GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים כץ: אוקיי, עזוב את החופשה.
חיים כץ: חופשה זה מצוין.
חיים כץ: זה שהמעסיק יהיה חייב לתת לבן-אדם חופשה, ולא תהיה לו זכות להגיד לו שהוא צריך אותו לעבודה כי אחרת הוא יפטר אותו – צריך לעשות פה סנקציה שאם מישהו ייפגע בגלל זה, זה משהו אחר.
חיים כץ: איפה חמישה ימים?
<אורי שיינין: חמישה ימים על חשבון ימי המחלה.
חיים כץ: מה זה על חשבון ימי מחלה?
חיים כץ: מי יממן אותם?
חיים כץ: המעסיק?
חיים כץ: שאלת את המעסיקים אם הם מוכנים?
<אורי שיינין: הם נמצאים כאן.
חיים כץ: בוועדת שרים שאלת אותם אם הם מוכנים?
חיים כץ: אולי הם יגידו שהם מוכנים ונגמור את הסיפור.
תמר זנדברג: יש פה נציגים של משרד הכלכלה?
תמר זנדברג: אז אולי משרד הכלכלה יציג את העבודה שנעשתה?
חיים כץ: באיזו ועדה את?
חיים כץ: ועדת כספים?
תמר זנדברג: ועדת הפנים.
חיים כץ: אז אני לא יודע איך - - - להתנהל פה.
חיים כץ: את צריכה להיות בקואליציה, כנראה, ולקבל תפקיד של יושב-ראש ועדה או שר - -
תמר זנדברג: בעתיד.
חיים כץ: - - ואז תעלי את העסק.
תמר זנדברג: בינתיים לא.
<סיגל סודאי: שלום, אני עו"ד סיגל סודאי מטעם נשיאות הארגונים העסקיים.
<סיגל סודאי: היו ניסיונות להגיע לתיאומים ולא הגענו לתיאום.
<סיגל סודאי: אני רוצה רק לדייק בעניין ימי המחלה – זה תשעה ימי מחלה לפחות.
<סיגל סודאי: זה לא חמישה ימי מחלה.
<סיגל סודאי: אני גם אסביר למה, אדוני.
חיים כץ: אם זה חמישה ימים אתם מוכנים לשלם?
<סיגל סודאי: לא.
חיים כץ: אז מה זה משנה כמה זמן?
<סיגל סודאי: המטרה של החוק היא בהחלט ראויה – אין לנו התנגדות לחופשת האבהות ולמטרות שהיא משקפת ומייצגת.
<סיגל סודאי: אנחנו מתנגדים שיטילו את אידיאולוגית הרעיון הזה על כתפי המעסיקים.
<סיגל סודאי: המדינה רוצה – תתכבד, תממן את זה.
<סיגל סודאי: או אם העובד שזה יהיה על חשבון חופשה שנתית שלו או שזה יהיה חופשה ללא תשלום.
<סיגל סודאי: ויש כבר תקדימים להיעדרויות שהן בבחינת - -
חיים כץ: שאר התשלום זה לא טוב.
חיים כץ: אלה ימים שנספרים אחר-כך, והוא לא רואה את ההשלכות העתידיות.
<סיגל סודאי: כמו שאדוני אמר, יש כאן גם היעדרות אז המעסיק גם מתמודד עם הנושא של ההיעדרות, והוא גם צריך לשלם.
תמר זנדברג: נולד לו ילד או ילדה.
חיים כץ: לעובד?
תמר זנדברג: מה זה "להתמודד עם ההיעדרות"?
<סיגל סודאי: סליחה, אבל למה המעסיק צריך לממן את ההיעדרות הזאת?
<סיגל סודאי: אין שום סיבה - -
תמר זנדברג: בואי - -
חיים כץ: תני לה להביע את דעתה גם אם היא לא מקובלת עלייך.
תמר זנדברג: רק רציתי להזכיר על מה אנחנו מדברים.
חיים כץ: לא, היא יודעת.
חיים כץ: תאמיני לי שהיא יודעת.
<סיגל סודאי: מחקר כלכלי שעשו בהתאחדות התעשיינים – ניצול של שני ימי מחלה, העלות שלהם למשק זה 160 מיליון שקל - -
חיים כץ: זאת אומרת יום אחד זה 80 מיליון.
<סיגל סודאי: 100 מיליון שקל במגזר העסקי.
חיים כץ: יום מחלה של מי?
חיים כץ: של כמה אנשים?
<סיגל סודאי: אני לא יודעת - -
חיים כץ: מה זה את לא יודעת?
חיים כץ: את מקריאה לי פה שניצול של יומיים מחלה זה 160 מיליון שקל.
חיים כץ: כמה אנשים חולים?
חיים כץ: בן אדם אחד חולה?
<סיגל סודאי: אנחנו מדברים על לידות.
חיים כץ: ניצול יום מחלה של כלל העובדים במשק?
חיים כץ: אבל לא כלל העובדים ילדו.
<סיגל סודאי: בסדר - -
מיקי רוזנטל: יש 120 אלף לידות בשנה.
תמר זנדברג: אולי שלא יהיו חולים.
מיקי רוזנטל: 120 אלף לידות בשנה.
מיקי רוזנטל: אפשר לעשות את החישוב של העלות הכלכלית של הדבר הזה.
חיים כץ: אתה צריך רק של גברים, אם הגבר עובד.
חיים כץ: ואם הוא עובד מדינה הוא מכוסה.
חיים כץ: רק אם הוא עובד במגזר הפרטי?
מיקי רוזנטל: מה זה מכוסה?
חיים כץ: המדינה נותנת, שמעת אותה.
חיים כץ: המדינה באה ואמרה, החוק הזה עובד במגזר הציבורי.
חיים כץ: עכשיו אנחנו מדברים להחיל אותו רק על המגזר הפרטי.
חיים כץ: זה מה שהמדינה אמרה, וזה בטח מה שתמר יודעת.
<סיגל סודאי: מחלה זה סוג של ביטוח.
<סיגל סודאי: כשקורה האירוע אתה מכוסה.
<סיגל סודאי: אם לא קורה הביטוח אז אתה לא מכוסה כי אין צורך בזה.
<סיגל סודאי: כאן, למעשה, אפריורי אתם אומרים – העובד הזה מקבל את ימי המחלה.
<סיגל סודאי: עצם הלידה כבר מהווה זכאות של תשעה ימי מחלה על חשבון המעסיק.
תמר זנדברג: איך הגעת לתשעה ימים?
חיים כץ: למה תשעה ימים?
<סיגל סודאי: אני אסביר לך למה זה תשעה ימים.
תמר זנדברג: גם אם תוכלי לומר - -
חיים כץ: תמר, פה זה לא שכונה.
חיים כץ: תני לה לדבר, והיא תסביר לכולם.
<סיגל סודאי: עד שלושה ימים לצורך ליווי של בת-הזוג לצורך טיפולים ובדיקות.
חיים כץ: זה לפני לידה.
<סיגל סודאי: בחוק הקיים, לפי המצב המשפטי של התקנות, הזכות הזאת מסויגת רק כאשר יש סיכון לעובר או לאישה או כאשר הבדיקות גורמות לתלות של האישה.
<סיגל סודאי: זאת אומרת שכשלא מתנים את זה, לא מסייגים את זה - -
חיים כץ: אבל זה קיים.
<סיגל סודאי: אבל אני מסבירה מה ההבדל בין הקיים היום למה שמוצע כאן.
חיים כץ: פה יש תלות את אומרת?
<סיגל סודאי: במצב הקיים היום זה מסויג רק כאשר יש סיכון לעובר או לאישה.
חיים כץ: ובמצב החדש?
<סיגל סודאי: אין בכלל סייגים.
<סיגל סודאי: זאת אומרת שבכל מקרה עצם העובדה שהיא הולכת לבדיקה, הגבר זכאי לחופשה; לעומת המצב היום שזה רק כאשר יש סיכון לעובר או לאישה או כאשר יש תלות.
<סיגל סודאי: וזה לא המצב.
<סיגל סודאי: זאת אומרת פה הוא בטוח מקבל את זה.
<סיגל סודאי: זה שלושה ימים.
<סיגל סודאי: לצורך נוכחות בלידה זה יכול להיות עוד יומיים כי זה 24 שעות מתחילת הצירים.
<סיגל סודאי: אז זה כבר חמישה ימים.
<סיגל סודאי: ואז עוד חמישה ימים.
<סיגל סודאי: אז כמו שאמרתי, זה תשעה ימים, למעשה.
<סיגל סודאי: זה הרבה יותר מהמצב כיום.
<סיגל סודאי: וזה תשעה ימים על בלנקו, אתה מקבל את זה מיד, לא צריך להוכיח שום דבר.
<סיגל סודאי: זה באמת הכבדה - -
חיים כץ: מה אתם כן מוכנים לשלם?
<סיגל סודאי: אנחנו נהיה מוכנים שזה יהיה על חשבון החופשה השנתית.
חיים כץ: אז בפועל הוא לא צריך אתכם בחופשה השנתית.
מיקי רוזנטל: אנחנו צריכים את החוק כדי שעובד לא יפוטר, חלילה, כשהוא לוקח חופשה.
מיקי רוזנטל: אבל מי יממן את זה?
מיקי רוזנטל: זאת עדיין השאלה.
חיים כץ: תמר, בבקשה.
תמר זנדברג: קודם כול אני רוצה להזכיר שכמו שאמרתם ימי מחלה הם לא ימי מחלה בתשלום מלא.
<סיגל סודאי: רק להבהיר - -
חיים כץ: את גמרת לדבר.
<סיגל סודאי: זה כן מלא.
חיים כץ: גברת, את סיימת לדבר.
תמר זנדברג: לאור הדברים שאת אומרת אולי אתחיל קצת קודם כדי שנזכור על מה אנחנו מדברים.
תמר זנדברג: אנחנו מדברים על עובד או עובדת שנולד לו ילד או ילדה ומלווה את אשתו לבדיקות היריון ולטיפולים, ולכולנו ידועה המשמעות.
תמר זנדברג: אני רוצה להגיד לך משהו מהלב – כשההצעה הזאת עברה בקריאה הטרומית והתפרסמה בתקשורת פנו אלי ואמרו לי, מה זה?
תמר זנדברג: זה פופוליזם, חוק על כלום.
תמר זנדברג: איזה עובד שבא למעסיק שלו ומבקש חופשה בגלל שאשתו ילדה לא מקבל?
תמר זנדברג: וכשאני שומעת אותך – תסלחי לי – אני פתאום מבינה איפה אנחנו חיים.
תמר זנדברג: באמת איזה עובד שנולד לו ילד צריך להתייצב בעבודה ואפילו לא לקבל על זה יום מחלה?
תמר זנדברג: היום הראשון ללא תשלום, היומיים הבאים ב-50% ורק מהיום הרביעי, כשאנחנו מתקרבים ליום האחרון כי מדברים על חמישה ימים – רק זה בתשלום.
תמר זנדברג: אני אומרת – לאן הגענו?
תמר זנדברג: אז אני מבינה עוד יותר שכנראה, צריך את החוק הזה.
תמר זנדברג: בגלל המצב הכלכלי – אנחנו לא נגד המעסיקים, אני לא מאשימה אף אחד.
תמר זנדברג: זה שנעשה הפרד ומשול בין אוכלוסיות, ומדינת הרווחה תתפורר מהמחויבויות שלה זה – ואני מבינה את ההפסד כשעובד נעדר – אבל את יודעת, זה עובד שנולד לו ילד.
תמר זנדברג: מה אתם מצפים, שהוא יבוא לעבודה?
<סיגל סודאי: לא, אני לא אמרתי את זה.
חיים כץ: היא במונולוג.
תמר זנדברג: אז קודם כול, בואו נזכור על מה מדובר.
תמר זנדברג: אני מציעה שתחזרי לאנשים שאת מייצגת ותשאלי אותם איזה סוג של עובד הם רוצים.
תמר זנדברג: אם הם רוצים עובד שנמצא בעבודה כשאשתו עם הצמיד על היד עוד בבית החולים, והוא כל הזמן בטלפון ומארגן את כל המשפחה, במקום שיפסיד את היום הזה, ויהיה בבית במקום שהוא צריך להיות באותו רגע.
תמר זנדברג: שנית, צריך לדבר על המימון של זה.
תמר זנדברג: אני רוצה להזכיר שבסופו של דבר – אם ננכה את המגזר הציבורי שגם שם, אם שמעתי ברקע של דברי האוצר שכשדיברתם על עלות לא דיברתם על עלות תקציבית שיוצאת מכיס כלשהו, אלא דובר על עלות למדינה כמעסיק על אותם ימים שיצטרכו לפדות אותם.
חיים כץ: יפדו אותם בכל מצב.
חיים כץ: כשאדם פורש מהעבודה פודים לו את הימים בכל מצב.
תמר זנדברג: אז אם ככה, נשאלת השאלה על איזו עלות.
תמר זנדברג: יכול להיות שדווקא בפרישה העלות יותר גבוהה כי זה צובר בינתיים.
תמר זנדברג: אם נחזור רגע למגזר הפרטי בעצם מדובר בפועל על שלושה ימים בתשלום בלבד; כי היום הראשון הוא לא בתשלום, היום השני – 50%, היום השלישי – 50%, ונשאר היום הרביעי והחמישי - -
חיים כץ: בואי ניתן גם לנציגת ההסתדרות.
תמר זנדברג: - - ונדמה לי שזאת פשרה.
תמר זנדברג: דבר אחרון, אדוני היושב-ראש, החוק כבר בקריאה הטרומית שלו מייצג פשרה והסכמות שהמציע המקורי שהוא מי שהיום שר השיכון אורי אריאל, החיל לתוך הנוסח הזה.
<מאירה בסוק: אני עו"ד מאירה בסוק מנעמ"ת.
<מאירה בסוק: יש לי שאלה לחברת הכנסת זנדברג, האם בדקת את הנושא של ביטוח לאומי?
<מאירה בסוק: כי בסך הכול העובדים הגברים משלמים ביטוח לאומי.
חיים כץ: היא שמעה שבשנת 42 הביטוח הלאומי קורס.
חיים כץ: לה יש ראייה ארוכת טווח - -
<מאירה בסוק: זה פופוליזם.
חיים כץ: אני זקן, היא צעירה.
חיים כץ: היא תקבל את הקצבה אחרי שנת 42.
חיים כץ: היא עוד רוצה שתהיה לה קצבת זקנה קטנה.
חיים כץ: זה לא פופוליזם.
<מאירה בסוק: בסדר.
חיים כץ: גם הדסה זה לא היה פופוליזם.
חיים כץ: כשישבנו פה אמרנו "פופוליזם".
<מאירה בסוק: אני רוצה לשאול אם את בדקת את זה עם ביטוח לאומי?
<מאירה בסוק: מה נאמר במשא ומתן?
תמר זנדברג: את רוצה לשמוע את נציג האוצר שגם ככה על חופשה ומחלה קיבלתי הערכה תקציבית שיש עלות תקציבית.
תמר זנדברג: עכשיו את רוצה להוציא את זה מביטוח לאומי - -
<מאירה בסוק: אני רוצה לבדוק את זה כי יש בעיה, אי אפשר להתעלם.
חיים כץ: יש בעיה?
<מאירה בסוק: יש בעיה.
תמר זנדברג: יש הרבה בעיות.
תמר זנדברג: גם שמענו בדרך שהביטוח הלאומי צריך לתת מלווה בשביל תקציב הביטחון אז יש הרבה בעיות.
<ורד סוויד: אני מנהלת הרשות לקידום מעמד האישה.
<ורד סוויד: כמי שעמדה בראש הוועדה לבחינת מקום עבודה בבית המשפחה אנחנו תומכים מאוד בהצעת החוק הזאת, יש בה משמעות רבה.
<ורד סוויד: אני רק אומרת שצריך לחשוב פני עתיד.
<ורד סוויד: יש מדינות באירופה שניתנת חופשת לידה מקבילה לא באותה תקופה, אלא באותו אורך, גם לגבר וגם לאישה מתוך תפיסה לחזק את תפקידי ההורות במשפחה.
<ורד סוויד: ברור שאם תקופת הלידה תהיה שלושה חודשים העלות לא תוכל להיות על המעסיקים, ולכן אנחנו צריכים לחשוב איך בעתיד אנחנו מרחיבים את היוזמה המבורכת הזאת ואולי אפילו עושים סעיף ביטוחי מיוחד לעניין הזה.
<ורד סוויד: אבל זאת צריכה להיות התפיסה.
<ורד סוויד: אנחנו צריכים לחשוב על האישה שחוזרת מבית החולים עם כאבים פיסיים ומתמודדת עם עוד ילדים בבית.
<ורד סוויד: לכן יש הכרח.
<ורד סוויד: מצד שני אנחנו יודעים היום שהרבה פעמים יש חסם סמוי במקומות עבודה בקליטת נשים בגילאי הפוריות – בלי שקוראים לזה ובלי שמדברים על זה - -
חיים כץ: לידה לא יכול להיות גורם שישפיע על קליטת נשים כי פה לא יצטרכו לקלוט גברים כי פה הגברים הם המעמסה - -
<ורד סוויד: אז יכול להיות שפה יש תיקון.
חיים כץ: - - הנשים מקבלות מהביטוח הלאומי, אין בעיה.
<ורד סוויד: זה מה שרציתי להגיד לך, שזה תיקון היסטורי.
מיקי רוזנטל: היא מתכוונת שזה שחרור החסם.
<ורד סוויד: שיהיה איזון.
<ורד סוויד: מקום העבודה ישקול אם הגבר בגיל הנכון.
<ורד סוויד: לכן לטווח הארוך צריך להביא לכאן את נציגי הביטוח הלאומי ולהידבר איתם על המשך תקופת הלידה.
חיים כץ: את אומרת שאי אפשר להפיל את זה על המעסיקים.
<ורד סוויד: אם אנחנו רוצים שלושה חודשים, כמו שאני חושבת שזה צריך להיות - -
חיים כץ: אה, את רוצה שלושה חודשים?
<ורד סוויד: אנחנו מדינה מעודדת ילודה.
מיקי רוזנטל: אנחנו אחת המדינות שבה חופשת הלידה היא הקצרה ביותר.
מיקי רוזנטל: בפינלנד, למשל, זה עשרה חודשים.
מיקי רוזנטל: בצרפת זה שנה.
תמר זנדברג: שנה בתשלום ועוד שנתיים ללא תשלום.
תמר זנדברג: עד שלוש שנים.
מיקי רוזנטל: יש לנו מקומות לשאוף אליהם.
תמר זנדברג: אבל זה חרף פיפיות.
חיים כץ: בצרפת כמה שעות בשבוע הם עושים עד הפנסיה?
תמר זנדברג: זה גם חרב פיפיות כי אישה שאומרים לה, את עכשיו יוצאת משוק העבודה למשך שלוש שנים זה כמו להגיד לה, חמודה, תישארי בבית לטפל בילדים.
מיקי רוזנטל: אבל זאת בחירה.
מיקי רוזנטל: זה לא חובה.
תמר זנדברג: בוא נסכים שבישראל זאת אחת מתקופות חופשת הלידה הקצרות בעולם והלא מספקות.
חיים כץ: אני הייתי מצפה מאלה שאישרו את הצעת החוק בוועדת השרים שגם יממנו אותה.
חיים כץ: לא יכול להיות שאני ואת נסכם שמיקי רוזנטל יעשה כל שבת על האש ויזמין את השכנים.
חיים כץ: זה בערך מה שאנחנו עושים פה.
תמר זנדברג: ההסדר הזה הוא מאוד מדתי.
תמר זנדברג: הוא מדתי באופן מרחיק לכת, גם לטובת המעסיקים.
חיים כץ: הוא מדתי, אבל צריך לשאול את הכלה.
חיים כץ: הכלה פה זה התעשיינים.
חיים כץ: את משיתה על התעשיינים הוצאה בלי לשאול אותם.
חיים כץ: הם היו פה ביום התעשייה והתחילו למנות לנו מה עשינו להם מאז שאני פה בוועדה.
חיים כץ: אני לא רוצה למנות לך.
חיים כץ: הם ישבו פה והתחילו לספור לי את החוקים.
חיים כץ: עשינו פה 50-40 חוקי עבודה.
חיים כץ: הכי דרמטי זה אכיפת דיני עבודה שיש שם פלילי ואחריות על המעסיק.
חיים כץ: החוק הזה ימגר, לשמחתי, את תופעת העסקת עובדי קבלן.
חיים כץ: לא יהיה להם כלכלי.
תמר זנדברג: אני בטוחה שגם המעסיקים לא רוצים לעבור על החוק.
חיים כץ: אבל הם רוצים עובדי קבלן.
חיים כץ: החוק הזה יבטל.
תמר זנדברג: אז זה כמו שתגיד, אנחנו באים לבטל את העבודה הקבלנית, לא נשאל את עובדי הקבלן.
תמר זנדברג: הרגולטור לא תמיד שואל.
תמר זנדברג: לפעמים הוא משית חובה, וזאת חובה מאוד כללית.
חיים כץ: מה אמא שלי עליה השלום אמרה?
חיים כץ: "מה שיותר מדי לא טוב".
תמר זנדברג: זה ממש מעט.
חיים כץ: עד שלא תדברי עם המעסיקים אנחנו לא נצביע על הצעת החוק הזאת.
חיים כץ: ואף אחד לא חושד בי שאני אנטי חברתי או נגד העובדים.
תמר זנדברג: אתה יודע מה היינו צריכות לעשות?
תמר זנדברג: היינו צריכות לבוא לכאן עם 14 שבועות חופשת מחלה ולהתפשר על תשעה ימים.
תמר זנדברג: באנו עם חמישה ימים - -
חיים כץ: מה זה "באנו"?
חיים כץ: הממשלה הייתה נותנת לך 14 שבועות?
תמר זנדברג: לפי מה שאתה אומר, על חשבון המעסיקים?
תמר זנדברג: אולי, למה לא?
תמר זנדברג: אז לא 14 שבועות, אז 14 ימים.
תמר זנדברג: אני הגזמתי.
חיים כץ: תקשיבי.
חיים כץ: תיכנסי להקשבה, את צריכה שעון שח כזה.
חיים כץ: את מדברת – תני לו דקה.
חיים כץ: הממשלה זה המעסיק הכי גדול.
חיים כץ: אבל יש להם ההסדר הזה, והם אומרים, נכניס גם את ההם לשכונה.
חיים כץ: אנחנו פה הקונטרול של הממשלה, ולדעתי, פה הממשלה הייתה לארג' על חשבון השכנים.
חיים כץ: זה מה שהיא עשתה.
תמר זנדברג: שלושה ימים בתשלום זה לארג'?
חיים כץ: יום, שעה.
חיים כץ: צריכים לשאול אותם.
תמר זנדברג: למה לא צריכים לשאול אותם אם הם רוצים להעסיק עובדי קבלן או לא? הם רוצים.
חיים כץ: לא, הממשלה רוצה.
חיים כץ: המדינה עושה את זה כתף אל כתף ויד אל יד.
תמר זנדברג: אז בוא נשאל אותם אם הם רוצים שכר מינימום.
חיים כץ: אדוני מהאוצר.
חיים כץ: תמר, די.
חיים כץ: ככה זה כשיש בחורה צעירה, תוססת, דינמית, חדשה.
חיים כץ: יש לך עוד הרבה שנים פה.
חיים כץ: מרצ הולכת ועולה.
<אורי שיינין: אני רק רוצה להעיר שלהצעת החוק במבנה הנוכחי יש עלות תקציבית.
<אורי שיינין: כיוון שמה שמתאפשר לקחת מהמדינה זה שבעה ימים - -
חיים כץ: אבל אם אישרת את זה בוועדת שרים אין לזה עלות תקציבית.
<אורי שיינין: לא, יש לזה עלות תקציבית.
חיים כץ: היא הצעת חוק תקציבית?
חיים כץ: אבל היא בהסכמה.
חיים כץ: אתה עשית שיעורי בית?
חיים כץ: אתה בטוח במה שאתה מדבר?
<ענת מימון: ועדת שרים תמכה בהצעה.
חיים כץ: אז לך תבדוק.
חיים כץ: אם אנחנו מאשרים את הצעת החוק כפי שוועדת שרים אישרה, אין לה עלות תקציבית.
חיים כץ: גם אם לך, חברנו המלומד – ואני לא עורך דין – חושב שיש.
חיים כץ: אני שולח אותך לתעשיינים.
חיים כץ: דברי איתם, תגיעי איתם להסכמות.
תמר זנדברג: רגע, משפט אחרון, אם אפשר.
חיים כץ: שלום.
חיים כץ: עדיין בוקר ועדיין יום שני בשבוע, כ"ד באדר א', 24 בפברואר 2014.
חיים כץ: נושא הדיון: תקנות הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (משיכת כספים מקופת גמל) (חשבונות בעלי יתרה צבורה נמוכה) (הוראת שעה), התשע"ד-2014.
חיים כץ: רג'ואן, תן לנו סקירה כללית ותסביר לנו למה אנחנו לא משיתים את אותו הסכם גם על קרנות הפנסיה הוותיקות?
חיים כץ: לא החדשות כי בחדשות יש עדיין אופק תעסוקתי ואתה צובר כספים.
חיים כץ: הקופות הוותיקות סגורות.
חיים כץ: למה אתה לא נותן לאנשים למשוך את הכסף כשאתה יודע שהם לא יקבלו פנסיה?
חיים כץ: אם יש לו 5,000 שקל הוא לעולם לא יקבל פנסיה.
חיים כץ: כשיגיע גיל הפרישה הוא לא יקבל פנסיה של 5,000 שקל.
חיים כץ: למה אתה לא נותן לו למשוך את הכסף בלי מס?
<רג'ואן גרייב: אני רג'ואן גרייב, סגן הממונה על שוק ההון במשרד האוצר.
<רג'ואן גרייב: שאלתך במקומה.
חיים כץ: אני מודה לך.
חיים כץ: זאת אומרת לחוקק?
חיים כץ: לשים הצעת חוק?
<רג'ואן גרייב: אחר כך נחליט איך לעשות את זה.
<רג'ואן גרייב: אני רק יכול להגיד לך שלא רק לגבי קרנות פנסיה ותיקות כי גם יכולות להיות פוליסות ביטוח סגורות להפקדות חדשות שאותו רציונל אמור לחול גם עליהן.
<רג'ואן גרייב: אבל בשלב הנוכחי בעקבות קביעת דמי הניהול המינימליים היה חשוב לנו - -
חיים כץ: אז הם היו מינימליים.
חיים כץ: אנחנו רואים שהם גבוהים.
<רג'ואן גרייב: מ-2016 אמורים לחול דמי ניהול מינימליים רק על קופות גמל, ולכן התיקון הזה הוא תיקון משלים כדי שחוסכים עם יתרה נמוכה לא ייפגעו בגלל החלת דמי הניהול המינימליים.
<רג'ואן גרייב: לכן מאשרים להם גם למשוך את הכספים בפטור ממס.
<רג'ואן גרייב: זה לא אומר שכחלק מההתייעלות גם צעד זה בא לייעל את כל מערכת הפנסיה.
<רג'ואן גרייב: יש כ-3 מיליון חשבונות עם יתרה נמוכה, וכדי לייעל את המערכת ולא יהיה סבסוד בין חוסכים - -
חיים כץ: אתה מדבר על קרנות הפנסיה?
<רג'ואן גרייב: המטרה של התקנות האלה – 3 מיליון זה בקופות הגמל.
<רג'ואן גרייב: בתקנות שמונחות היום - -
חיים כץ: אמרת לי 2 מיליון.
חיים כץ: מתי צמח מיליון?
<רג'ואן גרייב: לא, 2.5 מיליון בעקבות ההעלאה - -
חיים כץ: אה, הנה ירד חצי מיליון.
חיים כץ: וואלה, אתם באוצר, המיליונים אצלכם יורדים, עולים.
<רג'ואן גרייב: תן לי להשלים את המשפט – בעקבות העלאה תקרת הסכום מ-5,000 שקל ל-7,000 שקל מספר החשבונות גדל, והאומדן הוא כ-3 מיליון חשבונות.
<רג'ואן גרייב: אבל ההצעה המקורית הייתה של 5,000 שקל, ואז עשינו את האומדן לגבי 2.5.
חיים כץ: למה אנחנו לא עושים את זה ב-5,000 שקל גם על קרנות פנסיה ותיקות?
<רג'ואן גרייב: זה לא רק הוותיקות.
<רג'ואן גרייב: יכול להיות שגם בקופות ביטוח אותו רציונל אמור לחול עליהם.
חיים כץ: ובכל ביטוח מי שהיה לו 5,000 שקל כבר לא נשאר לו.
חיים כץ: אם היה לו ביטוח חיים העמלות הן כאלה ש-5,000 שקל נמחקו.
<רג'ואן גרייב: לא, לא.
<רג'ואן גרייב: דמי הניהול הם מאחוזי היתרה, ולכן אין שום הבדל בינה לבין קופת גמל.
<רג'ואן גרייב: כי גם דמי הניהול הם באחוזים מהיתרה.
<רג'ואן גרייב: זה לא סכום קבוע או אבסולוטי.
חיים כץ: כמה אחוז אתה משלם בחברת ביטוח?
<רג'ואן גרייב: בחברות ביטוח היעד הוא 2%.
חיים כץ: ובקרנות פנסיה אתה משלם בתקרה 0.5%.
חיים כץ: אז זה פי ארבעה.
<רג'ואן גרייב: אבל זאת שאלה אחרת.
<רג'ואן גרייב: זה לא נעלם.
<רג'ואן גרייב: החשבון לא ייעלם בגלל דמי הניהול, כי אין סכום מינימלי, יש 2%.
<רג'ואן גרייב: אם יש לך 1,000 שקל, ובאותה שנה עושים 5%-4% תשואה אז בוודאי החשבון הזה - -
חנא סוייד: איפה עושים עכשיו 4% תשואה?
<רג'ואן גרייב: אם ניקח את כל קופות הגמל, קרנות הפנסיה בממוצע של 7-5 שנים - -
חנא סוייד: אני מדבר על השנים האחרונות עם ריבית קבועה.
<רג'ואן גרייב: לא, תמיד.
<רג'ואן גרייב: באתר של משרד האוצר ב-gemel.net, pensia.net אתה יכול לעשות את החיתוך של השנים, לפי רצונך, ותמיד התשואה בממוצע היא 5%.
חיים כץ: אתה כנראה לא בקי מדי בשוק ההון הישראלי – לא בשוק הפנסיה.
חיים כץ: אם אני שואל אותך לפי איזו תחזית מדד אתה לוקח היום השערות, ואתה לא יודע, אז כנראה אתה לא בקי מדי.
חיים כץ: יחד עם זה שנת 2014 לא תהיה שנת 2013 גם אם תיקח סיכונים גדולים.
חיים כץ: כי אם אתה מסתכל על שוק ההון הישראלי ומסתכל על האג"חים אתה רואה שם היום תופעה שלא ראית הרבה שנים.
חיים כץ: אני מקווה שאתה מבין מה זה "ברוטואיסטים" ומה זה "נטואיסטים".
חיים כץ: אתה רואה בנטו תשואה שלילית, ובברוטו – 1, 1.5 במח"מ של שנה, וגופים קונים ב-1.5%.
חיים כץ: הברוטואיסטים קונים 1.5% לטווח של שנה, ולפעמים מביאים את הנטו למינוס 2.
חיים כץ: זאת אומרת בן-אדם פרטי הוא בתשואה של מינוס 2.
חיים כץ: הוא נשחק.
חיים כץ: בסיכונים סבירים לא יהיו תשואות בקופות הגמל ב-2014 כמו ב-2013.
חיים כץ: אני טועה, מר סולומון?
<רונן סולומון: אתה לא טועה.
חיים כץ: והוא עורך-דין, והוא לא מבין.
חיים כץ: הוא אמר שהוא לא מבין.
<רונן סולומון: זאת גם ההערכה של השוק.
חיים כץ: מה אומר השוק?
<רונן סולומון: שהתשואות שהיו ב-2013, כנראה, לא יהיו ב-2014.
חיים כץ: אתה רואה את המצב?
חיים כץ: אין הנפקות של אג"חים.
חיים כץ: נכנס כסף, ואין חידוש של הנפקות של אג"חים של הבנקים.
חיים כץ: זאת אומרת אין אג"חים חזקים עם דירוג גבוה.
חיים כץ: אתה רואה את הקונצרנים – בלי קובננטים ובלי ערבויות אתה רואה בתשואה של 2%, 2.5% נטו.
חיים כץ: אז אתה אומר, לא יודע אם לא כדאי לא לקחת סיכונים ולא לקבל ריבית.
חיים כץ: אז עכשיו איך אתה מביא לי 5.5%?
חיים כץ: לי יש 100 שקל, ואני רוצה לקבל 5.5%.
חיים כץ: איך אני מקבל?
<רונן סולומון: 100 שקלים זה קשה.
חיים כץ: מה סכום המינימום?
<רונן סולומון: אני אציג את עצמי – רונן סולומון, מנהל קופות הגמל.
<רונן סולומון: ברור שכל קופת גמל - -
חיים כץ: לא ברור.
חיים כץ: תן לי 5.5% שאחר כך יגיע אליהם רג'ואן.
<רונן סולומון: תכף אני אגיע למפתחות התשואה.
<רונן סולומון: ברור שאנשי השקעות מנסים להגיע למיטב בקופת גמל רגילה, כמובן, במגבלות ההשקעה.
<רונן סולומון: אם זאת קופה שהיא יותר אג"חית או מעורבת יותר - -
חיים כץ: אג"ח ידע להגיע ל-5.5% תשואה שם?
<רונן סולומון: יהיה לו מאוד קשה.
חנא סוייד: גם בשנה שעברה.
חיים כץ: לא, עשה בקלות.
חנא סוייד: אתה מתכוון ל-2013?
חנא סוייד: 2012, כן.
חנא סוייד: אבל 2013?
חיים כץ: גם 2013.
<רונן סולומון: התשואות על האג"ח היו בשנים הקודמות מאוד גבוהות.
חיים כץ: הבעיה שלהם היה חודק.
חיים כץ: היום בחודק הם לא יכולים להיכנס לא יכולים להכניס לאג"ח של 30 מיליון.
חיים כץ: סדרה של 30 מיליון או 50 מיליון זה לא מעניין.
חיים כץ: אתה בתור בן-אדם פרטי בסדרות קונצרניות של 30 מיליון עם שעבודים יפים היית יכול לעשות בשנה שעברה 18%-17%.
חיים כץ: היית יכול, אבל עכשיו זה על הפנים.
חיים כץ: תאמין לי, אנחנו עוד נעבור לשתות מים.
חנא סוייד: עכשיו חוזרים למניות.
חיים כץ: אני לא מדבר פה על כאלה דברים.
חיים כץ: אנחנו מדברים על קופות גמל.
<רונן סולומון: לפני שאגיע למפתחות תשואה - -
חיים כץ: דבר על מה שמעניין – מפתחות תשואה.
<רונן סולומון: משהו מעניין.
<רונן סולומון: היום קופות הגמל נכנסות להשקעות אלטרנטיביות, ואני מאמין שהנושא הזה יגיע לוועדה או לוועדת הכספים.
חיים כץ: אנחנו נדאג שזה יגיע לפה כי שם לא נראה לי שמבינים כל כך.
<רונן סולומון: מי שקורא את העיתונים בטח מבין מה הולך להיות כאן.
<רונן סולומון: היום מחפשים השקעות אלטרנטיביות מעבר לים או בישראל –כל מיני קרנות השקעה למיניהן, קרנות הון סיכון וכדומה; וגם כל מיני כוונות למגבלה כזאת או אחרת, לצערנו, תפגע דווקא בעמיתים.
<רונן סולומון: והפעם זה לא בחברות המנהלות, אלא בעמיתים.
<רונן סולומון: אני מאמין שבמהלך החודש הקרוב - -
חיים כץ: מה עם כפל עמלה של השקעות?
<רונן סולומון: זה מה שדיברתי עליו.
חיים כץ: אנחנו ניקח לכם את זה.
<רונן סולומון: זה יעלה לדיון.
<רונן סולומון: מה שיישמע מוזר – כאן זה לטובת העמיתים.
חנא סוייד: לא מספיק העמלה גבוהה?
חיים כץ: הם אומרים שיש חלק שהם משקיעים בחו"ל, והם רוצים עוד עמלה.
<רונן סולומון: אנחנו רוצים להגיע לתשואה יפה בשביל העמיתים.
<רונן סולומון: אנחנו צריכים להסתכל מה הכוונה - -
חיים כץ: אם אתה אומר כמו שאתה אומר זאת אומרת תגיד שאם הם לא יגיעו לתשואה יפה הם לא יקבלו עמלה בכלל.
<רונן סולומון: עוד פעם - -
חיים כץ: לא עוד פעם.
<רונן סולומון: אם אנחנו נשקיע באג"חים בריביות נמוכות או בתשואות נמוכות זאת גם אפשרות.
<רונן סולומון: אני כרגע מתעלם מנושא פיזור הסיכונים וכדומה.
<רונן סולומון: נכון, אנחנו מקדימים חזון למועד כי הוויכוח הזה יהיה בעוד חודש.
<רונן סולומון: אבל היום כדי להגיע לתשואה לטובת העמיתים כל מקומות הפנסיה בעולם כולו נכנסות ליותר השקעות אלטרנטיביות.
<רונן סולומון: אבל זה חזון למועד.
<רונן סולומון: מפתחות התשואה – יש היום כ-8-7 מיליארד – תקן אותי רג'ואן אם אני טועה - -
<רונן סולומון: - - של מפתחות תשואה.
<רונן סולומון: אנחנו מדברים על קופות היסטוריות שמבטיחות תשואה של 5%-4.5%, תלוי במועד - -
חיים כץ: נטו או ברוטו?
<רונן סולומון: מה ההבדל?
<רונן סולומון: אין פה הבדל.
חיים כץ: אה, מה ההבדל?
חנא סוייד: ההבדל הוא העמלה שהיא 2%.
<רג'ואן גרייב: התשואה היא נטו.
<רג'ואן גרייב: זה כמו תכנית חיסכון, כמו פיקדון.
חיים כץ: אם אתה מקבל תשואה ברוטו אתה משלם מס על רווחי הון.
חיים כץ: נטו זה אחרי מס על רווחי הון, וזה פטור לך.
<רג'ואן גרייב: יש לך גם עמלה.
<רג'ואן גרייב: לפעמים אומרים לך - -
חיים כץ: עמלה זה קטן למטבע.
חיים כץ: רווחי הון זה 25%.
<רג'ואן גרייב: קופות הגמל מבטיחות התשואה הן זהות - -
חיים כץ: כמה זמן הן סגורות?
חיים כץ: לי יש 100 שקל - -
<רג'ואן גרייב: זהות זה כמו תכנית חיסכון בקופה.
<רג'ואן גרייב: עם פיקדון של 4.5% או של 5.5%?
חיים כץ: יש לי 100 שקל.
חיים כץ: לכמה זמן הוא סגור?
חיים כץ: עד גיל 67?
<רג'ואן גרייב: עד גיל 60, אלא אם מדובר בחשבון שהוא במעמד עצמאי אז זה ל-15 שנים בדומה לכל חשבון בקופת גמל רגילה.
חיים כץ: אין לך מה למכור לנו.
חיים כץ: חשבתי שאתה בא למכור לנו משהו שאנחנו נעזור לאזרחי מדינת ישראל באשר הם, אבל אנחנו רואים - -
<קריאה: יכול להיות שזה כסף קטן, אבל עדיין יש פה אזרחים.
חנא סוייד: אני רוצה להעלות משהו בנושא הזה.
חיים כץ: התפלאתי באמת שבאת לוועדה.
חיים כץ: קיבלתי אותך בשמחה, אבל הופתעתי.
חנא סוייד: אתה עדיין בשמחה.
חיים כץ: אבל הופתעתי.
חיים כץ: אתה לא אורח - -
חנא סוייד: נכון, אבל התחום של קרנות פנסיה, קרנות השתלמות וקופות גמל זה תחום שמאוד מעניין אותי.
חנא סוייד: דרך אגב, יש בו הרבה סיכונים לכולנו.
חנא סוייד: אפרופו ההתארגנויות וההדלפות מהאוצר – מה הם הולכים לעשות - -
חיים כץ: מה הם רוצים לעשות.
חנא סוייד: מה הם מתכננים.
חיים כץ: מה הם רוצים.
חיים כץ: פה בוועדה הם רצו הרבה דברים.
חיים כץ: אתה רוצה שאני אתן לך את הרשימה של מה שהם רצו ולא הספיקו?
חנא סוייד: אני כבר רואה מה קורה פה.
חנא סוייד: אבל אני רוצה להעלות משהו חשוב.
חנא סוייד: אני קיבלתי כמה פניות מאנשים שנגמרה להם קרן השתלמות - -
חיים כץ: זה לא הדיון.
חנא סוייד: בסדר, אבל היחס של הקרנות לחוסכים, לאזרחים – הם אומרים, אתה יכול לפנות אלינו דרך אתר אינטרנט או במענה טלפוני.
חנא סוייד: אני אומר לך – אין סיכוי, אין תגובה.
חנא סוייד: אלה סיפורים שמוכרים לאזרחים.
חנא סוייד: זה מחייב טיפול.
חנא סוייד: זה בעניינינו, אדוני היושב-ראש?
חנא סוייד: לדעתי, זה מחייב מעורבות של הכנסת כדי שהקרנות יכבדו את ההתחייבויות שלהם לפחות כדי לתת מענה ולהיות בקשר עם החוסכים ועם האזרחים.
חנא סוייד: נותנים לך לחכות שעתיים בטלפון, ובסוף אתה מתייאש.
חנא סוייד: או אומרים לך, תמתין, ואז השיחה נקטעת, ואז אתה מתחיל שוב מחדש.
חנא סוייד: אני חוויתי את זה עם מישהו שאמר לי, בוא תראה – מה אתם עושים בכנסת?
חנא סוייד: אתם מייצגים את הציבור – מה אתם עושים לציבור?
חיים כץ: אנחנו יושבים במזנון הכנסת, אוכלים, שותים, מבלים.
חיים כץ: תסביר לו מה אנחנו עושים בכנסת.
חנא סוייד: הוא אומר את זה בצורת בקשה שנתערב בעניין הזה.
חנא סוייד: עובדה שאם רוצים אנחנו יכולים.
חיים כץ: אבל זה לא במקרה הזה.