GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אני לא מאמין שיש רופא בביטוח הלאומי שמצפה שההיריון יהיה מהלידה עד זה באופן קבוע.
יעקב מרגי: היריון הוא בזמן קצוב ונתון.
יעקב מרגי: לומר לנשים שסובלות מתופעות או ממחלות כאלה ואחרות שיכולות להוות סיכון מסוים בהיריון לא להיכנס להיריון?
יעקב מרגי: אני קראתי את זה ולא האמנתי.
יעקב מרגי: אגיד לךְ למה זה הקפיץ אותי.
יעקב מרגי: אני מלווה נפגע מטיל, ומה לעשות הוא גם בן 56.
יעקב מרגי: נפל טיל "גראד" במרחק של מטר וחצי ממנו ובתו שלוש שנים באופן רצוף נמצאת בבתי-חולים וניתוחים.
יעקב מרגי: כשהוא הפסיק לשמוע בגלל הטיל, אמרו לו: "זה בגלל הגיל.
יעקב מרגי: אתה לא תקבל".
יעקב מרגי: אז פה זה בגלל דלקת פרקים שהיא לפני ההיריון.
יעקב מרגי: זה מה שהאזרח אתו מתמודד מול המוסד לביטוח לאומי.
יעקב מרגי: לכן זה מצטרף לאווירה.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את הרופא.
יעקב מרגי: אני בכוונה מנחה אתכם שתבינו: אתם צריכים למצוא את המסלול על-פי החוק, והחוק קבע שאתם רשאים: "רשאי לבקש" – כן אבל לא ב-over doing כזה שכולם-כולם בגדר מרמים או שזו יד קלה של רופא הנשים.
יעקב מרגי: אני לא מאמין שרופאי נשים בפרקטיקה המקצועית שלהם מעדיפים שכל הנשים ישכבו בטן-גב תשעה חודשים.
יעקב מרגי: זו גם לא המלצה רפואית.
יעקב מרגי: לכן אשמח אם תשפוך קצת אור על הסוגיה הזאת.
<מיכאל שטטמן: אציג את עצמי.
<מיכאל שטטמן: קוראים לי מיקי שטטמן, ואני רופא נשים.
<מיכאל שטטמן: אני מגיע לכאן עם שני כובעים: בכובע אחד אני רופא בקהילה, והכוונה היא שאני עובד עם קופות-החולים ואני מלווה מאות נשים בהיריון במהלך חודש.
<מיכאל שטטמן: בכובע השני אני רופא שעובד בביטוח הלאומי, מועסק בביטוח הלאומי, ולצורך כך אני עובר על אותם תיקים שמגיעים מפקיד התביעות.
<מיכאל שטטמן: אני חושב שהמכנה המשותף בין חברי-הכנסת ויושב-ראש הוועדה, מה שעד עכשיו דיברתם, זה בעצם שהכדור הוא בידיים שלכם.
<מיכאל שטטמן: דהיינו, אם אתם מחליטים לשנות את התקנות, את ההנחיות או את החקיקה ולהחליט שכל אישה, למשל בהיריון בסיכון, או שכל אישה בהיריון תהיה זכאית לגמלה, אנחנו נסיר את הכובע.
<מיכאל שטטמן: התפקיד שלי יהיה מיותר.
<מיכאל שטטמן: פקיד התביעות יוכל לשים חותמת.
יעקב מרגי: לא מה שביקשנו.
יעקב מרגי: אני רק אסיים.
אורלי לוי אבקסיס: אל תעשה מניפולציה.
<מיכאל שטטמן: לא.
<מיכאל שטטמן: המניפולציה הייתה במושגים.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לשאול אותך שאלה בגלל שאתה בשני כובעים.
<מיכאל שטטמן: אני אענה עוד שנייה.
<מיכאל שטטמן: אני אסיים.
יעקב מרגי: חברת-הכנסת שואלת אותך.
אורלי לוי אבקסיס: בגלל שאתה בשני כובעים, תגיד לי: מה קורה אם הרופא רשלן ולא סיפק לה את האישורים הרפואיים הרלוונטיים?
אורלי לוי אבקסיס: למה היא צריכה לשלם את המחיר?
<מיכאל שטטמן: אל"ף, אף אחד לא משלם את המחיר.
אורלי לוי אבקסיס: אתה תמליץ למשרד הבריאות לשלול ממנו את המשכורת שלו?
<מיכאל שטטמן: חלילה וחס.
<מיכאל שטטמן: אני אסביר.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אתה תמליץ למוסד לביטוח לאומי לשלול ממנה את הקצבה שעליה היא משלמת ביטוח בכל חודש - -
<מיכאל שטטמן: ממש לא.
<מיכאל שטטמן: זה לא התהליך.
אורלי לוי אבקסיס: - - בגלל שהרופא שלה רשלן.
<קריאה: אז בוא ותספר לנו.
יעקב מרגי: בואו ונעשה סדר.
<מיכאל שטטמן: כל אישה שפונה לביטוח לאומי, יש ברשותה לא דף אחד אלא ארבעה דפים.
<מיכאל שטטמן: בדפים מפורט מהו התהליך ואיזה מסמכים היא צריכה לצרף לתביעה.
<מיכאל שטטמן: דהיינו, כאשר אני מקבל טופס שבו הרופא רושם לי שאותה אישה היא עכשיו בשבוע שישי, לצורך העניין, ויש לה דימום, ולצורך כך מבקשים עכשיו גמלה של תשעה חודשי מנוחה, בגלל שהיה לה דימום בשבוע שישי – אני פונה חזרה אל הרופא המטפל ואומר לו: "אוקיי.
<מיכאל שטטמן: אני מבקש תיעוד א', ב', ג' ו-ד', והאם לטענתך זה סביר לתת לה בעקבות אותו דימום שהיה לה בשבוע שישי גמלה למשך תשעה חודשים"?
<קריאה: כמה כאלה יש?
<מיכאל שטטמן: אני לא מדבר על מקרה אחד ולא על שני מקרים.
<מיכאל שטטמן: אני מדבר על עשרות מקרים מדי שבוע, ואני יכול להביא לכם תיעוד.
<מיכאל שטטמן: אני זה שיושב מול התיקים.
<מיכאל שטטמן: אני מדבר על מקרה אחר: כאבי גב בשבוע עשירי להיריון.
עפו אגבאריה: אתה מדבר על שבוע שישי של ההיריון?
<מיכאל שטטמן: אני מדבר על שבוע שישי להיריון ובקשה לגמלה לתשעה חודשים, אוקיי?
עפו אגבאריה: כמה כאלה יש?
<מיכאל שטטמן: עשרות מקרים מדי שבוע.
<מיכאל שטטמן: הנתונים הם אצלי.
עפו אגבאריה: אני לא חושב - - - שבוע שישי.
<אסתר נמרודי: - - -
<מיכאל שטטמן: אני כרגע מדבר על כאבי גב בשבוע עשירי, כאשר הבטן עוד לא התחילה לנצנץ - -
<אסתר נמרודי: אבל הוא לא - - -
יעקב מרגי: אתי.
<מיכאל שטטמן: - - ואנחנו מדברים על בקשה לגמלה לתשעה חודשים.
אורלי לוי אבקסיס: הרופא המליץ לה?
<מיכאל שטטמן: הרופא המליץ לה, בוודאי.
אורלי לוי אבקסיס: תבוא בטענות לרופא.
אורלי לוי אבקסיס: מה אתה רוצה מהאישה?
<מיכאל שטטמן: אני לא בא בטענה - - -
אורלי לוי אבקסיס: - - או שהוא חוטא לתפקידו או שהוא לא מבין בתפקידו או שהוא לא רופא ראוי.
<מיכאל שטטמן: אין בעיה.
<מיכאל שטטמן: לכן אנחנו מפנים מכתב.
אורלי לוי אבקסיס: אבל למה - - - לא סומכת על ההחלטה - -
<אסתר נמרודי: אבל היא התובעת.
אורלי לוי אבקסיס: - - של איש המקצוע?
<מיכאל שטטמן: אני אומר עוד פעם:
<מיכאל שטטמן: אם אתם מייתרים את חוות הדעת של הביטוח הלאומי, זה בסדר.
<מיכאל שטטמן: אנחנו נהיה חותמת ונעשה את זה, ואין בעיה.
<מיכאל שטטמן: אם אתם אומרים לנו "תשמעו, זה כספי ציבור.
<מיכאל שטטמן: בבקשה תדקדקו בכספי הציבור האלה כאילו זה כספים שלכם", - - -
<קריאה: אדוני היושב-ראש, אני רוצָה - - -
אורלי לוי אבקסיס: רק משכורות של הרופאים זה כספי ציבור.
אורלי לוי אבקסיס: למה אתה לא ממליץ למשרד הבריאות למנוע מהם כשהם לא עושים את עבודתם כראוי?
יעקב מרגי: אורלי, אני רוצה להיות גם מאוזן.
אורלי לוי אבקסיס: כי הם הקולגות שלך.
יעקב מרגי: אני חוזר לעורכת-הדין מהביטוח הלאומי.
<מיכאל שטטמן: אסיים במשפט אחד: אתם הזכרתם פה כמה פעמים את המושג "היריון בסיכון".
<מיכאל שטטמן: יש שני מונחים: "היריון בסיכון" – לא שווה גמלה לשמירת היריון.
יעקב מרגי: אנחנו לא משפטנים.
יעקב מרגי: אתה הבנת למה אנחנו התכוונו.
<מיכאל שטטמן: אני רק - - -
יעקב מרגי: לא הלכתי במונח המשפטי או המקצועי.
יעקב מרגי: אמרנו שאנחנו מדברים ונשוא הדיון הוא גמלת ההיריון.
<מיכאל שטטמן: אם אנחנו מדברים על 114 פניות לבית-הדין לעבודה מתוך כ-20,000 תיקים שהוגשו במשך שנתיים, בואו ונסתכל על הפרופורציות.
<אסתר נמרודי: אלה הפרופורציות.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה בלבול בנתונים.
אורלי לוי אבקסיס: הצלחת לבלבל.
אורלי לוי אבקסיס: אם אתה אומר "מתוך 20,000", הם חושבים שזה מתוך 20,000 שנדחו.
<מיכאל שטטמן: מתוך 20,000 פניות.
אורלי לוי אבקסיס: המעניין אותי הוא כמה הגיעו לבית-הדין לעבודה מתוך הנדחים.
<מיכאל שטטמן: מתוך הנדחים?
<מיכאל שטטמן: אם נעשה 20%, זה 2,000 תיקים.
<מיכאל שטטמן: 20% מ-20,000 זה 4,000, ומתוך 4,000 שנדחו פחות או יותר 114 פנו.
יעקב מרגי: כמה מהם קיבלו את הדין על-פי הכרעתך?
<מיכאל שטטמן: מתוך ה-114?
<מיכאל שטטמן: – 40%.
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע כמה מתוכן לא נצלו בגל שאין להן את המודעות?
<מיכאל שטטמן: לכל אישה שאנחנו דוחים אנחנו מצמידים עורך-דין צמוד.
אורלי לוי אבקסיס: זה כסף.
<קריאה: - - - דרך הסיוע המשפטי.
יעקב מרגי: אנחנו נעשה הפוגה עם הקטע של הביטוח הלאומי.
יעקב מרגי: אנחנו, כמובן, נרצה לדעת.
אורלי לוי אבקסיס: כמה חסכתם?
אורלי לוי אבקסיס: מכספי הציבור?
אורלי לוי אבקסיס: הם אמרו שכל המטרה היא לחסוך את כספי הציבור.
אורלי לוי אבקסיס: כמה חסכתם בזה שהטרדתם ככה את הנשים ו-50% מהן ניצחו בבית-הדין לעבודה?
יעקב מרגי: עורכת-הדין מזוז, - - -
<מיכאל שטטמן: בואו ונסתכל על הרישום הפלילי.
<מיכאל שטטמן: כמה אחוזי הרשעות יש?
<מיכאל שטטמן: אז תגידו לא להגיש תיק בגלל הרשעה?
אורלי לוי אבקסיס: אתה צודק, אולי נכניס אותן גם לכלא.
אורלי לוי אבקסיס: אולי אם נאיים להכניס אותן לכלא, יהיו פחות.
יעקב מרגי: ידידי הרופא, מכובדי הרופא, זו הפעם האחרונה שאתה מדבר בלי לקבל רשות דיבור.
<מיכאל שטטמן: מקובל.
יעקב מרגי: אבל הבטחת גם בפעם הקודמת.
יעקב מרגי: יש מישהו סביב השולחן שרוצה להתבטא בנושא בקצרה?
יעקב מרגי: בבקשה, שם ותפקיד.
<מאירה בסוק: אני עורכת-הדין מאירה בסוק מנעמ"ת.
<מאירה בסוק: אני רוצה קצת לעשות היסטוריה, ואני רוצה לשאול כמה שאלות את הביטוח הלאומי.
<מאירה בסוק: אנחנו מדברים על חוק שהשתנה, משום שבהתחלה היו לוקחים את ימי המחלה של העובדת ורק אחר כך, כשהיא מסיימת את ימי המחלה ואם היא עוד הייתה צריכה את השמירה, היא הייתה מקבלת מביטוח לאומי.
<מאירה בסוק: ואז, הרבה פחות נשים ביקשו, הרבה פחות נשים קיבלו, וגם לא הייתה בעיה בביטוח הלאומי כי הן באמת ניצלו את כל ימי המחלה שלהן כך שברור שהן היו צריכות להיות בשמירת היריון הרבה מאוד זמן.
<מאירה בסוק: לא קיבלתי, ואני רוצה כמה נתונים מביטוח לאומי לגבי כמה זמן.
<מאירה בסוק: הלוא יש נשים שעושות שמירת היריון רק לשלושה חודשים ראשונים, יש נשים שיש להן שמירת היריון רק לשלושה חודשים אחרונים.
<מאירה בסוק: עם כל הכבוד, לא כולן עם תשעה חודשים.
אורלי לוי אבקסיס: מהשבוע השישי ועד סוף ההיריון.
<מאירה בסוק: אל"ף, אין נתונים על זה.
<מאירה בסוק: לא קיבלנו.
<מאירה בסוק: כי אתם לא עניתם.
יעקב מרגי: היא שואלת אותנו.
<מאירה בסוק: שאלה שנייה – ואת זה אני יודעת מידע - -
<אסתר נמרודי: אני יכולה.
יעקב מרגי: תבקשי, ואני אתן.
<מאירה בסוק: - - של קבלת קהל וכו' – אם אישה מביאה מכתב מרופא המשפחה שלה, מרופא הנשים שלה, שהיא בסיכון גבוה חודש או חודשיים, צריכים עוד דבר להבין: זה רק אחרי שלושים יום, וזה לא מהיום הראשון.
<מאירה בסוק: זה גם כן דבר שצריך שנזכור.
<מאירה בסוק: זאת אומרת, אם אישה שוכבת בבית כבר שלושים יום, יש סיכוי שבאמת היא צריכה את השמירה לפחות לעוד איזה חודש.
<מאירה בסוק: אני נתקלתי במקרים, כמו שחבר-הכנסת מרגי מספר על דברים אחרים, שאם אתה מביא מכתב מרופא מומחה, שר"פ או משהו כזה, ישר נותנים לך.
יעקב מרגי: תלוי בשם.
אורלי לוי אבקסיס: רופאים פרטיים.
יעקב מרגי: כי אני נותן את רשות הדיבור.
יעקב מרגי: זה התפקיד שיש לי בדיון.
<מאירה בסוק: אני זוכרת שבאו אלי ואמרו "תביעה", ואמרתי: "תביא מכתב מרופא פרטי", - -
יעקב מרגי: אני לא יכול להלין עליהם, למרות שאני צריך להלין עליהם כי גם בכנסת וגם בממשלה דנים לגופו של מציע.
<מאירה בסוק: - - ואז מקבלים ישר.
עפו אגבאריה: במיוחד אם זה פרופסור מאיזה בית-חולים גדול, - -
עפו אגבאריה: - - כבר לא מסתכלים מה הוא כתב.
אורלי לוי אבקסיס: מי מגיע אליו?
עפו אגבאריה: אם זה רופא המשפחה שמטפל באישה תשעה חודשים, אותו לא סופרים.
יעקב מרגי: עפו, אני הולך להיות חיים כץ מרגע זה.
<דנה נאור-מנדאל: אני עורכת-הדין דנה נאור, מנהלת המחלקה המשפטית בשדולת הנשים.
<דנה נאור-מנדאל: אני, כמובן, מברכת על הדיון ומצטרפת, אבל אני דווקא רוצה להתחבר למוסד לביטוח לאומי, ואני באמת קוראת לכם, חברות וחברי הכנסת שאתם עושים כל כך הרבה: אני חושבת שהם צודקים במובן הזה שיש פה בעיה בחוק.
<דנה נאור-מנדאל: יש הרבה בעיות בחוק שנוגעות לשמירת ההיריון.
<דנה נאור-מנדאל: הגיע הזמן לעשות סדר.
<דנה נאור-מנדאל: כלומר, דבר ראשון, כמו שציינה מאירה, הנושא הזה של שלושים היום יוצר חוסר ודאות משווע.
<דנה נאור-מנדאל: לנו יש קו פתוח, ואין יום שלא מתקשרת אישה ואומרת "אני שבועיים בבית.
<דנה נאור-מנדאל: נגמרו לי ימי המחלה.
<דנה נאור-מנדאל: מה לעשות?
<דנה נאור-מנדאל: ללכת לעבודה?".
<דנה נאור-מנדאל: כמו שאת אמרת, בזמן הזה צריך להאכיל את הילדים או את עצמך ואין פרנסה, והנושא הזה של שלושים היום מביא הרבה פעמים – אני לא רוצה להגיד: לתכמונים – אבל לנסות לתכמן, כלומר "אז אני אעבוד מהבית.
<דנה נאור-מנדאל: אני פה ואני אעשה" כדי לא לאבד את הפרנסה.
<דנה נאור-מנדאל: צריך לחשוב על הדברים האלה.
<דנה נאור-מנדאל: כמו שאומרים פה, ואמר הרופא, ואני חושב שבצדק מסוים, ברגע שהביטוח הלאומי צריך לעבור, הוא עובר ובודק.
<דנה נאור-מנדאל: יש רופאים.
<דנה נאור-מנדאל: אנחנו מכירות ומכירים.
<דנה נאור-מנדאל: יש הרבה תביעות על רשלנות רפואית ולרופאים בקהילה, כך שאני לא אופתע אם רופא אומר "אני אכתוב 'שמירת היריון' כי אני חושב רק על טובת האישה" והוא לא צריך לחשוב על הקופה הציבורית.
יעקב מרגי: אנחנו נגיע לבירור הזה של הסעיף הנוגע - - -
<דנה נאור-מנדאל: אני באמת קוראת לכם, כלומר כל הביקורת מוצדקת וצריך לקבל את הנתונים, אבל לדעתי לא יהיה מנוס פה מתיקון שיבהיר באמת למוסד לביטוח לאומי שבהקשר הזה הוא צריך לחשוב רק על בריאות האישה ולא על הקופה הציבורית.
אורלי לוי אבקסיס: את חושבת שהאוצר והביטוח הלאומי בוועדת שרים לחקיקה יגידו לנו "כן, אנחנו בעד"?
<דנה נאור-מנדאל: אני בטוחה שלא, אבל אנחנו נעשה כל מה שנוכל.
יעקב מרגי: את סיימת את רשות הדיבור.
אורלי לוי אבקסיס: אפשר לתקן גם עם החוק הנתון.
יעקב מרגי: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.
עליזה לביא: אדוני, אתה בא ואומר "אתם רוצים לייתר אותנו, את הוועדות שלנו", אבל מהפרישה שפרשת בפנינו וגם הקולגות שלך, המנגנון הזה לא עובד.
עליזה לביא: הוא לא רלוונטי.
עליזה לביא: הוא לא עובד.
עליזה לביא: אני חושבת שצריך לעשות פה חשיבה הוליסטית מחדש החל מחישובי הביטוח הלאומי והכסף שניתן לעצמאיות שניתן, שגם כאן יש לי הצעות חוק.
עליזה לביא: עוד פעם אנחנו חוזרים לנושא של היריון ושל נשים שבאמת כנראה בשנה שלפני או כמה חודשים לפני מרוויחות פחות, ואז חישובי הביטוח הלאומי הם אחרים.
עליזה לביא: אני חושבת שהמנגנון הקיים היום בביטוח הלאומי לא מתאים לישראל 2014.
עליזה לביא: אנחנו אוהבות לעבוד.
עליזה לביא: אנחנו רוצות לעבוד.
עליזה לביא: יש לפעמים מצוקה, לא לכולן, בכל שלבי ההיריון השונים: אם זה כל נושא ההפריות, אם זה נושא של היריון, שמירה על היריון, ואם זה אחרי זה תוך כדי, ואז אתם מקצצים בחישובי המס ובחישובים שמגיעים אחרי זה.
עליזה לביא: משהו לא עובד נכון.
עליזה לביא: השולחן הזה והמחוקק בבית הזה צריך לחשוב במשקפיים של 2014 איך לתת מבט הוליסטי לכל הסוגיה הזאת, שכמו שאמרתי היא לא מחלה.
עליזה לביא: זה לא אנחנו ואתם.
עליזה לביא: גם האישה שלך הייתה או תהיה, וגם הבנות שלך תהיינה.
עליזה לביא: כולנו כאן באותו מקום – כולכם.
עליזה לביא: היום זה אנחנו ונשים שפונים אלינו, ומחר זה אתם והמשפחות שלכם.
עליזה לביא: צריך לתת פה מעטפת ראויה ונכונה.
יעקב מרגי: אנחנו התמקדנו בנקודה והגענו שוב לפינה שאנחנו רוצים לברר אותה.
יעקב מרגי: אדרבא, הבנתם את המצוקה שלנו.
יעקב מרגי: אנחנו מבינים שיש לכם לכאורה, אלא אם כן תוכיחו לנו שאכן כך, בעיה עם הסעיף הנוגע בדבר.
יעקב מרגי: אני לא נכנס לתקן את כל המחלות ואת כל אי-הוודאות.
יעקב מרגי: כרגע, בסוגיה הזאת של דחיית גמלת היריון, אחרי השלושים ואחרי הכל, תקריאו לי את הסעיף שאתם מסתמכים עליו שאכן מגביל אתכם.
יעקב מרגי: זרקת את הכדור אלינו, נכון?
יעקב מרגי: אנחנו רוצים לתקן.
<מיכאל שטטמן: יש שתי תקנות שבהן אנחנו זכאים לאשר.
<מיכל מזוז: אדוני, אני רוצה להתייחס לזה.
אורלי לוי אבקסיס: תקנה או חוק?
אורלי לוי אבקסיס: סעיף או תקנה?
יעקב מרגי: זה סעיף.
<מיכל מזוז: אין לנו בעיה עם הסעיף.
יעקב מרגי: לכם אין בעיה עם כל הדחיות.
יעקב מרגי: לכן הקדמתי בדבריי בתקווה.
יעקב מרגי: גברת מזוז, אני מבין שאת - - -, אבל תקשיבי לי.
<מיכל מזוז: אדוני, זה לא שיש לנו בעיה עם - - -
יעקב מרגי: עורכת-הדין מזוז, תקשיבי לי.
יעקב מרגי: בדרך-כלל, אני לא מדבר הרבה.
יעקב מרגי: אמרתי בהקדמה שלאחר שהבנתם את המצוקה שלנו, לקחתי עלי את התיק, בסדר?
יעקב מרגי: אתם מאה אחוז.
יעקב מרגי: הבנתם את המצוקה שלנו.
יעקב מרגי: תסבירי לי איפה יש לך בעיה בסעיף לנהוג כפי שהמחוקק, אנחנו, מצפה.
יעקב מרגי: זה שיש לךְ בעיה עם זה או עם זה, יכול להיות שאין לך בעיה עם זה.
יעקב מרגי: אני לא חייב להסכים.
<מיכל מזוז: אדוני, אם אני מבינה נכון את מה שאתם מבקשים מאתנו, אתם מבקשים מאתנו שכל גמלה לשמירת היריון שיצורף לה אישור רפואי מהרופא נשים - -
יעקב מרגי: של רופא מקצועי, כן.
<מיכל מזוז: - - אנחנו נאשר אותה.
עליזה לביא: זה מה שאתם עושים ברמה מסוימים של רופאים.
יעקב מרגי: עליזה, רגע.
עליזה לביא: אז בואי ונחיל את זה גם על נשים שלא יכולות ללכת לרמת-אביב ג'.
יעקב מרגי: עליזה, למה?
אורלי לוי אבקסיס: תכתבו: גם רופאים במגזר הציבורי.
<מיכל מזוז: קשה לי להתמודד עם טענה כזו היות ואני לא מכירה טענות כאלה.
עפו אגבאריה: למה לא מכירה?
יעקב מרגי: עורכת-הדין מזוז, מרגע זה - - -
אורלי לוי אבקסיס: תראי לי איזה רופא של המוסד יבטל את המלצתו של הפרופסור המומחה לפוריות מבית-החולים - - -
עפו אגבאריה: "איכילוב" למשל.
<מיכאל שטטמן: - - -