GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: אני רוצה לציין את חוסר ההיגיון שיש בכך שבוועדת הכלכלה דנים עכשיו באיסור על פרסום סיגריות ומוצרי טבק, ואנחנו רוצים לקצר את תוחלת החיים.
אילן גילאון: זה לא מסתדר לי.
אילן גילאון: תראו, אני לא אחזור ולא אשבח את הדסה ואת מערכת הבריאות בישראל, זה ברור לגמרי.
אילן גילאון: אני צריך שנבין תמיד שבית חולים הוא של חולים, הוא של אחיות ושל רופאים ושל עובדי סגל, ושל פרמדיקים ושל כל האנשים האחרים, וזה המכלול של כל הדברים האלה והוא מורכב מכל זה.
אילן גילאון: ולכן כאשר מטפלים בזה, תחילה קודם כל צריך לשלם את המשכורות לכולם, לשלם את המשכורת על פי ההצעה שלך.
אילן גילאון: אבל תראו, הדסה, מעבר למשל, היא בדיוק הדוגמא בה חברו חוסר ניהול תקין, תת תקצוב, גרידיות ושר"פ.
אילן גילאון: אני לא אומר להלאים את כל מערכת הבריאות בישראל, אבל אני אומר שצריך לעשות הפרדה מוחלטת בשעטנז הזה, לגמרי.
אילן גילאון: יש בתי חולים שיעסקו במערכת בריאות פרטית, וכל השאר חייבים להיות בתי חולים ציבוריים.
אילן גילאון: לא תהיה שום חכמה בכך שיישפך כאן כסף ויהיה פתרון ביניים ושום דבר לא יקרה בסופו של דבר.
אילן גילאון: אני יודע שלא אומרים את המילה הלאמה, שלי התחילה לומר אותה, צריך לחזור ולומר אותה, ואם המילה הזאת לא נוחה, אולי נמצא איזו מילה אחרת להפרטה, ההיפוך שלה זה אולי הסברה או - - -
שלי יחימוביץ': השבה לממלכה.
אילן גילאון: השבה לממלכה, זה כבר ארבע מילים, זה הרבה.
אילן גילאון: צריך קיצור בעניין הזה.
אילן גילאון: אתה יודע, יושב הראש, אתה התחלת ואמרת תראה לאן זה הביא אותנו.
אילן גילאון: אני זוכר שפעם הייתה אצלנו בדיחה שאמרה – מה זה הסוציאליזם?
אילן גילאון: אמרו - הסוציאליזם זו הדרך הכי קשה לקפיטליזם.
אילן גילאון: מסתבר שעברו שנים, זה בדיוק להיפך.
אילן גילאון: הוא בסופו של דבר נתן כאן מספר פתרונות, חברי מיקי רוזנטל.
אילן גילאון: הקפיטאציה, הנושא של הסל, האוטומציה בסל בגידול אוכלוסייה והזדקנות והארכת תוחלת החיים.
אילן גילאון: תוספת במס הבריאות, שהיא תוספת בהחלט שהיא פרוגרסיבית במקרה הזה, היא הפתרון.
אילן גילאון: לכן הדסה צריך להיות, רוני, בסופו של דבר שלכם, שלך.
אילן גילאון: אתם לא צריכים להלאים אותה, אתם צריכים לרכוש את בית החולים בתשלום שתשלמו כדי להציל אותו.
אילן גילאון: ולכן ארבעת הגורמים האלה חייבים להפריד ביניהם: גרידיות, חוסר ניהול, תת תקצוב ושר"פ.
חיים כץ: מיכל בירן.
מיכל בירן: אני אהיה ממש קצרה.
מיכל בירן: אני מבינה שהמילה הלאמה באמת ממש מלחיצה.
מיכל בירן: בואו פשוט נקרא לזה לקחת אחריות.
מיכל בירן: זה הכל.
מיכל בירן: זה ביטוי שלא מפחיד.
מיכל בירן: אני חושבת שהתשובה כאן ברורה.
מיכל בירן: לא צריך לפגוע בעובדים, לא צריך לפגוע ברופאים, לא צריך לשאוף לתת התקנון שיש בבתי חולים אחרים.
מיכל בירן: בית החולים הדסה הוא מצוין, אבל חברים, כמו שאמרו פה לפני, אי אפשר לאחוז במקל בשני קצותיו.
מיכל בירן: המדינה שמה כסף, המדינה צריכה לקבל זכויות.
חיים כץ: אחמד טיבי.
אחמד טיבי: אדוני, כל אלה שנמצאים כאן, נמצאים כאן כי הם לא רוצים שבית החולים הדסה ייפול, וזה עובר כחוט השני בין כל הדוברים.
אחמד טיבי: עצם העובדה שהדבר הראשון, המפלט הראשון הוא קיצוץ בשכר ותשלום חלקי של שכר של עובדים שעושים עבודה מצוינת, היא בעייתית.
אחמד טיבי: יש בה אלמנט מוסרי לא קטן, בלתי מוסרי.
אחמד טיבי: ולכן הדרישה של כולנו היא אלף תשלום שכר מלא לעובדים שעובדים.
אחמד טיבי: עכשיו, אני מכיר את העובדים, גם את הרופאים, גם את האחיות, גם מנהל ומשק, אנשים שעושים את העבודה על הצד הטוב ביותר.
אחמד טיבי: אני רוצה לגעת בנקודת השר"פ.
חיים כץ: זה לא הדיון עכשיו.
חיים כץ: בוא, בוא, אנחנו רוצים למצות, יהיו עוד הרבה דיונים.
אחמד טיבי: דקה.
אחמד טיבי: משפט אחד רלבנטי.
חיים כץ: משפט אחד.
חיים כץ: שלא תגיד לי אחר כך אפליה.
אחמד טיבי: חברת הכנסת שלי יחימוביץ ואני נגיש השבוע או בשבוע הבא, הצעת חוק לאיסור שר"פ בבתי חולים כאלה.
יעקב מרגי: מה זה כאלה?
חיים כץ: עזוב, מה זה משנה?
חיים כץ: עזוב, בסדר.
מיקי רוזנטל: ציבוריים.
אחמד טיבי: ציבוריים.
חיים כץ: ועדת שרים לענייני חקיקה כבר אישרה לך את זה.
אחמד טיבי: אוקיי, אני מקווה.
אחמד טיבי: יש בתי חולים פרטיים בארץ ו - - -
שלי יחימוביץ': קדנציה שלישית אנחנו מגישים.
אחמד טיבי: נכון, קדנציה שלישית שאנחנו מגישים אותה, רק שתבין.
אחמד טיבי: אגב, הרפואה הכללית, הפשוטה, הפראמרית בהדסה היא טובה, עם קלקולים פה ושם, אבל יש רפואה שהיא סופר טובה.
אחמד טיבי: יש ארגומנטים מצוינים בעד שר"פ, אגב.
אחמד טיבי: אני יכול למנות לך אותם אחד אחד.
אחמד טיבי: יש ארגומנטים מוסריים יותר כבדים, ולכן אנחנו כאן כדי לקרוא להנהלה – תשלום מלא עבור שכר, אי פיטורי אחיות, רופאים.
אחמד טיבי: יש מחסור באחיות בארץ, יש מחסור ברופאים.
אחמד טיבי: בשביל זה הקימו עוד בית ספר לרפואה בצפון, בצפת, וצריך להקים עוד ולהרחיב את בתי ספר הקיימים לרפואה.
חיים כץ: תשמעו, אני צריך לפנות את האולם כבר, ואנחנו צריכים לשמוע את התשובה של אביגדור ואנחנו צריכים לשמוע את מנכ"ל משרד הבריאות, ואני לא יודע אם אנחנו יכולים להרשות לעצמנו לפטור את האוצר מלהגיד על זה שהוא שומע, זה לאו דווקא הילדים האלה שהגיעו היום, אבל לדורותיהם.
חיים כץ: הם שומעים את הנזק שהם עושים, איך הם מרגישים היום שהם הביאו לקריסה של הדסה?
חיים כץ: איך אותם ילדים שלא רואים מעבר לקצה החוטם שלהם.
חיים כץ: פסיק, והם חיים את הרגע והם לא מבינים שיש מחר והם אשמים לא קטנים בקריסת הדסה.
חיים כץ: מה יש להם להגיד?
<אורי שומרת: שמי אורי שומרת, רכז רפואה של תחום הבריאות באגף התקציבים באוצר.
<אורי שומרת: ככה: מדינת ישראל מחויבת לשמירה על אספקת שירותי בריאות תקינה לחולים בישראל, לירושלים בפרט.
חיים כץ: תדבר מהלב, אל תקריא מהדף.
<אורי שומרת: לא, אני לא מקריא מהדף.
חיים כץ: תרגיש מה שאתה מרגיש.
<אורי שומרת: לבית החולים גירעונות מתמשכים לאורך השנים.
<קריאה: אתם גרמתם לזה.
חיים כץ: חברה, אין פה, פה כל אחד מביע את דעתו, גם אם היא לא מקובלת עלינו.
אחמד טיבי: לא, גם אם הוא מהאוצר.
חיים כץ: גם אם הוא האוצר.
<אורי שומרת: הגירעונות הביאו את בית החולים לקריסה פיננסית ולאחרונה אף לסגירת קווי האשראי של הבנקים ושל הספקים.
<אורי שומרת: ההתדרדרות הפיננסית נבעה מניהול כושל של בית החולים לאורך 5 השנים האחרונות ואף יותר מזה.
<אורי שומרת: כשאני מדבר על ניהול כושל, אני מדבר על עודף בכוח אדם, אני מדבר על חריגות שכר ניכרות, שמעבר להסכמי השכר - - -
חיים כץ: עזוב, הפתרונות.
שולי מועלם-רפאלי: למה לא עצרתם את זה?
שולי מועלם-רפאלי: למה לא עצרתם את זה לפני 4 שנים?
שולי מועלם-רפאלי: למה הגענו על הקריסה?
חיים כץ: שולי, שנייה.
<אורי שומרת: אפשר להמשיך?
חיים כץ: כן, בוא, אבל אם אתה בא לנאום לנו מהדף את מה שהבאת מהבית, עזוב.
<אורי שומרת: לא, אני לא מהדף, אמרתי, לא מהדף.
חיים כץ: תקשיב, אתה חלק מהאוצר שאשם במשחק הזה.
חיים כץ: גם בניהול הכושל אתה אשם, גם בתקצוב החסר אתה אשם, גם בחתימה על הסכמי שכר שאי אפשר לעמוד בהם, אתה אשם.
חיים כץ: אל תזרוק על אחרים.
חיים כץ: תבוא, תגיד אני הייתי חלק מהקבוצה, איפה אתה יודע לתקן בעתיד.
חיים כץ: אתה היית חלק מהקבוצה הזאת.
חיים כץ: לא אתה אישית.
חיים כץ: את תגיד ניהול, אתה היית זה שחתם על ההסכמים.
אחמד טיבי: אבל מתוך הגינות אבל תאפשרו לו לומר.
אחמד טיבי: הוא פקיד באוצר, אתם יורדים עליו סתם.
אחמד טיבי: תקרא מה שיש לו לכתוב.
אחמד טיבי: 70% מחברי הכנסת קוראים מהדוכן, תן לו.
<אורי שומרת: ההתדרדרות נובעת מחריגות שכר ניכרות שנובעות - - -
חיים כץ: מה אתה יודע לעשות בשביל לפתור את זה?
חיים כץ: תעזוב אותי ההתדרדרות, יש לך דקה לתת את הפנץ' ליין.
<אורי שומרת: שנובעות מהסכמי שכר נקודתיים בהדסה ולא הסכמי שכר ארציים.
<אורי שומרת: המדינה מוכנה לסייע, מוכנה לעזור במטרה להגיע לאיזון ארוך טווח, בר-קיימא בהדסה.
חיים כץ: תשמע, יש כללים במשחק הזה, אשר.
חיים כץ: יש כללים, מה אני אעשה?
חיים כץ: מה אתה רוצה, שיגרשו אותנו?
<רוני גמזו: כבוד יושב הראש, ראשית, באמת מתוך כבוד לכולכם ומתוך באמת כבוד לחברי הכנסת ולוועדה הזאת, אני רוצה למחות על האמירות כנגד העדרה של שרת הבריאות.
<רוני גמזו: שרת הבריאות לא יכלה להגיע לוועדה ולישיבה הזאת, היא שלחה אותי, וכפי שאתם מכירים אותי, אני מכיר את כל המערכת, ושרת הבריאות מטפלת במשבר הזה בטיפול יומיומי.
<רוני גמזו: אז כל אלה שכרגע מוצאים איזו שהיא דרך לתקוף איזה שהוא שר ברמה הפוליטית, זה לא מקובל.
<רוני גמזו: משרד הבריאות כאן מיוצג על ידי, ואני מעביר את המסר של שרת הבריאות.
<רוני גמזו: אז אני חושב שזה היה באמת לא ראוי.
<רוני גמזו: בעניין השני, מה זה בית חולים פרטי ומה זה בית חולים ציבורי במדינת ישראל, זאת שאלה - - -
חיים כץ: לא, אל תיתן לנו הרצאה עכשיו.
חיים כץ: אנחנו עכשיו מדברים על המשבר.
חיים כץ: תראה, הדיון הזה הוא לא סוף פסוק פה.
חיים כץ: יש כאלה שביקשו לדבר, יקבלו בפעם הבאה.
חיים כץ: יהיו פה הרבה דיונים, אנחנו נלווה את המשבר הזה, ואני מקווה שנמצא פתרונות.
<רוני גמזו: חבר הכנסת כץ, אני מנסה להסביר פה לכל אלה שאמרו איפה היה משרד הבריאות.
<רוני גמזו: איפה היה משרד הבריאות, איפה הייתה הדסה.
<רוני גמזו: איפה הייתה הדסה לפני שנתיים, כשהגירעונות התחילו לתפוח, למה היא לא באה ודיווחה.
<רוני גמזו: כשאני באתי לקבל דיווחים פשוטים מהדסה, זרקו אותי מכל המדרגות, אמרו לי אנחנו בית חולים פרטי, מי אתה בכלל.
<רוני גמזו: כשביקשתי נתונים על השר"פ עשו לי חומה, בטונדה, לא לקבל נתונים.
<רוני גמזו: לקח לי זמן עד ששכנעתי אותם, חברים, אין ברירה, תתנו לי את הנתונים.
<רוני גמזו: בתי החולים, כשנוח להם, לא רוצים את הרגולטור.
<רוני גמזו: כשהם בצרה, הם באים ואומרים – למה לא פיקחתם?
<רוני גמזו: זה אתם.
<רוני גמזו: כשהם נותנים 40% הנחות לקופות החולים, כי הם מחליטים, הם לא מבקשים את האישור שלי.
<רוני גמזו: כשהם בצרות כתוצאה מזה, הם אמרו אז זה קופות החולים, למה אתה לא נתת לנו עזרה?
<רוני גמזו: כשנוח לכם אתם שר"פ ואתם לבד, ואתם לא רוצים את הממונה על השכר בתלושי השכר שלכם.
<רוני גמזו: כי הדסה הייתה היחידה שלא עוברת פיקוח על שכר בתלושי השכר שלה.
<רוני גמזו: גם כללית עוברת, גם כל הממשלתיים עוברים.
<רוני גמזו: אבל היה לכם נוח לאורך כל השנים.
<רוני גמזו: להדסה.
<רוני גמזו: היה לכם נוח לאורך כל השנים לבצע ממלכה שהיא ממלכה שמקבלת את האחריות בעצמה, שמנהלת את השר"פ בעצמה.
<רוני גמזו: וכשאני שאלתי את השאלה – למה רק 15% הולך, אז אמרתם זו החלטה שלנו, יש לנו גם שערי צדק, אנחנו שומרים על עצמנו, אל תדאג.
<רוני גמזו: וזה היה בשלב כשהגירעון לא צף.
<רוני גמזו: זה היה סוף שנת 2012, הגירעון עוד לא צף למימדים שכאלה.
<רוני גמזו: זה היה בחודשיים הראשונים של קוקיה.
<רוני גמזו: הדפתם את הניסיון שלנו להבין מה קורה.
<רוני גמזו: פעם ראשונה שאני הבנתי מה קורה היה מכותרות העיתונים.
<רוני גמזו: אני, מנכ"ל משרד הבריאות, שהיום אתם מדברים עליו, למה ואיפה היה משרד הבריאות, ניזונתי מהכותרות בעיתונים.
<רוני גמזו: דו"חות כספיים אף פעם לא קיבלנו, ואני מנכ"ל שרוצה לדעת ורציתי לדעת.
יעקב מרגי: אבל היה בידייך ליצור התקשרויות.
<רוני גמזו: לא היה בידי.
יעקב מרגי: של הקופות, של הקופות.
יעקב מרגי: תאמר לקופת החולים - - -
<רוני גמזו: חבר הכנסת מרגי, אין לי סמכות.
<רוני גמזו: אני אומר לך, תלך להצעת חוק, תיצור חוק בתי חולים.
<רוני גמזו: תן לי את הסמכות, כי הסמכות שלי גזורה מאיזו פקודה נלוזה, פקודת בריאות העם מימי המנדט.
יעקב מרגי: תתקן אותה.
<רוני גמזו: אי אפשר לתקן אותה.
חיים כץ: מרגי, מרגי.
<רוני גמזו: זה יהיה חלק ממסקנות ועדת גרמן.
<רוני גמזו: אני כבר אומר לכם, המשילות על בתי חולים, יש כאן מסר שנאמר כאן והוא נורה אדומה.
<רוני גמזו: זה לא רק הדסה, כי תזכרו שלפני הדסה ביקור חולים נפל.
<רוני גמזו: יש עוד שלושה בתי חולים בנצרת, הם לבד, הם קטנים, הם בקשיים.
<רוני גמזו: יש לנו עוד בתי חולים שהם חצי גריאטריים חצי פסיכיאטריים, הרצוג, רעות, הם בתי חולים בקשיים.
<רוני גמזו: אני, כדי לדעת מה קורה שם, צריך סמכות.
<רוני גמזו: היום החוק לא נותן לי סמכות.
<רוני גמזו: הוא נותן לי סמכות לקבוע על רווח המטופל, סדרי קבלה למיון, הוא לא נותן לי סמכות.
<רוני גמזו: אני לא יודע איך מתחלף שם אדם בדירקטוריון.
<רוני גמזו: אני לא יודע איך - - -
שולי מועלם-רפאלי: רוני, אתה בעד השבה של - - -
<רוני גמזו: אני חושב והדעה שלי היא שבתי החולים הממשלתיים, שנכון הם מסובסדים, מתפקדים יותר טוב מבתי חולים ציבוריים שנמצאים stand alone.
<רוני גמזו: אני רואה את בתי החולים הממשלתיים, יש לי בעיות תאגידי בריאות, יש לי איתם כמה בעיות, אבל הם יותר קרובים.
<רוני גמזו: זה נכון שגם שם יש בעיות של משילות, אבל היכולת שלנו בסופו של דבר לשלוט על מה שקורה שם - - -
שלי יחימוביץ': אז אתה רוצה שהם יהיו ממשלתיים?
שלי יחימוביץ': אני שואלת אותך.
<רוני גמזו: אני ברמה האישית, ברמה של המדיניות הספציפית שלי, כן.
<רוני גמזו: אני חושב שזה גם ייצור איזון באזורי הארץ, כי באזורי הארץ – דרום, מרכז, צפון – יש ממשלתי.
<רוני גמזו: אבל רבותי - - -
שולי מועלם-רפאלי: כי בירושלים אין.
שלי יחימוביץ': מה שאמרת עכשיו מאד דרמטי, רוני.
שלי יחימוביץ': הוא רוצה שהדסה יהיה ממשלתי.
חיים כץ: שלי, אז הוא אמר, בסדר.
חיים כץ: אני רוצה לסיים את הדיון.
שלי יחימוביץ': אתה יודע מה המשמעות של מה שהוא אמר עכשיו?
<רוני גמזו: המדיניות היא של הממשלה, יש משרד האוצר, יש ועדת גרמן, שם בכלל מבקר המדינה אמר – תלך, תיקח את הממשלתיים ותאגד אותם, תוציא אותם, כובעים, שמה כובעים.
<רוני גמזו: אני כבר בעניין הזה מכירים.
<רוני גמזו: הנושא הזה הוא בתוך ועדת גרמן ושם יהיו המסקנות.
<רוני גמזו: בסופו של דבר הפתרון של הדסה זה מעורבות יותר גדולה שלנו, של המדינה, ואנחנו עושים את זה.
<רוני גמזו: ניסינו לעשות את זה בתהליך של תכנית הבראה, הוועדים היה קשה איתם.
<רוני גמזו: הנהלת בית החולים הגיעה לפינה שלא הייתה לה ברירה.
<רוני גמזו: אנחנו משרד הבריאות לא-, הקפאת הליכים זה לא דבר שאנחנו עושים אותו, אבל כאן, בסיטואציה הזאת לא הייתה ברירה.
<רוני גמזו: חלק מהמשבר בהדסה, חלק גדול מאד, שוכן בהדסה, וכדאי שיפנימו את זה גם בתוך הדסה.
חיים כץ: שמענו פה את רוח הדברים של כולם.
חיים כץ: כולם בוועדה הזאת, כל הדוברים, דיברו על יכולות של הדסה, על הצורך בהדסה פורח, משגשג, למען אזרחי מדינת ישראל.
חיים כץ: חלק דיברו על השר"פ – כן טוב, לא טוב, אני לא נכנס לזה.
חיים כץ: אנחנו ביקשנו ממך תשובה, לבקשתנו, בקשת הוועדה, למרות שזה לא במשא ומתן, להשלים - - -
<אביגדור קפלן: אתה מזכיר לי ימים עברו.
חיים כץ: להשלים את השכר של אלה שמקבלים עד פעם וחצי השכר הממוצע במשק, לתת להם 100% מהשכר שלהם, לפחות בנטו, לראות איך גומרים את שאר הדברים בכסף שישנו, ואני לא צריך לספר לך איך עושים את זה.
חיים כץ: אתה לימדת אותי פעם איך עושים את זה.
חיים כץ: אז שאנשים יקבלו את הנטו שלהם, יוכלו ללכת הביתה בשקט, וזה ייתן זמן לכולם לנהל את המשא ומתן להצלת הדסה כמו שצריך.
חיים כץ: אנחנו מחכים לתשובתך.
<אביגדור קפלן: אני רק אומר משפט אחד.
<אביגדור קפלן: הדסה זה בית חולים שנותן שירותי בריאות מן המעלה הראשונה, על ידי אלפי עובדים, רופאים, אחיות ושאר העובדים.
<אביגדור קפלן: הוא במצוקה כלכלית וצריך לעשות את הכל כדי להוציא אותו משם.
<אביגדור קפלן: לא על ידי הלאמה ולא על ידי שיוכו לאחת מקופות החולים, זה פתרונות לא מתקבלים על הדעת, אפשר לדבר עליהם רבות.
<אביגדור קפלן: עכשיו לבקשה הקונקרטית שלך.
<אביגדור קפלן: היות ובהסכם המימון שצמוד לבקשה שפנינו לבית המשפט, כתוב שם שהשכר יעמוד על 90% בממוצע, אני אעשה את הכל שאלה שמשתכרים 10,000 שקלים ומטה - נביא את זה היום לאישור בית המשפט – יקבלו את מלוא השכר.
מיכל בירן: שלום לכולם.
מיכל בירן: אנחנו נתחיל את הדיון בהיעדרות משרד הרווחה והשירותים החברתיים, זה פשוט זלזול בכנסת.
מיכל בירן: משרד האוצר מאחר, אני לא יודעת אם הם יגיעו, זה איחור של רבע שעה ובכל מקרה זה לא סביר.
מיכל בירן: אתן את זכות הדיבור למציעים, בבקשה חבר הכנסת יחיאל חיליק בר שיפתח את הדיון.
יחיאל חיליק בר: אני מודה לך גברתי יושבת הראש על ההיענות.
יחיאל חיליק בר: אני מבקש להביע תרעומת שגם משרד האוצר וגם משרד הרווחה לא נמצאים כאן, בעצם אלה הם שני הגורמים האמורים לתת את התשובות.
יחיאל חיליק בר: אבקש מכבוד היושבת ראש לשלוח בשם כולנו מכתב נזיפה חמור ותרעומת שהם לא פה ולדרוש לקבל מהם תשובות להחלטות הוועדה.
יחיאל חיליק בר: הסיפור של ער"ן – אגודה ישראלית לעזרה ראשונה נפשית בטלפון, נכנסתי לסיפור של לפני כחודשיים.
יחיאל חיליק בר: כמי שכל החיים, או מרבית החיים, מלווה אותו המושג של ער"ן כמשהו שאם אני יודע שיש גוף מזוהה עם מצוקה נפשית ומתן פתרונות למצוקה נפשית זה ער"ן.
יחיאל חיליק בר: יודעים את זה כולם.
יחיאל חיליק בר: לא יודעים מי עושה את זה בדיוק במשרדים הממשלתיים, יודעים שער"ן זה מוסד, זה מותג שהוא קשור לעזרה נפשית לאלפי ומאות אלפי אנשים ואזרחים במדינת ישראל.
יחיאל חיליק בר: בישיבה שהייתה לי עם המנהלים של ער"ן שמעתי בכמה הארגון הזה מתוקצב, או יותר נכון כמה הוא לא מתוקצב וכמה עבודה הוא עושה המבוססת כמעט כולה על מתנדבים, זה אינטרס עצום של המדינה להשקיע טיפה יותר ולקבל המון יותר תמורת הטיפה הזאת.
יחיאל חיליק בר: המדינה עדיין לא עושה את זה ומעכבת תקציבים שהיא אפילו הבטיחה.
יחיאל חיליק בר: זה פשוט שערורייה ולא עולה על הדעת.
יחיאל חיליק בר: כמו שציינתי ער"ן היא באמת כתוב,ת ואוזן קשבת ומתן סיוע נפשי באמצעות האינטרנט והטלפון ל- 160 אלף פוני מצוקה מדי שנה.
יחיאל חיליק בר: היא גם ידועה ככתובת אמינה לפונים אליה.
יחיאל חיליק בר: כפי שהבנתי מער"ן יש למעלה מ-100 אלף פניות שפשוט לא נענות עקב חוסר בתקציבי הדרכה, בתגבור כוח אדם ובמתנדבים.
יחיאל חיליק בר: מחסור זה בעצם מצמצם את השירותים הכול כך חשובים שהפונים מקבלים.
יחיאל חיליק בר: מי יודע אם כתוצאה מכך חלילה לא מצליחים למנוע מצבים של אובדן והתאבדויות.
יחיאל חיליק בר: את זה אף פעם לא נוכל לדעת כי ער"ן לא יודעת לענות על הפניות האלה.
יחיאל חיליק בר: ער"ן, דה-פקטו, מחליפה את המדינה בתחום הזה ומונעת בפועל עומסים אדירים משירותי הנפש והרווחה של הממשלה.
יחיאל חיליק בר: אילו המדינה הייתה מעריכה את זה, אבל היא לא.
יחיאל חיליק בר: ער"ן בעצם מחליפה את המדינה בתחום אלה.
יחיאל חיליק בר: התמיכה של משרד הבריאות ומשרד הרווחה שניתנת לער"ן מהווה פחות מ- 4% מתקציב.
יחיאל חיליק בר: 4% וזה משהו שצריך לערער עליו.
יחיאל חיליק בר: מיד נדבר גם על ה- 4% האלה.
יחיאל חיליק בר: אני חושב וסבור שיש צורך בפתרון תקציבי מידי הולם.
יחיאל חיליק בר: המדינה מצד אחד לא יכולה להוות תחליף לשירותים של ער"ן, כי ידועות השלכות התקציביות של החלפת 1,000 מתנדבי הארגון בעובדים בשכר מטעם המדינה.
יחיאל חיליק בר: תארו לכם, כמה רק הסעיף הזה יעלה למדינה.
יחיאל חיליק בר: לכן המדינה חייבת לתת פתרון תקציבי הולם לער"ן.
יחיאל חיליק בר: חשוב לציין נתון אחד.
יחיאל חיליק בר: המדינה הקימה עכשיו את המועצה למניעת התאבדויות ותקציבה אותה לשלוש שנים בסכום של 55 מיליון שקלים.
יחיאל חיליק בר: 55 מיליוני שקלים.
יחיאל חיליק בר: אנחנו לא יודעים מה המועצה הזאת תעשה ואיך היא תעשה.
יחיאל חיליק בר: בתוך זאת היא לא מוצאת דרך להעביר את 2 מיליוני השקלים הבודדים והמסכנים שהם הרבה פחות מעבר להגיוני שיינתן לער"ן.
יחיאל חיליק בר: 2 מיליוני השקלים האלה הם 1 מיליון ממשרד הבריאות ו- 1 מיליון ממשרד הרווחה היא לא מוצאת דרך להעביר.
יחיאל חיליק בר: אבל להקים מועצה למניעת התאבדויות, שזה חשוב מאוד ואני מאוד בעד, נצטרך לראות מה היא עושה, אבל לתקצב אותה ב-55 מיליון שקלים את זה היא עושה.
יחיאל חיליק בר: לאן הכסף הולך ואיפה הכסף?
יחיאל חיליק בר: אני באמת לא יודע.
יחיאל חיליק בר: גברתי היושב ראש, לכן אבקש שהוועדה הזאת קודם כל תכיר ותאמר שהיא רואה בער"ן עמותה מצילת חיים, פשוטו כמשמעו, ושהיא זו שמהווה כתובת למענה ראשוני וסיוע למאות אלפי אזרחים בשנה.
יחיאל חיליק בר: אני גם קורא לוועדה לקרוא לממשלה לעמוד בהתחייבותה לוועדת העבודה והרווחה מיוני האחרון להעביר תקציב בסך של 2 מיליון שקלים באופן מידי לער"ן.
יחיאל חיליק בר: שהוועדה תדרוש ממשרדי הבריאות והרווחה להעביר את התקצוב שהם התחייבו ולהציג תוך חודש תכניות תקצוב לער"ן באופן שיבטיח את רציפות הפעילות שלה לאורך שנים.
יחיאל חיליק בר: כמו שאומרים הגורמים המקצועיים כאן, כל שנה הסיפור הזה חוזר והם צריכים להיתלות בעוד מליון ועוד שני מיליון.
יחיאל חיליק בר: הגיעה הזמן שאם יודעים למצוא 55 מיליוני שקלים לגוף שאנחנו לא יודעים מה הוא עושה, תדע הממשלה והמדינה להגיב, וגם המשרדים הרלוונטיים, משרד הרווחה ומשרד הבריאות, לתת תקציב ארוך זמן לער"ן, הייתי רוצה שהוא יהיה הרבה יותר מ- 2 מיליון שקלים בשנה, אבל גם אם אלה אותם 2 מיליון שקלים בשנה ראוי שנדע להבטיח את זה.
מיכל בירן: חברת הכנסת מיכל רוזין בבקשה.
מיכל רוזין: אני מסכימה עם כל מילה של חבר הכנסת יחיאל חיליק בר, אנחנו הגשנו את הבקשה לדיון מהיר אפילו לא בתאום, זה יצא מהלב של שנינו.
מיכל רוזין: אבקש לומר משהו שהוא קצת יותר רחב.
מיכל רוזין: אתה אמרת, אבל אני אבקש להדגיש את הדברים.
מיכל רוזין: העניין של בריאות הנפש במדינת ישראל בקריסה.
מיכל רוזין: צריך להבין את זה.
מיכל רוזין: בכל הרפורמה בבריאות, הייתי מעורבת בה בשנים האחרונות, היא עדיין במקום שאנחנו יכולים להתגאות בה.
מיכל רוזין: מצב בריאות הנפש בהרבה מאוד תחומים רחוק מלהיות משביע רצון.
מיכל רוזין: מי שלא מגיע לער"ן ומי שלא מקבל את הסיוע מער"ן יגיע בהמשך או לא יגיע, כי בעצם אין מענים או אין מספיק מענים שיאפשרו לטפל באותם אנשים.
מיכל רוזין: המקום בו המדינה מחליטה שהיא לוקחת צעד אחד אחורה משירותים חברתיים כל כך חשובים, כל כך חיוניים ואומרת 'בואו ניתן לעמותות את הסיוע, באו ניתן לאנשים טובים, לארגונים, ניתן להם לעשות את העבודה' ולוקחת אחרי שנה צעד אחורה ואחרי ועוד שנה עוד צעד אחורה ומשאירה את זה לארגונים שמתבססים על התנדבות, אנחנו גאים במתנדבים האלה, אבל הם לא יכולים, הם לא יכולים להחליף את המדינה.
מיכל רוזין: אלו ארגונים המתבססים על תורמים שמטוב ליבם תורמים.
מיכל רוזין: אני טוענת כבר כמה שנים שהתורמים ובעיקר מחו"ל מחליטים בשבילנו, בשביל מדינת ישראל את סדרי העדיפויות של החברה שלנו.
מיכל רוזין: הם מחליטים אם הם ישקיעו בער"ן, ישקיעו בנשים מוכות או ישקיעו בחיילי צה"ל ולא חשוב מה, הם מחליטים, הם משנים כאן את כל סדרי העדיפויות.
מיכל רוזין: בסופו של דבר מה שהממשלה כבר מחלקת מתגמד לעומת התרומות שהם מחליטים לאן הם ילכו.
מיכל רוזין: חשוב מאוד שהמדינה תבין שיש כאן גוף שנכנס במקומה לתפקיד הזה והוא לא יכול להחליף אותה בכל ושהיא חייבת לקחת חלק בעניין הזה.
מיכל רוזין: שרים גם בעבר וגם היום מביעים תמיכה, הם אומרים כמה זה חשוב ומדהים, אני מכירה את זה גם מתחומים אחרים שבהם הייתי מעורבת.
מיכל רוזין: בסופו של דבר תמיכה מתבטאת בכסף.
מיכל רוזין: אתה חושב שזה חשוב, אתה שם בצד הזה את הסכום המתאים.
מיכל רוזין: אם אתה לא שם את הסכום זה אומר שזה נורא חשוב לך אבל יש דברים אחרים שחשובים לך.
מיכל רוזין: בחדרי חדרים בשקט אומרים 'נכון, יש לי כך וכך זקנים, ויש לי כך וכך ניצולי שואה, יש לי כך וכך ויש לי בריאות הנפש ויש לי עמותות סיוע כאלה ואחרות ובסופו של הדבר הם עושים את סדרי העדיפויות שלהם.
מיכל רוזין: כמו שנאמר, אתם מתכוונים לזה?
מיכל רוזין: תהיו פה ותגידו שאתם מתכוונים לזה ואתם שמים את התקציב הראוי לכך.
מיכל רוזין: אני לא מסתפקת ב- 2 מיליון, אני מכירה מה זה ארגון שמתחיל את השנה וצריך להתחיל לגייס מאפס את כל התקציב שלו, הוא לא יכול לתכנן קדימה לא לשנה הקרובה, הוא לא יכול לתכנן לשנים הקרובות, הוא לא יכול לומר 'השנה אפתח סניף נוסף.
מיכל רוזין: בשנה הבאה אני אעשה פרויקט לצעירים, שנה אחרי זה אעשה פרויקט אינטרנטי וכדומה'.
מיכל רוזין: אתה לא יכול לתכנן קדימה, אתה חי בהישרדות מרגע לרגע, כל חודש אתה לא יודע אם אתה גומר את החודש ואיך אתה משלם משכורות ואיך תגמור את השנה הזאת.
מיכל רוזין: אתה באמת חי תחת איום מתמיד.
מיכל רוזין: אני בתור מנהלת עמותה לא ישנתי בלילות, אני בטוחה שדוד קורן לא ישן טוב - - -
<דוד קורן: מלבד הטלפונים.
מיכל רוזין: מלבד הטלפונים ברור.
מיכל רוזין: המקום, האחריות הזאת שבה אתה יודע שאתה לא יכול לתכנן קידמה, אתה חי בהישרדות.
מיכל רוזין: אין סיבה שהארגונים האלה יחיו בהישרדות, הם נותנים שירות חשוב וחיוני וכמו שאמר חבר הכנסת, זה שירות מציל חיים.
מיכל רוזין: לסיום אבקש לומר משפט קצר כדי להבין שער"ן הוא יחיד במינו, הוא יחיד במינו בהרבה מאוד מובנים.
מיכל רוזין: בחברה הישראלית יש הרבה מאוד ארגוני סיוע.
מיכל רוזין: ער"ן הרים את כל הנושא של צעירים ונוער באינטרנט, אחד הדברים שארגונים עוד לא מצליחים לעשות, לעשות את המעבר למקום הזה.
מיכל רוזין: היכולת לתקשר עם צעירים ועם בני נוער שלא מתקשרים יותר בטלפון, אגב גם בסלולרי הם לא מדברים, הם לא מדברים וגם שהם עונים לי הילדים שלי זה נשמע, אמ, אמ.
מיכל רוזין: הם לא מדברים, הם מתכתבים וזאת הדרך שלהם לתקשר, זאת הדרך שלהם לדבר.
מיכל רוזין: ער"ן הקימה את הארגון היחיד, ארגון סיוע היחיד שנותן את המענה הזה לילדים ובני נוער.
מיכל רוזין: המתנדבים של ער"ן הם מופלאים.
מיכל רוזין: אני גאה לומר שאפילו הדרכתי אותם מספר פעמים בנושא שבו עסקתי.
מיכל רוזין: הם עדינים ואסור לנו לנצל את המקום של התנדבות ותרומות.
מיכל רוזין: אנחנו צריכים לתת בסיס מספיק רחב על מנת שיוכלו לפעול.
מיכל בירן: תודה רבה חברת הכנסת מיכל רוזין, הצטרף אלינו באיחור לא אופנתי נציג האוצר, שלמה פשקוס.
<שלמה פשקוס: אני מתנצל על האיחור.
<שלמה פשקוס: יש לנו שלוש ועדות שעוסקות בבריאות במקביל.
<שלמה פשקוס: תיאמנו עם מנהלת הוועדה שנוכחותנו נדרשת, אני מתנצל על האיחור.
<וילמה מאור: זה לא נכון.
<שלמה פשקוס: אנחנו הבנו שהמתאמת של המשרד תיאמה את זה עם מנהלת הוועדה.
<שלמה פשקוס: אנחנו מתנצלים על כך.
<שלמה פשקוס: שוב יש כמה ועדות שמתקיימות במקביל, אנחנו מנסים להיות בכולן בו זמנית.
מיכל בירן: אנחנו נמשיך בדיון.
מיכל בירן: אני נותנת את זכות הדיבור לער"ן.
מיכל בירן: דוד קורן בבקשה.
<דוד קורן: נמצא איתי כאן חבר הכנסת לשעבר חיים אורן, ג'ומס שמלווה אותנו נאמנה.
<דוד קורן: הבאנו לכאן מצגת קצרה, אנחנו פועלים מסביב לשעון 365 יום שנה, כולל יום כיפור, כולל חגים.
<דוד קורן: מ- 160 אלף יש 4,000 שיחות שיש בהן תוכן אובדני.
<דוד קורן: אני רוצה להתעכב מעט על ה- 800 שהם למעשה טיפה יותר בממוצע, אנחנו מורדים שניים עד שלושה איש ביום מניסיון אובדני שהוא בפועל.
<דוד קורן: אתן לכם שלושה מקרים מהחודש האחרון.
<דוד קורן: קיבלנו טלפון בשפה הערבית מטלפון חסוי, לא הצלחנו להגיע לאיש, לאתר אותו.
<דוד קורן: אחד הכוונים שלנו שהוא קב"ן (קצין בריאות נפש) דרוזי יקר מיד זיהה, אין לי מושג איך, לפי המבטא הוא זיהה שזה מעוספייה, תוך כדי השיחה הוא כתב לזאת שנמצאת לידו, תתקשרי למחלקת הרווחה ותתארי את העניין, חייבים להגיע אליו מיד.
<דוד קורן: תוך 20 דקות הגיעו אליו, האיש היה בתהליך אובדני עם אותו רעל, לא עלינו, שהרג שתי ילדות בירושלים.
<דוד קורן: הסתבר שהרעל הזה מוכר לאלה שזקוקים לו.
<דוד קורן: פינינו אותו בזמן לבית חולים.
<דוד קורן: אנחנו יודעים שהוא נמצא היום בתהליך שיקומי והוא איתנו.
<דוד קורן: מקרה נוסף, התקשר חייל לפני שבוע, מפורק לגמרי, הגיע למתנדבת שלנו.
<דוד קורן: המתנדבת צעקה עליו כאימא, 'קודם כל תרחיק את הנשק, קודם כל תרחיק את הנשק, אני לא מדברת איתך' הוא עשה כך.
<דוד קורן: דרך שלטונות הצבא אנחנו הגענו אליו.
<דוד קורן: המקרה האחרון, אימא לשני ילדים בקריסה גם אישית וגם כלכלית, גם אליה הגענו.
<דוד קורן: הניסיון שלנו מראה שאדם שמתקשר אלינו לא יתאבד באותו יום.
<דוד קורן: זו לא תעודת ביטוח, אבל הוא לא יתאבד באותו יום.
<דוד קורן: אנחנו מחברים אותו למי שיכול להמשיך ולסייע לו.
<דוד קורן: נאמר כאן משהו על עניין האינטרנט, יש לנו קבוצה של 120 איש שפועלים רק באינטרנט.
<דוד קורן: אנחנו פועלים להרחיב את השירות הזה, כמו שחברת הכנסת מיכל רוזין ציינה, בני הנוער לא מדברים.
<דוד קורן: אנחנו הולכים להרחיב את השירות הזה ל-SMS לבני נוער וחיילים.
<דוד קורן: מהניסיון שיש באירופה זה כלי שהוא מאוד יעיל.
<דוד קורן: נתונים – 25% זה נתון של סובלים ממצוקה נפשית.
<דוד קורן: אגב המצוקה הכי הכי דומינאנטית זה בדידות.
<דוד קורן: זו המחלה של המאה 20 וגם המאה 21.