GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שולי מועלם-רפאלי: לפעמים נראה לי שכולנו צריכים להצטרף לכביש המרכזי, הכביש המרכזי הזה הוא בעצם לראות את הכול כמכלול.
שולי מועלם-רפאלי: זה מאוד מצער אותי שזה לא בחזון שלכם.
יעקב מרגי: סליחה, משפט למר שלמה פשקוס, אני מציע לך מהניסיון הקצר שלי, תאמר מה שאתה רוצה לומר אבל תחזור לבוסים שלך, תזכיר להם שהמספר 7 מיליון זעק לשמיים בחדר שנמצא לא רחוק מפה, בוועדת הכספים.
יעקב מרגי: אני לא מזלזל ולא פוסל את אותה אוכלוסייה שקיבלה את זה, זה היה לטובת 80 משפחות באזור מסוים בארץ.
יעקב מרגי: יש משהו שזועק לשמיים.
יעקב מרגי: האוצר ואגף התקציבים מהניסיון שלי גם כחבר כנסת וגם כשר, זה אפילו לא עניין של מה בכך, וסליחה אם משתמע שאני מזלזל ב- 7 מיליון שקל.
יעקב מרגי: אני מציע שבסוף דבריך קח את על עצמך את זה כמטלה להביא לנו תשובה.
<שלמה פשקוס: אני אבקש להשלים את הדברים.
<שלמה פשקוס: לגבי ה- 7 מיליון שקל שמענו לראשונה אתמול, אפשר לדון עליהם ונראה מה ניתן לעשות.
<שלמה פשקוס: אבקש לחדד, שירותי בריאות כללית היא קופת חולים שמפעילה בתי חולים ותקצבה ממון מתקציב המדינה דרך סל הבריאות.
<שלמה פשקוס: לשירותי בריאות כללית יש גם מתוך תקציב, זה תקציב המיועד לפיתוח.
<שלמה פשקוס: במסגרת דיונים רחבים שמתבצעים על תמיכות שקופות החולים מקבלות מעבר לכספי הסל נקבעו גם תקציבים לפיתוח.
<שלמה פשקוס: יכול להיות שנצטרך לדון על כך במסגרת הדיון הרחב של שירותי בריאות כללית ולא רק בדיון נקודתי על בית החולים סורוקה.
יעקב מרגי: אז לא עשית כלום.
<יעקב סלע: תודה.
<יעקב סלע: אני מנכ"ל "בית בלב" – רשת לגיל המבוגר מקבוצת מכבי שירותי בריאות, אנחנו גוף חצי פרטי חצי ציבורי, פורמאלית אנחנו גוף פרטי.
<יעקב סלע: אנחנו מתמחים בשיקום.
<יעקב סלע: בעצם אנחנו הגוף היחידי במדינת ישראל שהקים בתי חולים שיקומיים בשלושים השנה האחרונות.
<יעקב סלע: אחד בבית ים לפני כ- 12 שנה, אחד בנשר לפני 3 שנים.
<יעקב סלע: חשוב לי להדגיש בפניכם את מה שעומד בפני מי שמתכנן להקים בית חולים שקיומי.
<יעקב סלע: דווקא לא ארצה להדגיש את ההקמה אלא את התפעול.
<יעקב סלע: אנחנו טובים בלהקים וכעת אנחנו רואים את זה ב"הדסה".
<יעקב סלע: אנחנו מאוד טובים בלהקים, נכון שיהיה קשה להקים בית חולים שיקומי בנגב, אבל אני אומר לכם שזה יהיה פי מאה קשה להפעיל.
<יעקב סלע: ארצה להציג כאן היבט שלא דובר עליו כאן בכלל, וזה קופות החולים.
<יעקב סלע: מי ממן את השיקום?
<יעקב סלע: רבותיי, מי שממן את השיקום אלו קופות החולים.
<יעקב סלע: בניגוד לבתי החולים הציבוריים, הממשלתיים, כשמדובר בבית חולים ממשלתי משרד הבריאות הוא קובע את מחיר יום האשפוז.
<יעקב סלע: במקרה שלנו או במקרה של בתי חולים פרטיים או ציבוריים כאלה ואחרים העוסקים בתחום הזה, המחיר נקבע על ידי הקונה.
<יעקב סלע: הקונה הוא קופת החולים, ומן הסתם מאחר ולקופות החולים יש גירעון ענק הם משלמים מחיר, ואני אומר לכם שהוא בדרך כלל לא מכסה את תשומות.
<יעקב סלע: אני לא רוצה לדבר רק על הקשיים, אני רוצה לדבר על פתרונות.
<יעקב סלע: הדבר הזה חייב לבוא על פתרונו.
<יעקב סלע: - - -
שולי מועלם-רפאלי: איזה דבר?
<יעקב סלע: הדבר, שמי שקובע את מחיר יום האשפוז הוא קופת החולים, עד שהדבר הזה לא יתוקן, שוב, המדינה לא בונה מיטות שיקום.
<יעקב סלע: אמרתי מי בונה מיטות שיקום, אנחנו.
<יעקב סלע: - - - -
שולי מועלם-רפאלי: שוב אני אומר את חזון הוועדה, האחריות היא של המדינה שיהיה מערך שיקום בנגב, זו לא אחריות לא של דורון אלמוג, לא של "בית בלב" לא של שירותי בריאות כללית, לא של קופת חולים מאוחדת ולא שירותי בריאות מכבי.
שולי מועלם-רפאלי: זו אחריות של המדינה.
שולי מועלם-רפאלי: המדינה יכולה להחליט שהיא מסמיכה את דוקטור יולי טרגר לבחור מי יבנה את זה, זה מצוין.
שולי מועלם-רפאלי: אני לא נכנסת לזה בכלל.
שולי מועלם-רפאלי: השאלה, אם מערך שיקום בדרום הוא עסק פרטי של מי מהיושבים כאן, או עסק ציבורי של מדינת ישראל.
<יעקב סלע: כעת אני אבקש להגיע לשלב הבא.
<יעקב סלע: הייתי בביקור מאוד מרגש אצל חברי הטוב דורון אלמוג, ראיתי את המפעל הענק.
<יעקב סלע: אני חושב, וגם אמרתי לו את זה, אני חושב שזה מפעל שיכול להיות בית חולים שיקומי לתפארת בתנאי אחד, שיהיה פה קונצנזוס ושיתוף פעולה של כל הגורמים.
<יעקב סלע: אני אומר לכם שזה לא רק משרד הבריאות ומשרד האוצר.
<יעקב סלע: קופות החולים.
<יעקב סלע: בלי קופות החולים העסק הזה לא יעבוד.
<יעקב סלע: נקים בית חולים, אבל אחר כך צריך להפעיל אותו.
<יעקב סלע: מי יממן את ימי האשפוז האלה?
<יעקב סלע: – אם קופות החולים מממנות את האשפוז ואנחנו צריכים לוודא שהמימון הזה יהיה הוגן, שהוא יכסה את התשומות.
<יעקב סלע: זאת הצעתי.
שולי מועלם-רפאלי: אחרון הדוברים, דוקטור מיקי שרף, לאחר מכן נסכם את הדיון.
<מיכאל שרף: דוקטור מיקי שרף ראש חטיבת בתי החולים של שרותי בריאות כללית, עד לפני זמן קצר מנהל בית החולים סורוקה שש שנים ותושב הדרום.
<מיכאל שרף: דובר הרבה בנושא צמצום פערים.
<מיכאל שרף: אני אביא שתיים-שלוש דוגמאות כי יש להן חשיבות.
<מיכאל שרף: רק לאחרונה פתחנו בסורוקה בהשקעה של שירותי בריאות כללית עם איזה matching, MRI.
<מיכאל שרף: יחד עם האוניברסיטה מקימים מכרז סרטן בעלות של 170 מיליון שקל, זו יוזמה שלנו כי החולים מקבלים את הטיפול במרתפים של בית החולים.
<מיכאל שרף: אנחנו לא יודעים איך נסיים את הבניין הזה.
<מיכאל שרף: הכול הן השקעות של שירותי בריאות כללית, אפרופו השקעות, תבדוק איפה אנחנו משקיעים הכי הרבה, ההשקעות של שירותי בריאות כללית הם בפריפריה.
<מיכאל שרף: אנחנו באים כאן עם איזו תכנית באמת מצומצמת להפעלה מידית ואחר כך בהפעלה של מחלקה יותר מתקדמת.
<מיכאל שרף: מול ההשקעה הנדרשת כרגע עם תוצאה מידית, לדעתי השקעה היא לא גדולה.
<מיכאל שרף: אנחנו שירותי בריאות כללית לא יכולים לקחת את זה על עצמנו, ובמיוחד במצב הכלכלי היום של מחסור במשאבים הקיים במערכת, את כל המשימות הלאומיות.
<מיכאל שרף: זה ש"סורוקה" נשאר האחרון בתור בנושא של שיקום - - -
שולי מועלם-רפאלי: זה לא "סורוקה", זה תושבי הדרום.
<מיכאל שרף: אני מכיר את התמונה כמייצג את הדרום.
<מידד גיסין: מנכ"ל צב"י- צרכני בריאות ישראל.
<מידד גיסין: למען גילוי נאות יש לי נגיעה אישית למקרה, אבי, האבא של גיל, הוא מנהל המשרד שלי.
<מידד גיסין: עשרות שנים אני מכיר גם את אבי וגם את ניצה.
<מידד גיסין: אני יודע מה ניצה עשתה.
<מידד גיסין: ההחלטה שלהם להיחשף ראויה לכל שבח.
<מידד גיסין: אני יושב בוועדה הזאת כבר יותר מעשר שנים בכל הנושאים הקשורים לתחום הבריאות.
<מידד גיסין: תרשו לי להיות סקפטי לתוצאות הדיונים שהיו מצוינים.
<מידד גיסין: אם משרד האוצר והאחרים מתכוונים להכניס את המקרה הזה לתוך הסל הכללי, לא עשינו כלום ולא יהיה כלום.
<מידד גיסין: אם בעקבות הסרט שראינו לא יצא כלום, יכולים לכבות את האור ולסגור את המדינה.
שולי מועלם-רפאלי: קצת כדי לאזן את המילים הקשות והנכונות מאוד שלך אדוני.
שולי מועלם-רפאלי: מאחר ולפני ארבע וחצי שנים זכיתי להיות בוועדה הזאת, לא כחברת כנסת, אלא כאדם פרטי שבא מסיפור אישי כללי והצלחנו לשנות חוק שנהג 62 שנה במדינת ישראל.
שולי מועלם-רפאלי: חוק שהיה כרוך בעלויות תקציביות מכובדות.
שולי מועלם-רפאלי: היתרון שלו כמו הסיפור שלפנינו, שהוא היה מאוד אמיתי ומאוד נכון.
שולי מועלם-רפאלי: דרך האמת סופה להתגלות.
שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שכמו בסיפור ההוא גם אנחנו מתחילים היום צעד שייקח כמה שנים, אבל בסופו תושבי הדרום והנגב יזכו לדבר הבסיסי של לחיות חיים מלאים גם שבאופן אישי נופל משהו על המשפחה ועל החברים, אסון שמצריך שירותים של מערך הרווחה על כל הספקטרום שעלה פה.
שולי מועלם-רפאלי: אבקש לסכם את הדיון בקריאה ברורה למשרד ראש הממשלה, משרד האוצר ומשרד הבריאות, להציג תכנית לאומית לפתרון החוסר הבלתי נתפס של שיקום בדרום ועל ידי כך למצמצם במעט את הפער עליו אנחנו חוזרים ודנים בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות וגם בנושאים אחרים, לפתור את הפער הבלתי נתפס שהולך ונפער יותר ויותר בין המרכז לפריפריה וביתר שאת בתחום הבריאות.
שולי מועלם-רפאלי: אני קוראת לשר האוצר ולשרת הבריאות להיענות לקריאה של מנהל בית החולים סורוקה לעניין הנקודתי, הזמני, ברשותכם אקרא לו זמני, כי הוא מהלך שמטרתו לפתור במהירות האפשרית את המצב העכשווי הבלתי אפשרי, ולהתיישב לבניית תכנית לאומית למערך שיקום בנגב.
שולי מועלם-רפאלי: שייקחו את הדברים המופלאים שכבר נעשים בחלקים אחרים וביתר שאת בנגב כדוגמת "עלה בנגב".
שולי מועלם-רפאלי: אין מחלוקת על המהלך המופלא שנעשה שם, הן בתקציב העכשווי והן בתקציב הגדול שהוצג כאן.
שולי מועלם-רפאלי: אין מקום, חבריי ממשרד האוצר, לדבר על כך שזה יהיה בתוך תקציב פיתוח של שירותי בריאות כללית.
שולי מועלם-רפאלי: מדובר כאן על משהו שהוא חזון.
שולי מועלם-רפאלי: חזון מצריך ראייה מחוץ לקופסה.
שולי מועלם-רפאלי: לאור הדברים שנאמרו על ידי דוקטור יולי טרגר כאן הוועדה קוראת גם להכנת צוותים שמיועדים לשיקום.
שולי מועלם-רפאלי: כל הדברים שנאמרו בדיון הזה לא מבטלים דברים מופלאים שנעשים כאן על ידי גופים פרטיים ופרטיים-ציבוריים וגם על ידי גופים שהם רק ציבוריים כדי להביא תהליך של תחילה, של המשך או סוף למערך שיקום לתושבי הנגב.
שולי מועלם-רפאלי: לצערנו עדיין מכאן אנחנו רואים מקרים כמו המקרה שגרם לנו להתכנס היום.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מוסרים מכאן את תנחומינו לדוקטור ניצה היימן-נוימן, לאבי ולילדים ומקוום שיום אחד נוכל להגיד, שאנחנו את החלק שלנו בזיכרון של גיל תרמנו והוא לא זיכרון ערטילאי, המטרה היא לקחת את הסיפור של גיל ומשפחתו ולקדם גם את החיים האישיים שלנו וגם הלאומיים שלנו ובכך לקדם בעז"ה את החברה הישראלית.
חיים כץ: דרך אגב, היום הדיונים יגמרו הבוקר לאור המתכונת של יום רביעי.
חיים כץ: יום רביעי בשבוע, כ"ו באדר א', ה-26 בפברואר 2014.
חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת בנושא: הקריטריונים לזכאות לדיור ציבורי אינם מאפשרים את מימוש הזכות לדיור.
חיים כץ: היום, הדיור הציבורי, שראשי השדולה, ראשי הקבוצה, אני לא יודע איך להגדיר את זה, שמולי, כל כך נלחמים ליישם אותו יחד עם עוד ח"כים שהם לא חברים בשדולה הזאת, אחד המרכיבים הראשיים שמובילים לזכות מינימאלית לחיים רגילים במדינת ישראל.
חיים כץ: היום, בתקופה שלנו, של 150 חודשי משכורת כדי לרכוש דירה, וזה כאילו לא חיים.
חיים כץ: זה כאילו המשכורת נכנסת ואין הוצאות - -
איציק שמולי: זה לפי השכר הממוצע, אדוני.
איציק שמולי: לפי החציוני זה 225.
חיים כץ: - - אין מסים, אין הוצאות, אין אוכל, אין תרופות.
חיים כץ: לוקחים את המשכורת ומעבירים לדירה, ו-150, למי שלא מבין, זה מעל 10 שנים.
חיים כץ: זה 12.5 שנות עבודה שאין אוכל.
אורלי לוי אבקסיס: אין אוכל, לא צריך גם להתלבש וגם לא לקנות תרופות.
יעקב מרגי: אנחנו חיים בעולם וירטואלי, אפשר גם חיים וירטואליים.
אורלי לוי אבקסיס: זה 100 אחוז משכורת בצד לדירה.
חיים כץ: זאת גם אולי הסיבה, דב חנין, שזה הפתח לרווחה, והדיון על הדיור הזה צריך להיות פה.
חיים כץ: פה, בוועדה הזאת ולא בכלכלה ולא בכספים - -
דב חנין: ולא בפנים.
חיים כץ: - - ולא בשום מקום כי זה לא נוגע לשום דבר.
חיים כץ: זה נוגע לחיים, לזכות לחיות, לזכות איך לחיות בחיים נורמאליים, ואני מודה לכם על הבקשה לדיון הזה.
חיים כץ: אני אתן לחברתי, אורלי לוי לפתוח, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
אורלי לוי אבקסיס: אני באמת רוצה להגיד שהנושא הזה צובר תאוצה בין כל חברי הבית, ולא בכדי חתמו למעלה מ-61 חברים מכל הקשת הפוליטית על הצעת החוק של הדיור הציבורי, שבאה להבטיח לא רק מלאי נוסף בעתיד אלא באה לפתור את בעיית הביניים.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאין פה שאלה של איפה לדון.
אורלי לוי אבקסיס: אין ספק שהיום, בעקבות הקריטריונים הבלתי אפשריים כמעט לזכאות לדיון ציבורי, אנחנו מגלים שלא רק שעשו חטא בכך שלא קיימו את החוק של רן כהן הלכה למעשה, מכרו דירות, נכנסו 2.75 מיליארד שקלים לקופה הציבורית והם נלקחו לכל מיני מטרות אחרות, יש שיגידו מטרות חשובות כמו סלילת כביש למעלה אדומים, כמו שיפוץ מבני ציבור, שמירה במזרח ירושלים.
אורלי לוי אבקסיס: הכל טוב ויפה אבל למה מהקופה הזאת?
אורלי לוי אבקסיס: אלה כספים שהיו אמורים להיות צבועים.
אורלי לוי אבקסיס: מאחר שלא חידשו את המלאי, נוצר מחסור ענק.
אורלי לוי אבקסיס: רשימת ממתינים - דרך אגב, צריך לזכור שהזכאים הם לא רק ממתינים במשרד השיכון, ממתינים גם במשרד העלייה והקליטה עולים חדשים, שגם כך קשה להם מאד להשתלב בתרבות החדשה, בארץ החדשה עם שפה חדשה, זורקים אותם לשוק מטורף עם איזו שהיא השתתפות באמת לא ריאלית בשכר הדירה מאחר שאין דירות.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לתת דוגמה קטנה לזכאות, שבעקבות המחסור בדיור התנאים לזכאות הלכו והחמירו: אדוני, יושב ראש הוועדה, משפחות שלהן שלושה ילדים לפחות אשר היו זכאיות לקצבת הבטחת הכנסה במשך 24 חודשים או לקצבת השלמת הכנסה למשך 12 חודשים, רק הן תהיינה זכאיות אבל בהיעדר דירה הן תהיינה זכאיות רק - -
חיים כץ: אני רוצה להפריע לך לדקה.
חיים כץ: אני לא נוהג להפריע לך אבל תשמעי, פנה אלי עובד שלנו, שיש לו שישה ילדים.
חיים כץ: שישה ילדים.
חיים כץ: אני לא רוצה להגיד מאיפה אני מביא לו תרומות לאוכל.
חיים כץ: הוא מרוויח 8000 ברוטו.
חיים כץ: אמרו לי שמעל 6000 הוא לא יגיע - -
אורלי לוי אבקסיס: ולא משנה כמה ילדים, כמה נפשות.
חיים כץ: - - הוא עובד בתעשייה האווירית.
חיים כץ: שישה ילדים, והוא בא אלי ואומר לי : תשמע, בא תיצור לי שאני ארוויח פחות כסף, ואין לו לאכול.
חיים כץ: אי אפשר לחיות מ-8000 ל-שישה ילדים זה מטורף.
חיים כץ: אין לו לאכול.
חיים כץ: אני אומר לך שאין לו לאכול.
חיים כץ: מהתרומות שאני דואג לו והאוכל לחגים שאני נותן לו.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, תחשוב שהעלות של שכר דירה בממוצע הוא כמעט 3500 שקלים.
אורלי לוי אבקסיס: מה עם הילדים האלה, מאיפה הם אמורים להתקיים?
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע כמה פניות כאלה מגיעות אלינו ?
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להביא לחברים, כאן, תמונת מצב של מסמך שהגיע לוועדת אלאלוף, שלנו סירבו לתת אותו אבל מקורו במשרד השיכון, אדוני.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לתת לכם דוגמאות על מה קורה, איך אנשים מתחילים את החודש שלהם, וזה משסמך שלנו, היה קשה מאד להגיע אליו כי הוא היה מסמך חסוי.
אורלי לוי אבקסיס: הוא יצא ממשרד השיכון, הוא הגיע לוועדת אלאלוף: הרכב לדוגמה: זוג שההכנסה שלהם 1867 שקלים, ההשתתפות בשכר דירה, שמה שמגיע להם, תקשיבו טוב, 850 שקל.
אורלי לוי אבקסיס: סך כל ההכנסות שלהם 2717 שקלים, שכר דירה ממוצע, איפה שהם נמצאים, 2730.
אורלי לוי אבקסיס: איך הם מתחלים את החודש, למי שלא רואה, עוד לא קנו כלום - מינוס 13 שקלים.
אורלי לוי אבקסיס: רק על שכר דירה הם הוציאו.
חיים כץ: טוב, אין ריבית עכשיו, הורידו את הריבית אז אין - -
אורלי לוי אבקסיס: - - זוג עם ארבעה ילדים - אנחנו מדברים על משפחות מצוקה, על משפחות רווחה.
אורלי לוי אבקסיס: 8000 שקל הם היו מתחלפים - 2843 שקלים.
אורלי לוי אבקסיס: ההשתתפות שלהם יחסית גבוהה, 1470 שקלים סך כל ההכנסות.
אורלי לוי אבקסיס: איך הם מתחילים את החודש?
אורלי לוי אבקסיס: זוג עם ארבעה ילדים, מה נשאר להם בנטו?
אורלי לוי אבקסיס: להתחיל את החודש רק בהוצאות של השכר דירה, אחרי השתתפות בשכר דירה, נשאר להם 300 שקלים.
אורלי לוי אבקסיס: וזה רק חלק מהדוגמאות האבסורדיות.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני, זה המצב.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה להאריך יותר מדי אבל המדינה מתעלמת בגסות, בחוסר תום לב כי הכספים נלקחו מהסעיפים הללו וברשעות כי מגיעה אלי פניה של אם חד-הורית בצו הגנה עם שלושה ילדים, ואומרים לה דבר נורא פשוט: יש לה השתתפות מסוימת בשכר דירה מאד לא ריאלית, 1000 שקלים, והיא עובדת, היא מנסה להחזיק את הראש מעל המים - -
חיים כץ: אם היא עובדת, יורידו לה.
אורלי לוי אבקסיס: - - בגלל שבחודשים האחרונים היא עשתה עוד שעות, ואומרים לנו כל שירותי הרווחה שהיא אמא מדהימה, היא עובדת בחינוך המיוחד.
אורלי לוי אבקסיס: בגלל שהיא עברה את ה-4000 שקלים, הורידו לה מההשתתפות והיינו צריכים לערב את שר השיכון, את שר האוצר, את כל הגורמים בעניין, ובוועדה מיוחדת העלו לה את ההשתתפות, בינתיים זמני, לשנה, ל-2000.
אורלי לוי אבקסיס: מה על אותם ילדים?
אורלי לוי אבקסיס: אותם חסרי קורת גג?
אורלי לוי אבקסיס: יש במדינת בישראל היום ילדים הומלסים.
אורלי לוי אבקסיס: אי אפשר להתעלם מזה - -
חיים כץ: הזוי, הזוי.
חיים כץ: ואנחנו צריכים לתקן את זה.
חיים כץ: אנחנו.
אורלי לוי אבקסיס: - - ואת זה צריך לתקן, זו העבודה שלנו לתקן את זה.
חיים כץ: נכון, בשביל זה באנו לפה.
אורלי לוי אבקסיס: - - אם לא נבטיח גם שאנחנו לא נפטור את משרדי הממשלה בכך שיגידו: קחו השתתפות בשכר דירה, ההשתתפות היא לא ריאלית.
אורלי לוי אבקסיס: צאו לשוק הכל כך אכזרי הזה ותתחילו בפעולה שאנחנו זורקים אנשים שרק קצבאות מחזיקות אותם ואומרים להם: לכו תשיגו מי שישכיר לכם דירה, ורק אחרי שתביאו לנו חוזה תקף תקבלו את ההשתתפות בשכר דירה.
אורלי לוי אבקסיס: תבין, לאנשים האלה אין ביטחונות בבנק, אין להם אשראי, אין מי שייתן להם ביטחון.
אורלי לוי אבקסיס: תראה לי בעל דירה אחד שיסכים לעשות אתם איזה שהוא הסכם תקף.
אורלי לוי אבקסיס: ולכן, גם לא יקבלו את ההשתתפות בשכר דירה.
אורלי לוי אבקסיס: זה מקום לקומבינות, זה מקום לכך שאנשים לא באמת ימצאו קורת גג וגם אם ימצאו, אנחנו לא נדע באיזה תנאים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נחשוף את הילדים לחוליים תברואתיים ולכל מיני ניצולים כמו למשל אימהות חד-הוריות, שחיות באיזה סוג של שכירות, הן עובדות נורא קשה, קשה להן להחזיק ואומר להן בעל הבית: אם תתלוננו על כך שהחלון שבור, שהמים לא זורמים כמו שצריך או שהדוד לא עובד, אנחנו נעיף אתכן מכאן.
אורלי לוי אבקסיס: בהיעדר פתרון אחר הן מוכנות לקבל את הכל ואני לא רוצה להגיד גם על איזה לחצים אחרים הם עומדות.
אורלי לוי אבקסיס: אני אשאיר גם חלק לחברי הכנסת הנוספים אבל אני רוצה להציע פה פתרון מסוים: בינתיים, עד שיהיה מלאי נוסף, ייקח הרבה זמן.
אורלי לוי אבקסיס: אנשים, ברובם, לא יכולים להתנהל בשוק החופשי.
אורלי לוי אבקסיס: מה שהמדינה צריכה לעשות זה למפות את הצרכים, למפות את הזכאים - -
חיים כץ: לשנות את הקריטריונים במיידי.
אורלי לוי אבקסיס: - - לשנות את הקריטריונים, כמובן, ובינתיים, כדי שלאנשים האלה תהיה קורת גג, לשכור להם בשכירות משנה, שהמדינה תהווה את הגוף המקשר.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, שאותם זכאים יתנהלו מול המדינה, המדינה תמצא את הדירות הראויות להשכרה וכך גם יבדקו שהדירות באמת עומדות בחוק שהעבירה תמר גוז'נסקי, מהי דירה ראויה, ומתוך כך, כל ההתנהלות תהיה כאילו הזכאי משכיר בשורה תחתונה או נמצא בדיור ציבורי וישלם – אם היה בדירה של "עמידר" או "עמיגור" או החברות המשקמות האחרות כדי להקל את תקופת הביניים אבל אין מנוס ממלאי נוסף ומהשתתפות בשכר דירה ריאלי.
דב חנין: תמיד טוב לדבר אחרי חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס כי היא מציגה את הבעיה בצורה כל כך מדויקת וגם מיטיבה להציג את הפתרון כך שאני יכול לקצר.
דב חנין: אדוני היושב ראש, אתה דיברת על משפחה עם שישה ילדים שלא זכאית לדיור ציבורי.
דב חנין: אני רוצה לומר לך: לפי הקריטריונים הנוכחיים, שימו לב, הורה שהוא נכה בשיעור 75 אחוז וגם ילד שנכה בשיעור של 100 אחוז, הוא לא זכאי אם יש למשפחה הכנסה יותר מאשר ה-5900 שקל האלה.
דב חנין: זה פשוט דברים שלא יאומנו - -
אורלי לוי אבקסיס: וגם הוא חייב להביא אי כושר השתכרות.
חיים כץ: אורלי, תאמיני לי שדב חנין בקי והוא יסתדר לבד ולא צריך להעיר לו.
דב חנין: - - אפילו אתה אומר משפחה עם שישה ילדים.
דב חנין: נכה שרתוק לכיסא גלגלים גם כפוף לאותו מבחן של 5900 במשפחה.
דב חנין: זה דברים שלא יאומנו.
דב חנין: הקריטריונים האלה, אני קורא אותם ואני שואל את עצמי: במה אנחנו עוסקים?
דב חנין: באנשים שהם לגמרי מנותקים?
דב חנין: באנשים שרוצים להתעלל?
דב חנין: מה פה הבעיה?
דב חנין: איך אפשר להסתכל על הקריטריון הזה ולשאול את השאלה מה עושה הבן אדם הזה, איך הוא יחיה?
דב חנין: בשביל מה יש לנו דיור ציבורי?
דב חנין: לא בשביל שהבן אדם יוכל שתהיה לו דירה כשאין לו שום דרך אחרת להגיע לזה?
דב חנין: וכמו שאמרה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, כשאומרים לנו סיוע בשכר דירה לאנשים האלה ומשגרים אותם לשוק החופשי, זה אומר שלא יהיה להם בית.
דב חנין: השוק החופשי בתחום השכירות השתגע לגמרי.
דב חנין: מחירי השכירות בשמיים, האנשים האלה, בחלקם, אין להם אפילו חשבונות בנק, אין להם יכולת לתת את הביטחונות והערבויות.
דב חנין: הם יתחרו בשוק החופשי עם אנשים אחרים?
דב חנין: וזה עוד יקרא פתרונות של דיור ציבורי?
דב חנין: אלה הם דברים שהביטוי המתאים להם היחיד הוא "מיטת סדום", אבל אם כבר אני מדבר על המקורות, אתה יודע, אדוני היושב ראש, אני שאלתי את עצמי איך בכלל אפשר לסכם את הנושא הזה, ונזכרתי בפסוק שקוראים אותו בהפטרה של יום כיפור בבית הכנסת, וזה מישעיהו נ"ח, ששם נאמר "פתח חרצובות רשע, שחרר אגודות מוטה; ושלח רצוצים חופשים".
דב חנין: זה בדיוק הענין.
דב חנין: פתח חרצובות רשע.
דב חנין: אנחנו מתעסקים פה ממש ברשע, אין מילה אחרת לתאר את הדבר הזה.
דב חנין: אדוני היושב ראש, אני מצטרף להצעתה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס מבחינת כיוון הפתרון.
דב חנין: אני מודה לך על זה שכינסת את הדיון הזה, ואני מבקש ממך: הוועדה הזאת היא הבית הטבעי והיחיד של אותם אנשים - -
חיים כץ: נעשה מלחמה בכנסת על מנת שזה יגיע לפה, ופה לא יהיו לחצים פוליטיים שיצליחו לכופף את הוועדה.
דב חנין: - - ואני מציע, אדוני היושב ראש, עוד לפני שהנושא מגיע אלינו באופן פורמאלי, בהמשך לדיון הזה, אנחנו נעשה סדרה של דיונים - -
חיים כץ: אנחנו נקבע דיון נוסף ונזמין את שר השיכון ואת שר הרווחה - -
אורלי לוי אבקסיס: ואת שר האוצר.
חיים כץ: - - ונעשה פה דיון מסודר שמחפש תוצאות.
חיים כץ: שינוי הקריטריונים זה הדבר הכי פשוט, הכי קל, ויכניס למעגל הזכאים אנשים שזה פשע שהם לא שם.
חיים כץ: פשע!
<אבנר ערקבי: אני יושב ראש ארגון הנכים בישראל המיוחד, ארגון אהב"ה, ופורום הנכים בישראל.
<אבנר ערקבי: אני רוצה להגיד לך, כבוד היושב ראש, שגם בתוך הקריטריונים האלה יש בעיה.
<אבנר ערקבי: אם נותנים זכאות לאיזה ילד נכה, לקבל קצבת נכות או שכירות דירה, ויש לי הרבה דוגמאות פה, שהגיעו במיוחד לשפוך את הצער שלכם, שהגיעו במיוחד להגיד איזה בעיות יש להם בקשר לרכישת דירה או שכירות דירה.
<אבנר ערקבי: יש משפחות חד-הוריות עם ילדים נכים, שקיבלו בעבר והיום לא מקבלות, הפסיקו לקבל.
<אבנר ערקבי: ישנם הורים לילדים נכים שגרים בדירה לא נגישה בכלל.
<אבנר ערקבי: ההורים הפכו להיות נכים כי הם צריכים להעלות את הילד שלהם כל זמן 34 מדרגות.
<אבנר ערקבי: נותנים לנו הצעות לקנות דירות נ"ר במחירים לא ריאליים.
<אבנר ערקבי: אני לא יכול לקנות דירת נ"ר באזור תל-אביב ב-900,000 שקל בזמן שדירת נ"ר קרקע לנכה בכיסא גלגלים עולה יותר.
<אבנר ערקבי: גם יש משפחות שרוצות למכור דירות ולמצות את הזכויות שלהן ורוצות לגור בדירה נורמלית.
<אבנר ערקבי: יש לי פה משפחה כזאת, שמחכה הרבה זמן.
<אבנר ערקבי: היא קיבלה הלוואה עומדת ממשרד השיכון של 300,000 שקל.
<אבנר ערקבי: לך תחפש דירה ב-300,000 שקל באזור תל-אביב.
<אבנר ערקבי: אני אוכל להשמיע אותן?
חיים כץ: 100 אחוז.
איציק שמולי: אדוני היושב ראש, אני קודם כל רוצה לברך אותך על עצם קיום הדיון כאן, בוועדה.
איציק שמולי: אני אומר את זה על אף היותי חבר ועדת הכלכלה.
איציק שמולי: אני רוצה שהדיון יתנהל כרגע כאן.
חיים כץ: שם הוא היה מתקיים בשקט כזה?
איציק שמולי: תודה שנתת לי לשמור על זכות השתיקה, אדוני.
איציק שמולי: אדוני היושב ראש, תראה, אתה נגעת בעניין הקריטריונים ואתה בהחלט צודק.
איציק שמולי: העובדה שיש יותר ויותר אנשים שפשוט במקרים אבסורדיים לא מצליחים לעבור את הסף הנוקשה הזה של הקריטריונים, זו בעיה מאד חמורה.
איציק שמולי: יש יותר ויותר אנשים והמעגל רק גדל.
איציק שמולי: אנחנו, כמובן, יודעים שגם אלה שכבר עברו את הסף, בערך 2500 איש שנמצאו זכאים, לא מצליחים לספק להם דירות.
איציק שמולי: אני בטוח שגם חבר הכנסת דב חנין יסכים אתי כי אנחנו יושבים גם בדיונים בוועדת הפנים במסגרת חוק הותמ"לים של יאיר לפיד מ"דירה להשכיר", ואתה צריך לראות, אדוני היושב ראש, איזו התעקשות יש מצד הממשלה, מצד משרד האוצר - -
חיים כץ: יש ספר ילדים כזה שאשתי מקריאה לנכדים "דירה להשכיר".
חיים כץ: ומי גר בקומה חמישית?
איציק שמולי: - - בפרויקט הזה עד כה, אדוני, למרות התחייבויות מפורשות של שר האוצר, יש התנגדות נחרצת לעגן פתרונות של דיור ציבורי.
איציק שמולי: אז נכון, מדברים על 150 אלף יחידות דיור בטווח זמן מאד רחוק של 10 שנים אבל למרות ההצעות שעלו פה מצד חברת הכנסת אורלי לוי על פתרונות בטווח הקצר, אנחנו צריכים להסתכל גם קדימה.
איציק שמולי: ואולי עוד נקודה אחת נוספת: זה נכון שאולי באופן בדומה לקו העוני, כשאנחנו מסתכלים עליו, תמיד אנחנו סופרים מי מתחת.
איציק שמולי: אבל תמיד יש את אותה אוכלוסייה שנמצאת בסיכון לעוני ואוטוטו עומדת ליפול ולתבוע מתחת לקו.
איציק שמולי: וכאן המצב דומה.
איציק שמולי: כי מצד אחד, מבחינת היקף הסיוע, זה נכון לומר שמי שהוא לא דיור ציבורי, משרד השיכון עוזר לו.
איציק שמולי: תקשיבו טוב.
איציק שמולי: התפלגות הסיוע, 90 אחוז ממי שמקבל סיוע היום ממשרד השיכון, סיוע בשכר דירה, זה משהו בערך עד 1000 שקל.
איציק שמולי: תגידו לי אתם איפה אפשר למצוא דירה - -
חיים כץ: בלוד, לידך.
איציק שמולי: גם לא.
איציק שמולי: אני משלם 2300 שקל.
אורלי לוי אבקסיס: תקשיב, גם בפריפריה עלו המחירים בצורה מטורפת.
איציק שמולי: - - נקודה נוספת:
איציק שמולי: מעבר לגובה הסיוע זה כמובן הערבויות של אותה אוכלוסייה שמחכה ומחכה ובינתיים נותנים לה סיוע בשכר דירה, גם לזה צריך לתת את הדעת.
חיים כץ: עורכת הדין דבי גילד-חיו, בקצרה.
<דבי גילד-חיו: אני חושבת שאין פה ויכוח שהקריטריונים לא מספקים וצריך למצוא פתרונות ואני מצטרפת לגמרי לדברים שחברת הכנסת אורלי לוי ציינה בהקשר הזה שהמדינה צריכה לשכור דירות ולמצוא פתרונות מידיים ולהרחיב את הקריטריונים וכל זה אבל אני רוצה לדבר אתכם על ארבעה דברים שקורים במושב הזה.
<דבי גילד-חיו: דברים שקורים עכשיו, במושב הזה, ואתם, חלק פה ממש חברי קואליציה, הולכים להצביע בעדם והם הולכים לפגוע ולא לתת פתרונות לדיור הציבורי באופן מובהק בתוך השבועיים שלושה הקרובים.
<דבי גילד-חיו: יש תקנות דיור ציבורי שנדונות, שיש שם סכומים עתיקים של הסכום שמגיעה הנחה ואף אחד לא מטפל בזה.
<דבי גילד-חיו: עכשיו חברת הכנסת אורלי לוי הניחה הצעת חוק לתקן את הסכום הזה וכרגע הולכים לאשר את זה, ומדובר בסכום קטן.
<דבי גילד-חיו: ההצמדות שנעשו בתקנות האלה פשוט מגוחכות מלפני שלושה חודשים על סכום שנקבע לפני חמש שנים.
<דבי גילד-חיו: זה הסכומים שעליהם אתה זכאי להנחות, ופה מדובר על הדיור הציבורי.
<דבי גילד-חיו: כל הכסף שרוצים למכור את הדירות האלה, רוצים להעביר אותו לשכר דירה, שכולנו יודעים שהסיוע בשכר דירה הוא מגוחך.
<דבי גילד-חיו: כל הזמן מקצצים בו והוא אף פעם לא מספק.
<דבי גילד-חיו: במקביל, גם ברפורמה, תיקון 102, אתם צריכים להילחם שייכנס הדיור הציבורי.
<דבי גילד-חיו: זה לא יכול להיות שבכלי התכנוני המרכזי במדינת ישראל, ששם מאשרים את כל הפרויקטים של הדיור במדינת ישראל, לא יכניסו דיור ציבורי.
<דבי גילד-חיו: לא תהיה להם אפילו אפשרות לשקול האם במקום מסוים זקוקים לזה ויכולים לקדם את זה.
<דבי גילד-חיו: ובסוף, כמובן, הותמ"ל.
<דבי גילד-חיו: רוב הפרויקטים של הדיור, שהולכים לקדם אותם בשנים הקרובות במדינת ישראל, עשרות אלפי יחידות דיור לפחות בתיאוריה, אני לא יודעת מה מכל זה ייצא לפועל, רוב הדיור במדינה הזאת שעומד להיות, לא מתכוונים להכניס שם בצורה חד-משמעית דיור ציבורי.
<דבי גילד-חיו: ספק בכלל איזה דיור בר השגה יהיה שם אבל דיור ציבורי, זאת התנגדות מטורפת של האוצר שלא יקום ולא יהיה כדבר הזה.
<דבי גילד-חיו: אלה הדברים שאני חושבת שעכשיו, בשבועיים, שלושה האלה צריכים להיאבק עליהם.
חיים כץ: מר ערקבי, מי רצית שידבר?
<אבנר ערקבי: חיה.
חיים כץ: בואי, תתקרבי לשולחן.
חיים כץ: שבי, תדברי למיקרופון.
חיים כץ: אתה רואה?
חיים כץ: עם השנים קיבלת פה מעמד של כמעט ח"כ.
<חיה ויקטוריה רבי: בוקר טוב לכולם.
<חיה ויקטוריה רבי: שמי חיה ואני חברת עמותת אהב"ה.
<חיה ויקטוריה רבי: בזכות שיש לי בן שמאובחן בתסמונת דאון והוא בן 11 שנים, הוא גם לקוי בשמיעה שלו בשתי האוזניים ועוד בעיות רפואיות שקיימות.
<חיה ויקטוריה רבי: אני אם חד-הורית שמתמודדת עם זה כבר 5 שנים כאשר קודם לכן התמודדתי במאבק, צו הגנה, וכמובן התמודדתי גם בהישרדות כי מזונות לא שולמו.