GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<בועז הירש: יעשה אבחון שכולל איתור של חסמים, יכולות תעסוקתיות, אבחון של מוטיבציה.
<בועז הירש: המטרה, שהסדנאות, בין היתר, יהיו שיתופיות, ללמוד אחד מהשני, ויהיה ביניהם גם אלמנט אישי.
<בועז הירש: הסדנאות ילמדו גם מיומנויות מחשב בסיסיות, חיפוש עבודה באינטרנט, הכנה לריאיונות עבודה.
<בועז הירש: אתן לך כלי שאנחנו מוצאים אותו, לצערי, שמופעל מאוד בחסר.
<בועז הירש: אנו מפנים לא מעט אנשים למרכזי הערכה.
<בועז הירש: ייתכן שלהיות מנקה, לא צריך מרכז הערכה, אבל בשביל להיות מוקדן במרכז שירות, אתה עובר מרכז הערכה.
<בועז הירש: אנחנו רואים שחלק מהאנשים ללא עבר תעסוקתי וללא כל הכנה, מגיעים למרכז הערכה ונכשלים, כי זו חוויה על כל גווניה שהם עוברים בפעם הראשונה.
<בועז הירש: היינו גם רוצים להכין אותם, למשל, למרכזי הערכה – לעשות להם סימולציות, שכאשר אחרי זה נשלח אותם למוקד שירות של סלקום, של בזק און-ליין, הם יוכלו להיות באותו קו כמו המקבילים להם, באותה קבוצה, שכבר עברו ריאיון תעסוקתי, שהם בעלי עבר תעסוקתי.
יעקב ליצמן: לסדר את זה בסלקום ובמקומות האלה, לא צריך את כל ההכנות האלו.
יעקב ליצמן: אני לבד סידרתי בערד במקומות האלה תעסוקה לאנשים.
יעקב ליצמן: לא צריך שום הכנה.
יעקב ליצמן: חודש ימים החברה מדריכה.
יעקב ליצמן: לאט-לאט הם עולים.
רינה פרנקל: לא תמיד צריכים להיות עם ידע במחשב.
מיקי רוזנטל: ההבחנה כשלעצמה נראית לך ראויה או לא ראויה?
מיקי רוזנטל: אדם בא, מעבר לריאיון הרגיל שעושים לו בלשכת התעסוקה, אומרים: אנחנו רוצים לרדת יותר לעומק, להבין מה החסמים של האדם הזה.
מיקי רוזנטל: למה באמת הוא רוצה למצוא עבודה ולא מצליח?
מיקי רוזנטל: הוא רוצה לעבוד באמת.
יעקב ליצמן: אתה צודק, מיקי.
יעקב ליצמן: השאלה, מה המטרה.
יעקב ליצמן: אם הכוונה כאן רק לבטל לו את דמי האבטלה, לבטל לו את כל הדברים האלו, זה סתם מזימה.
מיקי רוזנטל: עוד לא הגענו לביטול המנגנון.
מיקי רוזנטל: אנחנו מנסים להבין, מה רוצים להשיג באמצעות התוכנית הזו.
מיקי רוזנטל: בינתיים התיאורים הם לא להליכה לכלא, נכון?
מיקי רוזנטל: בינתיים עוד לא.
מיקי רוזנטל: תנסה להסביר לנו מה זה מרכז הערכה לטובת ההדיוטות שלא מכירים את המנגנונים.
<בועז הירש: מרכז הערכה זה כלי שמופעל על-ידי חברות, כאשר הן באות למיין עובדים, ובוחנות כאן למעשה מגוון של יכולות בלראות אם לאותו עובד יש היכולות, בין הכישורים הנדרשים ובין המוטיבציה, המסוגלות התעסוקתית, אם יש לו היכולת השירותית במקרה של מוקד שירות.
<בועז הירש: מרכז הערכה בא לבדוק את ההתאמה של אותו מחפש עבודה לאותו מקום.
<בועז הירש: אנו רואים למעשה, ויש להבין שמרכז הערכה מבוסס על תהליך תחרותי.
<בועז הירש: המטרה של ההכנה היא לשפר את הסיכויים של אותו דורש עבודה לסיים בהצלחה את מרכז ההערכה.
<בועז הירש: בישיבה הקודמת עלתה חזק ההשוואה בין ויסקונסין למעגלי תעסוקה.
<בועז הירש: ברשותך, כמה מילים על זה.
<בועז הירש: אני לא חושב שיש מקום להשוות בין תוכנית שבה כל הפעילות, למעט הסמכות לשלול קצבאות, כפי שיש בהצעת החוק של יוצאים לעבודה, אינה בשירות התעסוקה, לתוכנית שבה כל הסמכויות השלטוניות, הווה אומר שלילת קצבאות ופעילויות הלבה, כלומר הפניה לעבודה, נמצאות בידי עובדי השירות.
<בועז הירש: אין מקום להשוות בין תוכנית שבה כל המידע על דורש העבודה נמצא בידי חברות פרטיות, לתוכנית בה לגורמים חיצוניים אין כל גישה למידע פרטי, למעט חוות הדעת שהמאמן מצרף כקובץ מצורף, וכבר היום קיים בשירות עם פסיכולוגים ורופאים, שהם חיצוניים, ומכניסים את חוות הדעת שלהם.
<בועז הירש: אין כל מקום להשוות בין תוכנית בה החברות הפרטיות מתוגמלות על השמה של דורשי עבודה, לתוכנית בה התשלום למנחים הינו קבוע, והתגמול על השמות ניתן לעובדי השירות במסגרת שכר העידוד.
<בועז הירש: לסיום, שירות התעסוקה מפעיל כבר היום קרוב לעשרה סוגים שונים של סדנאות בהיקף אלפי דורשי עבודה בשנה, למעט מעגלי תעסוקה, שהיא קצת יותר ארוכה, זה בנוי ממש על אותו קונספט.
<בועז הירש: בשירות התעסוקה אין לנו היום היכולות הנדרשות מאותם מאמנים.
<בועז הירש: המאמנים גם עברו מרכזי הערכה, לראות את ההתאמה שלהם לאותן אוכלוסיות.
<בועז הירש: כמחציתם נפסלו.
מיכל בירן: אבל מאיזה סוג הם?
מיקי רוזנטל: הם עובדים סוציאליים?
מיקי רוזנטל: מיהם?
מיקי רוזנטל: אפיון של המאמנים.
<בועז הירש: יש לי האפיון הכללי בלבד, כאשר נדרשו אנשים בעלי ידע בהנחיית סדנאות – אני לא יודע לומר אם נדרש מהם מישהו שהוא עובד סוציאלי, או לקחו גם מהנדס תקשורת שיש לו ותק של עשר שנים בהנחיית סדנאות, אבל הנקודה כאן היתה לשים דגש על מאמנים שיש להם יכולת עבודה עם אוכלוסיות קשות וניסיון רב בהנחיית הדרכות.
מיקי רוזנטל: אנשים מהסוג הזה לא קיימים בשירות, או לא פנויים למשימה הזאת?
מיקי רוזנטל: או אין אנשים כאלה בשירות?
<בועז הירש: אני לא מכיר.
<בועז הירש: ייתכן שאני טועה, אבל אני לא מכיר אנשים שעברו הנחיית סדנאות בשירות, למשל.
<בועז הירש: אם קיימים אנשים שעברו קורסים כאלה ואחרים, זה בטפטוף.
<בועז הירש: יש לנו לא מעט עובדי שירות שעברו קורס פנימי של השירות של ייעוץ תעסוקתי.
<בועז הירש: אני חושב שגם כך ידיהם מלאות בעבודה, ואני לא יודע לומר כרגע אם אפשר לומר שהם מתאימים אחד לאחד לסוג של הנחיית סדנאות, לימוד מיומנויות מחשב בסיסיות וכיוצא בזה.
מיקי רוזנטל: רק כדי לסבר את האוזן ולהבין שהבנתי - השלב הראשון הוא מיון של התאמה לתוכנית.
מיקי רוזנטל: מי שנמצא לא מתאים הוא מחוץ לתוכנית; מי שנמצא כן מתאים – אגב, כמה שעות שבועיות או כמה מפגשים שבועיים?
<בועז הירש: יהיו שלושה מפגשים, כאשר אחד מהם זה במסגרת חובת ההתייצבות עם מתאם ההשמה, ועוד שניים עם המאמן.
<בועז הירש: למעט בחודש הראשון, שזה טיפה יותר מוגבר, אנחנו חושבים שכל מפגש נוסף למעבר למפגש עם הפקיד יהיה בסדר גודל של שעה וחצי עד שעתיים.
מיקי רוזנטל: כלומר נדרש כחמש-שש שעות שבועיות?
<בועז הירש: נכון, להבדיל מה-30-35 הנדרש ביוצאים לעבודה.
<בועז הירש: זה במהלך שלושת החודשים הראשונים.
<בועז הירש: לאחר מכן יש הפוגה.
<בועז הירש: אם הם עדיין לא מצאו עבודה, חוזרים לזה.
מיקי רוזנטל: נוכל לקבל את כל הניירת, התוכנית?
<בועז הירש: ודאי.
מיקי רוזנטל: עכשיו נעבור לחלק שמטריד את רוב חברי הכנסת – האם למנהל המחוז או למנהל עובד שירות התעסוקה יש אפשרות לדחות המלצה של מאמן, שאומר: האיש לא משתף פעולה, או מסיבות כאלה ואחרות אני חושב שצריך לשלול לו את הקצבה?
מיקי רוזנטל: האם למנהל יש באמת שיקול דעת בעניין הזה, או המנגנון לא מותיר לו הרבה ברירות?
מיקי רוזנטל: נכון שנטרלתם את הזכות של גורם חיצוני לשלול קצבה, אבל לעובד השירות לא נותרו הרבה ברירות בתוך המנגנון הזה, כי הוא יגיד: אני לא אשתף פעולה עם הדבר הזה?
מיקי רוזנטל: אין לי הרבה ברירות.
<בועז הירש: ברשותך, אומר קודם את האני מאמין שלי לנושא שלילת קצבאות, כפי שאתה קורא, ונקרא בשירות סירוב.
<בועז הירש: כשאני הגעתי לשירות לפני שנתיים, היה יעד של סירובים, ותגמול אמנם מינורי, אבל תגמול במודל שכר העידוד לסירובים.
<בועז הירש: במסגרת הרפורמה שביצענו יחד עם יו"ר ועד העובדים בנושא שכר עידוד, אין כל זכר לתגמול לשלילת סירובים, וגם אני כמנהל ביטלתי לחלוטין את הנושא של יעד סירובים בשירות התעסוקה.
<בועז הירש: חשוב לזכור עם זאת, שסירוב הוא כלי לגיטימי בהתנהלות מול דורשי העבודה, ומותר על-פי החוק.
<בועז הירש: לצערנו, אנו רואים אנשים שמסיבות כאלה ואחרות לא רוצים לצאת לעבודה.
<בועז הירש: לכן, כפי שאני הגדרתי, למנהלי הלשכות ולמנהלי המחוזות, אני לא קובע להם יעד לסירובים, והפעלת הסירוב היא בשיקול הדעת שלהם.
<בועז הירש: אנחנו מנסים עד כמה שיותר שהסדנאות, היכן שניתן, היו בתוך הלשכות, כך גם שמנהלי הלשכות או מנהל ההשמה יוכלו להתרשם בזמן אמת מההתנהלות של דורשי העבודה.
<בועז הירש: אני סומך כאן על שיקול הדעת של מנהלי הלשכות.
<בועז הירש: אני חושב שהניסיון כאן בין אותן הכשרות ייעודיות של מנחי הסדנאות לבין הידע והניסיון של מנהלי הלשכות זה שילוב חזק.
<בועז הירש: דיברנו על מדדים.
<בועז הירש: כרגע גם לא קבענו מדדי הצלחה, כי נרצה לראות את היעילות של התוכנית למול קבוצת ביקורת, אבל בשום מקום נושא של היקף שלילת קצבאות הוא לא מדד להצלחה.
<בועז הירש: בהיבט הזה אין פה שום לחץ או שום מנוף שמופעל מנהלי הלשכות – אגב, כפי שכיום לא מופעל עליהם שום לחץ בנושא הזה.
<בועז הירש: להפך, יש מקומות שאני רואה שחוסר מתן כלים למנהל הלשכה בהתמודדות עם אוכלוסיות קשות מוביל למתן סירובים, בגין היעדר היכולת ו/ או רצון מצד האוכלוסייה והיעדר כלים מצד מנהל הלשכה מוביל להתמודדות שתוצאתה היא סירוב.
<בועז הירש: אני מאוד מקווה שפה ניתן למנהל הלשכה יכולת למתן את התופעה הזאת.
מיקי רוזנטל: תוכל לתת לנו נתונים על כמה אנשים שהיום נשללה קצבתם בגין אי-שיתוף פעולה, אי-התייצבות וכו', לפני שהתחילה התוכנית?
מיקי רוזנטל: כלומר לגבי 2012, אם אין לכם 2013?
<בועז הירש: אתן לך את הנתון המדויק, אבל אתן סדרי גודל - אנחנו עומדים היום על כ-500 סירובים בחודש, ארצי.
יעקב ליצמן: זה הרבה לעומת לפני שלוש שנים.
<בועז הירש: לפני שלוש שנים נרשמו בשירות התעסוקה ארצי 20 אלף סירובים ארצי.
<בועז הירש: אממה, בדקתי 6,000 מתוכם, ראיתי שבינם לבין הנוהל לא היה שום קשר.
<בועז הירש: המסר שלי כמנהל לאנשים: גם אם אתה לא עומד ביעד, תעשה את זה באופן אמתי.
<בועז הירש: אני לא יודע לומר אם זה הרבה או לא הרבה.
<בועז הירש: כשהיית בחוץ הסברתי, שאני כמנהל מחקתי כל תגמול על סירוב, וכמנהל מחקתי כל יעד לתת יעד לסירובים.
<בועז הירש: ההפעלה של הסירובים הינה בתחום שיקול הדעת הניהולי של מנהל לשכה.
מיקי רוזנטל: רוצה לומר, יש כ-6,000 שלילות קצבה בשנה לכ-220 אלף מובטלים.
<בועז הירש: לכ-220 אלף מובטלים שמתייצבים 6.5 מיליון פעם בשנה.
<בועז הירש: אלה סדרי הגודל.
<רן מלמד: 6,000 מתוך הבטחת ההכנסה או מכלל המובלים?
מיקי רוזנטל: מכלל.
מיקי רוזנטל: אז עדיין לא הבנתי מה יעדי ההצלחה של התוכנית.
מיקי רוזנטל: אמרת שיש קבוצת ביקורת, שזה טוב מאוד, אבל איך תוגדר הצלחה מבחינתכם?
מיקי רוזנטל: ומה התקציב של התוכנית כולה?
יעקב ליצמן: והאם יש הגבלה על התוכניות, על הסדנאות שמלמדים?
יעקב ליצמן: יש הגבלה, כמה כסף יש להם ללמד?
יעקב ליצמן: למשל, הוא עושה סדנאות.
יעקב ליצמן: הוא מנסה ללמד מקצועות.
יעקב ליצמן: האם הוא מוגבל, כמה?
יעקב ליצמן: אם יש 20 אלף, הוא אומר: יותר מזה אין כסף?
<בועז הירש: תקציב 8 מיליון שקל שנתי כרגע לשנה אחת.
מיקי רוזנטל: כמה מתאמי עבודה או מאמנים יהיו?
<בועז הירש: אני חושב שבפריסה מלאה זה יהיה כ-30 מאמנים.
מיקי רוזנטל: מתוך ה-8 מיליון האלה 30 מאמנים.
מיקי רוזנטל: מה עוד מתוקצב ב-8 מיליון?
<בועז הירש: התקציב הוא בעיקר הנושא של שכר המאמנים, נושא של רכישת מחשבים, כל מיני עזרים שנדרשים בסדנאות.
<בועז הירש: אוכל להביא לך פירוט מדויק לאחר מכן.
מיקי רוזנטל: נשמח לכמה שיותר מידע.
מיקי רוזנטל: אנחנו באמת מנסים להבין.
<בועז הירש: לגבי הצלחה, אנחנו רוצים לראות בסופו של היום מה ההבדל שהתוכנית מייצרת בין המשתתפים בתוכנית לבין קבוצת הביקורת במצב של מהירות היציאה לעבודה ומניעת גלישה לעומק הבטחת הכנסה; האם העובדה שלקחתי מישהו ובמשך תשעה חודשים, חצי שנה הבאתי אותו שלוש פעמים ללשכה, יש לזה משמעות מובהקת לעומת קבוצת הביקורת שתגיע פעם בשבוע?
<בועז הירש: לגבי נושא מוגבלים, אני רוצה לחדד.
<בועז הירש: ההגדרה שלנו של מוגבלים היא לפי ועדות כושר שמתבצעות בתוך שירות התעסוקה.
<בועז הירש: בראשן עומד רופא חיצוני, שהשירות שוכר את שירותיו.
<בועז הירש: זה להבדיל מאחוזי נכות של ביטוח לאומי וכדומה.
<בועז הירש: הרופא מגדיר את דורש העבודה כמישהו שאין לו מגבלות, ושלוש רמות של מגבלות לעבודה.
יעקב ליצמן: הרופא כפוף אליכם?
<בועז הירש: זה רופא חיצוני, ששירותיו נשכרים, והוא נותן חוות דעת מקצועית, שלי אין עליה כל השפעה.
מיקי רוזנטל: הוא רופא תעסוקתי?
יעקב ליצמן: מה שאתה משלם לו, זה לא עצמאי.
מיקי רוזנטל: יש פה בעיה מסוימת.
מיקי רוזנטל: הוא מקבל את השכר ממך.
מיקי רוזנטל: יכול להיות שאפשר למצוא לזה פתרון אחר.
<בועז הירש: זה לא קשור למעגלי תעסוקה אלא לאופן הפעילות של השירות.
מיקי רוזנטל: נרשמה ההערה.
<בועז הירש: מה שאנחנו מצפים מחוות הדעת של הרופא זה לייצר לנו מפה של מה מסוגל דורש העבודה לעשות – אם יש לו בעיות שהוא סובל, האם הוא מסוגל לבצע עבודה עם משקלים כבדים, בעמידה, בשמש, לא בשמש.
מיקי רוזנטל: או לא מסוגל בכלל.
מיקי רוזנטל: אדם שמוכרז כבלתי-כשיר לעבודה, וזו לא תוצאת ביניים; וזו מסקנה סופית, למה אתם לא משחררים אותו משירות התעסוקה?
<בועז הירש: יש לזה שני הסברים: אחד, חוקית אין לי אפשרות לשחרר אותו ממבחן התעסוקה.
<בועז הירש: שנית- - -
מיקי רוזנטל: גם מבחינתך זה עומס על העובדים של שירות התעסוקה, שנאלצים לקבל הרבה מאוד אנשים, ואין להם זמן.
מיקי רוזנטל: אדם שהוגדר כבלתי-כשיר לעבוד, למה להמשיך את המנגנון מולו, את שעות העבודה המעטות שיש לך?
מיקי רוזנטל: גם ככה יש לך מעט משאבים.
<בועז הירש: אם אני נכנס לפרקטיקה, מישהו שלא מסוגל כלל לעבוד, סביר להניח, ואני אומר את זה כמי שאינו רופא, שסובל מבעיות נכות מהותיות, המטרה שלנו כאן בכזה מקרה היא להפנות אותו לביטוח לאומי למיצוי זכויות, ואם הוא עולה על מערך הקצבאות של ביטוח לאומי, הוא נגרע מאתנו.
<בועז הירש: אם למישהו יש מגבלות שמאפשרות לו עבודה, המטרה שלנו והניסיון שלנו הינו לשלב אותו באותה עבודה.
<בועז הירש: אגב, אנחנו גם לוקחים כיום תקציב שיש לנו ממשרד הרווחה והקרן למפעלי שיקום, עושים שם בנייה מחדש במטרה לסייע במסגרת אותו תקציב לאנשים בעלי מוגבלויות.
<בועז הירש: מעבר לכך, יש כמובן פעילות עם משרד הכלכלה, שהקימו מרכזים לאנשים בעלי מוגבלויות וכדומה, אבל אנשים שכלל לא יכולים לעבוד, מער לזה שאין לי כרגע האפשרות החוקית לפטור אותם ממבחן התעסוקה, הנקודה הינה להפנות אותם לביטוח לאומי לנושא של מיצוי זכויות.
<בועז הירש: זה גם מהלך שאנחנו מקדמים ביחד עם מנכ"ל ביטוח לאומי מור יוסף.
מיקי רוזנטל: שאלות נוספות לבועז?
<ניצן תנעמי: ניצן תנעמי, - - - זכויות אדם.
<ניצן תנעמי: קודם כל, לגבי חסמים.
<ניצן תנעמי: מה שכן היה בתוכנית ויסקונסין ואין בשירות התעסוקה זה כלים לשילוב בעבודה כמו טיפול בילדים, כמו עזרה בטיפולי שיניים, הסעה לעבודה.
<ניצן תנעמי: התוכנית הזו, לא ראיתי שכוללת בחינה של מה מונע אנשים מלצאת לעבודה.
<ניצן תנעמי: יכול להיות מאוד שאנשים יישבו עם הקואצ'ר הזה, שאני לא יודעת עדיין מה הוא עושה, אבל אם אין להם איפה לשים את הילד בן השנתיים, הקואצ'ר לא יעזור.
<ניצן תנעמי: השאלה, אם בחנתם את האפשרות לתת כלים לשילוב בעבודה?
מיקי רוזנטל: בועז, תרשום את השאלות של כולם ואז תענה בבקשה.
<ניצן תנעמי: שאלה שנייה, מי אמור לבצע את זה?
<ניצן תנעמי: אם היה מכרז, לא ראיתי.
<ניצן תנעמי: דבר שלישי, אי-שיתוף פעולה, מה זה אומר?
<ניצן תנעמי: מה הקריטריונים של אי-שיתוף פעולה?
<ניצן תנעמי: בזמנו בגלגוליה השונים של תוכנית ויסקונסין זה היה גם לא לשבת יפה ולא לענות יפה.
<ניצן תנעמי: מה זה אומר?
<ניצן תנעמי: הקואצ'רים האלה, לא הבנתי למה הם מאמנים, ולא ברור לי איך הם קובעים אם מישהו חסר מסוגלות תעסוקתית, כי דיברת על רופא, ורופא בודק את הפיזיות.
<ניצן תנעמי: אנחנו יודעים שיש הרבה מאוד מקבלי הבטחת הכנסה שהם חסרי-מסוגלות תעסוקתית לא כי כואבת להם הרגל אלא מסיבות אחרות.
<ניצן תנעמי: איך הם קובעים את זה?
<ניצן תנעמי: הסיפור של קבוצת ביקורת.
<ניצן תנעמי: האם אתם בוחנים את זה רק מול מי שבא ב- - - של שירות התעסוקה ומעביר אצבע, או תהיה עוד תוכנית אחרת לשילוב בעבודה, שמול זה תבדקו, נניח, הכשרות, הכשרה פנים מפעלית – כל מיני דברים אחרים שאפשר להיעזר בהם?
<ניצן תנעמי: ושאלה אחרונה, מה עם מקבלי השלמת הכנסה?
<ניצן תנעמי: אתה מדבר על הבטחת הכנסה.
<ניצן תנעמי: יש הרבה מאוד מקבלי השלמת הכנסה.
<ניצן תנעמי: האם הם בתוכנית?
מיקי רוזנטל: רן מלמד מידיד.
מיקי רוזנטל: עכשיו אנחנו בשלב השאלות.
מיקי רוזנטל: הצהרות – אחר כך.
<רן מלמד: האם נעשה מיפוי בשירות התעסוקה של הפרויקטים השונים של התעסוקה שקיימים היום בארץ לאותה אוכלוסייה, ומופעלים על-ידי גם גופים פרטיים וגם גופים אנג'ויים, מה שנקרא, במסגרת פרויקטים של משרד הרווחה, משרד הכלכלה, משרד הקליטה וגופים אחרים, בניסיון לראות אם אפשר לעשות שילוב- - -
מיקי רוזנטל: לאט יותר, בבקשה.
מיקי רוזנטל: אתה משתמש גם בהרבה מונחים מקצועיים.
מיקי רוזנטל: תבהיר אותם.
<רן מלמד: האם נעשתה עבודת מיפוי של שירות התעסוקה, שבדקה ובחנה את כל הפרויקטים של התעסוקה שקיימים היום בארץ ועובדים בפועל לאותה אוכלוסייה שאתה מדבר עליה במשרד הכלכלה, במשרד הקליטה, במשרד הרווחה, במקומות אחרים, כדי לראות אם אפשר אולי לאגם את המשאבים, בלי שצריך להוציא עוד כסף כדי לעשות את זה?
<רן מלמד: זה אחד.
<רן מלמד: האם פורסמו תוצאות הקורסים שאתם עושים במקומות אחרים בארץ, כדי שמהם יהיה אפשר ללמוד אולי בזמן שמתכננים?
<רן מלמד: דבר שלישי, חברת סטרייב מתמחה בעיקר בצעירים מובטלים.
<רן מלמד: תב"ת עושה פרויקט בשביל המדינה.
<רן מלמד: איך הקשר של סטרייב לנושא הזה של מקבלי הבטחת הכנסה, שבדרך כלל זה לא ההארד קור של העשייה שלו?
יוליה מלינובסקי: שלום.
יוליה מלינובסקי: אני עו"ד יוליה מלינובסקי, אני מדברת מטעם הסתדרות העובדים הלאומית.
יוליה מלינובסקי: לכאורה אנחנו מייצגים אנשים שכבר עובדים, אבל אנחנו גם רוצים לדאוג לאנשים שהם מחפשי עבודה, ושנמצאים בהליך.
יוליה מלינובסקי: זה הליך לא פשוט.
יוליה מלינובסקי: כמובן, אנחנו לא הגוף שיבטל את התוכנית, אם היא טובה או לא – יש לזה גומי מקצוע, אבל בגלל שאנחנו אמונים על זכויות העובדים יש לנו כמה שאלות.
יוליה מלינובסקי: למשל, נושא החזר נסיעות.
יוליה מלינובסקי: כפי שאתם יודעים, אדם זכאי במסגרת העבודה להחזר נסיעות.
יוליה מלינובסקי: פה דורשים ממנו להתייצב כמה פעמים בשבוע לסדנאות או לפעילות כזו או אחרת.
יוליה מלינובסקי: שאלה נוספת, מנהל לשכת התעסוקה מקבל את ההחלטה שלו על סמך המלצה של חברה פרטית, שתבצע את העבודה.
יוליה מלינובסקי: לאור העובדה שהלשכות עמוסות, האם אין פה חשש שהמנהל יהפוך לחותמת גומי, שאוטומטית יחתום על ההמלצות?
יוליה מלינובסקי: כי זה הכי קל ופשוט.
יוליה מלינובסקי: לא הבנתי גם, איך החברות הפרטיות עבדו?
יוליה מלינובסקי: אתם יוצאים למכרז על סמך קריטריונים, מה אחוזי ההצלחה של אותן חברות?
יוליה מלינובסקי: סביר להניח, כפי שהבנתי, שמדובר באוכלוסיות חלשות יחסית.
יוליה מלינובסקי: מקבלי הבטחת הכנסה זה לא בדיוק ההי טק.
יוליה מלינובסקי: אז מה קורה בשלב שפסלו לו את הקצבה, אבל הוא לא כל כך מודע לכך שיש לו הזכות לערר?
יוליה מלינובסקי: בדואי או עולה חדש או מישהו לא כל כך יודע?
יוליה מלינובסקי: זה הופך קל מאוד.
יוליה מלינובסקי: יש לנו פה הצעה שהוועדה תבחן- - -
מיקי רוזנטל: הצעות לא עכשיו.
מיקי רוזנטל: אנחנו בשלב הבהרות.
מיקי רוזנטל: כל מי שרוצה להעביר לנו נייר או הצעות בעל-פה או בכתב, יקבל הזדמנות לעשות את זה.
יוליה מלינובסקי: יכול להית שהמנכ"ל יקבל את הצעתי.
מיקי רוזנטל: את יכולה להעביר לו את ההצעה.
מיקי רוזנטל: אנחנו עכשיו מנסים לברר מה זו התוכנית – לא מה גרוע בה, מה לא בסדר בה, למה היא טובה או לא טובה.
מיקי רוזנטל: הערות אחר כך.
<קלאודיה כץ: קלאודיה כץ, מנהלת אגף תעסוקה, המשרד לקליטת העלייה.
<קלאודיה כץ: התוכנית חדשה לנו.
<קלאודיה כץ: לא ראינו אותה קודם.
<קלאודיה כץ: אני מניחה שזה לא הדיון הראשון.
מיקי רוזנטל: זה הדיון הראשון.
<קלאודיה כץ: נשמח לקבל אותה כתובה, כי יש שאלות.
<קלאודיה כץ: אחת מהן, מה זה אדם חדש?
<קלאודיה כץ: חדש, שבא מחר בבוקר לבקש אבטלה, או מי שמחר בבוקר בא לבקש הבטחת הכנסה?
<קלאודיה כץ: מי שבא לבקש הבטחת הכנסה, הוא בא קודם לבקש אבטלה, הוא נמצא בטיפול.
<בועז הירש: לא בהכרח.
<קלאודיה כץ: כל מי שנמצא היום בהבטחת הכנסה, 110 אלף איש, לא נוגעים בהם – מדובר רק בחדשים, נכון?
<קלאודיה כץ: ובכלל, כל הקריטריונים על תהליך ההכשרה – סטרייב זו תוכנית מאוד יקרה, שנלקחה מארצות הברית, שמלווה עשרים שנה – במדינת ניו-יורק זה עשרים שנה - ליווי עם שיניים, עם בגדים, אחלה תוכנית.
<קלאודיה כץ: אנחנו כל הזמן מנסים לקבל תקצוב.
<קלאודיה כץ: זה לא הולך.
<קלאודיה כץ: אז אני מניחה שיש שם אלמנטים של חונכות, וזה מה שנלקח.
יעקב ליצמן: גם ביטוח שיניים של ילדים שעשיתי.
<קלאודיה כץ: מאוד חשוב לקבל את זה בכתב, מפורט, ולהבין במה מדובר.
<קלאודיה כץ: אני מבקשת לקבל תוכנית מעגלי תעסוקה כתובה עם קריטריונים, עם מדדי הצלחה, שאפשר להתייחס לזה בצורה מסודרת.
מיקי רוזנטל: גם ביקשנו, אם אין שם סעיפים שנוגעים לפרטיות, רק תוכנית עקרונית – נשמח לקבל את כולה וגם להפיץ אותה.
מיקי רוזנטל: אני חושב שראוי שיהיה דיון ציבורי על סמך תוכנית.
מיקי רוזנטל: זה גם מה שאנחנו מנסים לעשות עכשיו.
<אוסנת פלד: אוסנת פלד מבנק ישראל.
<אוסנת פלד: שתי שאלות לגבי המחקר שילווה את התוכנית: אחת, האם אתם מסתכלים בכלל על איכות ההשמה?
<אוסנת פלד: אני לא יודעת אם ברמות האלה של התעסוקה בכלל יש הטרוגניות גדולה בזה, אבל האם אתם מסתכלים על איכות ההשמה?
<אוסנת פלד: והשאלה היותר חשובה, האם אתם עושים מעקב קצת יותר ארוך טווח אחרי שאתם מסיימים?
<אוסנת פלד: אתם מתכוונים לעקוב – האם הם מתקדמים בעבודה, האם הם חוזרים אליכם?
מיקי רוזנטל: השאלה הראשונה שאני מבקש שתענה עליה היא זו של חבר הכנסת ליצמן – האם הבחירה בערים שמסתמנות כערים חרדיות, או יש בהן אוכלוסייה חרדית גבוהה, האם התוכנית הזו לא מכבסת מילים בעצם, וכל מטרתה לפגוע בחרדים?
מיקי רוזנטל: אני מקצין את השאלה קצת, אבל זו היתה השאלה.
<בועז הירש: כשבנינו את התוכנית, הסתכלנו על מגוון פרמטרים ומגוון אפשרויות.
<בועז הירש: רצינו ללכת על מענה רחב, כי גם בתוך הבטחת הכנסה, כפי שאמרתי, יש אוכלוסיות שונות, כולל חרדים.
<בועז הירש: נכללו כאן גם לשכות שיש בהן חרדים, גם לשכות שיש בהן ערבים.
יעקב ליצמן: ערבים זה מקום אחד.
<בועז הירש: לא, כי כשאני מסתכל על- - -
מיקי רוזנטל: כמה מקומות יש בתוכנית?
מיקי רוזנטל: 20?
<בועז הירש: יש 15.
<בועז הירש: בנוסף, אם אתה מסתכל למשל- - -
יעקב ליצמן: 15 זה כולל שלב ב'.
יעקב ליצמן: אני מדבר על שלב א'.
יעקב ליצמן: אום אל-פאחם יש ששה מקומות חרדים וערבי אחד.
יעקב ליצמן: זה שווה?
<בועז הירש: יש לנו גם זמינות של צוותים, כי לא רצינו להתפשר על האיכות של מנחי הסדנאות.
<בועז הירש: אבל נתת קודם את הדוגמה של ערד.
יעקב ליצמן: ערד זה שלב ב'.
יעקב ליצמן: אני מדבר כרגע על המקומות שבחרת.
יעקב ליצמן: בחרת רוב ישובים חרדים, ישוב אחד ערבי, והמקומות – שוהם אני לא רואה כאן.
מיקי רוזנטל: אבל יכול להיות שזה לפי שיעור מקבלי הבטחת הכנסה באותם ישובים?
יעקב ליצמן: אני לא באתי לשאול כי אני יודע את התשובות.
יעקב ליצמן: אני רוצה שהוא יגיד.
יעקב ליצמן: אגב, מי בחר אותם?
<בועז הירש: ההחלטה היא שלי.
<בועז הירש: היו הצעות מקצועיות.
<בועז הירש: ההחלטות הן שלי, ונבעו גם מתוך הסתכלות על דורשי עבודה חרדים.
<בועז הירש: אני רוצה לומר לך מילה.
<בועז הירש: יש לי לשכה בבני ברק, שרושמת כל חודש מספר מאוד גבוה של סירובים – 50, 60 סירובים.
<בועז הירש: בין היתר, עיקר הסירובים הולכים לגברים חרדים.
<בועז הירש: יש להם שיעור השמה לא רע בקרב נשים חרדיות.
<בועז הירש: אבל המטרה שלי כאן היא בסופו של היום- - -
יעקב ליצמן: מה הסיבות שאנשים מגישים סירוב – לא רוצה?
יעקב ליצמן: בגלל צניעות?
יעקב ליצמן: בגלל שהעבודה לא מתאימה?
<בועז הירש: אם נרשם סירוב, הווה אומר שפקיד או מנהל הלשכה מצא שדורש העבודה סירב ללכת לעבודה מתאימה.
יעקב ליצמן: אתה מציין את הסיבה?
יעקב ליצמן: הפקיד חייב לומר מה הסיבה?
יעקב ליצמן: הוא אומר: אני לא מסכים, כי אני לא אינסטלטור?
יעקב ליצמן: תיאורטית אני אומר.
יעקב ליצמן: הוא אומר: אני לא מסכים, כי שם אין צניעות, תיאורטית.
יעקב ליצמן: יכול להיות 20 אלף דברים.
יעקב ליצמן: מה רוב הסירובים?
<בועז הירש: אני לא יודע לומר לך ברמת סירוב בודד, אבל אני לא מניח שכל ה-50, 60 סירובים זה רק בגלל- - -
יעקב ליצמן: אם האשה עובדת, יש סירוב על הגבר?
יעקב ליצמן: אתם מחייבים את שניהם לעבוד כלומר.
מיקי רוזנטל: חבר הכנסת ליצמן, אנחנו רוצים שאנשים יפרנסו את עצמם.
יעקב ליצמן: אז מי יחנך את הילדים?
יעקב ליצמן: אם שניהם עובדים, הילדים חוזרים הביתה- - -
רינה פרנקל: אם אשה עובדת, גבר לא יכול לעבוד?
מיקי רוזנטל: חבר הכנסת ליצמן, אני רוצה לומר את דעתי, ודעתי בלבד.
מיקי רוזנטל: אני אלחם על הזכות של החרדים לקבל עבודה במקום שלא יפגע באמונה שלהם ובעקרונות שלהם.
מיקי רוזנטל: צניעות זה דבר חשוב, סוג העבודה זה דבר חשוב.
מיקי רוזנטל: ההתאמה צריכה להיות לערכים של אנשים חרדים, אבל מעבר לזה, כל אחד צריך לפרנס את עצמו.
יעקב ליצמן: יש לי ויכוח אתך על עצם הדבר, אם אנחנו יכולים לחייב את שני ההורים לעבוד, כי לדעתי בבית עם ילדים, ואין איסור עדיין - מנסים לעשות את זה, אבל עדיין אין איסור לגדל ילדים.
יעקב ליצמן: לכן אני חושב שזכותי, כמו כל אחד כהורה, כסבא כרגע, לתת אפשרות לחנך את הילדים.
יעקב ליצמן: אם שניהם לא בבית, הילדים מגיעים מהגן, זה הוויכוח בינינו, שאני חושב שצריך לאפשר את זה.
יעקב ליצמן: בד בבד, עד רגע זה לא שמעתי מהם, מה הסיבות ל-50, 60 סירובים בחודש?
יעקב ליצמן: הפילוח הזה נורא חשוב לי.
מיקי רוזנטל: נקבל את זה.
מיקי רוזנטל: חברת הכנסת מיכל בירן רצתה לשאול.
מיכל בירן: גם אני, ונראה לי שגם חבר הכנסת מיקי רוזנטל, מבלים חלק ניכר בחיינו הפוליטיים בלא להשתתף במסע של יש עתיד בשוויון בנטל ובמסע ההסתה נגד החרדים, ואני חושבת שהעמדות שלנו מאוד קוהרנטיות, ושל רוב מפלגת העבודה, בעניין הזה.
רינה פרנקל: אנחנו לא שם כמו שתיארת.
מיכל בירן: אני רואה את זה אחרת.
מיכל בירן: אבל לא מכריחים שני בני זוג לעבוד; אנשים יכולים לעשות את זה בעצמם, מי שרוצה הבטחת הכנסה, הוא כן צריך לומר שהוא ניסה לעבודה.
מיכל בירן: זו כן ההבחנה.
מיכל בירן: למרות שבדרך כלל אני נמצאת בצד השני, חשוב לי לציין את זה.
<בועז הירש: אני רוצה להשלים את התשובה לחבר הכנסת ליצמן.
<בועז הירש: ההבדל בין הגל הראשון לגל השני הוא חודש.
<בועז הירש: זה גם נקבע מהזמינות של צוותי המאמנים, וברשותך, הייתי רוצה להשלים את הדוגמה לגבי ערד, שיש בה קהילה חרדית הולכת וגדלה.
<בועז הירש: בלשכת ערד יש כ-2,900 דורשי עבודה.
<בועז הירש: 2,100 מתוכם הם מהפזורה הבדואית.
יעקב ליצמן: תקשיב טוב.
יעקב ליצמן: אין 2,100 בדואים בערד.
מיקי רוזנטל: אבל הלשכה היא אזורית.
יעקב ליצמן: כלומר במקום ללכת לעוספייה, לא רוצה לומר לאן, בחרת ערד כי הם נרשמים שם.
יעקב ליצמן: הם לא גרים שם.
<בועז הירש: אבל אני מטפל בהם שם.
<בועז הירש: כנ"ל בבאר שבע- - -
יעקב ליצמן: למה לא תטפל איפה שהם- - -
<בועז הירש: כי אלה המשאבים שיש לי.
<בועז הירש: כנ"ל המשאבים שיש לי בבאר שבע, שיש לי לשכה עם 15 אלף דורשי עבודה.
<בועז הירש: מחציתם בדואים, ולא כולם גרים בבאר שבע.
יעקב ליצמן: שמעת פעם שמישהו איבד יהלום ברחוב דיזנגוף והלך לאלנבי לחפש, כי שם יש יותר אור?
יעקב ליצמן: זה אותו דבר, מה שאתה עושה.
יעקב ליצמן: במקום ללכת איפה שהם גרים, אתה בא לכאן.
מיקי רוזנטל: קיבלת תשובה לשאלתך?
יעקב ליצמן: קיבלתי תשובה לא מספקת.
מיקי רוזנטל: תמשיך לענות לשאלות האחרות.
מיקי רוזנטל: נתווכח על זה אחר כך מן הסתם.
יעקב ליצמן: אני לא אפריע לו.
יעקב ליצמן: בשבוע הבא אני רוצה לבוא.
מיקי רוזנטל: אני חושב שהניסיון שלך והידע שלך בתחום הזה חיוני לדיוני הוועדה.
יעקב ליצמן: לא בטוח שהוא יאהב את זה.
מיקי רוזנטל: אנחנו לא הולכים פה לפי אהבה.
מיקי רוזנטל: חבר הכנסת ליצמן, אנחנו מנסים לפתור בעיות.
מיקי רוזנטל: כל טוב.
מיקי רוזנטל: תודה רבה לך ושבוע טוב.
<בועז הירש: לגבי טיפולי שיניים, הסעות לעבודה וכדומה, זה לא כלול בפנים.
<בועז הירש: אני מודה - גם לא חשבתי על זה.
מיקי רוזנטל: האם תשקול את זה עכשיו לאור ההערה?
מיקי רוזנטל: יש פה גם נציג של האוצר.
מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים בהצלחת התוכנית.
מיקי רוזנטל: בואו נוריד את הדברים הלא רלוונטיים למהות.
מיקי רוזנטל: נסיעות זה עניין מהותי, למשל.
מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים שהתוכנית תצליח לכם.
<בועז הירש: לגבי נסיעות לעבודה, גם כיום דורש עבודה שמגיע, המדינה או אנחנו לא מחזירים לו דמי נסיעה.
<בועז הירש: גם כיום ביכולת פקיד השירות לזמן דורש עבודה להגיע למספר פעמים בשבוע בהתאם להפניה מתאימה, וגם אז לא ממומנת לו החזר הסעה לעבודה.
<בועז הירש: אני חושב שמה שהתמקדנו, ואני מבין מאיפה השאלה מגיעה, בסופו של יום בסכום הכסף הנתון, למקד את התקציב במה שראינו שהוא בעל ערך מוסף להצלחת הפעילות למול דורש העבודה.