GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרינה אוסטפלד: אני יועצת משפטית של שירות המזון הארצי, משרד הבריאות.
מרינה אוסטפלד: נאמר על-ידי יובל שבניגוד לתקנה הקודמת, התקנה הזאת עושה גם הפרדה בין חפץ לבין צעצוע.
מרינה אוסטפלד: הדרישה הזאת באה דווקא מהגורמים המקצועיים שאספו ובדקו את השוק, כולל הערות הציבור.
מרינה אוסטפלד: על כן, בניגוד למה שהיה, אנחנו מתייחסים גם לצעצוע, כגון "קינדר" או כל צעצוע קטן שנכנס לקורנפלקס או דברי מתיקה, וגם לחפץ שיכול להיות שקיות, השקיות הקטנות האלה שאף לא ממש יודע מה לעשות אתן.
מרינה אוסטפלד: נכון, אין בהן סכנה, אבל אף אחד לא ירצה שהדבר הזה ייאכל על-ידי ילד או מבוגר, ועל כן ההפרדה הזאת.
מרינה אוסטפלד: לעניין שינוי הנוסח, הנוסח מותאם ראשית כול לדירקטיבה אירופאית.
מרינה אוסטפלד: זאת חקיקה בין-לאומית, ואנחנו שואפים ליישר אתה קו לצורך מתן אפשרות של יבוא מוסדר ונכון ועל מנת שלא נהיה חריגים.
מרינה אוסטפלד: כמובן, הנוסח נבדק, ונמצא פה הנציג של משרד הכלכלה, הממונה על התקינה.
חיים כץ: את לא צריכה להציג לנו את כולם.
חיים כץ: תגידי את מה שיש לך להגיד.
מרינה אוסטפלד: הנוסח גם מותאם לתקן הישראלי לצעצועים, אשר נמצא רגע ברביזיה, אבל לקחנו בחשבון את הכתוב בו.
מרינה אוסטפלד: לעניין של אי תחולה – התקבלה בקשה, שנבדקה מבחינה מקצועית ואושרה, וקיבלתי את הסכמת גורמי המקצוע שלי.
מרינה אוסטפלד: הבקשה היתה להחריג חפץ שהוא כפית מדידה המיועדת למדידת מזון.
מרינה אוסטפלד: הכפית הזאת היא רב-פעמית.
מרינה אוסטפלד: זאת אומרת, אם זה אבקת מזון לתינוקות הכפית תמיד נמצאת שם.
מרינה אוסטפלד: הכפית היא הכפית שצריכה להיות על-פי הוראות היצרן, אי-אפשר להחליף אותה למשהו אחר.
מרינה אוסטפלד: מה עוד שהוראות היצרן וגם הגורמים המקצועיים שלנו טוענים בתוקף שהדבר הכי טוב מבחינת העברת זיהומים וניהול סיכונים זה להשאיר את הכפית בתוך המוצר, כפי שזה, ולא להעביר אותה ממקום למקום – לא לשטוף אותה ולא לאחסן אותה במקום אחר.
מרינה אוסטפלד: ההיגיון אומר שאם הכפית תיארז, הרי האריזה בכל מקרה תיאסר והיא תישאר, אז אנחנו מחריגים את זה.
מרינה אוסטפלד: יש עוד מוצרים כאלה, כמו "שוקולית" או אבקת מרק – אין בעיה, אנחנו מחריגים את זה וזה בסדר.
מרינה אוסטפלד: כמובן, צריך להיות מחומר - - -
חיים כץ: אף אחד לא רוצה להגיד כלום?
נעה בן שבת: רציתי להגיד שיש חריג נוסף, שהסימון לגבי אותה כפית מדידה, גם לא צריך לציין לגביה שזה בהשגחת מבוגר כי ההערכה היא שמי שמודד את החומר הוא לא ילד.
יובל יעקובי: "תקנות בריאות הציבור (מזון)(אריזת מזון המכילה חפץ)(תיקון), התשע"ד – 2014.
יובל יעקובי: בתוקף סמכותי לפי סעיף 3 לפקודת בריאות הציבור (מזון) [נוסח חדש], התשמ"ג-1983 שנטלתי לעצמי לפי סעיף 34 לחוק יסוד: הממשלה, ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת לפי סעיף 21א(א) לחוק יסוד: הכנסת, וסעיף 2(ב) לחוק העונשין, התשל"ז–1977, אני מתקינה תקנות אלה: תיקון תקנה 2. 1.
יובל יעקובי: בתקנה 2 לתקנות בריאות הציבור (מזון)(אריזת מזון המכילה חפץ), התשנ"ה- 1995 (להלן – התקנות העיקריות) – (1) ברישה, במקום "שבתוכה חפץ", יבוא "שכוללת חפץ"; (2) בתקנת משנה (3) אחרי "ריחו" יבוא "תכונותיו"; (3) תקנת משנה (4) – בטלה; (4) במקום תקנת משנה (5) יבוא: "(5) על אריזת המזון צוינו באופן בולט לעין הצרכן ובאותיות ברורות וקריאות, כל אלה: (א) המילים "אריזה זו מכילה" – כאן יבוא פירוט – "סוג החפץ, כגון: סופח נוזלים, כרטיס מידע, וכו'; (ב) המילים "השגחת מבוגר מומלצת"; (ג) היה החפץ צעצוע, יצוינו, בנוסף לאמור בפסקאות (א) ו-(ב), כל אלה: (1) "אריזה זו מכילה צעצוע או חלקים להרכבת צעצוע" ; (2) "אין לתת לילדים מתחת לגיל 3" .
יובל יעקובי: " הוספת תקנה 2א.
יובל יעקובי: 2.
יובל יעקובי: אחרי תקנה 2 לתקנות העיקריות יבוא: "אי תחולה 2א.
יובל יעקובי: (א) תקנה 2(3) לא תחול על כפית מדידה, שנועדה למדוד כמות של מוצר מזון, לשימוש במוצר בהתאם להנחיות יצרן המזון, ובלבד שמתקיימים בה כל אלה: (1) מיועדת לשימוש חוזר באריזה המכילה את הכפית; (2) עשויה מחומר שאינו עשוי להזיק לבריאות או להשפיע לרעה על טיב המזון, טעמו, ריחו, תכונותיו או מראהו.
יובל יעקובי: (ב) תקנה 2(5)
יובל יעקובי: (ב) לא תחול על אריזת מזון שאינה מכילה חפץ אחר פרט לכפית מדידה כאמור בתקנת משנה (א)".
יובל יעקובי: " לעניין סעיף התחילה והוראת מעבר, אמרנו שאפשר יהיה ליישם את התקנות האלה בנוסח החדש באופן מיידי, אבל החובה תהיה חובה החל מ-180 יום לאחר פרסומן.
יובל יעקובי: אז אני קורא את הסעיף.
יובל יעקובי: "תחילה והוראות מעבר 3.
יובל יעקובי: (א) תחילתה של תקנה 1(1), (2) ו-(4) לתקנות אלה 180 ימים - - -"
חיים כץ: למה 180?
חיים כץ: שמעתי את השיחה שלכם קודם.
חיים כץ: זה הרבה יותר מדי.
אורן גולן: אני מהתאחדות התעשיינים.
אורן גולן: קודם כול, אנחנו מברכים על התיקון בתקנות, אנחנו חושבים שזה דבר חשוב.
אורן גולן: אנחנו רוצים לאפשר ליצרני המזון יותר זמן להתארגן.
חיים כץ: תן להם שנתיים.
חיים כץ: תאפשר להם להתארגן, תהיה יופי של מסיבה.
אורן גולן: התקיימו אצלנו מספר דיונים בנושא הזה, והחליטו שהזמן הסביר, אפילו המינימלי, זה 180 יום.
חיים כץ: אני חושב שאתם מפקששים.
אורן גולן: למה?
חיים כץ: אם הם היו צריכים לייצר את הפטיש הזה, פטיש היו"ר, ומרוויחים עליו המון כסף, אתה יודע תוך כמה זמן הם היו מתארגנים לייצור?
חיים כץ: כמה זמן בערך.
חיים כץ: הוא יודע שיש לו בוננזה, אם הוא לא יעשה אז יעשה השותף שלו.
חיים כץ: בכמה זמן יעשה את זה?
אורן גולן: אני לא יודע להגיד לך.
חיים כץ: בטוח אתה יודע.
חיים כץ: אני לוקח אותך ברצינות.
חיים כץ: כמה זמן ייקח לו?
אורן גולן: באמת שאני לא יודע.
אורן גולן: קודם כול, זו תקנה מקלה.
חיים כץ: אז בוא נבטל אותה בכלל.
אורן גולן: אנחנו מברכים על התיקון הזה.
חיים כץ: מצוין, רק בואו לא נעשה אותו.
אורן גולן: לא.
אורן גולן: למה שלא נעשה?
חיים כץ: 180 יום זה יותר מדי.
אורן גולן: יש מלאי אריזות.
אורן גולן: מלבד ההיבט הכלכלי יש היבט ירוק.
חיים כץ: 120 יום.
יובל יעקובי: אוקיי.
יובל יעקובי: "תחילתה של תקנה 1 לתקנות אלה 120 ימים מיום פרסומן (להלן - יום התחילה).
יובל יעקובי: (ב) לעניין מזון ארוז שיוצר או שיובא לפני יום התחילה, תהיה תחילתה של תקנה 1 שנה מיום הפרסום.
יובל יעקובי: (ג) מיום פרסומן של תקנות אלה" – זה אני מוסיף בהסכמת משרד הבריאות.
יובל יעקובי: הוספנו את זה עכשיו.
חיים כץ: ומה זה אומר?
יובל יעקובי: "(ג) מיום פרסומן של תקנות אלה רשאי אדם לסמן על האריזה סימון לפי תקנה 2(5) במקום הסימון לפי אותה תקנה כנוסחה בתקנות אלה.
יובל יעקובי: "
חיים כץ: מה זה "אדם"?
נעה בן שבת: אקרא את זה שוב.
נעה בן שבת: "מיום פרסומן של תקנות אלה רשאי אדם - - - "
נעה בן שבת: אתה רוצה "יצרן"?
נעה בן שבת: התקנות אומרות: לא יארוז יצרן.
נעה בן שבת: אז זה "יצרן", נכון.
נעה בן שבת: "רשאי יצרן לסמן על האריזה סימון לפי תקנה 2(5) כנוסחה בתקנות אלה במקום הסימון לפי אותה תקנה כנוסחה ערב יום התחילה.
נעה בן שבת: " זו היתה הבקשה של איגוד לשכות המסחר.
נעה בן שבת: הם טענו שאחרת אי אפשר יהיה לסמן את הסימון.
נעה בן שבת: היום התקנות דורשות לכתוב שזה אסור לילדים מתחת לגיל 6 ועכשיו אנחנו מורידים את הגיל לגיל 3, אז הם חששו מהתוצאה של הדבר הזה.
נעה בן שבת: אנחנו אומרים שכבר עכשיו אפשר יהיה לסמן ולא צריך יהיה לחכות את אותם 120 ימים.
נעה בן שבת: עוד שתי הבהרות.
נעה בן שבת: הבהרה אחת זה שתקנה 2 שפוטרת כפית מדידה נכנסת לתוקף באופן מיידי.
נעה בן שבת: הערה שניה, תקנת משנה (4) הקיימת היום קובעת שמתחת לגודל מסוים אין אפשרות להכליל אותו באריזה מתחת ל-5 סנטימטר.
נעה בן שבת: בתקנות, כפי שהובאו על-ידי משרד הבריאות, מוצע לבטל את התקנה הזאת ומדובר על חפץ בכל גודל.
נעה בן שבת: ביקשנו מהם לשקול את העניין, אבל הם אמרו שעמדתם המקצועית היא לא להגביל את הגודל.
מרינה אוסטפלד: עוד הערה קטנה, ברשותכם.
מרינה אוסטפלד: צריך להיות "יצרן ויבואן", כי זה "לא ייצר ולא ייבא".
נעה בן שבת: אדוני, עוד בקשה אחת.
נעה בן שבת: לגבי הנוסח שהקראנו - אם החפץ הוא צעצוע צריך לציין בנוסף שאריזה זו מכילה צעצוע.
נעה בן שבת: אולי צריך לעשות פה תיאום נוסח, להתאים בין האריזה המכילה איזה סוג חפץ.
נעה בן שבת: שנוכל לשמור את הנוסח.
גרישה דייטש: אני הממונה על התקינה במשרד הכלכלה.
גרישה דייטש: במשך שנים אנחנו נתקלים בבעיה באכיפה של תקן ישראלי רשמי 562 חלק 1, תקן לבטיחות צעצועים.
גרישה דייטש: פנינו למשרד הבריאות וביקשנו להתאים את התקנה לדרישות התקן, שהוא תקן אירופאי – 71 EN.
גרישה דייטש: אז אנחנו מברכים מאוד על ההתאמה בין התקנה לתקן ומברכים.
חיים כץ: אם אתם תומכים, אנחנו נעבור להצבעה.
נעה בן שבת: אם אפשר, לפני ההצבעה.
נעה בן שבת: שמעתי הערה מרז.
נעה בן שבת: הוא העיר שגם תקנה (4), שצייתי קודם שהיא פוטרת מתחת לגודל מסוים של החפץ, גם היא תקנת פטור, לכן גם התחולה שלה יכולה להיות מיידית.
חיים כץ: "עד 120 יום" זה יכול גם אחרי שבוע.
חיים כץ: אם זה "עד", את לא צריכה לציין, היא יכולה להיות גם אחרי שבוע.
חיים כץ: אם אתם אומרת "עד 120 יום", בכל יום לפני ה-120 יום את יכולה להכניס את זה.
נעה בן שבת: זו תקנה שמקלה, במובן הזה שהיום הדבר הזה אסור ורק אחרי 120 ימים הדבר הזה יהיה מותר.
נעה בן שבת: לכן אני מציעה שגם הפטור לגבי אותה תקנת משנה (4) יהיה מיידי, כדי לאפשר ליצרנים ליהנות מהפטור.
חיים כץ: מי בעד התקנות?
חיים כץ: בעד התקנות – פה אחד
חיים כץ: התקנו562ת נתקבלו.
חיים כץ: כל חברי הכנסת, שניים במספר, שנמצאים פה הצביעו בעד אישור התקנות והתקנות אושרו.
חיים כץ: בוקר טוב, מתחילים שבוע חדש.
חיים כץ: יום שני בשבוע, י' באדר א', 10 בפברואר 2014 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
חיים כץ: גילוי נאות, אני יו"ר ארגון עובדי התעשייה האווירית, ועשיתי לא מעט משאים ומתנים בחיים שלי.
חיים כץ: לא מעט.
חיים כץ: דווקא ביום שדנים על הדסה, אתם יודעים, הייתי שם.
חיים כץ: הייתי במשבר כזה, עברתי את אביגדור קפלן, הייתי שם.
חיים כץ: ועשינו דיון אחד פה בנושא קופת החולים, בגירעון של קופת החולים.
חיים כץ: היה ברור לנו ש-75 מיליון שקלים לא יתנו מזור לאף אחד, וזה עוד שלב ביצירת גירעון.
חיים כץ: ולפני שבוע, או פחות משבוע, בכמות האירועים שנכנסים ביום אחד - אז קצת קשה לזכור באיזה יום זה היה – ישבתי עם מנכ"ל משרד הבריאות, האוצר וחלק ממנהלי קופות החולים והגענו להסכמה.
חיים כץ: לא כתבנו כלום ולא חתמנו שום דבר, ואפילו אמרנו למנהלי בתי החולים – אתם לא צריכים לבוא, אנחנו מכבדים את מילותינו.
חיים כץ: יחד עם זה, כדרכי בקודש, אני אף פעם לא תפסתי מישהו, ואם הוא מתחרט ואם הוא מצטער – לא קרה כלום.
חיים כץ: הסיבוב הבא עולה לו יותר ביוקר.
חיים כץ: וזה המצב.
חיים כץ: אנחנו ישבנו ומשה בר סימן טוב, שלדעתי הוא איש-, או חברנו אביגדור קפלן, הייתי מדבר מיליון דולר, היה נכנס מיליון דולר.
חיים כץ: משה בר סימן טוב, שאני רואה בו איש ישר והגון, יכול להיות שהיה נדמה לי ולנוכחים בחדר שהוא אומר משהו, יכול להיות.
חיים כץ: אני לא מטיל צל בקצה קצה קצהו ביושרו.
חיים כץ: אז יותר נוח לי להגיד אולי אנחנו, שהיינו שם בחדר, לא הבנו אותו.
חיים כץ: מה שאני הבנתי, שמשלמים רטרואקטיבית, מינואר 2012, בבסיס התקציב ומתקנים את העניינים.
חיים כץ: ואמרו לי, אפילו אנחנו לא צריכים לבוא.
חיים כץ: תשמע, אנחנו לא נבוא וזה יהיה דיון מהיר וקל.
חיים כץ: אמרתי אוקיי.
חיים כץ: יהיה דיון מהיר וקל וקבעתי את הדיון.
חיים כץ: אני התחלתי להבין שיש בעיות כששמעתי את מנהלת הוועדה, שאומרת לי תשמע, הצו לא מגיע, נעשה דיון או לא נעשה דיון, אמרתי כן, נעשה דיון.
חיים כץ: אז אני מבין שהזמנו לפה אנשים, אני מבין שלא יצא מזה כלום היום.
חיים כץ: יחד עם זה, כנראה שצריך ללבן עניינים.
חיים כץ: אני מצטער שמשה בר סימן טוב, שבשיחה איתנו אמר שהוא לא צריך לבוא, למה העניין סגור, כשהוא שמע שיש מחלוקות – היה צריך לבוא.
חיים כץ: היינו מלבנים את העניין, אז אולי הוא חושב שזה לא הפורום ללבן את העניין, והפורום ללבן את העניין זה בפורום שדיברנו שם.
חיים כץ: אלה שדיברנו אולי מבינים או לא מבינים או זוכרים או לא זוכרים, וגם אם הוא יגיד התבלבלתי – לא קרה כלום.
חיים כץ: אנחנו לא כועסים.
חיים כץ: אמר, חזר בו, הכל בסדר.
חיים כץ: מה שידענו להביא פעם אחת, אני מקווה שנדע להביא פעם שנייה.
חיים כץ: אם לא – נחזור לבג"ץ, תחזרו לבג"ץ, תגידו אין יישום.
חיים כץ: להערכתי, גם בלי אישור הוועדה, החלק הארי של הכסף יגיע.
חיים כץ: עכשיו מאיפה אני אומר את דעתי?
חיים כץ: בין השורות.
חיים כץ: אז צר לי שמשה בר סימן טוב איננו וצר לי שיש מחלוקת.
חיים כץ: אז אני חושב שהדיון הזה הוא דיון מיותר.
חיים כץ: אנחנו לא נדון מי יישב באוטו, שנגריל בהגרלה של מגן דוד אדום, כשלא קנינו כרטיס ולא נקבע אפילו תאריך להגרלה.
חיים כץ: זה מיותר לגמרי.
חיים כץ: רוני, אתה רוצה שאני אתחיל את הכל מהתחלה, בגלל שאחרת?
<רוני גמזו: לא, אני מתנצל על האיחור.
חיים כץ: טוב, אז אני אסגור את הטלפון אם אתה מתנצל.
חיים כץ: אני אעביר אותו לשקט.
חיים כץ: עכשיו הוא על שקט.
חיים כץ: אז במילה וחצי, לכבודך, בכל זאת אתה מנכ"ל משרד הבריאות ואתה אדם מכובד.
חיים כץ: מה שהבהרתי פה לוועדה ונרשם בפרוטוקול, שישבנו לפני כשבוע, חלק ממנהלי בתי החולים, אתה, משה בר סימן טוב ואנוכי, והגענו להסכמה שישולם רטרואקטיבית על בסיס התקציב מינואר 2012.
חיים כץ: לחצנו ידיים ואפילו אמר בר סימן טוב שאין לו מה לבוא לדיון, והוא בן אדם ישר, ואני לא מטיל צל ביושרו.
חיים כץ: כנראה שהיו פה אי הבנות מבחינתי, שכנראה אני לא מבין כל כך טוב.
חיים כץ: אני כנראה לא מבין כל כך טוב, ולכן לא נקבל פה שום החלטות ואני מצטער שהבאנו אתכם עד פה ואנחנו לא נעשה עם הדיון כלום.
מיקי רוזנטל: בוקר טוב, ברוכים הבאים לוועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, 26 בינואר 2014.
מיקי רוזנטל: על סדר-היום: תוכנית "מעגלי תעסוקה" של משרד הכלכלה.
<בועז הירש: בועז הירש, מנכ"ל שירות התעסוקה.
<בועז הירש: תודה רבה.
<בועז הירש: השורשים של התוכנית היו בדיונים שהנהלת הרשות קיימה לקראת תקציב 2014-2013.
<בועז הירש: ניסינו לראות לאילו אוכלוסיות אנחנו יכולים להתכוונן בטיפול, ולראות מה ניתן לעשות עם זה, ולשלב את זה בדיונים התקציביים.
<בועז הירש: החלטנו מתוך העובדה שמכ-220 אלף דורשי עבודה בשירות, למעלה מ-110 הינם דורשי עבודה בהבטחת הכנסה - הבטחת הכנסה זה למעשה עולם ומלואו.
<בועז הירש: יש הבדלים מאוד גדולים בין סוגי האוכלוסיות ועומק האבטלה, וגם לאור העובדה שלפתח ועדת העבודה והרווחה מונחת תוכנית יוצאים לעבודה, שלא ידענו לשים פרק זמן, מתי זה כן יעבור או לא יעבור, החלטנו כפילוט להתמקד באוכלוסייה שלא כלולה בתוכנית- - -
יעקב ליצמן: אתם יודעים שזה לא יעבור, כי יש התנגדות בוועדה, לכן אתם מביאים לכאן משהו זמני?
רינה פרנקל: זה זמני ולא זמני.
מיקי רוזנטל: בקשה אישית שלי.
יעקב ליצמן: קשה לי.
<בועז הירש: קטונתי מלצפות את המחוקק מראש, חבר הכנסת ליצמן.
יעקב ליצמן: אתה יודע שבוועדת העבודה והרווחה זרקו את ויסקונסין.
רינה פרנקל: זה ממש לא ויסקונסין, ליצמן.
רינה פרנקל: זה אפילו לא דומה לוויסקונסין.
יעקב ליצמן: זה אבי-אבות ויסקונסין.
יעקב ליצמן: זה רק לחרדים.
יעקב ליצמן: 85 אחוז מהמקומות שהם הכניסו כאן זה רק חרדים.
מיקי רוזנטל: חבר הכנסת ליצמן, בכל זאת אבקש.
מיקי רוזנטל: אנחנו מנסים בוועדה ללמוד את הסוגייה, וכמה זה אכן דומה לוויסקונסין, האם זה שונה מוויסקונסין.
מיקי רוזנטל: נכריע אחרי שנשמע.
מיקי רוזנטל: תרשה לנו לשמוע בבקשה.
מיקי רוזנטל: אבי אמר לי פעם, כשהייתי צעיר, שמה שאתה משיג אותו בקלות, כנראה לא שווה הרבה.
<בועז הירש: התוכנית נבנתה בשילוב עם שני מוקדי ידע – עם תב"ת, ג'וינט וסטרייב.
<בועז הירש: אנחנו מתבססים בחלקו על מודל סטרייב, שנוסה בלמעלה מ-30 מוקדים שונים בשיעורי הצלחה של למעלה מ-75 אחוז.
מיקי רוזנטל: אמרת שהתוכנית הקונקרטית הזו מתבססת על- - -
<בועז הירש: סטרייב, שזו תוכנית שמופעלת במסגרת תב"ת לאוכלוסיות מיוחדות, ומסגרת התוכנית נוסתה ב-30 מוקדים שונים ברחבי העולם.
מיקי רוזנטל: אפשר לקבל את המסמכים הללו?
מיקי רוזנטל: כי זה מאוד משמעותי לנו לקבל החלטות – אנחנו מנסים להגיע למסד עובדתי מוסכם, ולכן חשוב לנו גם לקבל את המסמכים.
<בועז הירש: בהחלט.
<בועז הירש: יש הבדל לבין להפעיל את סטרייב, שהיא תוכנית מאוד נישתית, לבין להפעיל אותה בהיקפים של שירות התעסוקה, לכן גם מטרת הפילוט.
<בועז הירש: מעבר לכך, גם ביצענו תהליך התייעצויות מאוד נרחב בתוך שירות התעסוקה.
<בועז הירש: לגבי התוכנית, התוכנית מיועדת לתובעי הבטחת הכנסה חדשים ומחדשי רישום עד גיל 49, מתוך מטרה להקנות כלים לדורשי עבודה להשתלב בעבודה, ולמנוע תלות בקצבת הבטחת הכנסה.
מיקי רוזנטל: שאלות הבהרה, בבקשה.
מיקי רוזנטל: אתה מדבר על מקבלי הבטחת הכנסה חדשים בלבד.
מיקי רוזנטל: כלומר התוכנית אינה מתיימרת להתמודד עם הכרוניים, עם אלה שהם בעומק האבטלה; חדשים בלבד.
<בועז הירש: נכון.
<בועז הירש: אנחנו מעריכים שזה בין 700 ל-1,000 בחודש, חדשים שמצטרפים.
מיקי רוזנטל: ובמצטבר אתה לא יודע למסור את הנתון.
<בועז הירש: תכף אבדוק את הנתון ואמסור לך אותו.
<בועז הירש: המטרה העיקרית היא לבנות את דורש העבודה בגישה פרואקטיבית, ולתת לו כלים בחיפוש עבודה, ושלא יהיה תלוי בחיפוש עבודה רק בשירות התעסוקה.
<בועז הירש: מאידך ובמקביל גם נפנה אותו לעבודות, אבל מבחינתנו, אם יש אנשים שמוצאים עבודה שלא דרך השירות, אבל בהסתמך על הכלים והיכולות שהקנינו להם, זו גם נחשבת הצלחה.
<בועז הירש: לגבי התוכנית, המטרה הינה שדורש עבודה בחודש הראשון יגיע ללשכה פעם בשבוע, ויתייצב למול מתאם השמה בלשכה.
<בועז הירש: בחודש הראשון הוא גם יראה מאמן אישי פעמיים.
<בועז הירש: המטרה הינה בתום אותו חודש, לייצר מעין אבחנה לגבי היכולות והרצון של אותו דורש עבודה.
מיקי רוזנטל: מי יעשה את האבחנה הזאת?
<בועז הירש: ההחלטה הסופית היא של מנהל הלשכה.
מיקי רוזנטל: אבל האבחנה עצמה?
מיקי רוזנטל: ההחלטה אם לומר שהוא מאובחן כמה?
<בועז הירש: מוטיבציה גבוהה או נמוכה, לאיזו סדנה לשלוח אותו.
<בועז הירש: האלמנט החשוב בתוכנית, או שניים חשובים: אחד, שבכל רגע בתוכנית יש למנהל הלשכה את היכולת לגרוע את דורש העבודה מהתוכנית.
<בועז הירש: זו ההחלטה שלו נטו.
מיקי רוזנטל: מה הפרמטרים לגרוע אדם באמת?
<בועז הירש: אם אסיים לעבור על מבנה התוכנית – יש גם הרבה דברים שאני משאיר בסופו של יום לשיקול דעת המנהל, שיושב בשטח.
<בועז הירש: מנהל הלשכה מקבל גם את חוות הדעת של מתאם ההשמה, שרואה את דורש העבודה, עושה לו ריאיון תעסוקתי, והן את תוצאות המפגש שיש לאותו דורש עבודה עם המאמן האישי.
<בועז הירש: על-פי זה הוא מחליט, האם ניתן לשלוח אותו לעבודה, האם יש לו יכולות ורצון, ובנוסף, האבחנה הכללית, דורש עבודה שיאובחן כבעל מוטיבציה גבוהה ילך לסדנת חיפוש עבודה מונחה בת חודשיים, ודורש עבודה שיאובחן כבעל מוטיבציה נמוכה, ילך לסדנת שינוי בת חודש.
מיקי רוזנטל: שינוי מה?
מיקי רוזנטל: אלה הגדרות שאולי לכם נהירות.
מיקי רוזנטל: אנחנו מבקשים ללמוד את הנושא.
<בועז הירש: זה אומר הכנה לעולם העבודה, היכרות עם מונחים בסיסיים, דימוי עם יום עבודה במטרה להכין אותו להליך היותר מתקדם, שזה חיפוש עבודה.
<רן מלמד: ואם הוא לא רוצה ללכת?
<בועז הירש: התוכנית היא לא וולנטרית.
<בועז הירש: על-פי חוק הבטחת הכנסה, דין הפניה לעבודה כדין הפניה להכשרה או לסדנה על-פי חוק הבטחת הכנסה.
<רן מלמד: זה המהות, כי זה הופך את זה לוויסקונסין.
מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים לדעת קודם כל את העובדות.
יעקב ליצמן: חשוב לי לדעת, איך נבחרו המקומות?
יעקב ליצמן: עם כיפה?
יעקב ליצמן: בלי כיפה?
יעקב ליצמן: ערבי?
יעקב ליצמן: חרדי?
מיקי רוזנטל: חבר הכנסת ליצמן.
יעקב ליצמן: אקרא לך את המקומות.
יעקב ליצמן: הכול חרדים.
יעקב ליצמן: בסך הכול האוצר מציג את הדברים כאן, בניגוד למה שהבטיח לוועדה בישיבה הקודמת.
יעקב ליצמן: יש דיון כרגע בממשלה על האנטישמיות בעולם.
יעקב ליצמן: זה חלק מהדברים שצריך גם בזה לדון בממשלה כרגע.
יעקב ליצמן: מחפשים את המקומות החרדיים אך ורק נגד החרדים.
יעקב ליצמן: שלא יספרו סיפורים שמכניסים את כל המקומות.
יעקב ליצמן: אני מקריא: ביתר, מודיעין, ירושלים, בית שמש, בני ברק, אום אל-פאחם, אשדוד – הכול מקומות חרדים.
יעקב ליצמן: כמו אום אל-פאחם, יש עוד עשרים מקומות כאלו.
יעקב ליצמן: לא הכניסו את זה.
יעקב ליצמן: כל הנושא – אני הייתי כאן.
יעקב ליצמן: זרקו את ויסקונסין מהוועדה כאן, אז מה פתאום מכניסים את זה מהדלת האחורית עכשיו?
יעקב ליצמן: אני רוצה שתדאג שיענו לי, איך בחרו את המקומות?
מיקי רוזנטל: חבר הכנסת ליצמן, אני מכבד אותך מאוד.
מיקי רוזנטל: בוא נראה איך נעבוד כאן - מנכ"ל הרשות יאמר דבר.
מיקי רוזנטל: אנחנו נקטע אותו בשאלות הבהרה.
מיקי רוזנטל: אתה יכול לשאול, כשיגיע למקומות, איך נבחרו המקומות, כמו שאני שואל אותו: איך הגעתם למסקנה הזאת?
מיקי רוזנטל: וכל אחד פה - חברי כנסת בלי רשות, ואחרים בהצבעה - רשאים לשאול שאלות.
יעקב ליצמן: יש לך ספק שהוא מנסה להכניס את ויסקונסין מהדלת האחורית?
מיקי רוזנטל: אני רוצה ללמוד את הנושא הזה.
מיקי רוזנטל: לצד החשש שאנו מקבלים פה ויסקונסין בתחפושת, יש 220 אלף מובטלים במדינת ישראל שאנו רוצים שילכו לעבוד.
יעקב ליצמן: אין לי ויכוח אתך, אבל לוויסקונסין אמרנו לא.
מיקי רוזנטל: אז עכשיו אנחנו מנסים להבין, אם זה ויסקונסין בתחפושת, או יש פה משהו שאנחנו יכולים לתרום לקידומו כך שלא יפריד סמכות ממשלתית, לשלול קצבאות, לעשות כל מיני דברים אחרים.
מיקי רוזנטל: אם לא יהיה מקובל עלינו, אנחנו ועדה – יכולים- - - אבל אם נמצא פה פתח לפתרון לבעיות, שכולנו מסכימים שהן בעיות, יכול להיות שאפשר להיות גם חיוביים ופרודוקטיביים, ולא רק לומר מה לא.
<רן מלמד: אולי לשאול אם יש עוד תוכניות כאלה שקיימות, ושלא כוללות את השלילה- - -
מיקי רוזנטל: יכול להיות.
מיקי רוזנטל: לכן אנחנו מנסים לנהל פה ויכוח ענייני.
מיקי רוזנטל: קודם כל, כדי לקדם ויכוח ולשמוע את הדעות השונות, צריך לדעת על מה מתווכחים.
מיקי רוזנטל: זה הכרחי, לדעתי.
מיקי רוזנטל: מי שאין לו סבלנות, שלא ישמע.
מיקי רוזנטל: אנחנו נקבל את כל העובדות הרלוונטיות לדיון, ואחר כך נקיים את הדיון.
מיקי רוזנטל: מותר בכל שלב לשאול שאלות.
מיקי רוזנטל: בועז, בבקשה.
יעקב ליצמן: אתה יודע שאני מכבד אותך.
מיקי רוזנטל: וגם אני מכבד אותך, אבל השאלות מתבקשות.
מיקי רוזנטל: זה לא שלא נשאל שאלות.
יעקב ליצמן: מדבר סחור-סחור.
מיקי רוזנטל: זו דעתך.
מיקי רוזנטל: אני רוצה כן להבין.
יעקב ליצמן: זו הפריבילגיה שיש לי מולך.
מיקי רוזנטל: נכון, יש לך ניסיון רב ממני.
יעקב ליצמן: לא, נגדו.
<בועז הירש: יש לנו החודש הראשון, שהוא חודש שלמעשה משמש לאבחנה של דורש העבודה.
<בועז הירש: לאחר מכן יש חודשים 2, 3, 4 לביצוע סדנאות, ולאחר מכן שלושה חודשי הפוגה, בהם מבקש העבודה מפסיק עם הסדנאות, חוזר להתייצבות חד-שבועית מול פקיד במאמץ מוגבר לייצר לו השמה.
<בועז הירש: אם זה עדיין לא יצלח, חוזר לחודשיים עד שלושה נוספים לסוגייה של סדנאות, לסייע לו בחיפוש עבודה מונחה.
<בועז הירש: אם גם זה לא מצליח, אזי הוא חוזר לדפוס התייצבות רגיל.
מיקי רוזנטל: כל התהליך הזה אמור להתבצע בתוך שירות התעסוקה?
<בועז הירש: כן.
<בועז הירש: כיוון שכל הזמן עולה כאן ההשוואה לוויסקונסין, הייתי רוצה לציין כאן כמה הבדלים עיקריים לעומת ויסקונסין, ולא רק בהיקפים הכספיים.
מיקי רוזנטל: כלומר התהליך הזה, אין בו שום הכשרה מקצועית, נכון?
מיקי רוזנטל: ומדוע בחרתם לעשות כך?
<בועז הירש: הכשרה מקצועית לא נמצאת בתוך שירות התעסוקה; היא נמצאת באחריות משרד הכלכלה.
<בועז הירש: היכולות שלנו להפנות להכשרה מקצועית, זה נמצא בתחום שוברים שיש לנו.
<בועז הירש: אנחנו יכולים למקד את מתן השוברים לאותה אוכלוסייה.
<בועז הירש: כמובן, ניתן להפנות את אותה אוכלוסייה לקורסים של משרד הכלכלה.
<בועז הירש: חשוב לי לציין שלתפישתי, הכשרה מקצועית חייבת להיות, אם אנחנו רואים את זה כחלק מהגברת התוחלת התעסוקתית של אותו דורש עבודה ולא כתנאי מחייב כלשהו.
<בועז הירש: חלק מהאנשים לא בנויים להכשרה מקצועית, לחלקם זה יהיה עוד קורס שלא בהכרח ישפר את כישוריהם בתחום חיפוש העבודה.
יעקב ליצמן: למה לא לאחד את ההכשרה עם חיפוש העבודה?
רינה פרנקל: כבר אמרו שיש שוברים שאפשר להעניק אותם בתום סדנאות, ואפשר לקבל גם הכשרה.
רינה פרנקל: זה לא מונע.
מיקי רוזנטל: חבר הכנסת ליצמן שאל, למה לא עושים את זה בו-זמנית?
מיקי רוזנטל: בנוסף לסדנה, למה לא לעשות את זה?
מיקי רוזנטל: אני מעריך שאם לא היתה בעיה תקציבית - אתם לא שוללים את זה.
יעקב ליצמן: התשובה שלך היא הנכונה, שזה שייך לכלכלה, משרד הכלכלה.
יעקב ליצמן: אבל אנחנו יודעים שאפשר לאחד את זה.
מיכל בירן: אשמח לראות איך אתה מדמיין את זה, כי אני מדמיינת את מי שאני מכירה כמנקה הממוצעת, אבל זו שלא הלכה להיות מנקה, כי היא מובטלת – אנחנו מדברים על מעגלי תעסוקה, אז יכול להיות שהיא היתה מנקה ועכשיו היא מובטלת תקופה.
מיכל בירן: אני מנסה לדמיין את הסדנה שלכם, שיסבירו לה איך לכתוב קורות חיים שבהם היא תכתוב שהיתה מנקה, ואיך לעשות העצמה, לזה שלמרות שהיא היתה מנקה, היא יכולה לעשות גם משהו אחר, אבל בעצם אתם לא מדברים על ללמד אותה מקצוע חדש, שבו היא תוכל לעשות משהו אחר.
מיכל בירן: מה יכול לקרות מזה?
מיכל בירן: מה אני מפספסת?
<בועז הירש: ברשותכם, אחזור ראשית לנושא ההכשרה המקצועית.
<בועז הירש: אני חושב שהכשרה מקצועית צריכה להיות כחלק מהחלטה של מנהל הלשכה, ואם זה פונה לאותו דורש עבודה ומתאים לו, ולא מראש כתנאי מחייב, עוד לפני שקראתי את האדם וידעתי אם זה מתאים לו.
<בועז הירש: אם נראה שהכשרה מקצועית מתאימה לאותו דורש עבודה, ואולי לחלקם זה לא יתאים; חלקם לא ירצו לצאת לקורס מסוים ולא להשתכר, אבל זה צריך להיות החלטה אד-הוקית פר אותו אדם.
<בועז הירש: לגבי הנושא שחברת הכנסת בירן העלתה, אני חושב שיש פה הנמכה מסוימת של החשיבות של אותן סדנאות.
<בועז הירש: אנחנו רואים את היעילות של הסדנאות גם בקרב דורשי העבודה בעלי עבר תעסוקתי.
<בועז הירש: הנקודה פה היא לא רק נושא ההעצמה.
<בועז הירש: כאשר אני לוקח מישהו שחסר כישורים, שאין לו עבר תעסוקתי, כאשר קורצים לו היכולת להסתמך על קצבאות לאורך זמן, יש פה מהלך שבא לעודד אותם, שבא לתמוך אותם, וזה לא רק עניין של כתיבת קורות חיים; זה גם איך אתה מתראיין בריאיונות עבודה, זה איך אתה מתמיד עם הקשיים, ומניסיוני, כשאני מסייר ברחבי הארץ ונכנס לסדנאות, כולל לסדנאות של מובטלים בעלי עבר תעסוקתי, הדבר הזה לא רק מסייע ומשקם; הוא עוזר לאנשים, ומכין אותם טוב יותר.
<רן מלמד: בזה אתה צודק.
מיכל בירן: מי שיחפש מנקה, לא כל כך משנה מה יהיה בריאיון מולו.
מיכל בירן: אני מנסה להבין- - -
רינה פרנקל: היא תצטרך להיות מנקה.
רינה פרנקל: - - - אותם דורשי עבודה, ואיכשהו לגלות יכולות יותר ממנקה.
מיקי רוזנטל: בועז, אבקש ממך משהו מרחיק לכת.
מיקי רוזנטל: תנסה לסייע לנו פה אולי להפיג חששות.
מיקי רוזנטל: תנסה לעשות לנו סימולציה של סדנה.
מיקי רוזנטל: תאמר לנו האם זה יום-יומי, כמה שעות זה נמשך וכו'.
מיקי רוזנטל: מה אמור לקרות בסדנה כזאת כלפי עובד חרדי כזה, כמו שחבר הכנסת ליצמן פוחד, שאתם באים להתנכל לחרדים ותו לא.
מיקי רוזנטל: מה אמור לקרות בסדנה ומה אמור לקרות בסופה?
מיקי רוזנטל: תוכל לתאר את זה?
מיקי רוזנטל: זה יסייע לנו להבין מה עומד מאחורי התיאורים הללו.
<בועז הירש: אוכל לתת דוגמה ולהפיג את חששותיו של חבר הכנסת ליצמן מפעילות לדוגמה של יוזמה של מנהל הלשכה בערד, שלקח קבוצות, כל קבוצה של כ-15 בנות בדואיות, ובנה להן תוכנית שמורכבת גם מקורס של עברית תעסוקתית, גם מהפניה לקורס להב"ה, שהוא קורס של אוריינות דיגיטלית, וכל זה משולב במפגשים עם פסיכולוגים בסדנאות שילוב בעבודה, כי לפעמים לא מספיק לתת לאנשים את הכלים; אדם שלא מכיר את העולם, שמעולם לא עבר את הניסיון- - -
<רן מלמד: זה לא במסגרת מעגלי- - -
יעקב ליצמן: ומה עשו בערד?
יעקב ליצמן: אני מכיר את ערד במקרה.
יעקב ליצמן: גם אם ילמדו להיות מי יודע מה - אין להם עבודה עכשיו.
מיקי רוזנטל: זה כבר נושא אחר.
מיקי רוזנטל: אני מבקש שתחזור לנושא של מעגלי תעסוקה.
מיקי רוזנטל: במה התוכנית הקונקרטית הזו – אילו חסמים היא אמורה להסיר?
מיקי רוזנטל: איך היא אמורה לקדם את הסיכויים של אותו עובד למצוא עבודה?
מיקי רוזנטל: מה המוטיבציה?
מיקי רוזנטל: מה אמור לקרות שם?
<בועז הירש: הסדנאות אמורות להיות ממוקדות בתהליך מציאת העבודה, הכנה לעולם העבודה, היכרות עם מונחים בסיסיים, דימוי יום עבודה, כלים ומיומנויות בתהליך חיפוש העבודה.
<בועז הירש: למעשה יש פה מאמן שיושב באופן אישי, מנסה לנתח את הקשיים ואת החסמים של אותו דורש עבודה.