GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שירלי אברמי: בתקנות הקודמות ההוראות היו מאד מחמירות.
שירלי אברמי: למשל בחדרי לימוד בבית ספר היה צריך להיות שלט איסור עישון בכל חדר, כשספק אם זה היה קיים.
שירלי אברמי: גם בבתי חולים בכל חדר ובחדרים גדולים עד ארבעה שלטים.
שירלי אברמי: הלכנו לפי הכלל שחשוב שיהיה שלט בכניסה למקום ובמקומות נוספים כדי להבהיר את המסר לציבור, בלי הגזמה.
שירלי אברמי: ג'ודי וסרמן: בתוספת הקיימת יש צורך בכל החדרים, בבית מרקחת על הדלפק וכו' – לא רק בכניסה- וכאן אנחנו רואים בעצם צמצום גם של מספר השלטים וגם המקומות.
שירלי אברמי: אם האיסור גבר – יש היום איסור רחב יותר של עישון במקומות – מדוע בעצם הצורך בשילוט שמבהיר שאסור לעשן הצטמצם?
שירלי אברמי: אם מישהו נכנס לבניין ולא שם לב לשני השלטים משני הצדדים שאסור לעשן, הוא נניח נכנס לבית חולים לחדר ולעוד חדר, או לבית ספר, הוא בעצם לא יראה בשום מקום שילוט.
שירלי אברמי: אני הייתי סבורה שצריך להציב יותר שלטים ולא פחות שלטים.
שירלי אברמי: אילנה מישר: חלק מהכוונה שלנו במקומות היכן שכבר היום ברור שלא מעשנים.
שירלי אברמי: ג'ודי וסרמן: השאלה אם זה באמת ברור, השאלה אם הגענו לשלב הזה שאפשר להפחית.
שירלי אברמי: אולי בעוד כמה שנים ניתן יהיה להפחית או בכלל לא להציב שלטים, אבל היום – כשאנחנו רק על קו השינוי, השינוי נעשה רק לפני כמה חודשים – הייתי חושבת שצריך לפחות אותו מספר שלטים שהיה קודם כדי להצביע על איסור עישון.
שירלי אברמי: אילנה מישר: מכל מקום, מספר השלטים שכתבנו קודם זה תמיד המינימום.
שירלי אברמי: זה לא היה קיים בפועל.
שירלי אברמי: מה שעשינו היה נראה לנו סביר.
שירלי אברמי: אני חושבת שבוודאי עם הניסיון נניח במשך שנה נגלה מה דרוש.
דוד טל: האם גברתי יכולה לומר מי קבע את המינון הזה?
דוד טל: אילנה מישר: הוועדה במשרד הבריאות, והתייעצנו עם גורמים חיצוניים שונים.
דוד טל: היו"ר דוד טל: האם זו ועדה שעשתה איזשהו סקר, בדקה את הנושא הזה לאורך תקופת זמן כלשהי, או בצורה שרירותית קבעה?
דוד טל: אילנה מישר: מה שהיה נראה לאנשים סביר.
דוד טל: היו"ר דוד טל: ברמה העקרונית אני מאד מאד פתוח לשינויים כאלה ואחרים משום שאנחנו למדים שהחיים יותר חזקים מתקנות כאלה ואחרות ואני בהחלט בעד שינוי תקנות או גמישות יתר בתקנות, אבל אני חושב שאם עושים זאת – ראוי שיעשו זאת על בסיס מקצועי ולא על סמך שרירות ליבו או דעתו של מי מהאנשים במשרד.
דוד טל: אני חושב שאם יעבור פרק זמן של שנה ויחליטו לאחר שנה שלעשות כך וכך זו גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה או שתקנה כזאת וכזאת טעונה תיקון - אני בעד שיבואו לכאן, ישכנעו את הוועדה ואני פתוח לשנות את זה, ולו רק שכל הדברים האלה ייעשו לאחר שזה נבחן על בסיס מקצועי או על בסיס סקרים שנעשו לאורך זמן, שכך באמת פני העניין בשטח.
דוד טל: היו ביקורות לא קטנות מצד המעשנים על הנושא הזה – מצד בעלי עסקים וכו', כל אחד צעק מהיכן שכואב לו – ואני צריך לקחת בחשבון גם את הטיעונים הללו ולא רוצה מצד אחד להחמיר, אני רוצה להיות פתוח בנושא הזה, אבל מאידך אני לא רוצה שדברים יירשמו כאן כלאחר יד, אפילו שמדובר בעבודת ועדה משום שעבודת ועדה זה לתת לזה איזשהו צביון יותר ציבורי, יותר מקצועי.
דוד טל: אם הדבר הזה לא נעשה על בסיס של סקרים או על בסיס של בדיקת הנושא לאורך תקופת זמן סביר – אני חושב שזה לא ראוי.
דוד טל: אילנה מישר: יש לנו בעיה.
דוד טל: ההוראות החדשות נכנסות לתוקף ואנחנו מקבלים יומיום פניות של בעלי מקומות שרוצים להתקין את השלטים ואין להם הוראות מה הם חייבים לעשות.
דוד טל: מאד חשוב להתחיל עם זה ואנחנו בוודאי יכולים לעשות סקר במשך השנה, לראות אם השלטים מספיקים או לא מספיקים.
דוד טל: ג'ודי וסרמן: אבל למה לצמצם את מספר השלטים?
דוד טל: חנה פלג: חנה פלג ממשרד הבריאות, אני מרכזת קידום בריאות.
דוד טל: כמי שהיתה חברה בוועדה, פנו אלינו גורמים כגון שירותי בריאות כללית, שלהם יש מרפאות ובתי חולים וביקשו מאיתנו להקל בעניין.
דוד טל: ברגע שצריך לשים בכל חדר במרפאה שלט או בבתי ספר בכל כיתה – ההוצאה היא עצומה.
דוד טל: כשיש מספר מרפאות כפי שיש לשירותי בריאות כללית ומספר בתי חולים, ההוצאה על השילוט היא פשוט עצומה.
דוד טל: היות שכרגע כבר אין את הבלבול שיש מקומות שבהם מותר לעשן ויש מקומות שבהם אסור – כי כל הבניין אסור לעישון – חשבנו שאפשר לצמצם את מספר השלטים וכבר אין צורך להפריד בין אותם מקומות שבהם אסור העישון לבין אותם מקומות שבהם הוא מותר.
דוד טל: זה מה שעמד לנגד עינינו כאשר צמצמנו.
דוד טל: היו"ר דוד טל: ההסבר נראה לי קצת דחוק.
דוד טל: מבחינתי, אין לי בעיה לאשר את התקנות הללו ואני אאשר אותן רק לשנה, ואחרי שנה הן יבואו שוב לכאן ואתם תבואו עם ההצעות שלכם, אנשים אחרים כאן יבואו עם ההצעות האחרות שרוצים לתקן.
דוד טל: יאיר עמיקם: גישת היושב ראש כמובן מקובלת עלינו.
דוד טל: רציתי להאיר את עיני החברים לכך שהוועדה הזו היתה מורכבת גם מאנשים שהפרסום הוא חלק עיקרי מעבודתם, גם מאנשי חינוך לבריאות וגם מאנשי קידום לבריאות.
דוד טל: אנחנו גם גיבינו את התקנות האלה בקמפיין ציבורי רחב היקף על ה"ביישן", כך שנקודת המוצא שלנו היתה לגבי כל כניסה וכל איזור להמתנת קהל ובחדרי מדרגות – בגיבוי של הקמפיין והפרסום הרחב מאד שהיה לנושא הזה – באמת זה לא צריך להיות בכל חדר.
דוד טל: גם היה קשה לבצע סקר על משהו שעוד לא היה קיים קודם, אבל גישת אדוני בהחלט נראית לנו כי אפשר יהיה לבדוק זאת רק אחרי הצבת השלטים.
דוד טל: עמוס האוזנר: עורך-דין האוזנר.
דוד טל: הייתי רוצה קודם כל לברך אתכם על העמדה הזאת שלכם שבהחלט צריך שהציבור יהיה מודע לנושא הזה וכן בעלי המקומות צריכים להיות מודעים פחות או יותר מהם האיסורים.
דוד טל: חשוב לזכור שכאשר באים לאכוף את החוק הזה, השלטים זה הדבר הראשון שאתה בא לאכוף.
דוד טל: לכן אין ספק שלשלטים יש חשיבות מאד מאד גדולה.
דוד טל: יש לי בעיה עם מינוח שחוזר בתוספת בכמה פריטים לגבי מספר מספיק כדי ליידע על איסור העישון.
דוד טל: הייתי מציע לוועדה לקבוע מספר מינימום, כי אם אנחנו מסתפקים במילים "מספר מספיק" צריך לזכור שזה בכל זאת חוק פלילי.
דוד טל: נניח פקח רואה שלט, הוא יבוא לבן-אדם, יעמיד אותו לדין, יגיד: אין כאן מספר מספיק כדי ליידע על איסור העישון.
דוד טל: תאר לעצמך אדוני שופט שצריך להחליט במעין טענה שזה לא מספר מספיק כדי ליידע.
דוד טל: היו"ר דוד טל: אני לא מיתמם לחשוב שאת התקנות האלה יצליחו לאכוף במלואן.
דוד טל: לצערי יש הרבה חוקים שלא אוכפים אותם, אבל אני חושב שהמודעות – כפי שעשה משרד הבריאות שהביא זאת בקרב הציבור – המודעות של אנשי הציבור ובכלל אזרחי המדינה לנושאים הללו, גם אם אני לא שוטר ואתה תעשן לידי וזה מפריע לי – זה כבר בא לידיעתי שאני יכול לבקש ממך לא לעשן לידי.
דוד טל: אני חושב שזה תהליך של שנים אולי עד שציבור האזרחים יפנים זאת ועד שאולי יהיה דור חדש – הדור של הילדים או הנכדים שלנו – שיגדל על ברכי התקנות האלה, בהתייחסות יותר ויותר למעשנים או לאי העישון, כפי שאפשר לראות זאת בארצות הברית שם המודעות היא הרבה יותר גדולה.
דוד טל: אני חושב שזה עניין של תהליך, ולכן הפתיחות שלי בנושא הזה להיות גמיש יותר וגם לשמוע את הצד של אנשים שמרגישים שהם נפגעים בנושא הזה.
דוד טל: אני חושב שגם איתם אפשר להקל ולו רק כדי שניכנס לאיזשהו תהליך מסוים.
דוד טל: אני מקווה שאולי בעוד עשר שנים, אולי בעוד 20 שנה כבר נהיה מבחינה זו יותר מסודרים.
דוד טל: רות לקט: רות לקט, ממונה על הנושא במשרד החינוך.
דוד טל: סעיף 5א.
דוד טל: לתוספת השלישית – אנחנו מציעים לא להפריד בין מוסד שאינו על-תיכוני לבין מוסד חינוכי, אלה אותם כללים.
דוד טל: היו"ר דוד טל: אולי במוסד על-תיכוני הגיל הוא כזה ששם מעשנים הרבה יותר מאשר בבית ספר יסודי?
דוד טל: רות לקט: לצערי הרב, בבית ספר תיכוני מעשנים בסביבות 16%.
דוד טל: אנחנו חושבים שכדאי שיהיו שלטים גם במעברים, במסדרונות – שיהיה כולל לכל המוסדות החינוכיים.
דוד טל: היו"ר דוד טל: משרד הבריאות, מה עמדתכם?
דוד טל: אילנה מישר: אין בעיה.
דוד טל: יאיר עמיקם: אם משרד החינוך יכול לעזור גם בהצבת השלטים – אדרבה.
דוד טל: דוברת: אני חושבת שגם בבתי חולים ובמרפאות זה חשוב.
דוד טל: היו"ר דוד טל: אנחנו נוסיף את זה.
דוד טל: עירית לבנה: עירית לבנה, משרד החינוך.
דוד טל: מה קורה עם מקומות בילוי – בעיקר של צעירים – כמו פאבים, דיסקוטקים?
דוד טל: יאיר עמיקם: אם אפשר לעקוף את הנושא של פאבים ודיסקוטקים, כי יש כאן בעיה של הגדרה עם בית אוכל או מסעדה.
דוד טל: כנראה שחלק מהוויה של פאב זה העישון, ומי שבא לפאב יודע שהוא יחזור משם ספוג אדי אלכוהול ועשן סיגריות.
דוד טל: היו"ר דוד טל: אם מדובר בעשן סיגריות – הייתי מתפשר.
דוד טל: יאיר עמיקם: צודק אדוני.
דוד טל: אני מודה, יש לנו בעיה עם פאבים ועם דיסקוטקים, גברת לבנה.
דוד טל: היו"ר דוד טל: השאלה היא שאלה טובה.
דוד טל: אני חושב שכדאי שמשרד הבריאות יתן את דעתו בנושא הזה.
דוד טל: יכול להיות שהוא כבר נתן את דעתו ולא מצא פתרון כרגע, אבל השאלה בהחלט טובה.
דוד טל: ג'ודי וסרמן: אתם לא סבורים שזה נכנס לגדר מסעדה, מזנון, בית קפה?
דוד טל: יאיר עמיקם: לא באופן אוטומטי פאב נכנס להגדרה של מקום אוכל.
דוד טל: ג'ודי וסרמן: מגישים שם אוכל או שתיה – זה מקום אוכל.
דוד טל: יאיר עמיקם: אין ויכוח על כך שמגישים שם אוכל ושתיה.
דוד טל: אילנה מישר: זו שאלה של פרשנות.
דוד טל: דובר: פאב זה לא מסעדה.
דוד טל: היו"ר דוד טל: גם אם פאב זה מסעדה, לאכוף זאת שם זה חלק מהבעיה.
דוד טל: אני אנטי עישון ממדרגה ראשונה, אבל ברמה העקרונית אכן זה חלק מהבעיה ואני חושב שצריך לתת את הדעת וצריך לבדוק שאכן החוק הוא כזה שזה לא יפול בין הכיסאות, שיהיה מי שסבור שזה נופל בבית אוכל ויהיה מי שסבור שזה לא נופל בבית אוכל.
דוד טל: אולי כרגע אפשר להוציא זאת מהכלל שזה נופל בבית אוכל, אבל צריך לתת את הדעת איך להתייחס לכך בעתיד.
דוד טל: ג'ודי וסרמן: אולי לקבוע שזה ייכנס בעוד איזשהו פרק זמן?
דוד טל: היו"ר דוד טל: יכול להיות.
דוד טל: יגאל שלומוף: יגאל שלומוף, אני מהמחלקה לטיפול במחלקה הרפואית של אגד בירושלים.
דוד טל: הייתי רוצה להתייחס לדבריו של חברינו שיושב כאן.
דוד טל: האמת היא שאני בדעה שלך, אבל מנגד חושב שיש משקל עצום לבריאות הציבור.
דוד טל: אני אוהב לצאת, לבלות ולרקוד, וכשאני נכנס למקום כזה שבו מעשנים, בפאבים ובמקומות מסוג זה, אני מרגיש שלאחר שעה אני צריך לברוח.
דוד טל: נשאלת השאלה האם אני צריך להתחשב בקומץ של אנשים שלדעתי הם אגואיסטים ולא מעניין אותם שלום הציבור או בריאות הציבור, או האם אנחנו צריכים לעצום עיניים.
דוד טל: היו"ר דוד טל: אני לא רוצה להישמע מצדד במעשנים, אבל אם באותו פאב יהיו פתחי איוורור מתאימים או שואבי אדים ושואבי אויר מתאימים – אני חושב שזה יקל מאד.
דוד טל: אני מסכים שזו בעיה, לכן אמרתי שצריך לתת על כך את הדעת.
דוד טל: יגאל שלומוף: הייתי רוצה להתייחס לסעיף 7 שנוגע אלינו, כקואופרטיב.
דוד טל: אני חושב שאנחנו היינו בין הארגונים הראשונים שעשינו את המקסימום למנוע את העישון באוטובוסים.
דוד טל: אנחנו משתדלים לשמור באוטובוסים על חזות חיצונית – יהיו שיערערו על כך – וכן על חזות פנימית מקסימלית יפה וטובה.
דוד טל: לשים מספר שלטים לאורך האוטובוס כפי שזה כתוב כאן – אני חושב שזה מיותר לחלוטין.
דוד טל: אולי עדיף לשים שלט אחד מאיר עיניים ובמרכז, כי החוק מחייב אותנו, אבל לשים מספר שלטים אני חושב שזה לא מתאים.
דוד טל: ג'ודי וסרמן: אתה מתכוון במקום השלט הקשיח?
דוד טל: יגאל שלומוף: לא ראיתי היום – ואני נוסע הרבה באוטובוסים – שאנשים מעשנים באוטובוסים.
דוד טל: עמוס האוזנר: זה לא כל כך בגלל השלטים אלא בגלל אגד שמקפיד על כך.
דוד טל: היו"ר דוד טל: האם אדוני מתייחס לסעיף שבו כתוב שניים על כל דופן?
דוד טל: יגאל שלומוף: נכון.
דוד טל: היו"ר דוד טל: מה יש לכם היום?
דוד טל: יגאל שלומוף: לנו יש שלט אחד.
דוד טל: ג'ודי וסרמן: צריך להיות שלט מחומר קשיח על יד הכניסה ומדבקות על החלונות כפי שמופיע היום.
דוד טל: בעצם הורידו את השלט מחומר קשיח בכניסה והשאירו את המדבקות בדפנות.
דוד טל: האם אתה רוצה מצב הפוך?
דוד טל: יגאל שלומוף: יכול להיות שההפך – מדבקה בכניסה ושלט אחד בתוך האוטובוס.
דוד טל: אני חושב שזה יספיק.
דוד טל: היו"ר דוד טל: ומה על דפנות האוטובוס?
דוד טל: יגאל שלומוף: אני לא חושב שיש צורך.
דוד טל: זה כמו שהיום ידוע שבבתי חולים לא מעשנים.
דוד טל: היו"ר דוד טל: משרד הבריאות, מה דעתכם?
אילנה מישר: נראה לי שאפשר לנסות ונלמד במשך השנה.
אילנה מישר: יאיר עמיקם: ברוח הדברים שהיושב ראש אמר.
אילנה מישר: היו"ר דוד טל: אנחנו נקבל את עמדת אגד.
אילנה מישר: יגאל שלומוף: שלט אחד בכניסה ואחד בתוך האוטובוס.
אילנה מישר: היו"ר דוד טל: אנחנו נשוב ונדון בנושא הזה בעוד שנה מהיום ונקבל את עמדת אגד בנושא הזה שבמקום שניים על כל דופן – אחד על כל דופן, נכון?
אילנה מישר: יגאל שלומוף: אחד בכניסה ואחד בתוך האוטובוס, ולא יותר.
אילנה מישר: לא על כל דופן.
אילנה מישר: היו"ר דוד טל: ונוסף לכך, מדבקות על חלונות בדפנות האוטובוס?
אילנה מישר: יגאל שלומוף: לדעתי זה מיותר.
אילנה מישר: כבוד היושב ראש, אם אדוני נוסע באוטובוס – הוא יראה שכלל לא מעשנים באוטובוסים.
אילנה מישר: סתם לשים מדבקות, למנוע את הראייה ולכער את פנים האוטובוס, אני חושב שזה מיותר.
אילנה מישר: לא מעשנים באוטובוסים.
אילנה מישר: מרדכי משעני: צודק.
אילנה מישר: היו"ר דוד טל: האם זה המצב שלא מעשנים באוטובוס?
אילנה מישר: אני מודה שבחמש שנים האחרונות לא נסעתי באוטובוס.
אילנה מישר: יגאל שלומוף: באוטובוסים אנחנו משתדלים למנוע את העישון על ידי הערה של הנהג.
אילנה מישר: היו"ר דוד טל: אנחנו נקבל את עמדת אגד ונשוב ונבחן אותה בעוד שנה מהיום.
אילנה מישר: יגאל שלומוף: אם אדוני ציין שהוא לא נסע הרבה שנים באוטובוס, הייתי שמח שאדוני יצטרף ויראה את הצי החדש שאנחנו מכניסים לנכים ולאנשים מוגבלים.
אילנה מישר: היו"ר דוד טל: אני אשמח לראות את זה במסגרת החוק של זכויות לאנשים עם מוגבלות.
פרלי שר: פרלי שר, אני עורכת דין ברשות הדואר.
פרלי שר: אני רוצה להמשיך את דבריו של חברי.
פרלי שר: אני מתייחסת לתוספת, סעיף 14 שבו כתוב בנק, סניף דואר.
פרלי שר: כאן יש פירוט של מספר שלטים: בכניסה, על הקיר מאחורי כל דלפק שירות לקהל, ולאחר מכן מקומות נראים לעין בכל אזור להמתנה.
פרלי שר: לגבי יחידת דואר אין לנו כניסה, יש לנו רק דלפקים ואולם קהל.
פרלי שר: היות שהדלפקים שלנו בנויים ברצף פתוח, אנחנו מציעים שיהיה אחד אולי בגודל יותר מרשים בכל יחידת דואר.
פרלי שר: היו"ר דוד טל: האם פתח הכניסה הוא מלמעלה?
פרלי שר: לבנק הדואר יורדים עם מסוק?
פרלי שר: פרלי שר: אין מבואה, כלומר אין הפרדה בין הכניסה לבין האולם.
פרלי שר: ג'ודי וסרמן: ובבנק לא נכנסים ישר?
פרלי שר: בכל המקומות זה כך, בדרך כלל.
פרלי שר: פרלי שר: היחידות הן יותר קטנות.
פרלי שר: חשבנו להציע שיהיה שלט אחד אולי בגודל יותר גדול מאשר כאן במקום מספר שלטים מאחורי כל דלפק, שזה לא מעשי.
פרלי שר: ג'ודי וסרמן: מה אתם מציעים?
פרלי שר: שלט אחד גדול מאחורי כל הדלפקים?
פרלי שר: פרלי שר: מאחורי כל הדלפקים או...
פרלי שר: ג'ודי וסרמן: ואם הדלפקים הם במקומות שונים, על קירות שונים?
פרלי שר: ואם אחד מרוחק מן השני?
פרלי שר: פרלי שר: אולי פונקציה של מרחק במקרים כאלה.
פרלי שר: אילנה מישר: הפרט הזה לגבי בתי דואר מתייחס גם לכל מיני מקומות שונים כמו בנקים וכן מקומות המתנה אחרים: לובי של בית מלון, שדה תעופה.
פרלי שר: אני לא חושבת שצריך להתייחס לבעיה הפרטנית של בית דואר.
פרלי שר: כפי שעשינו בתקנות הקודמות, ביקשו אישור של המנהל ונתנו על פי הבקשה.
פרלי שר: נראה לי שזהו הפתרון למה שאת מציעה ולא לשנות.
פרלי שר: פרלי שר: כלומר לפנות למנהל במקרה שאנחנו מבקשים לעשות זאת.
פרלי שר: היו"ר דוד טל: אני מקבל את עמדת משרד הבריאות.
פרלי שר: נותיר את הסעיף הזה על כנו.
פרלי שר: אני לא בקי, ואני לוקח כדוגמה את סעיף 15, מבחינת גודל.
פרלי שר: מקום עבודה ששטחו עד 80 מטר מרובע – אינני יודע לומר אם זה נכון או לא נכון, אבל אני סומך על הוועדה של משרד הבריאות שליבנה את העניין והגיעה לסיכום פחות או יותר – בעוד שנה אנחנו נקבע אם זה יהיה פחות או יהיה יותר – אבל שזה עומד במבחן ההיגיון, שאפשר לעמוד בכך.
פרלי שר: אם אין השגות אחרות מעבר לתיקונים שתיקנו, אנחנו נאשר את התקנות הללו, עם התיקונים המתבקשים שעליהם החליטה הוועדה.
פרלי שר: מי בעד?
פרלי שר: בעד – 2 נגד – אין נמנעים – אין תקנות הגבלת עישון במקומות ציבוריים (קביעת שלטים)(תיקון), התשס"ב-2001, נתקבלו.
פרלי שר: היו"ר דוד טל: אין מתנגדים.
פרלי שר: אשר על כן, התקנות הללו מאושרות.
פרלי שר: תודה רבה, הישיבה נעולה.
דוד טל: על סדר יומנו הבטחת הכנסה (תיקון תקנות 1, 3, 5, 7).
דוד טל: מי מציג את הנושא מהמוסד לביטוח לאומי?
דוד טל: רועי קרת: אני אקרא מהנוסח של התקנות כי במכתב זה לא מופיע לפי סדר התקנות.
דוד טל: התיקון של תקנה 1 הוא טכני לחלוטין.
דוד טל: תקנות הבטחת הכנסה מאזכרות תקנות אחרות של הבטחת הכנסה ופשוט שינינו להן את השם, יותר נכון הוספנו להן שם.
דוד טל: לתקנות קוראים תקנות הבטחת הכנסה (כללי זכאות) וכו'.
דוד טל: נתנו להן שם מקוצר: תקנות הזכאות.
דוד טל: אין כאן שינוי מהותי.
דוד טל: תקנה 3 מתייחסת ליחס שבין משפחות אומנה להורים ביולוגיים.
דוד טל: היום, אם ביולוגית שיש לה ילד עד גיל 7 פטורה לפי חוק מהצורך להתייצב בשירות התעסוקה, מה שנקרא פטורה ממבחן תעסוקה.
דוד טל: עד תקופה מסוימת בעבר, משפחות אומנה היו פטורות למעשה מהמבחן הזה גם כן, כי ההכנסה שהן קיבלו כמשפחות אומנה נחשבה לגביהן כהכנסה של שכיר, וכשכירים אותה משפחה היתה גם כן פטורה ממבחן תעסוקה.
דוד טל: מתישהו הכלל הזה השתנה ולא רואים יותר בסכומים שמשולמים למשפחות אומנה כשכר אלא כאיזשהו החזר הוצאות, הם לא מוגדרים יותר כשכירים.
דוד טל: כמי שלא מוגדרים יותר כשכירים, יש עכשיו צורך כן להעמיד אותם למבחן תעסוקה.
דוד טל: כדי לא להרע את המצב של משפחה שמטפלת בילד – גם אם זו משפחת אומנה – לעומת המשפחה הטבעית שמטפלת בילד, כיוון שמדובר באותו טיפול באותו ילד, אנחנו מציעים כאן להתקין את התקנה ולקבוע מצב שווה לאמא שמטפלת בבן הביולוגי שלה.
דוד טל: גם אמא שמטפלת בבן שהוא לא שלה תהיה פטורה עד גיל 7 ממבחן תעסוקה, זאת אומרת תהיה זכאית גם בלי להתייצב בשירות התעסוקה.
דוד טל: מרדכי משעני: מי שינה את הכללים האלה?
דוד טל: רועי קרת: מס הכנסה.
דוד טל: מרדכי משעני: הוא יכול גם לחזור בו מהשינוי הזה.
דוד טל: ג'ודי וסרמן: אבל זה מקל עם האשה.
דוד טל: מרדכי משעני: מה יקרה אם הוא ישנה והוא יראה בכך שכר?
דוד טל: רועי קרת: המצב לא ישתנה לרעה.
דוד טל: מהיום ואילך, הכלל של השוויון כבר יהיה קבוע בתקנות.
דוד טל: קודם לא היה כתוב במפורש שמשפחת אומנה שווה למשפחה ביולוגית, אלא מאי?
דוד טל: כיוון שראו בהם שכירים, ממילא הם היו פטורים ממבחן התעסוקה.
דוד טל: עכשיו זה כבר לא ישנה.
דוד טל: אנחנו כותבים במפורש שאמא במשפחת אומנה היא כמו האם הביולוגית – עד שהילד מגיע לגיל 7 היא יכולה להישאר בבית לטפל בו והיא לא צריכה ללכת לשירות התעסוקה ולחפש עבודה.
דוד טל: היו"ר דוד טל: מהיכן לקחנו את השבע שנים?
דוד טל: רועי קרת: זה הכלל לגבי משפחה ביולוגית.
דוד טל: זו פשוט השוואה למשפחה ביולוגית.
דוד טל: ג'ודי וסרמן: זה בעצם משאיר את המצב שהיה קודם לכן, שאם במשפחת אומנה לא חייבת במבחן תעסוקה כמו אם ביולוגית.
דוד טל: יש לי שאלה לעניין הגדרת טיפול – למעט טיפול בחלק משעות היממה – האם הכוונה כאן להוציא אומנה חלקית?
דוד טל: רועי קרת: כן.
דוד טל: ג'ודי וסרמן: זאת אומרת, רק אומנה מלאה של האם.
דוד טל: רועי קרת: של מי שבאמת לא יכולה ללכת לעבוד משום שהיא אם אומנת.
דוד טל: ג'ודי וסרמן: זה לא בא להוציא למשל משפחה אומנת שהילד הולך לגנון, או משהו כזה – שלא נמצא בטיפול הישיר שלה.
דוד טל: תמר גוז'נסקי: צריך להבהיר את זה, זה לא ברור.
דוד טל: אם הילד הולך למעון?
דוד טל: אורנה ורקוביצקי: היא עדיין פטורה, כמו אם ביולוגית.
דוד טל: תמר גוז'נסקי: לא כתוב.
דוד טל: אורנה ורקוביצקי: אומנה בחלק משעות היום הכוונה לאומנה של אחר הצהריים.
דוד טל: יש הסדר של משרד העבודה והרווחה לאומנה אחרי מסגרות הלימודים.
דוד טל: היו"ר דוד טל: האם אנחנו יכולים לחדד את זה כדי שהדברים יהיו ברורים?
דוד טל: אורנה ורקוביצקי: צריך אולי להישען על ההגדרה של משרד העבודה והרווחה.
דוד טל: ג'ודי וסרמן: שהכוונה לאומנה מלאה.
דוד טל: מי שבידו ילד באומנה מלאה – הוא פטור.
דוד טל: היו"ר דוד טל: אני מבקש שהעניין הזה יתווסף.
דוד טל: תמר גוז'נסקי: אדוני, אני רוצה להרהר בקול רם.
דוד טל: הכוונה כאן רצויה, אבל אני חושבת שמשפחות שחיות על הבטחת הכנסה לא נתפסות כמשפחות אומנה במשרה מלאה.
דוד טל: אני חושבת שאין כמעט דבר כזה- אני לא רוצה להגיד שאין – אבל אותם אחראים במשרד העבודה והרווחה לא ייקחו משפחה שחיה על הבטחת הכנסה ויתנו לה עוד שלושה ילדים לטפל באומנה.
דוד טל: זה לא נראה לי הגיוני.
דוד טל: לעומת זאת, נשים שחיות על הבטחת הכנסה ומוכנות לקחת ילד לכמה שעות אחר הצהריים – מה נגיד אז?
דוד טל: שהיא כבר עובדת ונבטל לה את הבטחת ההכנסה?
דוד טל: אורנה ורקוביצקי: לא.
דוד טל: נתחשב בהכנסה שלה.
דוד טל: תמר גוז'נסקי: אני מנסה להגיד שהמקרה שאתם דנים בו של אומנה מלאה של משפחה שחיה על הבטחת הכנסה נראה לי מקרה לא סביר.
דוד טל: לעומת זאת, המקרה של חלקי נראה לי כן סביר.
דוד טל: לכן, יש לנו עניין שאשה שחיה על הבטחת הכנסה תרוויח עוד כמה גרושים.
דוד טל: היו"ר דוד טל: אני מבקש שגברתי תענה על השאלה האם יש מקרים כאלה של אנשים שחיים על הבטחת הכנסה והם משמשים משפחות אומנה.
דוד טל: אורנה ורקוביצקי: אני אקדים ואומר שלעניין קרובי משפחה אי אפשר להכיר בהם כמשפחת אומנה על ידי משרד העבודה והרווחה, אלא אם כן מדובר במי שאינו מקרבת דם ראשונה, דהיינו אם הילד גדל אצל הדודה, היא תוכר כמשפחת אומנה וזו בדיוק האוכלוסייה שעליה אנחנו מדברים.
דוד טל: ישנם מעט מאד אמנם כאלה שהוכרו כאומנה כי הם הדודים של הילדים האלה, והם גם חיים מהבטחת הכנסה, ומשום שהם אלה שמגדלים – בעיקר מדובר בעולי אתיופיה שעלו יחד עם הדודים שלהם, זו בעיקר האוכלוסייה – לגביהם אנחנו לא רוצים להרע את המצב.
דוד טל: היו"ר דוד טל: האם יש בידיכם מספרים?
דוד טל: אורנה ורקוביצקי: אין לי מספרים, אבל מדובר בעשרות בודדות, ממש מעט.
דוד טל: של אנשים שחיים מהבטחת הכנסה.
דוד טל: אורנה ורקוביצקי: שחיים מהבטחת הכנסה והוכרו כמשפחות אומנה משום שיש קרבת דם לא מדרגה ראשונה.
דוד טל: היו"ר דוד טל: האם יש מקרה שזה לא מקרבת דם ראשונה או שניה או שלישית?
דוד טל: אורנה ורקוביצקי: אולי אחד או שניים בכל ההיסטוריה של הבטחת הכנסה.
דוד טל: תמר גוז'נסקי: הבנתם את זה?
דוד טל: בשביל זה אנחנו מתקנים את החוק.
דוד טל: מה עם העבודה החלקית של מקבלת הבטחת הכנסה שלוקחת את הילד אחר הצהריים לחמש שעות?
דוד טל: האם זה לא נראה יותר כמקרה הנחוץ?
דוד טל: שהיא תיחשב כמטפלת.
דוד טל: אורנה ורקוביצקי: אם היא במעמד של עובדת, אנחנו נבדוק אותה כעובדת לכל דבר, כמו שאר האוכלוסייה.
דוד טל: תמר גוז'נסקי: אבל היא לא עובדת.
דוד טל: אורנה ורקוביצקי: לא, אם היא מקבלת את זה כשכר עבודה, אז נראה בה כמי שעובדת.
דוד טל: תמר גוז'נסקי: מי שמקבלת אחר הצהריים למועדונית נחשבת עובדת?
דוד טל: אורנה ורקוביצקי: אני לא מכירה את התיקונים של משרד העבודה והרווחה בהקשר הזה.
דוד טל: תמר גוז'נסקי: זה המקרה הנפוץ, שיש לה שני ילדים משלה – אולי הם כבר למעלה מגיל 7 – והיא לוקחת אחר הצהריים עוד שלושה ילדים כי זה מה שהיא יכולה לעשות במסגרת היכולות שלה, שזה יותר סביר מאשר שהיא תחפש עבודה למשרה מלאה משום שאין לה כישורים.
דוד טל: אורנה ורקוביצקי: לא זכור לי שדחינו מישהי כזאת, זאת אומרת אם זאת עבודה – זאת עבודה לכל דבר.
דוד טל: מרדכי משעני: אבל התיקון שאתם מציעים – דווקא על משפחה כזאת לא חל.
דוד טל: תמר גוז'נסקי: לדעתי, אלה פשוט המקרים הנפוצים יותר.
דוד טל: מרדכי משעני: אתם כותבים: למעט.
דוד טל: היו"ר דוד טל: אנחנו נשאיר זאת כך, עם התיקון שאנחנו נחדד למען טיפול בחלק משעות היממה.
דוד טל: היועצת המשפטית שלנו תחדד זאת לגבי משפחת אומנה ששלחה את הילד לגנון או לגן – שלא יקרה מצב שרק לגבי חלק משעות היום.
דוד טל: אם הוא תחת חסותה באותו פרק זמן – גם הוא בגן או בכל מקום אחר – זה ייחשב שהיא מטפלת בו.
דוד טל: מרדכי משעני: ובמקרה שזה טיפול בחלק משעות היממה, היא כן תצטרך ללכת?
דוד טל: היו"ר דוד טל: אז מצבה הוא כמו כל עובדת שכירה אחרת.
דוד טל: נעבור לתקנה מס' 5.
דוד טל: רועי קרת: תקנה 5 מקבילה לסעיף 4 בחוק, היא מתייחסת לדרישה של חוק הבטחת הכנסה – הדרישה הבסיסית שמי שזכאי לגמלה לפי חוק זה רק מי שהיה תושב 24 חודשים רצופים ותכוף לפני שהוא הגיש את התביעה.
דוד טל: היו"ר דוד טל: 24 חודשים – העתקנו זאת מהחוק שתיקנו לא מזמן?
דוד טל: ג'ודי וסרמן: שם ביטלנו את הדרישה של התכיפות.
דוד טל: רועי קרת: לגבי עולים חדשים הדרישה היא של 12 חודשים בלבד.
דוד טל: לגבי כל השאר הדרישה היא של 24 חודשים.
דוד טל: נוצר מצב שתושב חוזר – שהוא לא מוגדר עולה חדש – צריך להמתין 24 חודשים למרות שהוא לא זכאי לסיוע ממשרד הקליטה, לעומת עולה חדש שיש לו רק 12 חודשים המתנה שבהם הוא ממילא מקבל סיוע ממשרד הקליטה.
דוד טל: זוהי בעיה משום שכאשר מדובר באנשים שזקוקים להבטחת הכנסה – זו גמלת קיום, אין להם מקור קיום אחר והם מגיעים למצב של אובדן פת לחם.
דוד טל: כדי לפתור את הבעיה הזאת, התיקון הזה מוריד את הדרישה של "בתכוף", זאת אומרת אנחנו מסתפקים לגבי תושב חוזר בכך שהוא היה 24 חודשים מתישהו בישראל, וזה פותר את הבעיה כי בדרך כלל כשמדובר בתושב חוזר, לפני שהוא עזב את ישראל, הוא היה בה לפחות שנתיים והשנתיים האלה הן אלה שמזכות אותו בגמלה ברגע שהוא מגיע.
דוד טל: כל מה שאמרתי כעת בא לידי ביטוי בפסקה (1) של תקנה 3 במחיקת המילה "בתכוף".
דוד טל: פסקה (4) היא הפסקה שהיום מתייחסת לעולה חדש והיא הפסקה שנותנת לעולה החדש את הפטור ומאפשרת לו להמתין רק 12 חודשים במקום 24 חודשים.
דוד טל: העניין הוא שבנוסח הקיים היום אין הגדרה מהו עולה חדש.
דוד טל: נוצר מצב שאנשים – גם אחרי שנים רבות של שהות בארץ – כיוון שהם הגיעו כעולים חדשים, הם עדיין עולים חדשים, ולא לכך היתה הכוונה.
דוד טל: כדי להבהיר את הכוונה המקורית, אנחנו מבקשים להכניס הוראה בתקנות שמגבילה את ההגדרה של עולה חדש לחמש שנים, זאת אומרת כל עוד אתה בחמש שנים מיום עלייתך ארצה, מיום שקיבלת תעודת עולה, אשרת עולה, אשרת שהייה א(5) וכו' – לפי מה שמוגדר כאן – אתה זכאי לאותו פטור, זאת אומרת תמתין רק 12 חודשים שבהם ממילא אתה זכאי לסל קליטה ממשרד הקליטה ואין לך למעשה בעיה.
דוד טל: מעבר לחמש שנים – דינך כדין כל תושב חוזר, זאת אומרת אתה צריך להמתין 24 חודשים כלשהם.
דוד טל: לכלל הזה שציינתי עכשיו – מגבלת חמש השנים – אנחנו מבקשים לעשות חריג ולגביו נפל כאן איזשהו שיבוש בתקנות.
דוד טל: מדובר בפסקה (3) שמתחילה במילים "אחרי פסקה (4) יבוא" בעמוד האחרון של התקנות – הכוונה כאן היתה לומר שלגבי עולה חדש, כלומר לגבי אותו אחד שהפסקה הקודמת מתייחסת אליו, אנחנו מתירים מצב של זכאות לגמלת הבטחת הכנסה אחרי תושבות של 12 חודשים בלבד גם לגבי מי שכבר עברו חמש שנים מיום עלייתו ארצה אם הוא שייך לאחת האוכלוסיות שמפורטות בפסקה הזאת.
דוד טל: מדובר באוכלוסיות של אנשים שנמצאים במצב מצוקה בלתי רגיל, מעבר למצוקה הרגילה.
דוד טל: היו"ר דוד טל: ואז הכלל יחול עליהם בעצם גם לאחר 10 שנים, 15 שנה ו- 20 שנה?
דוד טל: רועי קרת: כל עוד הם משתייכים לאחת מן האוכלוסיות האלה.
דוד טל: לדוגמה, הוא יהיה הורה יחיד – הוא יישאר גם לאחר 20 שנה עולה חדש.
דוד טל: רועי קרת: על איזו סיטואציה אנחנו מדברים?
דוד טל: על מישהו שהיה עולה חדש, הגיע לארץ, יצא מישראל ולא הספיק לשהות בה 24 חודשים אלא פחות.
דוד טל: הוא חוזר לישראל נניח לאחר שבע שנים בהיותו הורה יחיד.
דוד טל: הוא כבר מיצה את זכותו לסל קליטה, הוא לא יקבל שוב.
דוד טל: מצד שני, הוא גם לא יקבל הבטחת הכנסה וכל זה מאחר שאין לו את ה-24 חודשים שהתקנות דורשות.
דוד טל: תמר גוז'נסקי: הוא לא היה שבע שנים בארץ, אזי הוא תושב חוזר, חל עליו הכלל של 24 חודשים.
דוד טל: רועי קרת: חל עליו הכלל של 24 חודשים, אבל אדם כזה בא לארץ, היה בה 12 חודשים ויצא ממנה.
דוד טל: לא מדובר על מישהו שנולד בישראל.
דוד טל: הוא הגיע לישראל מתישהו כעולה חדש, יצא ממנה לפני שצבר 24 חודשים.
דוד טל: אהלה אוחיון: אין לו רצף.
דוד טל: ג'ודי וסרמן: אחרי חמש שנים ולפני שהוא צבר 24 חודשים.
דוד טל: רועי קרת: אלה מצבים שיכולים לקרות בקרב אוכלוסיה של 150,000 מבוטחים.