GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד טל: היום נוצר מצב כזה שאנחנו כבר לא מדברים על פיטורי עובדים מהשורות האחרונות.
דוד טל: אנחנו מדברים כבר על פקידות בכירה ועל מנכ"לים בבתי המלון שמפוטרים.
דוד טל: עם כל הכבוד לכל תכניות ההשלמה של ההשכלה למיניהן, הפתרון האמיתי לאבטלה היה ונשאר עבודה ומקומות עבודה.
דוד טל: בתקופה של מיתון וסגירת מפעלים אנו חייבים למצוא פתרון יצירתי, שיהווה לא רק פתרון זמני בזמן שהותו של המובטל בתכנית להכשרה מקצועית, או להשלמת השכלה, אלא יש להתייחס לפתרון אמיתי ולטווח ארוך.
דוד טל: שנית, לא מדובר כאן על האבטלה כעל בעיית שוליים, כעל בעיית הפריפריה.
דוד טל: כפי שאמרתי קודם, כאשר מנכ"ל של בית מלון, או פקיד בכיר, נאלצים לעזוב את תפקידם, עלינו לנטוש את הנימה המתנשאת במידה מסויימת שבה התייחסנו לבעיה עד כה.
דוד טל: כל אחד ואחד מהיושבים כאן צריך להבין שאין מדובר עוד בסוגייה תיאורטית, אלא במשהו שיכול לפגוע גם בו, או בה.
דוד טל: לא ניתן להגיד: לי זה לא יקרה.
דוד טל: זה כבר קורה, וקורה היום, רבותיי.
דוד טל: שלישית, כאמור, מדובר בבעיה שאינה קשורה רק לפועלים ולעובדים מבוגרים יותר, ששילובם מחדש בתעסוקה מהווה בעיה בפני עצמה.
דוד טל: יש בעיה לנשים ולמפרנסים חד-הוריים.
דוד טל: גם מי שהיה עד היום חסין מפני אבטלה חשוף היום והוא הופך להיות חשוף יותר ויותר.
דוד טל: לכן, אל לנו לסיים דיון זה בהצהרות על הצורך בהיערכות או בהרחבת התכנית להכשרה מקצועית.
דוד טל: הכשרה מקצועית צריכה להיות מכוונת לתעסוקה ולא רק להוות תכנית להעברת הזמן של המובטלים.
דוד טל: עלינו להיות יצירתיים הרבה יותר ולמצוא פתרונות שיתייחסו למאפיינים של התקופה הקשה בה אנו נמצאים, המשליכה על כל הענפים במשק.
דוד טל: אני שוב קורא כאן למשרדים הרלוונטיים, משרד ראש הממשלה, משרד האוצר, משרד התעשייה והמסחר, משרד העבודה והרווחה, שיחברו יחד, יתכנסו ויגישו איזו תכנית חירום, שאם לא כן באמת ניכנס לשעת חירום ואני מניח שהמראות שיראו לא יהיה מלבבים ביותר.
קריאה מהקהל: למה לא אמרתם את כל הדברים האלה כבר לפני שנתיים?
קריאה מהקהל: איפה הייתם?
קריאה מהקהל: חוץ מעמיר פרץ שקיבל אותנו, אף אחד לא רצה לשוחח איתנו.
קריאה מהקהל: מה עשיתם לנו?
קריאה מהקהל: עשיתם לנו עוול.
קריאה מהקהל: תתרמו, תעזרו ליזמים והם יפעילו את המפעל.
קריאה מהקהל: 800 עובדים יכולים להיקלט במפעל הפלדה.
קריאה מהקהל: אתם יושבים ועושים פה חישובים.
דוד טל: אדוני, אני מבקש ממך לשבת.
דוד טל: אני רוצה לפתוח את הדיון.
דוד טל: חבר הכנסת דוד לוי, בבקשה.
דוד לוי: אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה, רבותיי נציגי המשרדים, נציגי עובדים, נציגי ארגוני עובדים.
דוד לוי: הדיון הזה מתקיים בכינוס פגרה מיוחדת בעקבות הצעה לסדר היום שיזמתי ביחד עם חבר הכנסת רן כהן, כדי לדון בסוגייה הנוראה הזאת, שהיום אפשר להגדיר אותה כאסון לאומי.
דוד לוי: לנוכח מימדיה של האבטלה המתפשטת, המתרחבת, המתמשכת, שקורבנותיה הם אנשים ומשמעותה פירוק המשק שלנו, אפשר להגדירה כאסון לאומי.
דוד לוי: האמנתי שלישיבה הזאת יבואו נציגי הממשלה, שרים.
דוד לוי: אבל אותה תופעה חוזרת על עצמה.
דוד טל: אגב, כולם הוזמנו.
דוד טל: שר האוצר, שרת התעשייה והמסחר ואחרים הוזמנו לישיבה.
דוד לוי: בוודאי, אין לי ספק בכך.
דוד לוי: אני מדגיש זאת כדי להמחיש את הזלזול של הממשלה באנשים.
דוד לוי: זוהי המציאות העגומה.
דוד לוי: הממשלה היתה צריכה להתכנס לישיבות מיוחדות ולקבל החלטות נוכח הדרמה הזאת שמתמשכת.
דוד לוי: לצערי הרב, גם במליאת הכנסת – ואתה זוכר זאת, אדוני היושב-ראש – שולחן הממשלה היה יתום.
דוד לוי: לכן, אין מי שנותן תשובות.
קריאה מהקהל: חוץ מהשר אביטל.
דוד לוי: על השר אביטל תמיד מטילים את העבודה המלוכלכת, ותסלחו לי על הביטוי הזה.
דוד לוי: אבל ראש הממשלה היה צריך להופיע.
דוד לוי: שר האוצר היה צריך להופיע.
דוד לוי: השרים הנוגעים בדבר היו צריכים להופיע.
דוד לוי: לאף אחד לא איכפת.
דוד לוי: מה שאיכפת היום זה איך הממשלה הזאת תשרוד ואיך השותפות הזאת לא תתפרק.
דוד לוי: אבל המשק מתפרק והחברה נהרסת.
דוד לוי: אנחנו עדים לטרגדיות נוראיות והעניין הזה הולך ומתרחב.
דוד לוי: אין היום 200,000 מובטלים היום, אדוני.
דוד לוי: מי ששמע את פרופסור זוסמן יכול לתאר לעצמו שהעניין הזה מגיע למימדים שהם אסון לאומי.
דוד לוי: הוא דיבר על 450,000 מובטלים.
דוד לוי: אני יודע, אני חי את הדרמה הזאת באיזור שלי ובארץ כולה.
דוד לוי: חוץ ממילים אין הממשלה הזאת מתמודדת.
דוד לוי: היא איננה מגבשת תכנית, היא איננה מקיימת דיון והיא איננה לומדת תכניות שהוגשו לה על-ידי אנשי משק וכלכלה.
דוד לוי: הכל נמצא במגירות.
דוד לוי: נדמה שבמקום שהשרים יעסקו בעניינים האמיתיים האלה, הנוראיים האלה, הפכו לחברי המטה הכללי של צה"ל.
דוד לוי: כל אחד עם פסוקו של יום בעניין הביטחוני ובעניין המדיני, וכל אחד גאון, אבל למובטל אין אל מי לפנות ואין לו מזור.
דוד לוי: ענפים שלמים קורסים.
דוד לוי: ענף הבנייה עובר את המשבר הגדול ביותר בתולדותיו, ואני יודע במה מדובר.
דוד לוי: מי שיודע מה זה ענף הבניין יודע שסביבו מצוי הכל.
דוד לוי: הלא יש כאלה שמדברים ולא יודעים מה זה.
דוד לוי: כל המקצועות סביב הענף הזה נפגעו.
דוד לוי: הוא נמצא "על הפנים" והוא מתפרק.
דוד לוי: בתעשייה יש משבר אמיתי.
דוד לוי: מפעלים נסגרים.
דוד לוי: אין למי לפנות.
דוד לוי: הקורבנות הם הפועלים אשר נתנו את שנות חייהם היפות.
דוד לוי: מי שלא ראה פועל במפעל לתפארת כמו "קרית הפלדה" בוכה, לא ראה מצוקה בחייו.
דוד לוי: אלה אנשים שרוצים לחיות מיגיע כפיהם, מזיעתם ולקיים את משפחותיהם בכבוד.
דוד לוי: היום יש בגליל משבר נורא שמאיים ושבעקבותיו צעירים רבים עוזבים עכשיו.
דוד לוי: מפעלים נסגרו ונסגרים עוד מפעלים.
דוד לוי: זה לא רק בגליל, אבל אני מצביע על הגליל.
דוד לוי: אין אפילו ניסיון להקים משהו לסיוע למפעלים שנמצאים במצוקה.
דוד לוי: אנחנו מייבאים אבטלה, אדוני היושב-ראש.
דוד לוי: המשק מוצף בתוצרת לא ישראלית.
דוד לוי: ספסרים עושים הון.
דוד לוי: פועלים של התעשייה שלנו נזרקים לרחוב.
דוד לוי: אנחנו בעצם דואגים לעבודה בתאילנד, בסין, בפיליפינים, בתורכיה ובכל מקום.
דוד לוי: אולם אצלנו הכל מתמוטט.
דוד לוי: מתפרק הכל.
דוד לוי: מדברים איתי אנשים על כך שהם קונים מוצר מסויים שמייבאים אותו בסיטונות, ואין עין ואין פיקוח, הכל מותר.
דוד לוי: מוכרים חולצה ב-5 שקלים, ב-10 שקלים.
דוד לוי: זו רק דוגמא.
דוד לוי: אבל זה קיים בכל התחומים.
דוד לוי: הלבידים אצלנו התמוטטו.
דוד לוי: מפעלים רציניים שחשבנו שהם שיא הפאר שלנו מתפרקים לעיני כל ולאף אחד לא איכפת.
דוד לוי: המדינה הזאת הולכת לאבדון.
דוד לוי: אדוני, אני זועק את הדברים ממר נפשי.
דוד לוי: אני יודע מה קורה.
דוד לוי: אני יודע מה יקרה.
דוד לוי: כאשר יתפרץ הסכר ירוצו לכבות את הדברים במים שאין בנמצא.
דוד לוי: אבל בינתיים אנשים נמצאים במשבר כלכלי ובמצוקה נוראה.
דוד לוי: יש להם מחוייבויות, יש להם משכנתאות לשלם ויש להם הוצאות חינוך בגין הילדים שלהם.
דוד לוי: יש להם הוצאות בכל תחום.
דוד לוי: מי יענה?
דוד לוי: היום, לנוכח האדישות הזאת של הממשלה, אפשר לומר: מי לא מענה באטימות ובהתעלמות הזאת?
דוד לוי: וכל אחד מופיע ונותן לנו תיאורים.
דוד לוי: דרושה מדיניות ברורה לשיקום לאומי, להצלה בעוד מועד, אדוני היושב-ראש.
דוד לוי: זה לא איזה מפעל אחד שצריך לתת לו זריקת פניצילין או אקמול.
דוד לוי: המשק כולו מתפרק.
דוד לוי: בחודש אחד 20,000 אנשים פוטרו מעבודתם.
דוד לוי: בחודשים האחרונים פוטרו רק בגליל 4,000 עובדים מהתעשייה בלבד.
דוד לוי: הכל מתפרק והממשלה מגלגלת עיניים ולא מטפלת בדברים, אדוני היושב-ראש.
דוד לוי: האמן לי.
דוד לוי: אינני נוהג להחרים, אבל לנוכח המצב הנורא הזה ולנוכח העובדה ששרים לא באו לישיבה הזאת היית צריך לסגור את הישיבה הזאת כמחאה.
דוד לוי: אל מי אנחנו מדברים?
דוד לוי: אל מי נדבר?
דוד לוי: אל עצמנו?
דוד לוי: בינינו לבין עצמנו?
דוד לוי: אנשים מצויים במצוקה.
דוד לוי: זה לא פלא שהכל בוער היום.
דוד לוי: הרשויות המקומיות עומדות לפני לחץ וזרם איום ונורא.
דוד לוי: שירותי הרווחה מתמוטטים.
דוד לוי: לשכות העבודה כבר לא יכולות לעמוד אל מול הזרם ואל מול הזעם.
דוד לוי: האם הממשלה מחכה עד שתהיה תבערה?
דוד לוי: האם רוצים לחזור אל אותן השנים שחשבנו שהן חלפו ולא ישובו עוד?
דוד לוי: יד איש באחיו.
דוד לוי: יש פערים חברתיים.
דוד לוי: חוזרים אל הימים השחורים.
דוד לוי: אנשים במר גורלם סולדים מן המסודרים ומסתכלים סביבם.
דוד לוי: מי יהיה אחראי על הילדים שלהם?
דוד לוי: איך יגדלו הילדים שלהם?
דוד לוי: איזה דור יהיה בארץ הזאת?
דוד לוי: אני שומע ואני יודע שצעירים רבים עוזבים את המדינה.
דוד לוי: ובמה עוסקת הממשלה?
דוד לוי: היא עוסקת בעצמה, איך לשרוד בשותפות הקיימת, היא משחקת במשחק של מחבואים, איך אחד יסדר את השני ובלבד שיושבים ליד השני, ביחד.
דוד לוי: זה דבר נוראי, שעוד לא היה כדוגמתו.
דוד לוי: היו משברים וממשלות התכנסו והגיעו לעסקאות חבילה, להיחלצות של כל הגורמים במשק, בפעולת SOS.
דוד לוי: אתה בוודאי זוכר זאת, עמיר.
דוד לוי: אבל פה לא קורה כלום.
דוד לוי: יש אדישות נוראה.
דוד לוי: לצד זה, אדוני היושב-ראש, יש חברה שמתענה.
דוד לוי: אנשים שהיו החלוצים של המדינה הזאת בתעשייה ובאיזורי פיתוח נשכחים.
דוד לוי: היום עוד מעט אתה תשמע את הפתרון של הממשלה, ואגב יש לה את הסיסמה הזאת שאפילו לא למדו אותה.
דוד לוי: הפתרון הוא דרך תשתיות וחינוך.
דוד לוי: תשתיות וחינוך, עד שיגדל הנער.
דוד לוי: ומה יהיה איתו?
דוד לוי: ואם הוא יגדל בכלל.
דוד לוי: מה גם שבחינוך מקצצים.
דוד לוי: שולחים אנשים להכשרה מקצועית.
דוד לוי: הם יוצאים מהסטטיסטיקה כמובטלים והם יוצאים מההכשרה המקצועית כמובטלים עם תעודה.
דוד לוי: זה הרי לא ייאמן.
דוד לוי: זה חלם.
קריאה: מה עם האקדמאים?
דוד לוי: זה נכון גם לגבי האקדמאים.
דוד לוי: האבטלה שם היא כבר כמעט 20%.
דוד לוי: אני יודע את הדברים.
דוד לוי: אנחנו לא ממציאים פה דברים.
דוד לוי: אדוני היושב-ראש, אני יודע את הרגישות שלך.
דוד לוי: אבל אם אתה רוצה באמת להביא לכך שהוועדה הזאת תהיה הגורם אשר ידחף את הממשלה להתמודד עם הבעיה בעוד מועד, שהיא אסון, תדרוש על-פי סמכותך ששרים יבואו לכאן.
דוד לוי: אנחנו רוצים את נציגי הממשלה, את השרים המופקדים על הנושא.
דוד לוי: מוטלת עלינו אחריות לעמוד על הדיסצפלינה הזאת.
דוד טל: ליושב-ראש ועדת הביקורת יש פריבילגיה של צו הבאה.
דוד טל: עמדתי על העניין הזה וביקשתי שכל שר מהשרים יגיע לישיבה.
קריאה: איפה צחי הנגבי?
קריאה: הוא מוציא לנו צו סגירה.
קריאה: אנחנו ביקשנו הטבות?
קריאה: ביקשנו משהו?
קריאה: ביקשנו רק לעבוד.
קריאה: יש לי 10 ילדים.
קריאה: אני צריך לפרנס 12 נפשות.
קריאה: זה מעניין מישהו?
דוד לוי: לכן, לנוכח המצב הנורא הזה לא הייתי רוצה שנצא אחר-כך עם איזה נייר של המלצות הוועדה.
דוד לוי: לא נתרום בכך שום דבר.
דוד לוי: זה יתווסף לאוסף הקלסרים של החלטות ועדות הכנסת.
דוד לוי: צריך לעמוד כאן אל מול השרים ולקבל תשובות.
דוד לוי: לדעתי, תקבל פה תמיכה מכל הנמצאים וגם מכל אלה שלא נמצאים פה, כי העניין הזה דורש ממש מאבק.
דוד לוי: אין ברירה.
דוד לוי: כשהעניין מגיע להתמוטטות, לפת לחם, לאובדן הכבוד, להרס התא המשפחתי, להפקרת איזורים וציבורים שלמים, דרושה כאן פעולה בלתי-שגרתית, למרות שאמרת שאין לך את אותה סמכות שיש ליושב-ראש ועדת הביקורת.
דוד לוי: הסמכות הזאת היא סמכות מוסרית ממדרגה ראשונה.
דוד לוי: בציבור מחכים למי שירים את הדגל הזה, ויש לעשות, ולא רק כדי לצאת ידי חובה.
דוד לוי: אם הממשלה לא תעשה זאת ובמהרה, אנחנו נעמוד מול תבערה.
דוד לוי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.
קריאה: אני רוצה להגיד רק מילה אחת.
קריאה: באתי עכשיו מביתו של ראש הממשלה.
קריאה: אני יושב שם עם ילדים, עם מובטלים, עם נכים.
קריאה: אנחנו יושבים ונשרפים בחום מול הבית של ראש הממשלה, והוא לא בא לפה.
קריאה: כולם ביחד צריכים להגיד שאתם נגד התקציב.
קריאה: כולכם ביחד צריכים לא להסכים לו.
קריאה: אין להסכים לשחיתות הזאת שקוראת פה.
קריאה: אתם מדברים על נקודה אחת?
קריאה: אני מדבר על כך שיש ילדים שאין להם מה לאכול.
קריאה: אני מדבר על זה שאנשים מאבדים את השפיות.
קריאה: מה נשאר לנו?
קריאה: להיזרק לרחובות?
קריאה: לעלות על המימסד?
קריאה: למי נשאר לנו להאמין?
קריאה: לעצמנו?
קריאה: שניקח את החוק לידיים כדי להביא אוכל וכדי להביא עבודה?
דוד טל: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.
אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך שלא הייתי בטוח אם אני צריך להגיע לדיון הזה, כי הדיונים האלה הופכים לוונטילציה של מצב.
אילן גילאון: עדיין, חבר הכנסת דוד לוי, זה בכלל לא היה איכפת לי ששולחן הממשלה יתום אילו היו מקבלים את ההחלטות שצריך לקבל.
אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, יש מדיניות, שאני לא יודע אם קוראים לה הדלת המסתובבת, או "נחום תקום", או קרוסלה.
אילן גילאון: זה בכלל לא משנה.
אילן גילאון: אני רוצה לתת לך דוגמא.
אילן גילאון: אני חושב שכשיש מחסור בעבודה לבני אדם יש שני אחראים לעניין הזה.
אילן גילאון: רק שניים יכולים להיות אחראים לעניין הזה.
אילן גילאון: אחד מהם הוא אולי הבן-אדם, אבל השני הוא נציג הממשלה, שר העבודה והרווחה.
אילן גילאון: לכן, השאלה המרכזית היא לא את מי הממשלה מאשימה, את המובטלים או את האבטלה, כי התפקיד של הממשלה הוא לא להאשים לא את המובטלים ולא את האבטלה, אלא לתת מקומות עבודה, כי זאת האחריות שלה.
אילן גילאון: בחודשיים האחרונים נתנו עוד 7,000 אשרות לעבודה זרה.
דוד טל: חבר הכנסת גילאון, אני רוצה לתקן משהו, ולא רק בגלל ששר העבודה והרווחה הוא בן סיעתי.
דוד טל: מי שאמון על יצירת מקומות תעסוקה זה משרד המסחר והתעשייה.
אילן גילאון: What ever.
דוד טל: יש את משרד העבודה ואת לשכת התעסוקה, אבל לשכת התעסוקה באה כדי להוסיף על מקומות העבודה שמשרד התעשייה והמסחר צריך לייצר.
דוד טל: ציינתי זאת רק כדי לדייק בדברים.
דוד טל: לכן, פניתי גם למשרד האוצר, גם למשרד העבודה והרווחה וגם למשרד התעשייה והמסחר, כי הם ביחד צריכים לעשות את העבודה.
אילן גילאון: נושא האבטלה הוא לא דבר שנופל מהשמיים.
אילן גילאון: הוא תוצאה של החלטה של בני אדם ולא של פקידים.
אילן גילאון: לכן, ההתדיינות והדיון זה לא הנושא.
אילן גילאון: אדוני, בשנות השישים אבא שלי היה מובטל.
אילן גילאון: אתה יודע מה ההבדל בין המיתון של שנות השישים לעכשיו?
אילן גילאון: אז אבא שלי חשב באיזשהו מקום שמישהו חושב איך למצוא לו עבודה.
אילן גילאון: היום לאף אחד אין שום תקווה שמישהו באיזשהו מקום חושב למצוא לו עבודה.
אילן גילאון: תסלח לי אם אשמע מיושן, אני רוצה להיות מיושן.
אילן גילאון: הדבר הראשון שצריך לעשות הוא שכל מה שיש מלאימים, אם זה קרית פלדה ואם זה טכסטיל.
אילן גילאון: ישנו הטכסטיל הנכשל הזה, שהמיליונרים והספסרים עושים ממנו כל-כך הרבה כסף.
אילן גילאון: הוא נכשל.
אילן גילאון: עוד 240 משפחות נפלטות לשוק האבטלה, עוד 700 משפחות וכו'.
אילן גילאון: לכן, לפני שהולכים לתכנית ויסקונסין ולפני שמוציאים להכשרות צריך קודם כל לשמור על מה שיש.
אילן גילאון: אם הגורמים הפרטיים לא מסוגלים להחזיק את המפעלים, התפקיד של המדינה הוא לשמור על העבודה לאנשים.
אילן גילאון: זאת השאלה המרכזית.
אילן גילאון: השאלה היא: מי נותן עבודה?
אילן גילאון: התפקיד של המדינה הוא לתת עבודה, כמו שתפקידה לתת חינוך, בריאות וקורת גג.
אילן גילאון: אלה הם תפקידיה של המדינה.
אילן גילאון: כל פעם מספרים לנו שיש מלחמה.
אילן גילאון: אני אומר לכולכם – וזה קיים כבר במשך שנים - שהמפלט של כל אחד הוא הביטחון.
אילן גילאון: כל הזמן אומרים לנו: יש ביטחון, תשתקו.
אילן גילאון: אבל בינתיים, באותה תקופה שיש בעיות ביטחון, קורים דברים.
אילן גילאון: ישנה חברת "דרך ארץ", שבונה את כביש חוצה ישראל.
אילן גילאון: כשהחברה הזאת נקלעה לקשיים קפצה ממשלת ישראל ונתנה לה ערובות.
אילן גילאון: ללבידי אשקלון אין דבר כזה.
אילן גילאון: לסלילי חולה אין דבר כזה.
אילן גילאון: לקרית הפלדה אין דבר כזה.
אילן גילאון: במקומות האלה, שיש בהם כל-כך הרבה אנשים, אין דבר כזה.
אילן גילאון: אבל ל-5-10 משפחות יש תמיד דבר כזה.
אילן גילאון: לכן, אם צריך לעשות את החשבון לא צריך לעניין את הוועדה איך יפתרו את הדברים.
אילן גילאון: אנשים צריכים למצוא מקומות עבודה.
אילן גילאון: אני לא מפחד מעבודה יזומה.
אילן גילאון: אני אומר שאני בעד עבודה יזומה.
אילן גילאון: כל הזמן אומרים: עבודה יזומה זה לחפור שוחות ולטעת עצים של קרן קימת.
אילן גילאון: ובכן, זה לא נכון, אדוני.
אילן גילאון: יש מספיק עבודה בתשתיות, בשיטור, בעבודה קהילתית וכו'.
אילן גילאון: יש המון מקומות שאפשר לעשות בהם עבודה יזומה.
אילן גילאון: הממשלה הזאת מתבקשת ונדרשת לקנות מקומות עבודה.
אילן גילאון: זו חובתה.
אילן גילאון: היא נדרשת לקנות מקומות עבודה.
אילן גילאון: כשאין מקום עבודה – תקנה אותו.
אילן גילאון: אחרת תשלם מחיר כפול ומכופל.
אילן גילאון: מה זה עוזר שמאריכים היום את תוחלת החיים בשעה שבגיל 45 הורגים את האנשים, ממיתים אותם?
אילן גילאון: מה זה עוזר?
אילן גילאון: אני כל הזמן שומע על העניין של העובדים הזרים.
אילן גילאון: העובדים הזרים לא הגיעו לארץ משום שממשלת ישראל דאגה באמת לפועלים הרומנים, או לפועלים הסינים או לפועלים אחרים.
אילן גילאון: היא דאגה לקבלנים, אדוני.
אילן גילאון: היא דאגה שכיסיהם התפוחים של אותם גורמים יתפחו עוד יותר.
אילן גילאון: בא מישהו ואומר לי: הבן שלי סיים את השירות הצבאי, האם הוא יילך לעבוד בטיח?
אילן גילאון: אמרתי שב-700 דולר לחודש איש לא יכול להתקיים.
אילן גילאון: תשלמו לו מה שצריך.
אילן גילאון: למה לא להוריד במקצת את פער הרווח והתיווך?
אילן גילאון: אדוני, בשנות השישים, לעומת מה שקורה היום, היתה תקווה, ומסביב לא היו אנשים שהרוויחו פי 700 ופי 800 מאלה שאין להם בשביל מה לקום בבוקר, אלה שלא יכולים להסתכל בעיני האישה כי הם מתביישים, אלה שלא יכולים לראות את הילד בשעה שעוטפים את הסנדוויצ'ים.
אילן גילאון: אדוני, דיברנו על נושא האבטלה עד שהכחילו לנו הידיים.
אילן גילאון: צריך ליצור מקומות עבודה.
אילן גילאון: הושיבו את ועדת תמיר.
אילן גילאון: היא עבדה במהלך שנה תמימה על "ויסקונסין".
אילן גילאון: זה כנראה מקום שיפה לבקר בו.
אילן גילאון: אנשים ביקרו שם.
אילן גילאון: SO WHAT?
אילן גילאון: האם זה נתן עוד מקומות עבודה?
אילן גילאון: אני רוצה להבין דבר אחד: מהי האחריות של המדינה הזאת כלפי האזרחים שלה?
אילן גילאון: זאת השאלה היחידה והמרכזית.
אילן גילאון: אני אומר לך בתור יושב-ראש הוועדה שבעניין הזה צריך לבוא עם תכנית שבה יש מיידית 40,000 מקומות עבודה.
אילן גילאון: יש להקפיא את כל מה שניסו לסגור, אם זה קרית הפלדה, אם זה פרוטרום, אם זה שמן וכו'.
אילן גילאון: מה שמעניין זה לשמור על מקומות העבודה.
אילן גילאון: זה עולה כסף.
אילן גילאון: הקמת מדינת ישראל עלתה ועולה כסף.
אילן גילאון: כל פעם אני אומר זאת בוועדה הזאת.
אילן גילאון: איך אני יודע שזה עולה כסף?
אילן גילאון: – כי אין עוד יזם מטומטם שיקנה את המדינה הזאת במחיר שהשקיעו בה.
אילן גילאון: פעם הבינו כך את הדברים.
אילן גילאון: אם הבינו כך את הדברים בעבר, צריך להבין זאת כך גם מהיום והלאה.
אילן גילאון: כאן צריך להפוך את היוצרים.
אילן גילאון: במשך כמעט 30 שנה המדינה הזאת השתחררה מן האחריות לתושבים שלה.
אילן גילאון: זאת האחריות שלה ולא של הפקידים.
אילן גילאון: כל הזמן אומרים שהאחריות היא אצל פקידי האוצר.
אילן גילאון: זה לא נכון.
אילן גילאון: יש ראש ממשלה, יש שר אוצר, יש שר עבודה ורווחה, שיפסיקו להסתכל לשמיים, כי זה פשוט נמאס.
אילן גילאון: לא יכול להיות שאחרי שהמדינה קיימת 50 שנה, לאחר שהיא הבינה שתפקידה ליצור מקומות עבודה, לא ייתכן שהיום אנשים ייצטרכו לצאת למאבק על מקומות עבודה.
אילן גילאון: זה לא ייתכן.
אילן גילאון: זה עניין של החלטות.
דוד טל: רשות הדיבור לחבר הכנסת איוב קרא.
איוב קרא: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע אם היה צורך שחבר הכנסת דוד לוי יפתח את הדיון.
איוב קרא: עם כל הכבוד להצגה הזאת, אני חושב שמן הראוי היה לחכות לנציגות של הממשלה.
מרדכי משעני: עד מתי לחכות?
איוב קרא: מדברים, אבל מה ייצא מזה?
איוב קרא: אני רוצה לדעת מה ייצא מזה?
איוב קרא: מי שמע את הדברים?
מרדכי משעני: אתה אומר שיש לחכות לנציג הממשלה.
מרדכי משעני: אבל הם לא רוצים לבוא.
מרדכי משעני: איפה שר האוצר שלך?
איוב קרא: מה ייתן לך דיון בלי האנשים הרלוונטיים, בלי השרים הרלוונטיים?
מרדכי משעני: למה באת לכאן היום?
איוב קרא: אני חשבתי שיהיו פה שרים.
מרדכי משעני: אהה, אתה חשבת.
מרדכי משעני: כולנו חשבנו.
איוב קרא: שר שלא יכול להתעמת עם מובטלים שיעזוב את הממשלה.
איוב קרא: מה הבעיה?
מרדכי משעני: תגיד להם את זה אתה.
איוב קרא: אם שר לא יכול לבוא לפה שלא יבוא לפה, שיעזוב את הממשלה.
איוב קרא: אבל אנחנו לא יכולים לבוא להצגה כזאת בלי השרים הרלוונטיים, שיכולים להתעמת עם הדברים האלה.
מרדכי משעני: על איזו הצגה אתה מדבר?
מרדכי משעני: אתם עושים הצגות.
מרדכי משעני: יש לכם עכשיו חדשה גדולה למובטלים: מפלגת המרכז מצטרפת.
מרדכי משעני: דן מרידור יציל את המדינה.
איוב קרא: אוי, באמת.
איוב קרא: האם זה שייך לעניין?
איוב קרא: באים לכאן אנשים שאין להם פת לחם.
מרדכי משעני: קריית הממשלה הולכת וגדלה וקריית הפלדה נסגרת.
מרדכי משעני: באיזו מדינה היו סוגרים קריית פלדה?
דוד טל: חבר הכנסת משעני, אני מבקש שתפסיק.
איוב קרא: אני בסך הכל בא לטובתך, מוטי משעני.
איוב קרא: אני לא נגדך, עם כל הכבוד.
מרדכי משעני: יש בממשלה 30 שרים וקריית הפלדה נסגרת.
איוב קרא: אני חבר קואליציה ואני אומר לך שאמרתי את מה שאמרתי על השרים בלי להניד עפעף.
מרדכי משעני: גם למשכנתאות התנגדתם, אתה וחבריך.
דוד טל: אני רוצה לומר שהדיון הזה מתקיים כאן גם בגין הדו"ח שהתפרסם בקשר לאבטלה וגם משום שבשבוע האחרון, טרם צאתנו לפגרה, העלה חבר הכנסת דוד לוי את נושא קרית הפלדה.
דוד טל: לכן, חיברנו את שני הדיונים האלה.
דוד טל: אני חושב שזה היה מאד רלוונטי וחשוב והיה מקום לחיבור הזה.
דוד טל: לכן, חבר הכנסת איוב קרא, אף אחד לא עושה כאן הצגה כזאת או אחרת, אלא יש פה רצון להצביע על דברים קשים בחברה הישראלית.
איוב קרא: אני חוזר ואומר ששר שלא יכול לוועדה הזאת ולהתעמת עם הדברים, והוזמנו לכאן שרים –
דוד טל: גם ראש הממשלה הוזמן.
איוב קרא: שר שלא יכול להתעמת עם המובטלים היושבים פה, שאין להם פת לחם, לא ראוי להיות בממשלה בתקופה קשה זו.
מרדכי משעני: תגיד להם את זה.
איוב קרא: אני אומר להם את זה.
איוב קרא: אבל הם ישמעו את הדברים גם פה.
איוב קרא: יש פה תקשורת.
איוב קרא: אני רוצה לומר שהעם הולך על קיבתו.
איוב קרא: כשהולכים למלחמה חיילים רעבים בדרך כלל לא מנצחים.
איוב קרא: העם הזה הוא כולו צבא אחד גדול.
איוב קרא: לצערי, אם מישהו רעב הוא לא יכול ללכת למלחמה, ואנחנו נמצאים במלחמה קשה מאד בתקופה הזאת.
איוב קרא: צר לי שכשהקיבה ריקה אנשים יחפשו אולי לשבוע במקומות אחרים.
איוב קרא: כל המדינה לא תצא נשכרת מכך.
איוב קרא: הייתי פעיל בטיפול בסוגיית קידום העיר עכו.
איוב קרא: הייתי אחד האנשים שהובילו את הנושא הזה בממשלה הקודמת.
איוב קרא: אני רוצה לומר לכם שכואב לי וחורה לי מאד קודם כל סגירת מפעלי הפלדה בעכו, מכיוון שבאיזור הזה אין הרבה מקורות פרנסה.
איוב קרא: גם כך, מבחינה כלכלית, חברתית וסוציו-אקונומית העיר הזאת נמצאת במצב שהוא אולי המצב הקשה ביותר בצפון.
איוב קרא: לדעתי, היו נוהגים יותר בחכמה אם היו נותנים הלוואות ומשאירים מפעלים שיפעלו במקום לשלם דמי אבטלה בחינם.
איוב קרא: דמי האבטלה הם בעצם הרס החברה בישראל.
קריאה: מנכ"ל דלתא מקבל מיליון שקל בחודש.
קריאה: אתם מזרימים להם כספים.
קריאה: עכשיו הם פיטרו 200 עובדים.
קריאה: למה אתם לא עוצרים את זה?
איוב קרא: אני איתך בעניין הזה.
איוב קרא: יושב פה יושב-ראש ההסתדרות ויושבים פה אנשים שיש להם חותם על מה שנעשה בחברה הישראלית מבחינה חברתית וכלכלית.
איוב קרא: אני רוצה לומר לכם שעם כל הכבוד להליך המדיני, ואנחנו רוצים שלום, שלום הוא דבר הכי חשוב בעולם, אבל יותר חשוב שאנשים יאכלו, ישתו וירגישו טוב במדינת ישראל.
איוב קרא: ישנה התופעה של העברת מפעלים שאנחנו עדים לה, ובמיוחד המתפרות, לירדן ולמצרים.
איוב קרא: אמנם אנחנו משיגים בכך הישגים מדיניים, אבל מאידך אנחנו מוצאים עצמנו עם עשרות ומאות אלפי מובטלים כתוצאה מהתופעה הזאת.
איוב קרא: אני הייתי בעד לחשוב לא לאפשר יותר העברת מתפרות, או כל מפעל אחר לירדן, כי בעצם זה על חשבון מדינת ישראל.
איוב קרא: הגיע עכשיו שר העבודה והרווחה, וטוב שהוא הגיע.
איוב קרא: חשוב שהוא יידע שכל סגירה של המשאבים הללו מוסיפה עוד מובטלים ועוד מובטלים.
איוב קרא: אני בעד זה שיהיו לנו יחסים טובים עם כל העולם הערבי.
איוב קרא: כמובן, אני בעד זה יותר מכל אחד אחר.
איוב קרא: אבל כשאני שומע שכתוצאה מכך נסגרת מתפרה בחורפש ומוציאים לרחוב 200 מובטלים, או כשבעכו נסגר מפעל כזה או אחר ובגלל זה יש עוד אלפי מובטלים, אני מעדיף שהממשלה תיתן מענקים ותיתן גיבוי לאותם מפעלים.
איוב קרא: הרי ממילא היא תיתן למובטלים הללו סכום מסויים כל חודש.
איוב קרא: במה הועילו חכמים בדבר הזה?
איוב קרא: אני לא מבין את זה.
איוב קרא: חבריי, ההשלכות שיש לנושא המובטלים הן לא רק בהוצאת כספים ממשאבי המדינה.
איוב קרא: ההשלכות הן קודם כל ירידה מהארץ, אלימות, סמים, גניבות ובעצם התדרדרות החברה.
איוב קרא: אני לא מחפש פה אשמים.
איוב קרא: המצב הוא קריטי.
איוב קרא: המצב הוא קשה מאד ולא צריך לחפש אשמים.
איוב קרא: המצב הוא רע מאד.
איוב קרא: אם יש היום דבר שיכול לפגוע בחוסנה של מדינת ישראל הרי זה המצב הסוציו-אקונומי שאנחנו מתדרדרים בו לתהום ואני לא יודע איפה זה ייעצר.
איוב קרא: יושב פה שר העבודה והרווחה ומאד מפליא אותי שלמרות המצב הקשה הזה בכל זאת אנחנו מייבאים עובדים זרים ובכל זאת יש פה מאות אלפי עובדים זרים.
איוב קרא: מאות אלפים או מיליונים רואים בישראל מוקד שאפשר להתפרנס בו ולעשות כסף.
איוב קרא: יש לקיים דיון מקיף על כל הסוגייה הזאת, כדי למצוא את הנוסחה הגואלת למצב הרע הזה שנקלענו אליו.
דוד טל: רשות הדיבור לחבר הכנסת עמיר פרץ.
דוד טל: רבותיי, אני מבקש להצטמצם בדברים, כדי שאפשר יהיה לתת את רשות הדיבור גם לאנשים אחרים שבאו לכאן.
עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כבוד שר העבודה והרווחה, חברי הכנסת, האורחים שהגיעו, נציגי העובדים.
עמיר פרץ: אני רוצה לומר שהמצב הביטחוני משמש, לצערי הרב, כסות לחוסר טיפול אמיתי ורציני בנושאים הכל-כך קשים.
עמיר פרץ: היום אנחנו נמצאים במצב שהכל צף ומתפוצץ לנגד עיניה של החברה בישראל.
עמיר פרץ: כולנו חוששים מפיגועים.
עמיר פרץ: אני יכול לומר שלפעמים כשעיר חוטפת פגז של מרגמה לא בטוח שיכולת העמידה שלה נחלשת כמו פיגוע חברתי.
עמיר פרץ: אני לא יודע אם סגירת מפעלי הפלדה היא לא פיגוע יותר קשה מבחינת עכו, חס וחלילה, ואיני רוצה לפתוח פה לשטן.
עמיר פרץ: אבל פיגועים חברתיים יכולים לערער את יכולת העמידה של עיר שלמה.
עמיר פרץ: הם משנים את האווירה מקצה לקצה, הם פוגעים באמון הבסיסי, כפי שתיארו אותו כאן גם חבר הכנסת דוד לוי וגם ידידי חבר הכנסת גילאון, בצורה כל-כך מוחשית שהתקווה שמשהו יקרה לפעמים מחזיקה את האדם במצב שונה לחלוטין.
עמיר פרץ: אני אומר שאסור למדינת ישראל להשתמש בנושא הביטחוני כדי להתחמק ממצב החירום החברתי.
עמיר פרץ: כשיש צורך בפגזים לא שואלים אם יש כסף.
עמיר פרץ: יש כסף.
עמיר פרץ: יש מצב חירום ביטחוני.
עמיר פרץ: אף אחד מחר לא יאמר לצה"ל שאין את היכולת לחמש אותו אם צריך.
עמיר פרץ: כשיש מצב חירום חברתי אין לנו שום זכות לקבל את הטענות שאין כסף.
עמיר פרץ: אין לנו שום זכות כזאת, מכיוון שהקטסטרופה שמתרחשת היא קשה.
עמיר פרץ: לצערי, מדינת ישראל פועלת בשיטת הקטסטרופה.
עמיר פרץ: כולם ידעו מה המצב בעכו.
עמיר פרץ: כולם ידעו שהמצב שם הוא מאד קשה.
עמיר פרץ: לא צריך לחכות עד שיראו את שערי המפעלים נסגרים.
עמיר פרץ: כולם יודעים מהו המצב במגזר הדרוזי.
עמיר פרץ: כולם יודעים כמה מתפרות נסגרות כל יום.
עמיר פרץ: לא צריך לחכות עד שרואים את הדרמה הזאת בחורפש.
עמיר פרץ: אם ירצו לטפל באותם מפעלים ובעלי מפעלים – עדיין יש במה לטפל.
עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שאנחנו צריכים לתבוע מהממשלה תשובות גם לטווח הקצר וגם לטווח הארוך, ויש מה לעשות, זאת לא גזירה משמיים.
עמיר פרץ: אספר לך שהיום בלילה אני מכנס את כל הגורמים שקשורים לקריית הפלדה, את כל מנכ"לי המשרדים, עם יזמים שרוצים להגיע.
עמיר פרץ: מנכ"ל המשרד לאיכות הסביבה שהוא המפתח בעניין לא יכול להגיע.
עמיר פרץ: אני לא יודע אם הבירוקרטיה הזאת לא תגרום לכך שאנחנו לא נצליח.
עמיר פרץ: היום אפשר להכריע.
עמיר פרץ: אני לא בטוח שנצליח לפתוח את כל המפעל במכה אחת.
עמיר פרץ: אבל יש כבר שאלות שלא קשורות לתורכים.