GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חיה ויקטוריה רבי: ככה נגררו החובות, תוך כדי שאני מתמודדת עם הבעיות המשפטיות הקיימות ועם הבעיות הכלכליות.
<חיה ויקטוריה רבי: היתה לנו דירה, שעל פי צו בית משפט היא נמכרה, והייתי צריכה להחזיר חובות.
<חיה ויקטוריה רבי: כאשר התמודדתי עכשיו עם שכירות, שאני לא יכולה להתמודד אתה כי אני מוגבלת בלעבוד באופן חופשי כי בכל אופן, הבן זקוק לטיפול, נתקלתי בהתנגדות בסיוע לדיור בזה שהיות והדירה נמכרה ב-2008, אינני זכאית לסיוע לדיור.
<חיה ויקטוריה רבי: אבנר ביקש ממני להשתתף בוועדה שהיתה קודם לכן, השתתפתי ושטחתי את הענין כמו שאני מדברת פה.
<חיה ויקטוריה רבי: אמרו לי שישקלו את הענין ויבררו שוב כי - -
חיים כץ: אנחנו לא מדברים על הענין האישי, אנחנו רוצים לפתור את הבעיה במקרו.
<חיה ויקטוריה רבי: - - מה שאני רוצה לומר: כשאני שומעת אתכם כאן, אני לא חושבת שאני האמא היחידה החד-הורית.
<חיה ויקטוריה רבי: אני לא חושבת שאני האמא היחידה שמתמודדת עם ילד בעל צרכים מיוחדים, ואני מאמינה שרק מי שחי בסטטוס כזה יכול להבין בדיוק מה קורה.
<חיה ויקטוריה רבי: אז אני פונה פה לפורום הזה, למדינת ישראל, שגדלתי וחונכתי שיש ערכים ואנחנו כולנו בלב אחד, איפה זה?
אילן גילאון: תן להם, אחרי זה אני אדבר.
<מיטל כהן: אני פעילה חברתית בדיור ציבורי.
<מיטל כהן: אני בעבר הייתי מחוסרת דיור וברוך השם, היום אני יושבת בדירת "חלמיש".
<מיטל כהן: הייתי רוצה לדבר דווקא על חוסר היציבות של אדם, בעקבות חוסר דיור, מה עובר על בן אדם.
<מיטל כהן: אני יכולה להגיד לכם, אני קצת מתרגשת - -
חיים כץ: קחי את הזמן שלך, תהיי רגועה.
<מיטל כהן: - - קודם כל, זה חוסר יציבות בחיים.
<מיטל כהן: זה המעברים מדירה לדירה, לפעמים אפילו שתי דירות בשנה.
<מיטל כהן: הילדים נפגעים מזה.
<מיטל כהן: יש לי שישה ילדים, יש כאלה שיש להם פחות.
<מיטל כהן: גם משפחה עם ילד אחד לא יכולה - -
חיים כץ: יש גם כאלה שיש להם יותר.
<מיטל כהן: - - יש גם כאלה שיש להם יותר.
<מיטל כהן: אני חושבת שדבר ראשון, קורת גג זה ביטחון.
<מיטל כהן: בלי קורת גג אי אפשר להתקיים, אי אפשר לעבוד, אי אפשר לנהל חיים.
<מיטל כהן: נהיים חולים, מגיעים למצוקה.
<מיטל כהן: כל מה שקורה היום בקריטריונים של משרד הבינוי והשיכון זה דבר שלא מחובר למציאות.
<מיטל כהן: הקריטריונים לא מחוברים למציאות, חייבים לשנות אותם.
<מיטל כהן: דבר נוסף, יש במלאי, במאגר הדירות של משרד הבינוי והשיכון, דירות ריקות.
<מיטל כהן: אני לא מבינה למה לא מאכלסים אותן.
<מיטל כהן: למה אנשים צריכים להמשיך לעמוד בתור ולא לאכלס אותן.
<מיטל כהן: ועוד שאלה אחת: איפה שר הבינוי והשיכון?
<מיטל כהן: - -
חיים כץ: בדיון הבא הוא יהיה.
<מיטל כהן: - - בדיון הבא?
<מיטל כהן: אני מאד אשמח להשתתף גם בדיון הבא ולהגיד לו כל מה שאני חושבת כי אני אף פעם לא רואה אותו.
<מיטל כהן: תודה רבה לכם.
<ליליאנה סירקיס: אני מרכזת את תחום הדיור כבר הרבה מאד שנים באגף הרווחה, ואני רוצה להגיד לכם שאלינו פונות הרבה מאד משפחות כעובדים סוציאליים.
<ליליאנה סירקיס: המשפחות מגיעות אלינו כי הן לא עומדות בשכירות הגבוהה שכרגע צמחה ולאורך השנים בעשרות אחוזים.
<ליליאנה סירקיס: אלו משפחות עובדות, שהכנסתן בעצם במעט, 100,200 שקל מעל אותן משפחות שמתקיימות מקצבאות, והן לא זכאיות לדיור ציבורי.
<ליליאנה סירקיס: אנחנו גם מדברים על משפחות - -
חיים כץ: את שומעת שם על אנשים שמוותרים על חלק משכרם?
חיים כץ: לפעמים זה כלכלי.
<ליליאנה סירקיס: כן, בטח.
חיים כץ: הוא מוותר על 200 שקל ומקבל 2000.
אורלי לוי אבקסיס: הוא לא מקבל 2000.
אורלי לוי אבקסיס: בכל מקרה הוא לא מקבל 2000.
<ליליאנה סירקיס: בכל מקרה, המשפחה שאתה הצגת לא תהיה זכאית לדיור ציבורי כי היא לא חיה מעבודה עם השלמת הכנסה.
<ליליאנה סירקיס: כדי להיות זכאי לדיור ציבורי אתה צריך לקבל גם השלמת הכנסה.
<ליליאנה סירקיס: אז גם אם הוא יוותר על הכנסתו ב-2000 שקל, הוא לא יהיה זכאי לדיור ציבורי כי הוא לא ממלא אחר הקריטריונים.
<ליליאנה סירקיס: אני רוצה לדבר על אוכלוסייה נוספת, והיא נמצאת פה, לידי, שבעצם מתקיימים מקצבת ביטוח לאומי אבל לא 75 אחוז מיצוי כושר השתכרות אלא 60 אחוז מיצוי כושר השתכרות.
<ליליאנה סירקיס: היתה אמורה לבוא אתי לפה אישה עם שלושה ילדים שיש לה 74 אחוזי נכות.
<ליליאנה סירקיס: לא 75, 74 אחוזי נכות.
<ליליאנה סירקיס: בעלה כרגע חולה סרטן והיתה צריכה לאשפז אותו הלילה.
<ליליאנה סירקיס: הוא לא מוכר עדין בחוק הביטוח הלאומי והיא לא זכאית לדיור ציבורי.
<ליליאנה סירקיס: שנים היא נלחמת לזכאית, היא עדין לא זכאית.
<ליליאנה סירקיס: כל המקרים האלה שנוגעים אבל לא נוגעים, בעצם צריך לעשות פה תיקון שלהם.
חיים כץ: את אומרת שבעצם זה בכוונה זה 74?
<ליליאנה סירקיס: יש, זה קיים.
חיים כץ: הצפצוף הזה אומר שהגיע סיום עבודת הוועדות והמליאה מתחילה לעבוד עכשיו.
חיים כץ: כשהמליאה מתחילה לעבוד, לוועדות אסור לעבוד כי יפטרו את הח"כים.
חיים כץ: מילא יפטרו אותי אבל יפטרו אותם, אז אני לא אוכל לעמוד בזה.
דב חנין: מה זה "מילא יפטרו אותך"?
דב חנין: אל תפחיד אותנו פה עכשיו כי אנשים יאבדו תקווה בכלל.
דב חנין: תן קצת אופטימיות.
<נעמי מורביה: אני לא יודעת אם אנחנו מוכנים לוותר עליך.
<נעמי מורביה: ..
<ליליאנה סירקיס: - - אני רוצה להגיד שהקריטריונים לזכאות לדיור ציבורי הצטמצמו ככל שהמלאי הצטמצם.
<ליליאנה סירקיס: זאת אומרת היתה הלימה אחד מול השני.
<ליליאנה סירקיס: אני רוצה לבוא ולהגיד שאני מברכת על עבודת הוועדה הזאת.
<ליליאנה סירקיס: אני חושבת שהיא מאד נחוצה וחייבים להגדיל את מלאי הדיור הציבורי.
<ליליאנה סירקיס: הנושא של שכירות משנה באמצעות חברות משכנות זה רעיון פנטסטי אבל הוא ייתן מענה כרגע רק לכאלה שכבר זכאים לדיור ציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: זה התחלה.
<נסים מורביה: אני מנכ"ל מטה מאבק הנכים וחבר בפורום הארגונים.
<נסים מורביה: אני רוצה להעלות בעיה קצת יותר מורכבת בנושא של הדירות שכבר קיימות בדיור הציבורי ומוחזקות על ידי נכים קשים, שמרותקים לכיסאות גלגלים.
<נסים מורביה: יש כל מיני מבצעים והצעות על מנת למכור את הדירות האלה, להציע להם לקנות את הדירות האלה של המדינה.
<נסים מורביה: ההצעות לא אטרקטיביות.
<נסים מורביה: אם ההצעות היו אטרקטיביות, יכולנו להכניס חזרה למדינה כסף ברמה כזאת שהיו יכולים לבוא פתרונות לידי ביטוי בזה שהיו רוכשים דירות, בונים דירות.
<נסים מורביה: שיבואו אלינו בהצעה רצינית.
<נסים מורביה: אנחנו רוצים את הדירות שלנו, כנכים שמחזיקים דירות של הדיור הציבורי.
<נסים מורביה: בואו בהצעה קונקרטית מתאימה ולא לזרוק כל מיני מכתבים.
<סימה מויאל: שלום לכולם, אני מרחובות, אני חד-הורית ואני מסורבת הדיור הציבורי בשל גודל המשפחה.
חיים כץ: מה זה גודל המשפחה?
<סימה מויאל: התשובה שאני קיבלתי ממשרד השיכון היא שאני לא עומדת בקריטריונים בשל גודל המשפחה.
<סימה מויאל: זאת אומרת, שקיבלתי תשובה חד-משמעית, מאד בוטה, תביאי עוד שני ילדים ונארגן לך בית.
<סימה מויאל: להביא שני ילדים זה לא מה בכך וזה לא לקנות ב"אי-ביי".
<סימה מויאל: אנחנו לא נכנסים לרשת וירטואלית וקונים ילדים.
<סימה מויאל: צריך גם לדעת לגדל אותם.
<סימה מויאל: אם המדינה לא מסתכלת על הבן שלי בגלל שהוא בן יחיד, אם המדינה לא מסתכלת על הבן שלי כראוי למשהו הכי בסיסי שיש שזה קורת גג, אני לא חושבת שהמדינה צריכה לעודד ילודה במצב של מצוקה, להביא עוד ילדים לעולם, למקום של מחסור, רק בשביל שיהיה בית.
<סימה מויאל: המדינה, להיפך, היא צריכה להשקיע במי שכבר קיים.
<סימה מויאל: הבן שלי בן 14 היום ובעוד ארבע שנים המדינה תיקח אותו לצבא.
<סימה מויאל: אז לתת לצבא הוא יכול אבל לקבל מהמדינה הוא לא מקבל כי הוא לא זכאי.
<סימה מויאל: הוא פשוט ילד שקוף.
<סימה מויאל: זה הנושא שאני רוצה לדבר עליו.
<סימה מויאל: הילדים האלה, גם אם אני חד-הורית לילד אחד ואני כן מקבלת נכות מהמדינה כי אני, עם כל המצב שלי, צעירה, צעירה אבל שני התקפי לב ואחרי בעיות בריאותיות כאלה ואחרות, הקצבה היחידה שנכנסת לי היא 2700 שקל בחודש.
<סימה מויאל: עם זה אני יכולה לגדל ילד?
<סימה מויאל: אני בת 41 ואני עדין גרה עם אמא שלי.
<סימה מויאל: אני לא יכולה לצאת, אני לא יכולה לקבל אפילו את הסיוע שמגיע לי, את ה-1000 שקל בחודש כי אני לא יכולה שמישהו ישכיר לי דירה.
<סימה מויאל: 2700 שקל בחודש, עם זה אני מגדלת ילד והילד הזה הוא שקוף, הוא אטום.
<סימה מויאל: אני צריכה להסתכל לו בעיניים ולהגיד לו: אדוני, בעוד ארבע שנים המדינה תיקח לי אותך לצבא אבל מעכשיו ועד עוד ארבע שנים, המדינה לא שמה עליך כי אתה לא שווה.
חיים כץ: חבר הכנסת אילן גילאון, אחרון הדוברים במגבלות הזמן.
אילן גילאון: אחד הדברים הכי עצובים שקרה לי מאז שאני בכנסת, שאני כבר לא מסוגל להגיד לעצמי את המשפט "לא יאמן" או "לא יעלה על הדעת".
חיים כץ: זה בכל ישיבה.
חיים כץ: זה ישיבה אחרי ישיבה אחרי ישיבה.
אילן גילאון: - - והיום אני לצערי אומר לעצמי, אדוני, שהכל יעלה על הדעת.
אילן גילאון: אין לי ספק ששום השפעה ולחץ פוליטי לא יופעל על הוועדה הזאת כדי לשנות את עמדתה שקובעת שלכל בן אדם יש זכות לקורת גג.
אילן גילאון: אנחנו צריכים להגדיר מהי קורת גג, לא קרטון, קורת גג.
אילן גילאון: הייתי מאד רוצה שלוועדה תהיה השפעה לגבי המערכות הפוליטיות שצריכות לקבל החלטות, ואני רוצה לומר מה מאד מטריד אותי: יש מגמה מתוך אי הבנה, מתוך בורות, מתוך אי הבנה מוחלטת למה זה דיור ציבורי, ללכת ולחסל את הדיור הציבורי היום במדינת ישראל.
אילן גילאון: אני מוסיף את הדברים שלי לכל מה שנאמר קודם מבחינת הקריטריונים.
אילן גילאון: אתה צודק, צריך להוריד את הקריטריונים כי בסופו של דבר טוענים שכל אחד צריך לקבל קורת גג בכל מקרה.
אילן גילאון: יש קבוצות של אנשים שקוראים לפרויקטים שלהם בשמות של ספרי ילדים, בעיקר לאה גולדברג, שאלה דברים מאד מקובלים, שהם שמו לאל ידם גם לאחר המאבק המשפטי המאוד ארוך על הדיור הציבורי שהיה בשנה האחרונה, שהיינו צריכים במהלך שנה שלמה להכריח את מדינת ישראל לא להיות עבריינית, זה הכל.
אילן גילאון: אגב, זה בא מבית המשפט, שהוא הכריע רק אחרי שנה, הוא לחץ את המדינה אחרי שנה.
אילן גילאון: אבל יש היום מגמה ללכת ולהרוס את המאגר של הדיור הציבורי ולתת את החלופה הלא מתקבלת על הדעת, שכאילו לקוחה מתוך משלים של לה-פונטיין.
אילן גילאון: זאת אומרת, לתת תמיד למישהו את הכלי שהוא לא יכול להשתמש בו.
אילן גילאון: צריך שיהיה ברור לגמרי, שאם לא תהיה בניה תקציבית, וזאת השורה האחרונה.
אילן גילאון: נגד המגמה הזאת צריך ללכת מלחמה.
אילן גילאון: מי שבא להרוס את הדיור הציבורי ולצמצם את מאגר הדירות ולהפוך את זה לאט לאט לסיוע בשכר דירה, תמיד הסיוע בשכר הדירה יהיה לא הולם את עלות שכר הדירה, ואורלי נתנה פה את המספרים, חבל על הזמן.
אילן גילאון: זאת מגמת המטרה שלנו, ללכת לבניה תקציבית במדינת ישראל.
אילן גילאון: אדוני, זה לא רק טוב לדיור הציבורי כי יש 10000 איש זכאים שממתינים בתור, אבל זה יהיה טוב לכל בעיית הדיור במדינת ישראל כי רק ממשלת ישראל תחליט שהיא נוגעת בדבר הזה, היא תפוצץ את בועת הנדל"ן.
אילן גילאון: תראה, אנחנו חיים בבועת נדל"ן ובועת שירותים רפואיים ובועת חינוך.
אילן גילאון: אנחנו בעצם מדינה של בועה.
אילן גילאון: ממה היא נובעת?
אילן גילאון: מכך שמדינה לא רוצה לקחת אזרחות על האזרחים שלה.
חיים כץ: אבל אין לנו אחרת.
חיים כץ: היא שלנו, שלנו.
חיים כץ: מכוערת קצת אבל שלנו.
חיים כץ: שלנו.
חיים כץ: תכניס לך לראש, אין לנו אחרת.
אילן גילאון: אני אמרתי לא שלנו?
אילן גילאון: זה לא יעלה על הדעת אבל זה שלנו.
אילן גילאון: - - לכן, אני אומר שפה, מה שאנחנו צריכים לעשות כרגע - -
מיקי רוזנטל: אני רוצה משפט.
אילן גילאון: תגיד אותו.
מיקי רוזנטל: אפשר?
מיקי רוזנטל: תראו, נמסרו הנתונים, המצב מאד ברור אבל עכשיו, אנחנו עוד לא רואים את הבעיה ברחובות.
מיקי רוזנטל: כי רבים מהאנשים שאין להם דיור ציבורי גרים אצל הוריהם, שזכו בעבר לדיור איך שהוא.
מיקי רוזנטל: בעוד עשור, יהיו פה עשות אלפי הומלסים במדינת ישראל, אם אנחנו לא נשנה את המדיניות עכשיו, היום.
מיקי רוזנטל: יהיו פה עשרות אלפי הומלסים, וזו לא אמירה דמגוגית.
מיקי רוזנטל: אני אומר לכם, זה יהיה המצב.
מיקי רוזנטל: צלצול חירום כבר זועק לשמיים.
חיים כץ: דרך אגב, אני בא משידור בגלי צה"ל בבוקר.
חיים כץ: אמרתי שעוד 20 שנה נהיה מדינה של נזקקים כי כל האזרחים שהתחילו לעבוד אחרי ינואר 95 הם דור ב'.
חיים כץ: הם יהיו תלותיים עם הפנסיות, לא יהיה להם דיור וגם לא יהיה להם לאכול.
<נעמי מורביה: לנציג "עמידר" יש בשורה.
חיים כץ: יש לו בשורה?
<שלומי נבון: אני מנהל האגף שאחראי על גביה, דיור ומכר בחברת "עמידר".
<שלומי נבון: לפני הבשורה, אני עובד 8,9 שנים בחברת "עמידר".
<שלומי נבון: הרבה פעמים צר לי שחברת "עמידר" נתפסת כמעין אויב הציבור, ואני רוצה לומר לכל חברי הוועדה וגם לכל הנוכחים פה, בחדר, שאנחנו עושים את המיטב שאפשר בכלים שניתנים לנו.
<שלומי נבון: לגבי מה שנאמר פה, בדיון, אני רוצה לומר: בהנחיה של שר השיכון, אנחנו יוצאים במודעה שתתפרסם היום בעיתונות, והיא שכירות משנה.
<שלומי נבון: אנחנו מתחילים בארבעה ישובים - -
אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור תמיד מי הגה את הרעיון.
<שלומי נבון: הרעיון היה של אורלי לוי.
אורלי לוי אבקסיס: הרעיון הוא שלנו והוא בהצעת החוק.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מתחלים בפיילוט אבל שיישמו את כל החוק ולא רק סעיף מסוים.
חיים כץ: בא, אני רוצה לסיים.
חיים כץ: ברכות נתת, זה בסדר.
<שלומי נבון: אני מקריא: אנחנו יוצאים כרגע בניסיון להשכיר דירות בשוק החופשי - -
חיים כץ: כמה דירות?
<שלומי נבון: כמה שנצטרך.
<שלומי נבון: תראו, חברים, אנחנו מתחילים תהליך שהוא קצת אנדרוגיני, אני חייב לומר, ואנחנו צריכים לעשות את ההתאמות כדי שזה ילך בצורה מסודרת וטובה, כדי שזה באמת יהיה פתרון ולא סיסמה.
<שלומי נבון: חברים, עשינו עבודה, בדקנו באיזה ישובים רשימת הממתינים היא גדולה ובעייתית.
<שלומי נבון: שם אנחנו מתחילים - -
חיים כץ: בא, תשמע.
חיים כץ: עכשיו אני מבין למה בעיית הדיור לא מתקדמת כשאתה מדבר.
חיים כץ: במקום להגיד, אם אני במקומך: תראו, הבאנו בשורה בישוב 1,2,3,4 תחילה – 17,18,46 דירות.
חיים כץ: תודה רבה, אנחנו נמשיך.
חיים כץ: אתה מספר לנו כבר 10 דקות סיפור ולא אמרת כלום.
חיים כץ: בישוב הזה 70 דירות, בישוב הזה 212 דירות.
חיים כץ: זה מה שהיית צריך להגיד.
חיים כץ: בשביל זה זה הולך לאט.
חיים כץ: תודה רבה, נגמר זמנך.
חיים כץ: אנחנו נעשה דיון נוסף, נזמין את שר השיכון, נזמין את שר הרווחה, נזמין את שר האוצר וננסה לקבל תשובות וקדם את העניינים.
חיים כץ: יום שני בשבוע, י"ז באדר א', 17 בפברואר 2014, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא הצעת חוק חלוקת חיסכון פנסיוני בין בני זוג שנפרדו.
חיים כץ: זה הנושא שאנחנו ממשיכים שבוע אחרי שבוע אחרי שבוע, ווילמה דוחפת ודוחפת, והיא – גילוי נאות - חיה בזוגיות, באושר ובעושר.
<נעה בן שבת: הצבענו על סעיף 14 בדיון הקודם, אבל ביקשת דוגמאות.
חיים כץ: לאסי יש הערה בונה.
<אסי מסינג: דיברנו בדיון הקודם על פרישה מוקדמת מטעמים נוספים, אז אני רוצה להבהיר מה הנוסח כולל כרגע, שאלה היו המלצות הוועדה.
<אסי מסינג: מה שרלוונטי בעניין שלנו זו ההגדרה של קצבת פרישה שמופיעה בפרק ההגדרות.
<אסי מסינג: היא עושה הבחנה בין מקרים שונים של זכאות לקבלת קצבת פרישה.
<אסי מסינג: כמו שאמרתי בדיון הקודם, כל הנושא של פרישה מוקדמת שהוא במימון מעביד שמבוטח בפנסיה צוברת לא נמצא בכלל בחוק הזה.
<אסי מסינג: כלומר, החוק אינו כולל את הסדרי הפרישה המוקדמת של מימון המעבידים, וזה מהטעם שמדובר בחליף של שכר – הסכמה בין המעסיק לבין העובד - ולהבנתנו, אין מקום להכניס את כל נושא דיני המשפחה פנימה.
<אסי מסינג: אבל אם בית המשפט ירצה לפסוק במסגרת היחסים ביניהם הוא עדיין יכול לעשות את זה, אבל לא במסגרת החוק הזה.
<אסי מסינג: דבר שני שקיים זה עניין פנסיית הנכות – ככל שמקבלים פנסיית נכות זה חליף של שכר.
<אסי מסינג: בני הזוג אינם אמורים להתחלק, לא בשכר ולא בפנסיית הנכות.
<אסי מסינג: החלוקה מתחילה רק כשהפורש מתחיל לקבל קצבת זקנה.
<אסי מסינג: בעולם של הפנסיה התקציבית אין חיתוך ברור מתי מועד המעבר מנכות לזקנה, וההצעה שהוצעה כאן היא לראות את גיל פרישת החובה כברירת מחדל, ואולם בפסק הדין ניתן יהיה לקבוע גיל מוקדם יותר, ובלבד שזה הגיל שבמסגרתו העובד היה רשאי לקבל מרצונו שלו פנסיה.
<אסי מסינג: למשל, לגבי עובדי המדינה הגיל הזה הוא גיל 60.
<אסי מסינג: בכל מה שקשור לקרנות הוותיקות שבהסדר – יש מספר אופציות לפרוש פרישה מוקדמת בקרן פנסיה ותיקה, שבהסדר או שאינה בהסדר.
<אסי מסינג: אופציה ראשונה היא שהמעביד מממן את הפרישה המוקדמת.
חיים כץ: שאינם בהסדר זה גיל 65.
<אסי מסינג: כרגע זה 65.
<אסי מסינג: במסגרת הצעת החוק שהונחה לפני שבועיים-שלושה, ולמיטב ידיעתי גם עברה קריאה ראשונה - - -
<וילמה מאור: לפני שבוע.
<אסי מסינג: אז מוצע כאן לגבי קרן שתהיה בה כרית ביטחון שהגיל יעלה גם שם ל-67 לגבר ו-62 לאישה.
<אסי מסינג: המצב הקיים היום הוא 65 ו-60.
<אסי מסינג: מכל מקום, בקרן שבה יש אפשרות לפרישה מוקדמת במימון מעביד, כל זמן שהפרישה המוקדמת היא מול מעביד אנחנו רואים את זה באופן דומה, בין אם זה בשָלמות ובין אם זה ברכישה של תקופות, כהסכמה בין עובד למעביד והחלוקה מתחילה רק כשמגיעים לגיל הפרישה התקנוני הקיים.
<אסי מסינג: האופציה היחידה שעמית יכול להקדים פרישה ללא התערבות של מעסיק זה לפי מקדמים שנקבעו בתקנון שמפחיתים לו את הקצבה, ואת זה ניתן לעשות לא יוקדם מגיל 60.
<אסי מסינג: מאחר שזה משפיע גם על קצבת הפורש וגם על קצבת בן הזוג, אנחנו מציעים לבצע חלוקה במועד ההפחתה – זו הפסקה השלישית בקצבת הפרישה.
<נעה בן שבת: זו לא הקדמה שדורשת הסכמת בת הזוג.
<אסי מסינג: היא לא דורשת הסכמה של בת הזוג, אלא זו הקדמה – מרגע זה אנחנו רואים את זה כמתחילים לקבל קצבה.
<אסי מסינג: מאחר וההפחתה חלה גם על חלקה של בת הזוג, אז תיהנה גם מהקצבה.
<אסי מסינג: זה פסקה 3 להגדרה של קצבת פרישה.
<אסי מסינג: הדבר האחרון הוא פנסיה תקציבית.
<אסי מסינג: בהסדרים הקיימים בפנסיה התקציבית לא ניתן היום לעשות הבחנה ברורה בין פרישה מוקדמת שהיא בהסכמת המעביד לבין פרישה שאינה בהסכמה של המעביד, מכיוון שבשני המקרים אקט של פיטורים.
<אסי מסינג: לכן, על אף שקונספטואלית – לטעמנו לפחות, לטעם משרד האוצר - היה נכון להתחיל להתחלק בקצבה רק בגיל 67 גם במקרה הזה, הוצע בסופו של דבר לבצע את החלוקה מהמועד שבו מתחילים לקבל קצבה.
<אסי מסינג: ואולם, כמובן, בית המשפט יכול לקבוע גיל מאוחר יותר.
חיים כץ: תן איזו דוגמה או שתיים ונלך הלאה.
<אסי מסינג: הדוגמאות שאנחנו מדברים עליהן כרגע זה על המודל של קצבאות השארים.
<אסי מסינג: זה מה שביקשת בפעם הקודמת, נעבור ונציג אותן עכשיו.
<מינה אורגד: אפשר שאלה בעניין הזה?
<מינה אורגד: פנסיה תקציבית של נבחר ציבור שפרש ומקבל פנסיה תקציבית, מה גורלה?
חיים כץ: מה זה "נבחר ציבור"?
<מינה אורגד: ראש עיר פרש.
<מינה אורגד: אני מדברת על מישהו שהיה, נניח, לפני עשר שנים, מקבל היום פנסיה תקציבית.
חיים כץ: משנת 1999 אין יותר פנסיה תקציבית.
חיים כץ: נבחר ציבור, כולל חבר כנסת, אין לו פנסיה תקציבית.
<מינה אורגד: אני מדברת על 1998.
<מינה אורגד: 1996.
<מינה אורגד: יש כאלה.
<מינה אורגד: לאן זה משתייך?
חיים כץ: לפנסיה תקציבית.
<אסי מסינג: ההגדרה שאמרתי – בסיום כהונתו של נושא המשרה, בהנחה שהוא מקבל קצבה מיידית, תתבצע החלוקה מרגע הפרישה.
יעקב מרגי: זה לא שונה מההווה.
<מינה אורגד: מרגע קבלת הקצבה?
<מינה אורגד: בסדר, תודה.
<אסי מסינג: התחלנו לדבר בפעם הקודמת על נושא ההפחתה שתתבצע מקצבת הפרישה לצורך מימון הוספת בן הזוג לשעבר כשאר.
<אסי מסינג: ביקשת דוגמאות מה ההפחתה שמתבצעת ואיך זה יבוא לידי ביטוי במסגרת הקצבאות שישולמו לבן הזוג לשעבר ול - - -
<אסי מסינג: לצורך הדוגמה לקחנו קצבת זקנה מלאה של 5,000 שקלים.
<אסי מסינג: אנחנו מדברים על פנסיונר שיש לו בן זוג.
<אסי מסינג: סכום ההפחתה הכולל החודשי משני בני הזוג הוא 2.8% כפול 5,000.
<אסי מסינג: כלומר, הם צריכים לשאת בהפחתה של 140 שקלים.
<נעה בן שבת: 2.8% בגלל שזה בעד בת זוג.
<אסי מסינג: בגלל שמדובר בגמלאי.
<אסי מסינג: אם היה מדובר בפנסיונרית, גמלאית, זה היה 1.2%.
חיים כץ: מה זה ההפחתה שעשית פה?
<אסי מסינג: זה המנגנון שמוצע, כמו שאמרנו.
<אסי מסינג: לצורך המימון של הוספת בת הזוג הנוספת כשארה, מדובר בעלויות שהאומדנים שלנו - של האקטואר, של מי שמחשב - - -
חיים כץ: בת הזוג הנוספת היא אישה שניה או ידועה בציבור?
<אסי מסינג: כן, אישה נוספת או ידועה בציבור.
<אסי מסינג: אנחנו מדברים גם על בת הזוג לשעבר, שהיום אינה זכאית כלל ואנחנו מוסיפים אותה כזכאית לקבל קצבת שארים.
חיים כץ: ה-2.8% הוא קבוע?
<אסי מסינג: 2.8% הוא מתוך הקצבה, כן.
<אסי מסינג: הוא מקדם שחוּשב על בסיס ההערכות האקטואריות - של האקטואר מטעם האוצר והאקטואר מטעם הקרנות - יש סמכות לשר האוצר, ונעה הוסיפה הצעה באישור ועדת העבודה והרווחה, לעדכן את המקדמים, ובלבד שהמקדם עצמו ישקף את - - -
יעקב מרגי: זה ניכוי בהפרשה - - -
<אסי מסינג: זה מעין תשלום פרמיה לצורך רכישת כיסוי ביטוחי נוסף.
<אסי מסינג: כלומר, הכיסוי הוא בעד הוספת השאר.
<נעה בן שבת: זה גם אם אין בת זוג חדשה.
<אסי מסינג: גם אם אין בת זוג חדשה, מכיוון שמדובר בהוספה של שאר שלא קיים היום, ולכך יש עלויות - 2.8% כשמדובר בגמלאי שפורש, וכשמדובר בפנסיונר שפורש אז - - -
יעקב מרגי: יש רציונל ל-2.8%?
חיים כץ: לא, סתם.
<אסי מסינג: לא לא, זה לא סתם.
<אסי מסינג: האומדן שנערך הוא לפי הערכות שיעורי גירושים ופסקי דין.
<אסי מסינג: האומדן של סך החבות האקטוארית שצפויה בגין הוספת בן הזוג או בת הזוג לשעבר במתכונת הנוכחית, המוצעת כאן בחוק, הוא - - -
<אסי מסינג: מה הסיבות של ההוספה?
חיים כץ: כן, תסביר לי.
חיים כץ: זה יכול להיות 3.2% ולא היינו - - -
<אסי מסינג: אסביר קודם כול מה ההצעה, ואחר זה נחזור, אם יהיה צורך, לתוספות כאן, למה שלא קיים היום.
<אסי מסינג: ההצעה אומרת שלגמלאי שיש 5,000 שקלים יפחיתו מדי חודש בחודשו 140 שקלים, בחלוקה זהה ביניהם – 70 שקלים ו-70 שקלים.
<אסי מסינג: כלומר, הם ישאו באופן מלא בחלוקה הזו.
<אסי מסינג: הדוגמה שלקחנו פה היא שהשיעור להעברה לבין הזוג לשעבר הוא 40%.
<אסי מסינג: כלומר, הם היו ביחד 20 שנות חיסכון משותפות.
יעקב מרגי: יוצא שהגרושה שותפה לביטוח של האישה החדשה בחצי.
יעקב מרגי: היא מבטחת את קצבת השארים של האישה החדשה בחצי.
<וילמה מאור: אבל לא יכול להיות מעבר לחצי.
יעקב מרגי: השאלה היא אם היא יודעת.
חיים כץ: היא משלמת יותר מהגבר.
חיים כץ: מקפחים את הנשים...
<אסי מסינג: היא נושאת בראש ובראשונה בחלקה שלה.
חיים כץ: זהבה, עכשיו נכנסת ושמתי לב שמקפחים פה את הנשים.
זהבה גלאון: איזה קיפוח?
חיים כץ: היא משלמת חצי מ-1.4% ומקבלת 40%; הוא משלם 1.4% ומקבל 60%.
<מינה אורגד: לפי מה נקבע 40%?
<מינה אורגד: הבנתי, אבל למה - - -
יעקב מרגי: אז אני אומר לך שלא הבנת.
יעקב מרגי: את ה-40%, אם הוא ילך לעולמו האישה השניה תקבל.
חיים כץ: עד שלא תיקנו את זה, כשהוא הלך לעולמו היא קיבלה 60% מה-70%, וכשהיא הלכה לעולמה הוא קיבל רק 30%.
זהבה גלאון: אז מה אתה עושה בעניין?
חיים כץ: הלכנו לבג"ץ ותיקנו.
חיים כץ: אנחנו נגד גירושים, אנחנו רוצים חיים ביחד בזוגיות טוב, לרוות נחת מהילדים והנכדים וכן הלאה.
זהבה גלאון: אז מה עושים?
זהבה גלאון: זה טוב או לא טוב?
<אסי מסינג: אם תרשו לי, אשלים את הדוגמה.
<אסי מסינג: יש לנו גמלאי שיש לו 5,000 שקלים; תופחת הקצבה בין החלק של הגמלאי לבין החלק של החוסך ב-140 שקלים שווה בשווה – 70 שקלים מדי חודש בחודשו - כששיעור ההעברה לבן הזוג לשעבר זה 40% בדוגמה שלנו.
<אסי מסינג: כלומר, היו להם 20 שנות חיים משותפים בתקופת החיסכון.
<אסי מסינג: קצבת הזקנה לה זכאי הגמלאי היא 5,000 שקלים כפול 60% - - -
חיים כץ: בסדר, אנחנו מבינים את החשבון הזה.
חיים כץ: אתה מראה לנו שורה ומסביר לנו?
<אסי מסינג: בדוגמה שלנו הוא זכאי ל-60%, מתוכם 40% משותפים – אז קצבת זה 2,930.
<אסי מסינג: קצבת הזקנה לה זכאי בן הזוג לשעבר היא 5,000 כפול 40%.
חיים כץ: הבנו – המקדם.
חיים כץ: אחרי שאמרת "המקדם" הכול ברור.
יעקב מרגי: אבל למה אתה קורא לזה "קצבת זקנה"?
<נעה בן שבת: זה סכום שיורד מהמקדם.
<נעה בן שבת: בגלל המקדם - - - לא מחלקים אותו לפי שיעור ההעברה, לא עושים 60–40 - - -
חיים כץ: זה כתוב על הלוח.
חיים כץ: חצי-חצי, כתוב על הלוח.
<אסי מסינג: לגמלאי יהיו 2,930 שקלים ולה יש 1,930 – זה במסגרת החלוקה של 40–60.
<אסי מסינג: השאלה עכשיו היא מה יקרה אחרי פטירתו של הגמלאי.
<אסי מסינג: אחרי פטירתו של הגמלאי בן הזוג לשעבר זכאי ל-60% - שזה שיעור הקצבה לה זכאים אלמנים ואלמנות לפי תקנונים של הקרנות הוותיקות והפנסיה התקציבית.
<אסי מסינג: בדוגמה שלנו היא תהיה זכאית ל-60% כפול 1,930 שקלים, כלומר 1,158 שקלים.
<אסי מסינג: היום היא זכאית לאפס קצבה.
<אסי מסינג: עכשיו השאלה היא האם לגמלאי היה ערב פטירתו בן זוג חדש.
<אסי מסינג: אם יש בן זוג חדש כזה, הוא יהיה זכאי לפער בין ה-60% כפול 5,000 – שזו קצבת השארים המלאה - לבין 1,158 שקלים שמקבלת בת הזוג, ובדוגמה שלנו זה נותן 1,842 שקלים.
<אסי מסינג: כלומר, בת הזוג לשעבר תקבל 1,158, שזה מתבסס על קצבת הזקנה שהם צברו ביחד, ובת הזוג החדשה תקבל 1,842 שקלים.
<אסי מסינג: זה בדוגמה הזו, של פנסיונרים.
<אסי מסינג: יש לנו דוגמה גם לעניין של מבוטח פעיל.
חיים כץ: תחזור על ה-5,000 שקל, איך הם מתפצלים.
חיים כץ: בן אדם הלך לעולמו, כמה היתה הקצבה שלו?
<אסי מסינג: 5,000 שקלים.
חיים כץ: הלך לעולמו?
<אסי מסינג: אלמלא היה החוק היום, בת הזוג החדשה היתה מקבלת 3,000 שקלים - 60% מ-5,000.
<אסי מסינג: עכשיו אנחנו מחלקים את אותם 3,000 ביניהן, ובמידה שאין בת זוג חדשה - - -
חיים כץ: כמה תקבל הישנה?
<אסי מסינג: הישנה תקבל 1,158 שקלים.
חיים כץ: שזה 60% מ-1,930 שקלים שלה.
<אסי מסינג: כן, מהחלק שהיא קיבלה.
<מינה אורגד: זה לא הוגן.
חיים כץ: לא הוגן?
חיים כץ: עד היום לא קיבלת כלום, אז נמשוך את החוק עוד שבע שנים לא תקבלי כלום.
<ורד סוויד: אבל אל תקרא לה "ישנה" – אשת הנעורים.
זהבה גלאון: אבל אם אין לו בת זוג חדשה?
חיים כץ: אז הלך פארש.
<אסי מסינג: הלך התשלום.
<אסי מסינג: אבל זה גם המצב היום.
חיים כץ: ודאי, זו ערבות הדדית.
חיים כץ: זה הולך לכל שאר העמיתים בקופה.
חיים כץ: כשהלאימו את הקרנות אמרו שאוסרים על אלמנים להתחתן.
חיים כץ: מה שקרה, הם התחתנו עם פיליפיניות.
חיים כץ: הוא מתחתן עם פיליפינית בת 28 וכשהוא מת היא הפכה להיות שארה, והיא מקבלת פנסיה כל החיים ממה שהוא צבר והקופות נגמרו.
חיים כץ: אז אמרו: לא.
חיים כץ: מי שאלמן מעל גיל מסוים צריך ועדה.
חיים כץ: הוא יכול להתחתן, היא לא תקבל שארים.
חיים כץ: סגרו את זה מהבחינה הזאת.
חיים כץ: זו קופה עם ערבות הדדית, בניגוד להיום - שזו קופה מאוזנת אישית.
חיים כץ: יש פה ערבות הדדית ושייכות.
חיים כץ: קופה שנכנסת לגירעון, מורידים לכל הגמלאים כסף.
<אסי מסינג: לגבי מבוטח, אנחנו לא עושים הפחתה מכיוון שעד הפטירה המבוטח לא משלם כלום.
<אסי מסינג: ההפחתה בקצבה מסבסדת גם את הוספת השאר הנוסף כמבוטח.
<אסי מסינג: כל אחד מהגמלאים הללו נהנה מזה במסגרת הביטוח הרגיל שהיה קיים לו.
<אסי מסינג: לקחנו כדוגמה חישוב של קצבת שאר, שמחושבת היום כאחוזים מתוך השכר הקובע.
<אסי מסינג: במצב הקיים היום, אלמנה או אלמן מקבלים 4,000 שקל – זה המצב בלי התיקון.
<אסי מסינג: זה מצב רגיל, של חיי משפחה רגילים.
<אסי מסינג: לקחנו לדוגמה שהשיעור להעברה הוא 40%, שמבוסס על חלוקה ביניהם מבחינת תקופות החיים המשותפות.
<אסי מסינג: שיעור הכיסוי הביטוחי לאלמנת מבוטח הוא 40%.
<אסי מסינג: בדוגמה הזו, מה שתקבל בת הזוג לשעבר זה 4,000 שקלים כפול 40%.
<אסי מסינג: כלומר, אנחנו מכפילים את האחוז המשותף בקצבת השארים הקיימת, והיא מקבלת את זה רק מהחודש שבו הוא היה אמור להתחיל לקבל זקנה.
<אסי מסינג: אנחנו משמרים את המצב, כאילו זִקנה - - -
חיים כץ: מת טרם זמנו.
<אסי מסינג: כל הזמן הזה היא לא היתה אמורה לקבל כלום.
יעקב מרגי: הוא נפטר כעובד, לא כגמלאי.
<אסי מסינג: הוא נפטר כעובד.
<אסי מסינג: כמו שאמרתי בפעם הקודמת, אפשר היה לחלוק בכלל על עצם ההוספה הזו, מכיוון שמדובר בביטוח שוטף.
<אסי מסינג: ובכל זאת, הגענו - - -
חיים כץ: ונעבור להקראה.
<אסי מסינג: רגע, רק אגיד מה תקבל בת הזוג החדשה, ככל שישנה.
<אסי מסינג: היא תקבל מהיום הראשון שבו הוא נפטר את מלוא הקצבה – 40% מ-10,000 שקלים; ובמועד שבו הוא יגיע לזקנה הם יתחילו - - -
חיים כץ: למה 40%?
<אסי מסינג: כי זו קצבת השארים היום.
<אסי מסינג: 40% כפול 10,000 שקלים – היא תקבל - - -
חיים כץ: 60% מה-70%.