
<נועה בן שבת: (ז)(1) "פעוט עם מוגבלות בעל צרכים רפואיים מיוחדים או בעל צרכים רפואיים מורכבים יהיה זכאי לליווי צמוד של סייעת או אחות בהסעתו מביתו למעון יום שיקומי וממנו, אם נקבעה זכאותו לכך לפי תוכנית הטיפול האישית בהתאם לתקנות מעונות יום שיקומיים".
<נועה בן שבת: (2) "הסייעת או האחות תתלווה להסעה בנוסף למלווה ותהא אחראית על הפעוט במהלך ההסעה; הסייעת או האחות תשב ליד הפעוט המסוים במהלך ההסעה, או במקום ממנו היא יכולה לראות אותו ולגשת אליו באופן מידי במהלך כל ההסעה".
<נועה בן שבת: (3) "הסייעת או האחות תוודא שכל הציוד הרפואי שהילד זקוק לו תקין ומעוגן ברכב".
<נועה בן שבת: זה לגבי ההבאה של הילד למעון – (4) "סייעת או אחות אחראית להבאת הפעוט עם המוגבלות בעל צרכים רפואיים מיוחדים או בעל צרכים רפואיים מורכבים מרכב ההסעה למעון היום ובחזרה".
<שוש רשף: אפשר להתייחס?
<שוש רשף: לפני שמגיעים לנושא של הנהג - - -
<שוש רשף: שמי שוש זאב רשף, אני מפקחת ארצית בשירות לטיפול - - - עם אוטיזם במשרד הרווחה והשירותים החברתיים.
<שוש רשף: אנחנו הצענו בכל מקרה להכניס איזשהו סעיף שמתייחס לאחריות של המעון, לגבי איך הילדים מגיעים.
<שוש רשף: אנחנו דיברנו על זה שהמעון יגדיר איש צוות - - -
<שוש רשף: - - - שזה חשוב.
חיים כץ: אנחנו דיברנו על זה.
<שוש רשף: לטובת בטיחותו של הפעוט אני חושבת שזה חשוב, - -
<שוש רשף: כי הם מכירים טוב את - - -
חיים כץ: כן, סעיף 6.
<נועה בן שבת: נהג הסעה – 6(א) "לא יועסק אדם כנהג להסעת פעוט עם מוגבלות אלא אם כן בידו רישיון נהיגה תקף לפי תקנות 183א, 184 או 185 לתקנות התעבורה, ואם ניתן לו רישיון כאמור עד יום ח' בטבת התשנ"ו (31 בדצמבר 1995) - גם היתר להסעת קבוצת ילדים לפי תקנה 84(ה) לתקנות האמורות".
<נועה בן שבת: (ב) "הרשות המקומית תוודא שהתקבל לגבי הנהג אישור משטרה כאמור בחוק למניעת העסקה של עברייני מין".
<אדוארד וייס: יש לי רק הערה פה מבחינת הנוסח, כי - - -
חיים כץ: נוסח תתקנו אחר כך.
<אדוארד וייס: בסדר.
<אדוארד וייס: כי צריך - - -
חיים כץ: ניסוחים תתקנו אחר כך.
<נועה בן שבת: (ג) "ככל שניתן, לא יוחלף נהג ההסעה במהלך כל שנת הלימודים".
חיים כץ: "ככל שניתן".
<נועה בן שבת: כן, זה היה סעיף (ג) – "ככל שניתן".
<נועה בן שבת: סעיף (ד) – זו צריכה להיות דווקא הוראה, כי אנחנו הסתמכנו עליה עכשיו כמה פעמים.
<נועה בן שבת: (ד) "הרשות המקומית תדאג לכך שכל נהג יעבור קורס עזרה ראשונה לרבות בנושא החייאת ילדים ופעוטות, סמוך ככל האפשר לפני כניסתו לתפקיד, ולאחר מכן אחת לשנתיים לפחות - - -".
<נועה בן שבת: כאן צריך להבהיר שזה - - -
<קריאה: שזה לפני.
חיים כץ: לפני, כתוב.
<קריאה: לא סמוך.
<קריאה: לא סמוך, ככל האפשר.
<קריאה: לפני אבל רשום, לפני כניסתו.
<ישראל אבן זהב: כתוב, כתוב.
<ולרי זילכה: לא, כתוב סמוך ככל האפשר לפני.
חיים כץ: כן - - -
<קריאה: ככל האפשר לפני.
<קריאה: לא, אבל לא - - -
חיים כץ: גברת, לפני – לא ינהג.
חיים כץ: לא ינהג אם לא עבר קורס החייאה.
<שוקי שדה: רגע, יש פה הערה, ברשותך.
<שוקי שדה: אבל כתוב כל שנתיים.
חיים כץ: אחרי הפעם הראשונה – כל שנתיים ריענון.
<שוקי שדה: מי מממן את זה לנהג, את הדבר הזה?
יעקב מרגי: מי שמימן את הרישיון.
חיים כץ: מי שמממן לו הכול.
<קריאה: כתוב הרשות - - -
<אסא בן יוסף: לא, זה במסגרת המכרז.
<נועה בן שבת: עכשיו, יש פה הצעה האם הריענון ייעשה אחת לשנתיים או אחת לשנה.
חיים כץ: שנתיים.
<נועה בן שבת: (ה) "הנהג יבדוק ויוודא את תקינות רכב ההסעה לפני כל נסיעה".
<נועה בן שבת: (ו) "לא יעלה הנהג להסעה אדם זולת המלווה, הפעוטות עם מוגבלות והילדים האמורים לנסוע בהסעה, וסייעת או אחות המלוות פעוט עם מוגבלות בעל צרכים רפואיים מיוחדים או מורכבים, אלא באישור מראש של הממונה".
<נועה בן שבת: (ז) "הנהג ידאג לנעילת דלתות הרכב קודם שיחל בנסיעה".
<נועה בן שבת: (ח) "הנהג יציית להוראות המלווה בכל הקשור לשלומם של הפעוטות עם מוגבלות".
<נועה בן שבת: (ט) "אין בהוראות תקנה זו כדי לגרוע מהוראות תקנות התעבורה ומהוראות כל דין".
<נועה בן שבת: כל מה שחייב נהג של הסעות ושל הסעות לילדים וכדומה.
<נועה בן שבת: (י) "הנהג יסרוק את הרכב בתום ההסעה כדי לוודא שלא נותרו בו ילדים".
<נועה בן שבת: (יא) – אנחנו מוחקים את הפסקה הזאת כי אנחנו מבינים ממשרד התחבורה שהסעיף חל ממילא בכל מקרה.
<נועה בן שבת: כאן יש אסופה של שני סעיפים, שתי תקנות: היעדרותו של פעוט מההסעה – 6א(א) "לא הגיע למעון היום השיקומי בהסעה פעוט עם מוגבלות שאמור להימצא בה, ולא נמסרה למעון הודעה מראש על היעדרותו, יודיע איש צוות ממעון היום על כך לאחראי על הקטין סמוך ככל הניתן למועד הגעת ההסעה ויתעד את השיחה".
אורלי לוי אבקסיס: - - - לחוק שלי שנמצא עכשיו בוועדה.
<נועה בן שבת: (ב) "נודע לאיש צוות מעון היום השיקומי על תקלה בהסעה או הפרה של התקנות, ידווח למנהל מעון היום והמנהל ידווח לממונה ולמפקח".
<נועה בן שבת: - - - בהתאם להוראות החוק.
<ישראל אבן זהב: תוך כמה זמן?
<ישראל אבן זהב: ידווח מיד.
<מירה סולומון: אם אפשר?
<מירה סולומון: סעיף קטן (א) – לאחראי על הפעוט.
<מירה סולומון: צריך לשנות.
<נועה בן שבת: על הפעוט, נכון.
<נועה בן שבת: חובת סודיות – 6ב.
<נועה בן שבת: "מי שהגיע אליו מידע על פעוט עקב מילוי תפקיד שהוטל עליו לפי חוק זה, חובה עליו לשמרו בסוד ואינו רשאי לגלותו אלא לצורך ביצוע תפקידו".
<אדוארד וייס: רגע, לגבי סעיף 6ב, אני כבר הערתי בעבר ליועצת המשפטית של הוועדה.
<אדוארד וייס: אינני בטוח שיש צורך בסעיף כזה.
<אדוארד וייס: החוק, חוק מעונות יום שיקומיים, יש לו כבר סעיף שמירה על סודיות, וגם פה מדובר בסעיף - - -
חיים כץ: אז מה זה מזיק?
<שוש רשף: זו שמירת סודיות של הגננת והנהג.
<אדוארד וייס: לא, לא, לא.
<אדוארד וייס: לפי דעתי, זה כבר מכסה את זה.
חיים כץ: בסדר, אז זה יהיה עם שלייקס.
חיים כץ: סעיף 7.
<נועה בן שבת: 7.
<נועה בן שבת: "תחילתן של תקנות אלה 30 ימים מיום פרסומן".
<מירה סולומון: אנחנו מבקשים שבהתקשרויות קיימות, שקיימות לרשויות מקומיות, תינתן קופת מעבר בת 180 ימים כדי שהן יוכלו לצאת בצורה מסודרת מהתקשרויות קיימות שלהן וליצור התקשרויות בהתאם לתקנות האלה.
<מירה סולומון: אחת הסיבות העיקריות לבקשה הזאת זה כיוון שכיום יש כמה רשויות מקומיות שאצלן המלווים הם מאותו קבלן כמו הנהגים - - -
חיים כץ: למה אתם רוצים כל כך קצת ימים?
חיים כץ: 180 זה קצת, לא?
<מירה סולומון: אנחנו סבורים שזה מספיק גם לפי ההתרעות - - -
חיים כץ: ו-90 את לא חושבת שזה מספיק?
חיים כץ: ו-60 את לא חושבת שזה מספיק?
חיים כץ: לא, אני רוצה להבין.
חיים כץ: ככה במשא ומתן אני רוצה להבין.
<מירה סולומון: אדוני, ברמה של התרעה מוקדמת ושל - - -
<שוקי שדה: אני יכול לעזור לה?
<שוקי שדה: חייבים להוציא שינוי בחלק מהמכרזים.
חיים כץ: כמה זמן זה לוקח?
<שוקי שדה: מכרז זה בעיה.
<שוקי שדה: המינימום צריך להיות 30 יום עד שמוציאים את המכרז.
<שוקי שדה: אחרי זה יש סיורים - - -
חיים כץ: הלאה, כמה זמן?
אורלי לוי אבקסיס: אבל אתה לא עושה מכרז חדש.
<שוקי שדה: תיקונים, אתה עושה תיקונים למכרז, אבל זה אנשים שמי שירצה - - -
<מירה סולומון: אדוני, עושים מכרזים למלווים חדשים - - -
חיים כץ: מאה אחוז, אנחנו מקבלים את מה שאמרת – 90 יום.
חיים כץ: 90 יום, אוקיי.
<נועה בן שבת: 90 ימים זה רק לגבי ההתקשרויות - - -.
<נועה בן שבת: זה 30 ימים ככלל, ו-90 ימים זה במקרה שיש התקשרויות קיימות.
<נועה בן שבת: מתי?
<נועה בן שבת: ביום פרסום התקנות או ביום תחילתן?
<קריאה: יום פרסום התקנות.
<נועה בן שבת: ביום פרסום התקנות.
חיים כץ: בסדר, לא משנה כבר, זו רק תחילת הדרך.
<קריאה: זה עוד חודש.
<קריאה: זה עוד חודש, אדוני היושב ראש.
אורלי לוי אבקסיס: רק על אלו שכבר - - -
<שוקי שדה: כבודו, זה לא יספיק.
<שוקי שדה: ה-90 יום - - -
חיים כץ: אתה לא הקשבת?
<שוקי שדה: לא, לא הקשבתי.
חיים כץ: ואתה מדבר, אתה לא בהסעה עכשיו.
<שוקי שדה: צודק.
<נועה בן שבת: עכשיו, בתוספת מובאים הפרטים של כרטיס הנוסע, אני לא אקרא את זה.
חיים כץ: לא, לא, אין צורך.
חיים כץ: ואנחנו נאשר את התקנות כפי שסוכמו פה.
חיים כץ: הצבעה בעד – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין תקנות הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות (כללים להסעה וליווי של פעוטות למעון יום שיקומי וממנו), התשע"ג-2013 נתקבלו.
חיים כץ: וכל חברי הכנסת, שהם שלושה במספר ויש להם זכות הצבעה, אישרו את התקנות.
חיים כץ: מה זה, את גם רוצה להצביע?
<ולרי זילכה: לא, אני רוצה להודות ליושב ראש.
<ולרי זילכה: אנחנו כבר שש שנים בעניין הזה, ואני רוצה מאוד-מאוד להודות לכם שהגענו לפה.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אתם תפסתם אותנו בכנס באר שבע ואמרתם לנו: זה לא יקרה.
אורלי לוי אבקסיס: ועל זה שהיושב ראש, אמרתי לכם: הוא לא יעביר חוק שהוא לא יהיה טוב, ותקנות שהן לא יהיו טובות, ואתם אמרתם: אם ככה, זה לא יקרה בכלל.
אורלי לוי אבקסיס: אז הנה, עבר פה.
<ולרי זילכה: ואני בשם פורום הארגונים וההורים למען ילדים עם מוגבלות רוצה להגיד: תודה רבה-רבה.
חיים כץ: ואני מקווה שהמספרים לא יגדלו, וכמות הילדים האלה תלך ותפחת.
יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
יעקב מרגי: תקנות שיוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות – זה שמה של ועדת המשנה.
יעקב מרגי: הנושא על סדר-היום הוא תקנות שיוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות למקומות ציבוריים קיימים שהם מוסדות להשכלה גבוהה ולשירותי השכלה גבוהה שהם נותנים), התשע"ג – 2013.
יעקב מרגי: פרוטוקול מס' 9.
יעקב מרגי: אומר את הנחת העבודה.
יעקב מרגי: אנחנו מתחילים, בוקר מוקדם, סדרת דיונים בנושא של הנגשה במוסדות להשכלה גבוהה.
יעקב מרגי: לקחתי את זה כיו"ר ועדת המשנה, ספציפי לתחום ההשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: אותי זה מחייב – נתתי הנחיה למנהלת ועדת המשנה מול העוזר שלי, לקבוע לו"ז צפוף כדי לסיים זאת.
יעקב מרגי: זה יחייב, כמובן, את הנציבות, את אנשי ההשכלה הגבוהה וכל מי שיושב סביב השולחן העגול, להגיע להבנות ולהסכמות.
יעקב מרגי: למרות שזה השבוע האחרון של מושב הכנסת הנוכחי, ניכנס לזה כמה שיותר מוקדם כדי לסיים זאת בתחילת המושב הבא.
יעקב מרגי: יש מישהו שהיה סביב הדיונים המוקדמים, שרוצה להוסיף או לומר משהו – המוסדות להשכלה גבוהה?
יעקב מרגי: מישהו סביב השולחן?
<פפי יקירביץ': עו"ד יקירביץ'.
<פפי יקירביץ': אני כאן גם מטעם האוניברסיטה העברית וגם מטעם ור"ה – ועד ראשי האוניברסיטאות.
יעקב מרגי: על מה שמוסכם – נפטור את עצמנו.
<פפי יקירביץ': יש המון דברים שלא מוסכמים.
<פפי יקירביץ': אני רוצה לומר ברשותך, אדוני, שתי מילים של הקדמה.
<פפי יקירביץ': האוניברסיטאות מקדמות בברכה את התקנות, וגם לפני שהחוק חוקק הן פועלות למען מתן התאמות והקלות לאנשים עם מוגבלויות.
<פפי יקירביץ': יחד עם זאת חשוב לציין, שאנחנו מתוקצבות על-ידי ות"ת, ואנחנו העברנו כבר לפני מספר חודשים לות"ת את העלויות הכבדות ביותר שהתקנות האלו מטילות – גם בנוסח שאנחנו נסכים עליו.
<פפי יקירביץ': מדובר פה בעלויות של לפחות כ-100 מיליון שקל לאוניברסיטאות בלבד, ואני מבינה מחברתי מור"מ שמדובר שם גם כן על משהו כמו 50 מיליון שקל, על המוסדות להשכלה גבוהה שאינן אוניברסיטאות.
<פפי יקירביץ': חשוב להדגיש שעם כל הרצון ועם כל ההבנה של הנושא, שהאוניברסיטאות לא תוכלנה לעמוד בתקנות האלה אם הנושא של התקצוב לא יוסדר.
<פפי יקירביץ': לא ניתן להפיל על האוניברסיטאות את הנושא הזה ללא תקצוב מתאים.
<פפי יקירביץ': אני חושבת שזה מאוד חשוב, ואני אומרת את זה פה במיוחד לנציגים של המל"ג שיושבים פה, שהם צריכים לתת מענה הולם, ולא המענה שהם נתנו עד כה, שמתקצב חלק מזערי מההתאמות.
<פפי יקירביץ': אני מבקשת שהדבר הזה יובא לתשומת לבם.
<נורית חי יהודה: שמי נורית חי יהודה.
<נורית חי יהודה: אני עובדת סוציאלית שיקומית.
<נורית חי יהודה: אני בעצמי עיוורת.
<נורית חי יהודה: אני גם סטודנטית לתואר שני באוניברסיטה העברית.
<נורית חי יהודה: אני כאן בכובע של נציגת עמותה של עובדים סוציאליים, יחידה שיקומית שעוסקים עם אנשים עם מוגבלויות בארץ, שנקראת חומש, של איגוד העובדים הסוציאליים.
<נורית חי יהודה: אנחנו כאן באים לקרוא קריאה לשתף, לערב את העובדים הסוציאליים המקצועיים השיקומיים בכל הנושא של נגישות, מכיוון שהעובד הסוציאלי, יש לו הכשרה באבחון, זיהוי צרכים, והתאמה ספציפית לאדם המוגבל, את המענה הספציפי.
<נורית חי יהודה: כמו כן, עוסקים בנגישות חברתית בעלת המודעות הסביבתית.
<נורית חי יהודה: חשוב מאוד לשתף את העובדים הסוציאליים, גם שיהיו בוועדה וגם שישתתפו בכל- - -
יעקב מרגי: איך הגעת לוועדה?
יעקב מרגי: הוזמנת, נכון?
<נורית חי יהודה: כן.
יעקב מרגי: אז את רואה שאת שותפה.
<נורית חי יהודה: אני גם בשדולה של העובדים הסוציאליים.
יעקב מרגי: אנחנו שמחים שהקריאה שלך- - -
<נורית חי יהודה: זה דבר אחד.
<נורית חי יהודה: דבר שני, ההנגשה החברתית גם לסטודנטים שעושים הכשרה מעשית בקהילה – למשל, במקצוע עבודה סוציאלית או במקצועות אחרים סטודנטים נכים או בעלי מוגבלויות נדרשים לצאת אל הקהילה ולעשות הכשרה מעשית.
<נורית חי יהודה: שם העובד הסוציאלי הוא המלווה, ויכול לתת את המענה בהכשרה ובהכנה, כדי שהסטודנט ייקלט הרבה יותר קל, ויצליח בלימודיו.
<נורית חי יהודה: אני מברך את כל הפעילות הזאת ושמחה להיות כאן.
יעקב מרגי: אני מברך אותך.
יעקב מרגי: אנחנו שמחים שאת כאן דווקא בגלל הכובעים הרבים שאת נושאת בהם.
יעקב מרגי: אני חושב שנעשה, נהיה קשובים עם הצרכים ועם היכולות, ננסה להיות כמה שיותר, כמובן, נגישים ומונגשים, וגם אובייקטיביים גם לצרכים.
<אילנה קאופמן כהן: שמי אילנה קאופמן.
<אילנה קאופמן כהן: אני רוצה לחדד את הדברים של נורית.
<אילנה קאופמן כהן: גם אני עובדת סוציאלית במקצועי.
<אילנה קאופמן כהן: יש לי תואר שני בעבודה סוציאלית, אני גם- - - במקצועי, ואני נציגת חומש, וגם- - - כאן אני מייצגת את חומש.
<אילנה קאופמן כהן: אל"ף, תודה שהוזמנו לוועדה, אבל אנחנו מעוניינות שנציגות חומש, העובדים הסוציאליים – שיהיה להם תוקף ומשמעות בקביעת כל הנושא של ההתאמות.
<אילנה קאופמן כהן: ראינו שבתקנות עד כה אין שום אזכור לנושא העובדים הסוציאליים.
<אילנה קאופמן כהן: לא ארחיב כי נורית הזכירה את זה, אבל אני רוצה להדגיש את זה – אנחנו רוצים שנהיה בעלי השפעה.
יעקב מרגי: יש לכם הבמה הזו כאן, ואם תרצו, גם בדיונים מוקדמים אחר כך, אם נחליט שיהיו פגישות.
יעקב מרגי: לא נוכל לתת ביטוי לכולם, אבל אני מבין את הדרישה, מכבדים אותה.
יעקב מרגי: אתם שותפים, אתם מוזמנים.
יעקב מרגי: אנא, תביעו את דעתכם במהלך הדיון.
יעקב מרגי: אני רוצה לעשות סבב התייחסויות לפני שנשמע את נציגי המל"ג והות"ת.
<רעות אופיר: שמי רעות אופיר, אני מייצגת את ור"מ, את עשרים המכללות האקדמיות הציבוריות.
<רעות אופיר: אין לי באמת מה לחזור, כי הנציגה מור"ה אמרה את מרבית הדברים.
<רעות אופיר: אנחנו גם מברכים על התקנות, וגם הבהרנו את זה בנייר העמדה ששלחנו לוועדה.
<רעות אופיר: למכללות יש בעיה נוספת, לחלק מהמכללות – מלבד הנגישות שהן התחילו ליישם היום בעקבות תקצוב של ות"ת, יש מכללות שממוקמות במבנים מאוד-מאוד ישנים מבחינה פיזית, של מעל מאה שנה – בצפת, בירושלים, שזה גם דורש התייחסות.
<רעות אופיר: זה לא עניין של הוועדה; אני רק מציינת את זה לפרוטוקול, כי זה באמת יותר עניין מקצועי בינינו לבין ות"ת.
<רעות אופיר: גם החישוב שאנחנו עשינו, זה באמת מגיע לעלויות מאוד גבוהות, שלא בתקצוב היום של הנגישות, כי ות"ת כן תקצבו נגישות, אבל באופן חלקי – לא ביחס לתקנות האמורות.
<רעות אופיר: יש לנו עלויות שמגיעות לכ-50 מיליון שקלים.
<רעות אופיר: צריך לתת על זה את הדעת, כמובן, כדי שנוכל ליישם את זה בצורה הטובה ביותר.
<ישראל אבן זהב: ישראל אבן זהב, מטה מאבק הנכים.
<ישראל אבן זהב: אני לא מבין למה כל דיון חוזרים על הנושא הכספי.
<ישראל אבן זהב: באנו לעשות נגישות, ולא מאין המקורות האלה, ועדיין אני רואה פה בסעיפים, שכתוב: מבלי לגרוע מהוראות תקנת משנה, אין באמור בתקנות אלה כדי להטיל חובה על מוסד לבצע התאמות, אז אני לא מבין מה קורה.
יעקב מרגי: נגיע לתוכן ואז נתייחס.
יעקב מרגי: אנחנו לא מכלים את זמננו לריק.
<ישראל אבן זהב: ברור לי, אבל לראות את הדבר הזה, זה מקומם, ולשמוע את כולם שוב: אין כסף, אין כסף.
יעקב מרגי: אנחנו חייבים, כדי לתת מצע לדיון, לשמוע, ולהתייחסויות.
יעקב מרגי: גם השלטון המרכזי, כשהוא מטיל מטלות, צריך להתייחס גם לקשיים, ולראות.
יעקב מרגי: אין לנו עניין גם לתקן תקנות שמחר אי-אפשר יהיה לחיות בהן.
<ישראל אבן זהב: ברור לי, אבל לחזור על זה – חבל.
<מרים בר ניר: שלום, אני מעוצמה – פורום של משפחות נפגעי נפש.
<מרים בר ניר: אני רוצה להתייחס לגברת ינקלביץ', לציין שבאוניברסיטה העברית – יש גם בחיפה, אבל יתר האוניברסיטאות עדיין הנושא של הנגישות עוד לא נכנס לסדר היום.
<מרים בר ניר: אני מחזקת את העובדה – אני לא מדברת על כסף, אבל במציאות שאנחנו חווים מי שמקבל את התמיכה או מרכזי תמיכה הם רק אלה שעברו סל שיקום, ואז מקבלים את התוספת הזאת ממשרד הבריאות.
<מרים בר ניר: מי שלא מקבל סל שיקום, לא הגיע או מצבו לא כל כך קשה מבחינה נפשית, ואז הוא גם בדרך כלל לא סטודנט – אנשים שיש להם 40 אחוז נכות בביטוח לאומי מגיעים לקבל סל שיקום.
<מרים בר ניר: גם שם תורים ארוכים.
<מרים בר ניר: 40 אחוז זאת נכות די קשה.
<מרים בר ניר: אנשים שלא הגיעו – 30 אחוז, 25 אחוז – הם לא יקבלו סל שיקום, והם זקוקים לתמיכה הזאת.
<מרים בר ניר: אנחנו רוצים שהמגבלה הזאת תוסר, ולא תהיה חלק מהתקנות.
<מרים בר ניר: לגבי העובדים הסוציאליים, שמאוד חשוב שיהיה, ההיוועצות במורשי נגישות - גם עובדים סוציאליים וגם הנושא של פסיכולוגים, כלומר אנחנו מבקשים שבהיוועצות יהיו גם אנשים שמתמצאים בבריאות הנפש.
יעקב מרגי: אני חושב שהבעת את דבריך.
יעקב מרגי: חלק מהדברים, כמובן, זה לא הפורום ולא השולחן, אבל מה שנוכל להיות קשובים גם לצרכים שלהם, ודאי שנעשה זאת.
<עו"ד יערה קלמנוביץ': אני עו"ד יערה קלמנוביץ', רכזת פורום הארגונים – פורום המאגד 25 ארגוני בעלי מוגבלויות.
<עו"ד יערה קלמנוביץ': אני רוצה להצטרף לדבריה של חברתי מרים.
<עו"ד יערה קלמנוביץ': דיברו פה על עניין תקציבי שוב – זה משהו שעולה כל הזמן, כמו שישראל אמר.
<עו"ד יערה קלמנוביץ': זה לא צריך לעלות.
<עו"ד יערה קלמנוביץ': אבל בנוגע לנפגעי נפש, בנוגע לאוטיסטים, ארגונים שחברים בפורום שלנו, אפילו לא מדובר על הוצאה תקציבית; מדובר על להסתכל על בעלי המוגבלויות הבלתי-נראות בעיניים, ולתת להם את מה שהם צריכים.
<פפי יקירביץ': זה לא עולה כסף?
<עו"ד יערה קלמנוביץ': זה מצריך שינוי גישה.
<סלי בסון: אני עו"ד סלי בסון, אני היועצת המשפטית של האוניברסיטה הפתוחה, ואני פה גם בשם ור"ה.
<סלי בסון: אני רק רוצה לומר, שכשבאנו לפה קיבלנו על השולחן טיוטת תקנות, שלא זו הטיוטה שצורפה לזימון לדיון, וחבל, כי אני לא יודעת- - -
יעקב מרגי: נוציא תחת ידינו תקנות – הנה, אני כבר אומר לכם הבטחה חגיגית: לא תצאו במלוא תאוותכם בידכם, מראש אני אומר, אבל תצאו עם משהו שיהיה סביר.
יעקב מרגי: אנחנו פה כדי להנגיש, ואנחנו בצד של האוכלוסיות שצריכות את ההנגשה הזאת.
יעקב מרגי: כפי שאמרנו בדיונים אחרים של ועדת המשנה לתקנות האלה, אנחנו מגינה בהקמה בנושא נגישות והנגשה.
יעקב מרגי: אם אצטט את יו"ר ועדת המשנה לעניין הנגישות, חבר הכנסת אילן גילאון – אני לא אוהב את זה, אבל זו המציאות; זה חזק מאתנו – מי שבעל צרכים היום, בפוטנציאל הוא יהיה בעל צרכים בעתיד, ולכן אנחנו צריכים לעשות את זה בשום שכל, כמובן, אבל צריך גם להודות, הוביל בשנים האחרונות את החוק, והתקנות, לטעמי, גוררות רגליים.
יעקב מרגי: צריך להמריא, מה שנקרא.
<גלית צבי: אני גלית צבי, ראש מדור מלגות במרכז הבין-תחומי הרצליה, ומטפלת בפרויקטים מיוחדים.
<גלית צבי: אנחנו פועלים מזה שנים להנגשה בהתמדה גם לאנשים, כפי שמרים התייחסה אליהם, שהמוגבלות שלהם היא בלתי-נראית, וללא קשר לגובה אחוז המגבלה שלהם, כפי שהוכר בביטוח לאומי, אבל צר לי שאני צריכה להעלות את הנושא הכספי דווקא משום שאנחנו מוסד בלתי-מתוקצב, והעלויות שלנו, מצד אחד, גבוהות, ואנחנו משתתפים כרגע במיזם מהפכה- - -
יעקב מרגי: אני מתאר לעצמי שאת מכירה את החוק.
<גלית צבי: אני מכירה את החוק.
יעקב מרגי: אז יש לכם שם פינה חמה ללא מתוקצבים, כך הדריך אותי טרום הישיבה היועץ המשפטי שלנו.
<גלית צבי: יש לי שתי שאלות שצריך לדון בהן, או אולי כבר דנתם בוועדות הקודמות.
<גלית צבי: הנושא הראשון הוא של סטודנטים זרים בעלי מוגבלויות, כי יש לנו כ-1,500 סטודנטים מרחבי העולם – מה חלקם בתקנות האלה?
<גלית צבי: והנושא הנוסף הוא שיש קבוצות סטודנטים שיש להם מקורות מימון, ויש פה איסור גביית תשלום, אז איך זה מתיישב?
יעקב מרגי: בוא ניתן לעגלה לנסוע, ותוך כדי נסיעה אנחנו נתקן ונעלה בעיות.
יעקב מרגי: בבקשה, נציג הות"ת, כל העיניים פה נשואות אליך.
<נדב שמיר: אני עו"ד נדב שמיר מהלשכה המשפטית של המל"ג-ות"ת.
<נדב שמיר: אני רכז מטה עבודת כתיבת התקנות.
<נדב שמיר: יושב לצדי מר יוני אבן-טוב מאגף התקצוב של ות"ת, שיוכל לומר כמה מילים לגבי מה שמטריד כל כך את המוסדות – הנושא הכספי.
<נדב שמיר: לפני שנצלול לעניין, כמה מילים כלליות על המערכת ועל התקנות.
<נדב שמיר: במערכת השכלה גבוהה קיימים 66 מוסדות היום, 9 אוניברסיטאות, כולל האוניברסיטה הפתוחה, 36 מכללות אקדמיות, 20 מתוכן מתוקצבות על-ידי הות"ת, ו-16 מכללות, הציבור אוהב לקרוא להן פרטיות; אנחנו לא קוראים להן פרטיות, אבל הן מכללות שלא מתוקצבות על-ידי הות"ת.
<נדב שמיר: 21 מכללות להכשרת עובדי הוראה, שמפוקחות אקדמית על-ידי מל"ג, אבל מתוקצבות ומתוכננות על-ידי משרד החינוך.
<נדב שמיר: סעיף 19כז כולל בתוכו את כל המוסדות האלה, כולל גם שלוחות מחו"ל, שזה תופעה די זניחה לאחר התיקון שנעשה, שלא מכיר בתארים שלהם לצורכי שכר, וגם כללנו בתוך התקנות מוסדות להכשרת עובדי הוראה, שאינם אקדמיים.
<נדב שמיר: התקנות, העבודה נעשתה בשיתוף נציבות השוויון, משרד המשפטים והייעוץ המשפטי של הוועדה.
יעקב מרגי: תן לנו התייחסות לחששות, במשפט או שניים.
<נדב שמיר: התקנות אינן ארוכות.
<נדב שמיר: רובן על דרך ההפניה לעבודה הרבה שנעשתה בתקנות הכלליות, אבל ראינו לנכון לתת כמה התייחסויות לדברים ספציפיים, שייחודיים אולי יותר להשכלה הגבוהה כמו סיורים לימודיים ומקומות לימוד.
<נדב שמיר: אנחנו יודעים שיש עוד נושאים שיכול להיות שהארגונים יחשבו שצריך להתייחס אליהם – אנחנו נכונים לשמוע.
<נדב שמיר: התקנות כבר הוגשו בתקופה של הכנסת הקודמת לוועדה.
<נדב שמיר: משום מה, הן לא נדונו.
<נדב שמיר: עברה חצי שנה.
<נדב שמיר: את הזמן הזה ניצלנו כדי להיפגש גם עם ארגוני הנגישות, לעשות כמה פגישות עבודה, גם עם המוסדות.
<נדב שמיר: שמענו כל מיני הערות.
<נדב שמיר: הנוסח שלפני
<נדב שמיר: כם הוא הרבה יותר מפותח לעומת הנוסח שהוגש בזמנו לוועדה, כי הוא כולל הרבה הערות שראינו לנכון לקבל מארגוני הנגישות ומהמוסדות.
<נדב שמיר: יש גם אפילו כמה חלופות, כמה אפשרויות.
<נדב שמיר: צריך לומר פה משהו חשוב.
<נדב שמיר: נעשה פה איזון בין ערך הנגישות, הזכות של כל אדם עם מוגבלות לקבל את השירות כמו כל אדם אחר, לבין המציאות, שגם היא מוגבלת – היא מוגבלת ביכולות והיא מוגבלת במשאבים.
<נדב שמיר: צריך להבין שהמוסדות להשכלה גבוהה, כפי שאמרתי, אינם מוסדות פרטיים; הם מוסדות ציבוריים, הם נותנים שירות ציבורי וחיוני לציבור, ולכן אנחנו חושבים שהם צריכים להיות מונגשים בצורה מלאה.
<נדב שמיר: מבחינה משפטית, מדובר בגופים דו-מהותיים.
<נדב שמיר: לא מדובר פה על בתי ספר של משרד החינוך, ולכן אנחנו חושבים שהפטור בעניין הנטל הכלכלי הכבד מדי צריך לחול עליהם.
<נדב שמיר: משום מה, הוא לא חל על המוסדות להשכלה גבוהה, למרות שהם לא מוסדות מדינה.
<נדב שמיר: אני חושב שחברי ייתן התייחסות תקציבית לעניין הזה.
יעקב מרגי: בבקשה, אבל בקצרה.
יעקב מרגי: האם יש לכם מגירה, מדף לתקצוב בנושא ההנגשה או נגישות התקנות?
<יונתן אבן-טוב: ודאי שיש, פועלת כבר היום, אבל אעדכן בכל זאת, למרות שאני מניח שהחברים פה ודאי מכירים.
<יונתן אבן-טוב: לצורך הפרוטוקול נגיד בקצרה.
<יונתן אבן-טוב: כמובן, אני לא אומר פה שום דבר חדש – המוסדות להשכלה גבוהה הם אמנם גופים מתמחים, אבל גופים עצמאיים.
<יונתן אבן-טוב: מחובתם לעמוד בכל הוראות החוק לעניין הזה כמו לכל עניין אחר.
יעקב מרגי: יותר מכל עניין אחר.
<יונתן אבן-טוב: כמובן, חשוב מאוד, אבל כמו שלצורך העניין, אם תקנות כיבוי אש היו משתנות, המוסדות היו צריכים לעמוד בזה עם או בלי קשר לתקצוב נוסף מהמדינה, לא כל שכן לגבי תקנות נגישות, הגם שזה יקר מאוד ועולה הרבה כסף – זה ברור לנו לחלוטין.
<יונתן אבן-טוב: מה הות"ת עשתה עד כה בעניין הזה.
<יונתן אבן-טוב: חשוב להבין, ות"ת פועלת במסגרת תוכניות לתקציב תוכניות חומש, תוכניות רב-שנתיות.
<יונתן אבן-טוב: התקציב שלנו נקבע מראש לשש שנים.
<יונתן אבן-טוב: כשעמדנו בפתח תוכנית רב-שנתית בשנת תשע"א, 2011-2010, הנתונים שאז עמדו בידינו, שהוצגו בידי ור"ה וור"מ כמה שנים טובות קודם לכן לעניין הערכת עלות כל התאמות הנגישות במוסדות עמדו על סדר גודל של בין 150 ל-200 מיליון שקל אז.
<יונתן אבן-טוב: מובן מאליו שככל שהתקנות מתעדכנות, הערכות העלות שנגזרות מהן מתעדכנות בהתאם.
<יונתן אבן-טוב: המנגנון של ות"ת להקצבות מהסוג הזה הוא בדרך כלל מכוון לאזור ה-50 אחוז תמיכה ייעודית, כלומר ל-200, בערך 100 מיליון שקל.
<יונתן אבן-טוב: לפיכך קבעה ות"ת בתוכנית הרב-שנתית סכום של קרוב ל-190 מיליון שקל הקצבה מיועדת לנושא של התאמות נגישות במוסדות להשכלה גבוהה המתוקצבים על-ידה, שפועלות כבר כיום, כלומר חלק תוקצב כבר בשנה הקודמת.
יעקב מרגי: ידידי המלומד, היועץ המשפטי, אתה מבין למה הפינה ללא מתוקצבות יותר חמה בנושא הפטורים?
יעקב מרגי: צריך איזונים בחיים, אין מה לעשות, מה גם שהציבור משלם ממיטב כספו.
יעקב מרגי: אני מייד נותן לך לסכם, ונתחיל בתקנות.